31983L0477
L 263/25
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА НА СЪВЕТА
от 19 септември 1983 година
относно защитата на работниците от рискове, свързани с експозиция на азбест по време на работа (Втора специална директива по смисъла на член 8 от Директива 80/1107/ЕИО)
(83/477/ЕИО)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално член 100 от него;
като взе предвид предложението на Комисията (1);
като взе предвид становището на Асамблеята (2);
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (3);
като има предвид, че Резолюцията на Съвета от 29 юни 1978 г. относно програма за действие на Европейските общности за безопасност и здраве на работното място (4) предвижда създаването на специални хармонизирани процедури за защита на работниците по отношение на азбеста;
като има предвид, че Директива 80/1107/ЕИО на Съвета от 27 ноември 1980 г. относно защитата на работниците от рискове, свързани с експозиция на химически, физически и биологични агенти по време на работа (5) формулира някои разпоредби, които трябва да бъдат отчитани при тази защита; като има предвид, че споменатата директива предвижда в специални директиви да бъдат определени гранични стойности и конкретни изисквания за агентите, изброени в приложение I, които включват и азбест;
като има предвид, че азбестът е вреден агент, който присъства при много и различни обстоятелства по време на работа; като има предвид, че по тази причина много работници са изложени на потенциален риск за здравето им; като има предвид, че крокидолитът се счита за особено опасен вид азбест;
като има предвид, че макар съвременните постижения на науката да не са такива, че да може да бъде определено ниво, под което рисковете за здравето да престанат да съществуват, намаляването на експозицията на азбест все пак ще намали риска от развитие на свързани с азбеста болести; като има предвид, че настоящата директива включва минимални изисквания, които ще бъдат преразглеждани въз основа на натрупания опит и развитието на технологиите в тази област;
като има предвид, че оптичната микроскопия не позволява преброяване на най-малките вредни за здравето влакна и въпреки това, тя е най-често използваният метод за редовно измерване на азбеста;
като има предвид, че по тази причина са важни превантивните мерки за защита на здравето на експонираните на азбест работници, както и предвидените за държавите-членки ангажименти, свързани с наблюдението на здравето на тези работници,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
1. Настоящата директива, която е Втора специална директива по смисъла на член 8 от Директива 80/1107/ЕИО, има за цел да защити работниците от рискове за тяхното здраве, включително и предотвратяване на рискове, които произтичат или е вероятно да произтекат от експозиция на азбест по време на работа. Тя определя гранични стойности, както и други конкретни изисквания.
2. Настоящата директива не се отнася до:
-
морския транспорт,
-
въздушния транспорт.
3. Настоящата директива не накърнява правото на държавите-членки да прилагат или въвеждат законови, подзаконови или административни разпоредби, които осигуряват на работниците по-голяма защита, най-вече по отношение на подмяната на азбеста с по-безопасни заместители.
Член 2
За целите на настоящата директива „азбест“ означава следните влакнести силикати:
-
актинолит, № 77536-66-4 (*) от CAS (6)
-
азбест грунерит (амозит), № 12172-73-5 (*) от CAS (6)
-
антофилит, № 77536-67-5 (*) от CAS (6),
-
хризотил, № 12001-29-5 от CAS (6),
-
крокидолит, № 12001-28-4 от CAS (6),
-
тремолит, № 77536-68-6 (*) от CAS (6).
Член 3
1. Настоящата директива се прилага по отношение на дейности, при които работниците са или могат да бъдат експонирани по време на работа на прах от азбест или съдържащи азбест материали.
2. В случай на всяка дейност, при която е вероятно да съществува риск от експозиция на прах от азбест или съдържащи азбест материали, рискът трябва да бъде оценен така, че да бъдат определени естеството и степента на експозиция на работниците на прах от азбест или съдържащи азбест материали.
3. Ако споменатата в параграф 2 оценка показва, че концентрацията на азбестови влакна във въздуха на работното място, при липса на каквито и да е лични предпазни средства, е по мнение на държавите-членки на нивото, измерено или изчислено във връзка с осемчасовия период за сравнение,
-
по-ниска от 0,25 влакна на см3 и/или
-
по-ниска от кумулативната доза от 15,00 влакнодни на см3 в продължение на период от 3 месеца,
не се прилагат членове 4, 7 и 13, член 14, параграф 2 и членове 15 и 16.
4. Предвидената в параграф 2 оценка е обект на консултации с работниците и/или техните представители в рамките на предприятието или подразделението и се ревизира, ако има причина да се смята, че е неправилна или че в работата е настъпила значителна промяна.
