32003L0059
L 226/4
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 2003/59/ЕО НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 15 юли 2003 година
относно начална квалификация и продължаващо обучение на водачи на някои пътни превозни средства за превоз на товари или пътници, за изменение на Регламент (ЕИО) № 3820/85 на Съвета и Директива 91/439/ЕИО на Съвета и за отмяна на Директива 76/914/ЕИО на Съвета
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 71 от него,
като взеха предвид предложението на Комисията (1),
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (2),
след консултация с Комитета на регионите,
в съответствие с процедурата, постановена в член 251 на Договора (3),
като имат предвид, че:
(1)
Член 5, параграфи 1, 2 и 4 на Регламент (ЕИО) № 3820/85 (4) предвижда, че някои водачи на превозни средства, ангажирани в автомобилен превоз на товари и пътници, трябва, в зависимост от тяхната възраст, от категорията на използваното превозно средство и от разстоянието, което трябва да се пропътува, да притежават удостоверение за професионална компетентност в съответствие с правилата на Общността относно минималното равнище на обучение за някои водачи на превозни средства в автомобилния транспорт. Това минимално равнище се определя с Директива 76/914/ЕИО (5).
(2)
При положение, че разпоредбите на Регламент (ЕИО) № 3820/85 се прилагат за много малък процент водачи на превозни средства и понастоящем задължителното обучение на водачи на превозни средства се изисква от малко държави-членки, мнозинството от водачите на превозни средства, които сега управляват превозни средства по територията на Общността, упражняват професията си само на базата на свидетелство за управление на превозно средство.
(3)
За да дадат възможност на водачите на превозно средство да отговорят на новите нужди, възникващи от развитието на пазара на автомобилния транспорт, правилата на Общността трябва да бъдат направени приложими за всички водачи на превозно средство, независимо от това дали управляват превозно средство като самостоятелно заети лица или като заети работници, за своя сметка или срещу заплащане или възнаграждение.
(4)
Създаването на нови правила на Общността цели да осигури с помощта на неговата или нейната квалификация водачът на превозно средство да отговаря на стандарт за достъп и до извършване на дейността управление на превозно средство.
(5)
По-специално, задължението за притежаване на начална квалификация и преминаване на продължаващо обучение е предназначено да подобри пътната безопасност и безопасността на водача на превозно средство, включително при операции, извършвани от водача на превозно средство, когато превозното средство е спряло. Нещо повече, съвременният характер на професията „водач“ трябва да повиши интереса на млади хора към професията, което да допринесе за набирането на нови водачи на превозни средства по време на недостиг.
(6)
За да се избегнат неравните условия на конкуренцията, настоящата директива трябва да се прилага за дейността на управление на превозни средства както от граждани на държава-членка, така и от граждани на трети страни, които са наети или използвани от предприятие, установено в държава-членка.
(7)
За да докажат, че водачът на превозно средство изпълнява своите задължения, държавите-членки трябва да издадат на водача на превозно средство удостоверение за професионална компетентност, наричано по-долу „УПК“, което удостоверява неговата или нейната начална квалификация или продължаващо обучение.
(8)
При положение, че има разлики между сегашните системи в някои държави-членки, държавите-членки трябва да могат да изберат между няколко възможности, така че да улеснят прилагането на разпоредбите, свързани с началната квалификация.
(9)
За да поддържат своята квалификация, съществуващите водачи на превозни средства трябва да бъдат задължени да преминават периодичен курс на опресняване на уменията, които са от съществено значение за тяхната професия.
(10)
Минималните изисквания, на които трябва да се отговори при началната квалификация и продължаващото обучение, засягат правилата за безопасност, които трябва да се спазват при управление на превозно средство и когато превозното средство е спряло. Развитието на защитното управление на превозно средство - предвиждане на опасността, съобразяване с другите участници в движението - което предполага и рационална консумация на гориво, ще има положително въздействие върху обществото и самия автомобилен транспортен сектор.
(11)
Настоящата директива не трябва да засяга правата, придобити от водач, който е притежавал свидетелството за управление на превозно средство, необходимо за извършване на дейността управление на превозно средство преди датата, определена за получаване на УПК, удостоверяващ съответната начална квалификация или продължаващо обучение.
(12)
Само центрове за обучение, които са били одобрени от компетентните органи на държавите-членки, трябва да могат да организират курсовете за обучение, постановени за началната квалификация и продължаващото обучение. За да се осигури качеството на тези одобрени центрове, компетентните органи трябва да определят хармонизирани критерии за тяхното одобряване, включително този за доказано високо равнище на професионализъм.
(13)
Не само компетентните органи на държавите-членки, но също така всяка институция, определена от тях, трябва да отговаря за организирането на изпитите, предвидени във връзка с началната квалификация и продължаващото обучение. Като се има предвид важността на настоящата директива за пътната безопасност и за равните условия на конкуренция, компетентните органи на държавите-членки трябва да контролират тези тестове.
(14)
Държавите-членки трябва да определят, че първата сесия на продължаващото обучение трябва да бъде завършена и да се издадат съответните УПК в срок от пет години след датата на издаване на УПК, удостоверяващо началната квалификация или датата на изтичане на поставения срок за някои водачи на превозно средство да поискат да им се признаят придобитите права. Трябва също така да бъде възможно тези срокове да бъдат скъсявани или удължавани. След първото продължаващо обучение водачът на превозно средство трябва да преминава продължаващо обучение на всеки пет години.
(15)
За да удостовери, че шофьор, който е гражданин на държава-членка, е притежател на един от УПК, предвидени в настоящата директива, и за да улесни взаимното признаване на различните УПК, държавите-членки трябва да прикрепят хармонизирания код на Общността, определен за тази цел, заедно с датата на изтичане на кода, в свидетелството за управление на превозно средство или новата карта за квалификация на водача на превозно средство, който да се признава взаимно от държавите-членки, хармонизираният модел на която е определен с настоящата директива. Тази карта трябва да отговаря на същите изисквания за сигурност като свидетелството за управление на превозно средство, като се има предвид важността на правата, които той дава за пътна безопасност и равни условия на конкуренция. Предоставената възможност на държавите членки да поставят код на Общността на новата карта трябва да им даде възможност да определят период на валидност на свидетелствата за управление на превозно средство, който не съвпада с датата на изтичане на валидността на продължаващото обучение, при положение че Директива 91/439/ЕИО (6) предвижда всяка държава-членка да си запази правото да определя, на базата на национални критерии, срока на валидност на свидетелствата за управление на превозно средство, които тя издава.
(16)
Приложения I и Iа към Директива 91/439/ЕИО трябва да бъдат изменени, така че да добавят към списъка на хармонизираните кодове и подкодове, определени в тези приложения, новите кодове на Общността, като определят датата, до която водач на превозно средство изпълнява изискването за професионални умения, независимо дали това е начална квалификация или продължаващо обучение.
(17)
Специални разпоредби за сертифициране трябва да се постановят за водачи на превозно средство, обхванати от настоящата директива, които са граждани на трети страни.
(18)
Комисията трябва да извършва мониторинг на прилагането на настоящата директива, в частност, при положение че има различни начални квалификационни системи, които тя постановява, и трябва да представи отчет по този въпрос на Европейския парламент, Съвета, Европейския икономически и социален комитет и Комитета на регионите.
(19)
При положение, че броят на водачите на превозно средство, обхванати от настоящата директива, е значителен, разпоредбите, свързани с началната квалификация, трябва да се прилагат на два етапа, в зависимост от това дали става въпрос за превоз на пътници или превоз на товари. Поетапното прилагане на настоящата директива по отношение на началната квалификация за водачи на превозно средство, ангажирани в превоза на товари и пътници, трябва също така да направи възможно продължаващото обучение да бъде установено поетапно.
(20)
Необходимите мерки за прилагане на настоящата директива трябва да се приемат в съответствие с Решение 1999/468/ЕО на Съвета 28 юни 1999 г., определящо процедурата за от упражняване на изпълнителни правомощия, предоставени на Комисията (7).
(21)
За се отчете прилагането на две различни дати на разпоредбите, свързани с началната квалификация, съответните разпоредби в Регламент (ЕИО) № 3820/85, както и Директива 76/914/ЕИО, трябва да се отменят.
(22)
Желателно е обаче, за да се спазят принципите на законодателството на Общността, водачите на превозни средства, използвани да извършват транспорт, където се счита, че това има по-малко въздействие върху пътната безопасност или когато изискванията на настоящата директива биха наложили непропорционално икономическо или социално бреме, трябва да бъдат освободени от прилагането на настоящата директива.
(23)
Тъй като целта на предложеното действие, а именно създаването на стандарт за цялата Общност за начална квалификация и продължаващо обучение, не може да бъде постигната от държавите-членки в задоволителна степен и затова може, поради мащаба и ефектите на предложеното действие, да бъде по-добре постигната на общностно равнище, Общността може да одобри мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, постановен в член 5 на Договора. В съответствие с принципа на пропорционалност, постановен в този член, настоящата директива не излиза извън това, което е необходимо, за да се постигне тази цел,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Обхват
Настоящата директива се прилага за дейността управление на превозно средство, извършвана от:
а)
граждани на държава-членка; и
б)
граждани на трети страни, които са наети или са използвани от предприятия, установени в държава-членка;
наричани по-долу „водачи на превозно средство“, ангажирани в пътен транспорт в рамките на Общността, по пътища, отворени за обществено ползване, използващи:
-
превозни средства, за които се изисква свидетелство за управление на превозно средство категория С1, С1 + Е, С или С + Е, както са дефинирани в Директива 91/439/ЕИО, или свидетелство за управление на превозно средство, признато за еквивалентно,
-
превозни средства, за които се изисква свидетелство за управление на превозно средство категория D1, D1 + E, D или D + Е, както са дефинирани в Директива 91/439/ЕИО, или свидетелство за управление на превозно средство, признато за еквивалентно.
Член 2
Изключения
Настоящата директива не се прилага за водачи на:
а)
превозни средства с максимална разрешена скорост, непревишаваща 45 км/ч;
б)
превозни средства, използвани или под контрола на въоръжените сили, гражданската защита, противопожарната служба и силите, които отговорят за поддържането на обществения ред;
в)
превозни средства, преминаващи през пътни изпитания за целите на техническо развитие, ремонт или поддръжка, или нови или построени отново превозни средства, които още не са пуснати в експлоатация;
г)
превозни средства, използвани при бедствени положения или включени в спасителни мисии;
д)
превозни средства, използвани в курсове за уроци по кормуване за лица, които желаят да получат свидетелство за управление на превозно средство или УПК, както е предвидено в член 6 и член 8, параграф 1;
е)
превозни средства за лична употреба, използвани за нетърговски превоз на пътници или товари;
ж)
превозни средства, превозващи материал или оборудване, което ще се използва от водача на превозно средство по време на неговата или нейната работа, при условие че управлението на превозното средство не е основната дейност на водача на превозно средство.
Член 3
Квалификация и обучение
1. Дейността управление на превозно средство, както е дефинирана в член 1, е предмет на задължителна начална квалификация и задължително продължаващо обучение. В тази връзка държавите-членки осигуряват:
а)
система за начална квалификация
Държавите-членки избират между следните две възможности:
i)
възможност, комбинираща посещаване на курс и изпит
В съответствие с раздел 2, точка 2.1. на приложение I, този тип начална квалификация включва задължително посещаване на курс за даден срок. Той приключва с изпит. При успешно полагане на изпита квалификацията се удостоверява с УПК, както е предвидено в член 6, параграф 1, буква а);
ii)
възможност, включваща само изпити
В съответствие с раздел 2, точка 2.2. на приложение I, този тип начална квалификация не включва задължително посещаване на курс, а само теоретичен и практически изпит. При успешно полагане на изпита квалификацията се удостоверява с УПК, както е предвидено в член 6, параграф 1, буква б);
Въпреки това, държава-членка може да разреши на водач да управлява превозно средство в рамките на нейната територия преди получаването на УПК, когато той или тя карат курс за професионално обучение със срок, не по-къс от шест месеца за максимален период от три години. В контекста на този курс за професионално обучение, изпитите, посочени в i) и ii), могат да бъдат взети поетапно;
б)
система на продължаващо обучение
В съответствие с раздел 4 на приложение I, продължаващото обучение включва посещаване на задължителен курс. То се удостоверява с УПК, както е предвидено в член 8, параграф 1.
2. Държавите-членки могат също така да предвидят система за ускорена начална квалификация, така че водач да може да управлява превозно средство в случаите, посочени в член 5, параграф 2, буква а), ii), и буква б), и член 5, параграф 3), буква а), i), и буква б).
В съответствие с раздел 3 на приложение I, ускорената начална квалификация включва посещаване на задължителен курс. Той завършва с изпит. При успешно завършване на изпита квалификацията се удостоверява с УПК, както е предвидено в член 6, параграф 2.
3. Държави-членки могат да освободят водачи на превозно средство, които са получили удостоверение за професионална компетентност, предвиден в Директива 96/26/ЕО на Съвета (8), от изпитите, посочени в параграф 1, буква а), i) и ii), и параграф 2 по темите, обхванати от изпита, предвиден в тази директива, и, когато е целесъобразно, от присъствие на част от курса, съответстващ на тях.
Член 4
Придобити права
Следните водачи на превозно средство се освобождават от изискването за получаване на начална квалификация:
а)
водачи на превозно средство, които притежават свидетелство за управление на превозно средство от категория D1, D1 + E, D или D + E, или свидетелство за управление на превозно средство, признато за еквивалентно, издадено не по-късно от две години от крайната дата за транспониране на настоящата директива;
б)
водачи на превозно средство, които притежават свидетелство за управление на превозно средство от категория С1, С1 + E, С или С + E, или свидетелство за управление на превозно средство, признато за еквивалентно, издадено не по-късно от две години от крайната дата за транспониране на настоящата директива;
Член 5
Начална квалификация
1. Достъпът до начална квалификация не изисква съответното свидетелство за управление на превозно средство да е било получено преди това.