Член 4
Съгласно член 3, параграф 3 се предприемат следните мерки:
1.
Изброените в член 3, параграф 1 дейности се обхващат от система за уведомление, администрирана от съответния отговорен орган на държавата-членка.
2.
Уведомлението се изпраща от работодателя на отговорния орган на държавата-членка в съответствие с националните законови, подзаконови и административни разпоредби. Уведомлението включва като минимум кратко описание на:
-
видовете и количества използван азбест,
-
съответните дейности и процеси,
-
произвежданите продукти.
3.
Работниците и/или техните представители в съответното предприятие или подразделение имат достъп до документите, които са обект на уведомление относно собственото им предприятие или подразделение съгласно националното законодателство.
4.
При всяка важна промяна в използването на азбест или съдържащи азбест материали се изпраща ново уведомление.
Член 5
Забранява се използването на азбест чрез процес на впръскване (пулверизиране).
Член 6
При всички изброени в член 3, параграф 1 дейности експозицията на работниците на прах от азбест или съдържащи азбест материали на работното място се намалява до възможното практически приемливо ниво, във всеки случай по-ниско от граничните стойности, определени в член 8, най-вече чрез следните мерки, ако е уместно:
1.
Използваното във всеки отделен случай количество азбест се ограничава до възможното практически приемливо минимално количество.
2.
Броят на работниците, които са или е вероятно да бъдат експонирани на прах от азбест или съдържащи азбест материали, се ограничава до възможно най-малък брой.
3.
По принцип, работните процеси се проектират така, че да бъде избегнато изпускането на азбестов прах във въздуха.
Ако това не е практически приемливо, прахът се елиминира възможно най-близо до мястото, където се изпуска във въздуха.
4.
Всички сгради и/или машини и съоръжения, включени в преработката или третирането на азбеста, трябва да дават възможност за редовно и ефективно почистване и поддръжка.
5.
Азбестът във вид на суровина се съхранява и транспортира в подходящи запечатани опаковки.
6.
Отпадъците се събират и извозват от работното място възможно най-бързо в подходящи запечатани опаковки с етикети, указващи, че съдържат азбест. Тази мярка не се прилага при дейности в мините.
Споменатите в предходния параграф отпадъци след това се третират в съответствие с Директива 78/319/ЕИО на Съвета от 20 март 1978 г. относно токсичните и вредните отпадъци (7).
Член 7
Съгласно член 3, параграф 3 се предприемат следните мерки:
1.
За постигане на съответствие с граничните стойности, посочени в член 8, измерванията на азбеста във въздуха на работното място се извършват в съответствие с метода за сравнение, описан в приложение I, или с всеки друг метод, който дава същите резултати. Измерванията се планират и извършват редовно, като пробите са представителни за личната експозиция на работника на прах от азбест или съдържащи азбест материали.
За измерването на азбеста във въздуха, както е предвидено в предходния параграф, под внимание се вземат само влакна с дължина по-голяма от 5 микрометра, ширина по-малка от 3 микрометра и съотношение дължина/ширина по-голямо от 3:1.
Съветът, по предложение на Комисията и отчитайки по-специално постиженията на науката и техниката, както и натрупания от прилагането на настоящата директива опит, ревизира текста на първото изречение от параграф 1 в срок от 5 години от приемането на настоящата директива, с цел установяване на единен метод за измерване на концентрациите на азбеста във въздуха на общностно равнище.
2.
Пробите се вземат след консултации с работниците и/или техните представители в предприятията или подразделенията.
3.
Пробите се вземат от подходящо обучен за целта персонал. След това взетите проби се анализират в лаборатории, оборудвани за такъв вид анализ и квалифицирани за прилагане на необходимите методи за идентификация.
4.
Количеството азбест във въздуха се измерва по принцип най-малко веднъж на три месеца и във всеки отделен случай, когато се въвежда някаква техническа промяна. Честотата на измерванията може да бъде намалена при посочените в параграф 5 обстоятелства.
5.
Честотата на измерванията може да бъде намалена до веднъж годишно в случаите, в които:
-
няма значителни промени в условията на работното място, и
-
резултатите от двете предходни измервания не са превишили половината от граничните стойности, посочени в член 8.
Там, където групи работници изпълняват едновременно еднакви или подобни задачи и поради това са изложени на един и същ риск за здравето, пробите може да се вземат на групова основа.