2. Водачите на превозно средство, предназначено за превоз на товари, могат да управляват:
а)
от 18-годишна възраст:
i)
превозно средство, за чието управление е необходимо свидетелство за управление на превозни средства от категории С и С + Е, при условие че притежават УПК, както е посочено в член 6, параграф 1;
ii)
превозно средство, за чието управление е необходимо свидетелство за управление на превозни средства от категории С1 и С1 + Е, при условие че притежават УПК, както е посочено в член 6, параграф 2;
б)
от 21-годишна възраст, превозно средство, за чието управление е необходимо свидетелство за управление на превозни средства от категории С и С + Е, при условие че притежават УПК, както е посочено в член 6, параграф 2.
3. Водачите на превозно средство, предназначено за превоз на пътници, могат да управляват превозно средство:
а)
от 21-годишна възраст:
i)
превозно средство, за чието управление е необходимо свидетелство за управление на превозни средства от категории D и D + Е за превоз на пътници по редовни линии, когато курсът не превишава 50 км, и превозни средства от категории D1 и D1 + E, при условие че притежават УПК, както е посочено в член 6, параграф 2;
Всяка държава-членка може да разреши на водачи на превозно средство от една от посочените по-горе категории да управлява такива превозни средства в рамките на нейната територия от 18-годишна възраст, при условие че те притежават УПК, както е посочено в член 6, параграф 1;
ii)
превозно средство, за чието управление е необходимо свидетелство за управление на превозни средства от категории D и D + E, при условие че притежават УПК, както е посочено в член 6, параграф 1.
Всяка държава-членка може да разреши водачи на превозно средство от една от посочените по-горе категории да управляват такива превозни средства в рамките на нейната територия от 20-годишна възраст, при условие че те притежават УПК, както е посочено в член 6, параграф 1. Тази възраст може да бъде намалена на 18 години, когато водачът на превозно средство управлява тези превозни средства без пътници.
б)
от 23-годишна възраст, превозно средство, за чието управление е необходимо свидетелство за управление на превозни средства от категории D и D + Е, при условие че притежават УПК, както е посочено в член 6, параграф 2.
4. Без да се засягат възрастовите граници, определени в параграф 2, водачи на превозно средство, осъществяващи превоз на товари, които притежават УПК, както е предвидено в член 6 за една от категориите, предвидени в параграф 2 на настоящия член, се освобождават от получаване на такъв УПК за другите категории превозни средства, посочени в този параграф.
Тези разпоредби се прилагат при същите условия за водачи на превозно средство, осъществяващи превоз на пътници в категориите, посочени в параграф 3.
5. От водачи на превозно средство, осъществяващи превоз на товари, които разширяват или модифицират техните дейности, за да превозват пътници или обратно, и които притежават УПК, както е предвидено в член 6, няма да се изисква да повтарят общите части на началната квалификация, а само частите, които са специфични за новата квалификация.
Член 6
УПК, удостоверяващ началната квалификация
1. УПК, удостоверяващ начална квалификация
а)
УПК, издаден на основание посещаване на курс и полагане на изпит
В съответствие с член 3, параграф 1, буква а), i), държавите-членки изискват обучаващите се водачи на превозно средство да посещават курсове в център за обучение, одобрен от компетентните органи в съответствие с раздел 5 на приложение I, наричан по-нататък „одобрен център за обучение“. Тези курсове трябва да обхващат всички теми, посочени в раздел 1 на приложение I. Това обучение завършва с успешно полагане на изпита, предвиден в раздел 2, точка 2.1. на приложение I. Този изпит се организира от компетентните органи на държавите-членки или от институция, определена от тях, и служи да провери дали за посочените по-горе теми обучаващият се водач на превозно средство има равнището на знания, изисквано в раздел 1 на приложение I. Споменатите органи или институции контролират изпита и при успешно полагане издават на водачите на превозно средство УПК, удостоверяващ началната квалификация.
б)
УПК, издаден на основание на изпит
В съответствие с член 3, параграф 1, буква а), ii), държавите-членки изискват обучаващите се водачи на превозно средство да полагат теоретически и практически изпити, предвидени в раздел 2, точка 2.2. на приложение I. Този изпит се организира от компетентните органи на държавите-членки или от институция, определена от тях, и служи да провери дали за посочените по-горе теми, обучаващият се водач на превозно средство има нивото на знания, изисквано в раздел 1 на приложение I. Споменатите органи или институции контролират изпита и при успешно издържане издават на водачите на превозно средство УПК, удостоверяващ началната квалификация.
2. УПК, удостоверяващ ускорена начална квалификация
В съответствие с член 3, параграф 2, държавите-членки изискват обучаващите се водачи на превозно средство да посещават курсове в одобрен център за обучение. Тези курсове трябва да покриват всички теми, посочени в раздел 1 на приложение I.
Това обучение завършва с успешно полагане на изпита, предвиден в раздел 3 на приложение I. Този изпит се организира от компетентните органи на държавите-членки или от институция, определена от тях, и служи да провери дали за посочените по-горе теми обучаващият се водач на превозно средство има равнището на знания, изисквано в раздел 1 на приложение I. Споменатите органи или институции контролират изпита и при успешно издържане издават на водачите на превозно средство УПК, удостоверяващ ускорена начална квалификация.
Член 7
Продължаващо обучение
Продължаващото обучение се състои от обучение на правоспособни притежатели на УПК, както са посочени в член 6, и водачите на превозно средство, посочени в член 4, за актуализиране на знания, които са особено важни за тяхната работа, като специално се набляга на пътната безопасност и рационализирането на консумацията на гориво.
Това обучение се организира от одобрен учебен център при съблюдаване на раздел 5 на приложение I. Ако шофьор се премести в друго предприятие, преминатото вече продължаващо обучение трябва да се вземе предвид.
Продължаващото обучение е предназначено да разшири или да преразгледа някои от темите, посочени в раздел 1 на приложение I.
Член 8
УПК, удостоверяващ продължаващо обучение
1. Когато водач завърши продължаващото обучение, посочено в член 7, компетентните органи на държавите-членки или одобреният център за обучение му издават УПК, удостоверяващ продължаващото обучение.
2. Следните водачи на превозно средство трябва да преминат първи курс на продължаващо обучение:
а)
притежатели на УПК, посочени в член 6, в срок от пет години от издаване на този УПК;
б)
водачите на превозно средство, посочени в член 4, в срок от пет години от съответните дати, посочени в член 14, параграф 2, в съответствие с графика, определен от държавите-членки.
Държавите-членки могат да съкращават или удължават сроковете, посочени в букви а) и б), inter alia, така че да съвпадат с датата на изтичане на срока на валидност на свидетелството за управление на превозно средство или за да осигурят постепенно въвеждане на продължаващото обучение. Периодът обаче не може да бъде по-къс от три години и по-дълъг от седем години.