6.
Времетраенето на вземането на проби може да бъде такова, че да дава възможност да се установи представителна експозиция на азбест за осемчасов период за сравнение (една работна смяна) чрез измервания или времево претеглени изчисления. Времетраенето на различните процеси на вземане на проби се определя и въз основа на точка 6 от приложение I.
Член 8
Прилагат се следните гранични стойности:
а)
концентрация на азбестови влакна, различни от крокидолит, във въздуха на работното място:
1,00 влакна на см3, измерени или изчислени по отношение на осемчасов период за сравнение;
б)
концентрация на крокидолитни влакна във въздуха на работното място:
0,50 влакна на см3, измерени или изчислени по отношение на осемчасов период за сравнение;
в)
концентрация на азбестови влакна във въздуха на работното място в случай на смеси от крокидолит и други азбестови влакна:
граничната стойност представлява ниво, изчислено въз основа на граничните стойности, изложени в букви а) и б), като се отчита съотношението на крокидолита и другите азбестови видове в сместа.
Член 9
Съветът, по предложение на Комисията и отчитайки по-специално постиженията на науката и техниката, и в светлината на натрупания от прилагането на настоящата директива опит, прави преглед на разпоредбите, изложени в член 3, параграф 3 и член 8, преди 1 януари 1990 г.
Член 10
1. В случай на превишаване на граничните стойности, изложени в член 8, се определят причините за това превишаване и се вземат възможно най-бързо подходящите мерки за подобряване на ситуацията.
Работата в засегнатите места може да бъде прекъсната до вземане на адекватни мерки за защита на работниците.
2. За да бъде проверена ефективността на мерките, изложени в първата алинея на параграф 1, незабавно се извършва ново определяне на концентрациите на азбест във въздуха.
3. Там, където експозицията не може да бъде подходящо намалена с други средства и където се налага да се носят лични предпазни средства за дишане, ситуацията не може да остане постоянна и се свежда до стриктния минимум, необходим за всеки работник.
Член 11
1. При определени дейности, при които е предвидимо, че изложените в член 8 гранични стойности ще бъдат превишени и по отношение на които техническите превантивни мерки за ограничаване на концентрациите на азбест във въздуха не са оправдани и осъществими, работодателят определя мерките, които имат за цел да осигурят защита на работниците, докато са ангажирани с подобни дейности, и по-точно следните мерки:
а)
работниците се снабдяват с подходящи предпазни средства за дишане, както и с други лични предпазни средства, които е задължително да носят; и
б)
се поставят предупредителни знаци, които показват, че се очаква превишаване на граничните стойности, изложени в член 8.
2. Преди да бъдат извършени въпросните дейности, с работниците и/или техните представители в предприятието или подразделението се провеждат консултации по отношение на тези мерки.
Член 12
1. Преди започването на всяка работа, свързана с унищожаване или изнасяне на азбест и/или съдържащи азбест продукти от сгради, постройки, машини, съоръжения или кораби, се изготвя план за работа.
2. Посоченият в параграф 1 план предписва мерките, необходими за осигуряване на безопасността и здравето на работниците на работното място.
По-точно планът трябва да предвижда, че:
-
доколкото е оправдано и осъществимо, азбестът и съдържащите азбест продукти се изнасят, преди да бъде използвана техника за събаряне,
-
при необходимост се осигуряват личните предпазни средства, посочени в член 11, параграф 1, буква а).
Член 13
1. При всички дейности, посочени в член 3, параграф 1, и съгласно член 3, параграф 3 се вземат подходящи мерки, които да гарантират, че:
а)
местата, в които ще бъдат извършени горепосочените дейности, ще бъдат:
i)
ясно разграничени и посочени с предупредителни знаци;
ii)
недостъпни за работниците, освен за онези от тях, които поради своята работа или задължения трябва да влязат вътре;
iii)
представляват райони, в които пушенето е забранено;
б)
ще съществуват места, където работниците могат да ядат и пият без риск от замърсяване с азбестов прах;
в)
i)
работниците ще бъдат снабдени с подходящо работно или защитно облекло;
ii)
работното или защитно облекло ще остане в рамките на предприятието. То обаче може да бъде изпрано на места извън предприятието, специално оборудвани за този вид дейност, ако предприятието само не извърши тяхното почистване. В такива случаи облеклото се транспортира в затворени контейнери;
iii)
за работното/защитното облекло, от една страна, и личните дрехи, от друга, са осигурени отделни помещения за съхранение;
iv)
на работниците са предоставени подходящи и достатъчни възможности за измиване и личен тоалет, включително душове, в случай на свързана с прах работа;
v)
защитното облекло се съхранява на предварително определено за целта място и се проверява и почиства след всяка употреба; за поправката или подмяната на дефектно облекло или лични предпазни средства се вземат подходящи мерки преди по-нататъшната им употреба.