3. Водач на превозно средство, завършил първи курс на продължаващо обучение, както е посочено в параграф 2, преминава продължаващо обучение на всеки пет години, преди края на валидност на УПК, удостоверяващ продължаващо обучение.
4. Притежатели на УПК, както са посочени в член 6, или на УПК, както са посочени в параграф 1 на настоящия член, и водачите на превозно средство, посочени в член 4, които са престанали да упражняват професията и не отговарят на изискванията на параграфи 1, 2 и 3, преминават курс на продължаващо обучение, преди отново да започнат да упражняват професията.
5. Водачи на превозно средство, които извършват автомобилен превоз на товари или пътници, завършили курсове за продължаващо обучение за една от категориите, предвидени в член 5, параграфи 2 и 3, се освобождават от задължението да преминават продължаващо обучение за друга от категориите, предвидени в тези параграфи.
Член 9
Място на обучение
Водачите на превозно средство, посочени в член 1, буква а), получават началното обучение, посочено в член 5, в държавата-членка, в която те имат обичайно местожителство, както е дефинирано в член 14 на Регламент (ЕИО) № 3821/85 на Съвета (9).
Водачите на превозно средство, посочени в член 1, буква б), получават тази квалификация в държавата-членка, в която е установено предприятието, или в държавата-членка, която им е издала разрешително за работа.
Водачите на превозно средство, посочени в член 1, букви а) и б), преминават продължаващото обучение, посочено в член 7, в държавата-членка, в която имат обичайно местожителство, или в която работят.
Член 10
Код на Общността
1. На основание на УПК, посочен в член 6, и на УПК, посочен в член 8, параграф 1, компетентните органи на държавите-членки маркират, като вземат предвид разпоредбите на член 5, параграфи 2 и 3, и член 8, кода на Общността, предвиден в параграф 2 на настоящия член, успоредно на съответните категории свидетелство за управление:
-
на свидетелството за управление на превозно средство, или
-
на карта за квалификация на водача на превозно средство, изготвена в съответствие с модела, показан в приложение II.
Карта за квалификация на водача на превозно средство, издадена от държави-членки, се признава взаимно. При издаване на картата компетентните органи проверяват валидността на свидетелството за управление на превозно средство, чийто номер е посочен на картата.
2. Следният код на Общността се добавя към списъка на хармонизираните кодове на Общността, както са постановени в приложения I и Iа на Директива 91/439/ЕИО:
„95.
Водач на превозно средство, притежаващ УПК, отговарящ на задължението за професионална компетентност, както е посочено в член 3 до… (напр., 95. 1.1.2012).“
3.
а)
Водач на превозно средство, посочен в член 1, буква б), който управлява превозни средства, използвани за автомобилен превоз на товари, следва да докаже, че той или тя има квалификацията и обучението, предвидени в настоящата директива, с помощта на свидетелство за управление на превозно средство, предвидено в Регламент (ЕО) № 484/2002 (10).
В допълнение към удостоверението държавата-членка може да им издаде карта за квалификация на водача на превозно средство, предвидена в приложение II, маркирана със съответния код на Общността.
б)
Водач на превозно средство, посочен в член 1, буква б), който управлява превозни средства, използвани за автомобилен превоз на пътници, следва да докаже, че той или тя има квалификацията и обучението, предвидени в настоящата директива, с помощта на:
-
код на Общността, маркиран на свидетелството за управление на превозно средство по образеца на Общността, когато той или тя притежават такова свидетелство, или
-
карта за квалификация на водача на превозно средство, предвидена в приложение II, маркирана със съответния код на Общността, или
-
национално удостоверение, чиято валидност е взаимно призната на територията на държавите-членки.
Член 11
Привеждане в съответствие с научно-техническия прогрес
Измененията и допълненията, необходими за привеждане в съответствие на приложения I и II с научно-техническия прогрес, се одобряват в съответствие с процедурата, постановена в член 12, параграф 2.
Член 12
Процедура на комитета
1. Комисията се подпомага от комитет.
2. Когато се прави позоваване на този параграф, се прилагат членове 5 и 7 на Решение 1999/468/ЕО, като се има предвид член 8 от него.
Срокът, постановен в член 5, параграф 6 на Решение 1999/468/ЕО, се определя на три месеца.
3. Комитетът приема свой процедурен правилник.
Член 13
Отчет
Преди 10 септември 2011 г. Комисията представя на Европейския парламент, Съвета, Европейския икономически и социален комитет и Комитета на регионите отчет, който прави начална оценка на прилагането на настоящата директива, в частност по отношение на еквивалентността на различните системи за начална квалификация, предвидени в член 3, и тяхната ефикасност за постигане на целевото равнище на квалификация. Докладът се придружава от целесъобразни предложения, ако това е необходимо.
Член 14
Транспониране и прилагане
1. Държавите-членки приемат законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, най-късно до 10 септември 2006 г. Те незабавно информират Комисията за това.
Когато държавите-членки приемат такива мерки, в тях се прави позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
2. Държавите-членки прилагат тези мерки:
-
от 10 септември 2008 г. по отношение на началната квалификация, изисквана, за да се управляват превозни средства от категории D1, D1 + E, D и D + E,
-
от 10 септември 2009 г. по отношение на началната квалификация, изисквана, за да се управляват превозни средства от категории С1, С1 + E, С и С + E.
Държавите-членки незабавно информират за това Комисията и се подпомагат взаимно при прилагането на тези мерки.
Член 15
Отмяна
1. С настоящото се изменя член 5 на Регламент (ЕИО) № 3820/85, както следва:
а)
параграф 1 се отменя, считано от 10 септември 2009 г.;
б)
параграфи 2 и 4 се отменят от 10 септември 2008 г.
2. Директива 76/914/ЕИО се отменя от 10 септември 2009 г.
3. Законовите, подзаконовите и административните разпоредби, приети за съобразяване с Директива 76/914/ЕИО, спират да се прилагат:
-
от 10 септември 2008 г. за водачи на превозни средства за автомобилен превоз на пътници,
-
от 10 септември 2008 г. за водачи на превозни средства за автомобилен превоз на товари.
Член 16
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила от деня на публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 17
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 15 юли 2003 година
DIRECTIVA 2003/59/CE DEL PARLAMENTO EUROPEO Y DEL CONSEJO
de 15 de julio de 2003
relativa a la cualificación inicial y la formación continua de los conductores de determinados vehículos destinados al transporte de mercancías o de viajeros por carretera, por la que se modifican el Reglamento (CEE) no 3820/85 del Consejo y la Directiva 91/439/CEE del Consejo y se deroga la Directiva 76/914/CEE del Consejo
EL PARLAMENTO EUROPEO Y EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea, y en particular su artículo 71,
Vista la propuesta de la Comisión (1),
Visto el dictamen del Comité Económico y Social Europeo (2),
Previa consulta al Comité de las Regiones,
De conformidad con el procedimiento establecido en el artículo 251 del Tratado (3),
Considerando lo siguiente:
(1)
Los apartados 1, 2 y 4 del artículo 5 del Reglamento (CEE) no 3820/85 (4) disponen que determinados conductores que se dedican a los transportes de mercancías o de viajeros por carretera deben ser, en función de su edad, de la categoría del vehículo utilizado y de la distancia que se deba recorrer, titulares de un certificado de cualificación profesional, con arreglo a la normativa comunitaria relativa al nivel mínimo de formación de determinados conductores de vehículos de transporte por carretera. Este nivel mínimo se determina en la Directiva 76/914/CEE (5).
(2)
Dado que las disposiciones del Reglamento (CEE) no 3820/85 se aplican a un reducido porcentaje de conductores y que en la actualidad sólo en ciertos Estados miembros se exige la formación obligatoria de conductor, la mayoría de los conductores que conducen en el territorio de la Comunidad ejercen su oficio al amparo solamente del permiso de conducción.
(3)
A fin de que los conductores puedan responder a las nuevas exigencias originadas por la evolución del mercado de los transportes por carretera, es preciso generalizar la normativa comunitaria a la totalidad de los conductores, tanto si conducen en calidad de autónomos como de asalariados, por cuenta propia o por cuenta ajena.
(4)
La fijación de una nueva normativa comunitaria tiene por finalidad garantizar que el conductor, en virtud de su cualificación, esté capacitado tanto para el acceso como para la prosecución de la actividad de conducción.
(5)
Más concretamente, la obligación de una cualificación inicial y de una formación continua tiene por objeto mejorar la seguridad vial y la seguridad del conductor, incluso durante las operaciones efectuadas por el conductor con el vehículo parado. Asimismo, la modernidad de la profesión de conductor debería suscitar entre los jóvenes un interés por dicho oficio, lo que habría de contribuir a la contratación de nuevos conductores en una época de escasez.
(6)
Para evitar desigualdades en las condiciones de competencia, la presente Directiva se debe aplicar a la actividad de conducción tanto de los nacionales de los Estados miembros como de los nacionales de terceros países empleados o utilizados por una empresa establecida en un Estado miembro.
(7)
A fin de poder establecer que el conductor cumple sus obligaciones, los Estados miembros deben expedir al conductor un certificado de aptitud profesional, denominado en lo sucesivo CAP, que certifique su cualificación inicial o su formación continua.
(8)
Habida cuenta de las diferencias entre los sistemas ya existentes en determinados Estados miembros, éstos deben poder elegir entre varias opciones con el fin de facilitar la aplicación de las disposiciones relativas a la cualificación inicial.
(9)
A fin de mantener la cualificación de los conductores ya en actividad, es preciso imponerles que actualicen periódicamente los conocimientos esenciales para su profesión.
(10)
Los requisitos mínimos que han de respetarse en el marco de la cualificación inicial y de la formación continua se refieren a las normas de seguridad que han de observarse durante la conducción y con el vehículo parado. El fomento de la conducción defensiva -anticipación a los peligros, concienciación sobre los demás usuarios de la carretera- que corre pareja con la racionalización del consumo de carburante, tendrá efectos positivos tanto para la sociedad como para el propio sector mismo de transportes por carretera.
(11)
La presente Directiva no debe menoscabar los derechos adquiridos por el conductor titular del permiso de conducción necesario para ejercer la actividad de conducción en una fecha anterior a la prevista para obtener el CAP que certifica la cualificación inicial correspondiente o la formación continua.
(12)
Sólo los centros de formación que han obtenido una autorización expedida por las autoridades competentes de los Estados miembros deben estar capacitados para organizar los cursos de formación previstos en el marco de la cualificación inicial y de la formación continua. A fin de garantizar la calidad de dichos centros de formación autorizados, las autoridades competentes deben establecer criterios de autorización armonizados, entre ellos, el de una reconocida competencia.
(13)
Debe corresponder no sólo a las autoridades competentes de los Estados miembros, sino también a toda entidad que aquéllas designen, la tarea de organizar los exámenes previstos en el marco de la cualificación inicial y la formación continua. Habida cuenta de la importancia que supone la presente Directiva para la seguridad vial y la igualdad de las condiciones de competencia, las autoridades competentes de los Estados miembros deben controlar dichos exámenes.
(14)
Los Estados miembros deben establecer la realización de la primera formación continua y expedir al conductor el correspondiente CAP dentro de los cinco años siguientes bien a la fecha de expedición del CAP que certifica la cualificación inicial, o bien a la fecha de caducidad del límite establecido para que determinados conductores invoquen sus derechos adquiridos. Deben permitirse igualmente reducciones o prolongaciones de dichos plazos. Tras su primera formación continua, el conductor debe seguir una formación continua cada cinco años.
(15)
Para certificar que el conductor nacional de un Estado miembro es titular de uno de los CAP previstos por la presente Directiva y para facilitar el reconocimiento mutuo de los distintos CAP, los Estados miembros deben poner el código armonizado comunitario previsto a tal fin, acompañado del código de la fecha de caducidad, bien en el permiso de conducción o bien en la nueva tarjeta de cualificación del conductor, que deberá ser reconocida mutuamente por los Estados miembros, cuyo modelo armonizado se contempla en la presente Directiva. Esta tarjeta debe responder a la mismas exigencias de protección contra la falsificación del permiso de conducción, habida cuenta de la importancia de los derechos que confiere para la seguridad vial y la igualdad de condiciones de competencia. La posibilidad de que disponen los Estados miembros de poner el código comunitario en la nueva tarjeta debe permitirles prever un período de validez de los permisos de conducción que no coincida con la fecha de fin de validez de una formación continua, dado que la Directiva 91/439/CEE (6) dispone que cada Estado miembro conservará el derecho de fijar, según criterios nacionales, el periodo de validez de los permisos de conducción por él expedidos.
(16)
Procede modificar los anexos I y I bis de la Directiva 91/439/CEE a fin de añadir a la lista de códigos y subcódigos armonizados que figura en dichos anexos el nuevo código comunitario que establezca la fecha hasta la que el conductor responde a la obligación de cualificación profesional, tanto si se trata de cualificación inicial como de formación continua.
(17)
En lo que respecta a los conductores nacionales de un tercer país que estén contemplados en la presente Directiva, deben establecerse disposiciones de certificación particulares.
(18)
Es preciso que la Comisión controle la aplicación de la presente Directiva, habida cuenta en particular de los distintos sistemas de cualificación inicial que prevea, y que presente al Parlamento Europeo, al Consejo, al Comité Económico y Social y al Comité de las Regiones un informe al respecto.
(19)
Visto el importante número de conductores que se ven afectados por la presente Directiva, es preciso prever la aplicación en dos etapas de las disposiciones relativas a la cualificación inicial, según se trate de la conducción de vehículos para el transporte de viajeros o para el transporte de mercancías. La aplicación diferida de la presente Directiva en lo referente a la obligación de cualificación inicial para los conductores de vehículos utilizados para el transporte de pasajeros y mercancías debe asimismo hacer posible el establecimiento gradual de la formación continua.
(20)
Las medidas necesarias para la ejecución de la presente Directiva deben aprobarse con arreglo a la Decisión 1999/468/CE del Consejo, de 28 de junio de 1999, por la que se establecen los procedimientos para el ejercicio de las competencias de ejecución atribuidas a la Comisión (7).
(21)
A fin de tener cuenta la aplicación en dos fechas distintas de las disposiciones relativas a la cualificación inicial, procede derogar las disposiciones correspondientes del Reglamento (CEE) no 3820/85 así como la Directiva 76/914/CEE.
(22)
No obstante, es conveniente, a fin de respetar los principios del Derecho comunitario, no aplicar la presente Directiva a los conductores de vehículos utilizados para efectuar transportes cuya repercusión en la seguridad vial sea de menor importancia, ni en los casos en que los requisitos de la presente Directiva pudieren imponer una carga económica o social desproporcionada.
(23)
Dado que el objetivo de la acción pretendida, es decir, el establecimiento de un estándar comunitario de cualificación inicial y de formación continua, no puede ser alcanzado de manera suficiente por los Estados miembros y, por consiguiente, debido a sus dimensiones y sus efectos, la acción puede lograrse mejor a nivel comunitario, la Comunidad puede adoptar medidas, de acuerdo con el principio de subsidiariedad consagrado en el artículo 5 del Tratado. De conformidad con el principio de proporcionalidad enunciado en dicho artículo, la presente Directiva no excede de lo necesario para alcanzar dicho objetivo.
HAN ADOPTADO LA PRESENTE DIRECTIVA:
Artículo 1
Ámbito de aplicación
La presente Directiva se aplicará la actividad de conducción de los:
a)
nacionales de un Estado miembro;
b)
nacionales de un tercer país empleados o utilizados por una empresa establecida en un Estado miembro,
denominados en lo sucesivo conductores, que efectúen una actividad de transporte por carretera dentro de la Comunidad, en vías públicas, por medio de vehículos:
-
para los que se exija un permiso de conducción de una de las categorías C1, C1+E, C o C+E, tal como se definen en la Directiva 91/439/CEE, o un permiso de conducción reconocido como equivalente,
-
para los que se exija un permiso de conducción de una de las categorías D1, D1+E, D o D+E, tal como se definen en la Directiva 91/439/CEE, o un permiso de conducción reconocido como equivalente.
Artículo 2
Exenciones
La presente Directiva no se aplicará a los conductores:
a)
de los vehículos cuya velocidad máxima autorizada no supere los 45 kilómetros por hora;
b)
de los vehículos utilizados por los servicios de las fuerzas armadas, la protección civil, los bomberos y las fuerzas de orden público, o bajo el control de las mencionadas fuerzas y organismos;
c)
de los vehículos que se sometan a pruebas en carretera para fines de mejora técnica, reparación o mantenimiento, y de los vehículos nuevos o transformados que aún no se hayan puesto en circulación;
d)
de los vehículos utilizados en estados de urgencia o destinados a misiones de salvamento;
e)
de los vehículos utilizados en las clases de conducción de automóviles destinadas a la obtención de un permiso de conducción o de un CAP, previsto en el artículo 6 y en el apartado 1 del artículo 8;
f)
de los vehículos utilizados para el transporte no comercial de viajeros o de bienes de carácter particular;
g)
de los vehículos que transporten material o equipos para el uso del conductor en el ejercicio de su profesión, siempre que la conducción del vehículo no represente la actividad principal del conductor.
Artículo 3
Cualificación y formación
1. La actividad de conducción, definida en el artículo 1, estará subordinada a una obligación de cualificación inicial y a una obligación de formación continua. A tal fin, los Estados miembros establecerán:
a)
un sistema de cualificación inicial
Los Estados miembros deberán elegir entre las dos posibilidades siguientes:
i)
opción que incluye tanto la asistencia a un curso como un examen
De conformidad con lo dispuesto en el punto 2.1 de la sección 2 del anexo I, este tipo de cualificación inicial supondrá la asistencia obligatoria a un curso de una duración determinada. Concluirá con un examen. Si se supera éste, se obtendrá el CAP previsto en la letra a) del apartado 1 del artículo 6,
ii)
opción que incluye únicamente exámenes
De conformidad con lo dispuesto en el punto 2.2 de la sección 2 del anexo I, este tipo de cualificación inicial no supone la asistencia obligatoria a un curso, sino únicamente un examen teórico y otro práctico. Si se superan éstos, se obtendrá el CAP previsto en la letra b) del apartado 1 del artículo 6.
No obstante, un Estado miembro podrá autorizar a un conductor a conducir dentro de su territorio antes de obtener un CAP, cuando esté realizando un curso de formación profesional de al menos seis meses, por un período máximo de tres años. En el contexto de ese curso de formación profesional, los exámenes mencionados en los incisos i) y ii) podrán completarse en etapas;
b)
un sistema de formación continua
De conformidad con lo dispuesto en la sección 4 del anexo I, la formación continua supone la asistencia obligatoria al curso. Se sancionará con la expedición del CAP previsto en el apartado 1 del artículo 8.
2. Asimismo, los Estados miembros podrán establecer un sistema de cualificación inicial acelerada para permitir al conductor conducir en los casos previstos en el inciso ii) de la letra a) y en la letra b) del apartado 2 del artículo 5 y en el inciso i) de la letra a) y en la letra b) del apartado 3 del mismo artículo.
De conformidad con lo dispuesto en la sección 3 del anexo I, la cualificación inicial acelerada supondrá la asistencia obligatoria al curso. Concluirá con un examen. Si se supera éste, se obtendrá el CAP previsto en el apartado 2 del artículo 6.
3. Los Estados miembros podrán dispensar a un conductor que haya obtenido el certificado de aptitud profesional previsto en la Directiva 96/26/CE (8) de los exámenes a que se refieren los incisos i) y ii) de la letra a) del apartado 1 y el apartado 2 en las materias correspondientes al examen previsto en la mencionada Directiva y, si ha lugar, dispensarle de asistir a la parte del curso que corresponda a dichas materias.
Artículo 4
Derechos adquiridos
Estarán exentos de la obligación de cualificación inicial los conductores que sean:
a)
titulares de un permiso de conducción de una de las categorías D1, D1+E, D, D+E o de un permiso reconocido como equivalente, expedido a más tardar dos años después de la fecha límite de incorporación al Derecho nacional de la presente Directiva;
b)
titulares de un permiso de conducción de una de las categorías C1, C1+E, C, C+E o de un permiso reconocido como equivalente, expedido a más tardar tres años después de la fecha límite de incorporación al Derecho nacional de la presente Directiva.
Artículo 5
Cualificación inicial
1. El acceso a la cualificación inicial no requerirá la obtención previa del permiso de conducción correspondiente.
2. Los conductores de un vehículo destinado al transporte de mercancías podrán conducir:
a)
a partir de la edad de 18 años:
i)
un vehículo de las categorías de permiso de conducción C y C+E, a condición de ser titular del CAP previsto en el apartado 1 del artículo 6,
ii)
un vehículo de las categorías de permiso de conducción C1 y C1+E, a condición de ser titular del CAP previsto en el apartado 2 del artículo 6;
b)
a partir de la edad de 21 años, un vehículo de las categorías de permiso de conducción C y C+E, a condición de ser titular del CAP previsto en el apartado 2 del artículo 6.
3. Los conductores de un vehículo destinado al transporte de viajeros podrán conducir:
a)
a partir de la edad de 21 años:
i)
un vehículo de las categorías de permiso de conducción D y D+E, para transportar viajeros en servicios regulares cuyo trayecto no supere los 50 kilómetros, así como un vehículo de las categorías de permiso de conducción D1 y D1+E, a condición de ser titular del CAP previsto en el apartado 2 del artículo 6.
Los Estados miembros podrán autorizar al conductor de vehículos de una de las mencionadas categorías de permiso de conducción a conducir en su territorio dichas categorías de vehículos a partir de la edad de 18 años, a condición de ser titular del CAP previsto en el apartado 1 del artículo 6,
ii)
un vehículo de las categorías de permiso de conducción D y D+E, a condición de ser titular del CAP previsto en el apartado 1 del artículo 6.
Los Estados miembros podrán autorizar al conductor de vehículos de una de las mencionadas categorías de permiso de conducción a conducir en su territorio dichas categorías de vehículos a partir de la edad de 20 años, a condición de ser titular del CAP previsto en el apartado 1 del artículo 6. Esta edad podrá reducirse a 18 años en caso de que el conductor conduzca estos vehículos sin pasajeros;
b)
a partir de la edad de 23 años, un vehículo de las categorías de permiso de conducción D y D+E, a condición de ser titular del CAP previsto en el apartado 2 del artículo 6.
4. Sin perjuicio del límite de edad establecida en el apartado 2, los conductores que efectúen transportes de mercancías que estén en posesión del CAP previsto en el artículo 6 para alguna de las categorías de permiso de conducción de vehículos a que se refiere el apartado 2 del presente artículo quedarán dispensados de obtener el CAP para cualquier otra categoría de vehículos prevista en dicho apartado.
Estas disposiciones se aplicarán en las mismas condiciones a los conductores que efectúen transportes de viajeros para las categorías de permiso de conducción de vehículos a las que se refiere el apartado 3.
5. Los conductores que efectúen transportes de mercancías y amplíen o modifiquen sus actividades para efectuar transporte de viajeros, o a la inversa, y sean titulares del CAP previsto en el artículo 6 no deberán repetir las partes comunes de las cualificaciones iniciales, sino sólo las partes específicas de la nueva cualificación.
Artículo 6
CAP acreditativo de la cualificación inicial
1. CAP acreditativo de la cualificación inicial
a)
CAP expedido para sancionar la asistencia a los cursos y un examen
De conformidad con el inciso i) de la letra a) del apartado 1 del artículo 3, el Estado miembro impondrá al candidato conductor la asistencia a los cursos impartidos en un centro de formación autorizado por las autoridades competentes de conformidad con lo dispuesto en la sección 5 del anexo I, denominado en lo sucesivo centro de formación autorizado. Los cursos tratarán de todas las materias contempladas en la lista de la sección 1 del anexo I. Esta formación concluirá con la superación del examen previsto en el punto 2.1 de la sección 2 del anexo I. Este examen lo organizarán las autoridades competentes de los Estados miembros o una entidad que éstas designen y estará encaminado a comprobar si el candidato conductor posee el nivel de conocimientos que exige la sección 1 del anexo I en las materias antes mencionadas. Las autoridades o entidades citadas supervisarán el examen y, si éste se supera, expedirán al conductor un CAP acreditativo de una cualificación inicial.
b)
CAP expedido para sancionar unos exámenes
De conformidad con el inciso ii) de la letra a) del apartado 1 del artículo 3, el Estado miembro impondrá al candidato conductor la superación de los exámenes, teórico y práctico, previstos en el punto 2.2 de la sección 2 del anexo I. Estos exámenes los organizarán las autoridades competentes de los Estados miembros o una entidad que éstas designen y estarán encaminados a comprobar si el candidato conductor posee el nivel de conocimientos que exige la sección 1 del anexo I en las materias antes mencionadas. Las autoridades o entidades citadas supervisarán los exámenes y, si estos se superan, expedirán al conductor un CAP acreditativo de una cualificación inicial.
2. CAP acreditativo de una cualificación inicial acelerada
De conformidad con el apartado 2 del artículo 3, el Estado miembro impondrá al candidato conductor la asistencia a los cursos impartidos en un centro de formación autorizado. Los cursos tratarán de todas las materias contempladas en la lista de la sección 1 del anexo I.
Esta formación concluirá con la superación del examen previsto en la sección 3 del anexo I. Este examen lo organizarán las autoridades competentes de los Estados miembros o una entidad que éstas designen y estará encaminado a comprobar si el candidato conductor posee el nivel de conocimientos que exige la sección 1 del anexo I en las materias antes mencionadas. Las autoridades o entidades citadas supervisarán el examen y, si éste se supera, expedirán al conductor un CAP acreditativo de una cualificación inicial acelerada.
Artículo 7
Formación continua
La formación continua consiste en una formación que permite a los titulares del CAP previsto en el artículo 6 así como a los conductores contemplados en el artículo 4 actualizar los conocimientos esenciales para el ejercicio de su función, haciendo especial hincapié en la seguridad en carretera y la racionalización del consumo de carburante.
Esta formación la organizará un centro de formación autorizado, de conformidad con la sección 5 del anexo I. Si un conductor pasa a trabajar en otra empresa, la formación continua que haya efectuado deberá ser tenida en cuenta.
La formación continua tiene por finalidad profundizar y revisar algunas de las materias de la lista de la sección 1 del anexo I.
Artículo 8
CAP acreditativo de la formación continua
1. Tras la terminación de la formación continua prevista en el artículo 7, las autoridades competentes de los Estados miembros o el centro de formación autorizado expedirán a nombre del conductor un CAP acreditativo de la formación continua.
2. Deberán seguir por primera vez una formación continua:
a)
los titulares del CAP previsto en el artículo 6, en el transcurso de los cinco años siguientes a la fecha de expedición de dicho CAP;
b)
los conductores contemplados en el artículo 4, en el transcurso de los cinco años siguientes respectivamente a las fechas contempladas en el apartado 2 del artículo 14, con arreglo a un calendario fijado por los Estados miembros.
Los Estados miembros podrán reducir o prolongar los plazos contemplados en las letras a) y b), en particular, a efectos de hacerlo coincidir con la fecha de expiración del permiso de conducción o de permitir una introducción gradual de la formación continua. Sin embargo, dicho plazo no podrá ser inferior a tres años ni superior a siete años.
3. El conductor que haya terminado un primer curso de formación continua a que se refiere el apartado 2 seguirá una formación continua cada cinco años antes del final del período de validez del CAP acreditativo de la formación continua.
4. Los titulares del CAP previsto en el artículo 6 o del CAP previsto en el apartado 1 de artículo, así como los conductores contemplados en el artículo 4, que hayan dejado de ejercer la profesión y no cumplan las exigencias de los apartados 1, 2 y 3, deberán seguir un curso de formación continua antes de reanudar el ejercicio de la profesión.
5. Los conductores que realicen transportes de mercancías o viajeros por carretera y hayan completado cursos de formación continua para una de las categorías de permisos previstas en los apartados 2 y 3 del artículo 5 estarán dispensados de seguir una formación continua para otra de las categorías de permiso de conducción de vehículos previstas en dichos apartados.
Artículo 9
Lugar en el que se impartirá la formación
Los conductores contemplados en la letra a) del artículo 1 obtendrán la cualificación inicial, a la que se refiere el artículo 5, en el Estado miembro donde tengan su residencia normal, según se define en el artículo 14 del Reglamento (CEE) no 3821/85 (9).
Los conductores mencionados en la letra b) del artículo 1 obtendrán esta cualificación en el Estado miembro en que la empresa se encuentre establecida o en el Estado miembro que les haya expedido un permiso de trabajo.
Los conductores mencionados en las letras a) y b) del artículo 1 seguirán la formación continua prevista en el artículo 7 en el Estado miembro donde tengan su residencia normal o en el Estado miembro donde trabajen.
Artículo 10
Código comunitario
1. Basándose en el CAP mencionado en el artículo 6 y en el CAP mencionado en el apartado 1 del artículo 8, las autoridades competentes de los Estados miembros inscribirán, atendiendo a lo dispuesto en los apartados 2 y 3 del artículo 5 y en el artículo 8, el código comunitario previsto en el apartado 2 del presente artículo, junto a las categorías de permisos correspondientes:
-
bien en el permiso de conducción,
-
o bien en la «tarjeta de cualificación del conductor», elaborada según el modelo que figura en el anexo II.
Se reconocerán recíprocamente las tarjetas de cualificación de los conductores expedidas por los Estados miembros. Cuando expidan la tarjeta, las autoridades competentes se asegurarán que no haya caducado el permiso de conducción cuyo número consta en la tarjeta.
2. Se añade el siguiente código comunitario a la lista de los códigos comunitarios armonizados establecida en los anexos I y I bis de la Directiva 91/439/CEE:
«95.
Conductor titular del CAP que satisface la obligación de aptitud profesional prevista en el artículo 3 válida hasta el … (por ejemplo: 95.01.01.2012).».
3.
a)
El conductor contemplado en la letra b) del artículo 1 que conduzca vehículos que efectúen transportes de mercancías por carretera demostrará que tiene la cualificación y la formación estipuladas en la presente Directiva mediante el certificado de conductor previsto en el Reglamento (CE) no 484/2002 (10).
El Estado miembro podrá, como complemento de dicho certificado, expedir a estos conductores la tarjeta de cualificación del conductor a que se refiere el anexo II de la presente Directiva, en la cual se inscribirá el código comunitario correspondiente.
b)
El conductor contemplado en la letra b) del artículo 1 que conduzca vehículos que efectúen transportes de viajeros por carretera demostrará que tiene la cualificación y la formación estipuladas en la presente Directiva mediante:
-
o bien el código comunitario inscrito en el permiso de conducción de modelo comunitario, si es titular de dicho permiso,
-
o bien la tarjeta de cualificación del conductor prevista en el anexo II, en la que constará el código comunitario correspondiente,
-
o bien un certificado nacional cuya validez reconocerán los Estados miembros en sus territorios respectivos.
Artículo 11
Adaptación al progreso científico y técnico
Las modificaciones necesarias para adaptar los anexos I y II al progreso científico y técnico se adoptarán con arreglo al procedimiento establecido en el apartado 2 del artículo 12.
Artículo 12
Procedimiento de Comité
1. La Comisión estará asistida por un Comité.
2. En los casos en que se haga referencia al presente apartado, serán de aplicación los artículos 5 y 7 de la Decisión 1999/468/CE, observando lo dispuesto en su artículo 8.
El plazo contemplado en el apartado 6 del artículo 5 de la Decisión 1999/468/CE queda fijado en tres meses.
3. El Comité aprobará su reglamento interno.
Artículo 13
Informe
La Comisión presentará antes del 10 de septiembre de 2011 un informe al Parlamento Europeo, al Consejo, al Comité Económico y Social y al Comité de las Regiones, que incluya una primera evaluación de la aplicación de la presente Directiva, en particular por lo que respecta a la equivalencia de los diferentes sistemas de cualificación inicial previstos en el articulo 3, y su eficacia para alcanzar el nivel de cualificación deseado. En su caso, dicho informe irá acompañado de las propuestas adecuadas.
Artículo 14
Transposición y aplicación
1. Los Estados miembros pondrán en vigor las disposiciones legales, reglamentarias y administrativas necesarias para dar cumplimiento a lo establecido en la presente Directiva antes del 10 de septiembre de 2006. Informarán inmediatamente de ello a la Comisión.
Cuando los Estados miembros adopten dichas disposiciones, éstas harán referencia a la presente Directiva o irán acompañadas de dicha referencia en su publicación oficial. Los Estados miembros establecerán las modalidades de la mencionada referencia.
2. Los Estados miembros aplicarán estas disposiciones:
-
respecto a la cualificación inicial exigida para la conducción de vehículos de las categorías de permiso de conducción D1, D1+E, D y D+E a partir del 10 de septiembre de 2008,
-
respecto a la cualificación inicial exigida para la conducción de vehículos de las categorías de permiso de conducción C1, C1+E, C y C+E, a partir del 10 de septiembre de 2009.
Los Estados miembros informarán inmediatamente de ello a la Comisión y se prestarán asistencia mutua en la aplicación de dichas disposiciones.
Artículo 15
Derogación
1. El artículo 5 del Reglamento (CEE) no 3820/85 se modifica como sigue:
a)
se deroga el apartado 1 con efectos a partir del 10 de septiembre de 2009;
b)
se derogan los apartados 2 y 4 con efectos a partir del 10 de septiembre de 2008.
2. La Directiva 76/914/CEE queda derogada con efectos a partir del 10 de septiembre de 2009.
3. Las disposiciones legales, reglamentarias y administrativas adoptadas para dar cumplimiento a lo dispuesto en la Directiva 76/914/CEE dejarán de aplicarse:
-
a partir del 10 de septiembre de 2008 a los conductores de vehículos de transporte de viajeros por carretera,
-
a partir del 10 de septiembre de 2009 a los conductores de vehículos de transporte de mercancías por carretera.
Artículo 16
Entrada en vigor
La presente Directiva entrará en vigor el día de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
Artículo 17
Destinatarios
Los destinatarios de la presente Directiva son los Estados miembros.
Hecho en Bruselas, el 15 de julio de 2003.