2. Работниците не могат да бъдат заставяни да заплащат стойността на мерките, предприети съгласно параграф 1.
Член 14
1. При всички дейности, посочени в член 3, параграф 1, се вземат подходящи мерки за адекватно уведомяване на работниците и техните представители в предприятието или подразделението за:
-
потенциалния риск за здравето от експозиция на прах от азбест или съдържащи азбест материали,
-
наличието на законово определени гранични стойности, както и необходимостта да се следи и контролира атмосферата,
-
хигиенните изисквания, включително и необходимостта от въздържане от пушене,
-
необходимите предпазни мерки, свързани с носенето и използването на защитно облекло и защитни предпазни средства,
-
специалните предпазни мерки, целящи да бъде сведена експозицията на азбест до възможния минимум.
2. В допълнение към изложените в параграф 1 мерки и съгласно член 3, параграф 3 се вземат подходящи мерки, които да гарантират, че:
а)
работниците и/или техните представители в предприятието или подразделението имат достъп до резултатите от измерването на концентрацията на азбест във въздуха и могат да получат обяснение за смисъла и значението на тези резултати;
б)
ако резултатите превишат граничните стойности, посочени в член 8, съответните работници и техните представители в предприятието или подразделението се информират възможно най-бързо за самия факт и причините за него, както и за това, че с работниците и/или техните представители в предприятието или подразделението ще бъдат проведени консултации за мерките, които трябва да бъдат предприети, или - при спешен случай - се информират за вече предприетите мерки.
Член 15
Съгласно член 3, параграф 3 се вземат следните мерки:
1.
Преди да започне експозицията на прах от азбест или съдържащи азбест материали на работното място, се прави оценка на здравето на всеки един от работниците.
Тази оценка включва специален преглед на гърдите. В приложение II са дадени практически препоръки, на които държавите-членки могат да се позоват, за клинично наблюдение на работниците; тези препоръки се адаптират към техническия прогрес в съответствие с процедурата, изложена в член 10 от Директива 80/1107/ЕИО.
Нова оценка се прави най-малко веднъж на 3 години, докато продължава експозицията.
За всеки работник, посочен в първата алинея, се създава индивидуална здравна карта в съответствие с националното законодателство и практика.
2.
Следейки клиничното наблюдение, посочено в точка 1, лекарят или органът, отговарящи за медицинското наблюдение на работника, дават съвет или определят според националното законодателство индивидуалните защитни или превантивни мерки, които трябва да бъдат предприети; там, където е уместно, те могат да включват изтегляне на въпросния работник от работа, свързана с експозиция на азбест.
3.
На работниците се дават информация и съвети, свързани с всяка оценка на тяхното здраве, в които те могат да се вслушат след приключване на експозицията.
4.
Всеки работник или работодател може да поиска преразглеждане на оценките, посочени в точка 2, съгласно националното законодателство.
Член 16
Съгласно член 3, параграф 3 се вземат следните мерки:
1.
Работодателят е задължен да впише в регистър всички работници, които отговарят за извършване на изброените в член 3, параграф 1 дейности, като посочи естеството и продължителността на всяка дейност, както и произтичащата от нея експозиция. Лекарят и/или отговорният за медицинското наблюдение орган имат достъп до този регистър. Всеки работник има достъп до свързаните с него резултати в регистъра. Работниците и/или техните представители имат достъп до анонимната колективна информация в регистъра.
2.
Регистърът, посочен в точка 1, както и медицинските картони, посочени в член 15, точка 1, се съхраняват за срок от минимум 30 години от края на експозицията, в съответствие с националното законодателство.
Член 17
Държавите-членки водят регистър на доказаните случаи на азбестоза и мезотелиома.
Член 18
1. Държавите-членки приемат законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива преди 1 януари 1987 г. Те незабавно информират Комисията за това. В случая със свързаната с азбест миньорска дейност, обаче, датата 1 януари 1987 г. се отлага до 1 януари 1990 г.
2. Държавите-членки съобщават на Комисията текста на разпоредбите от националното законодателство, които приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 19
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 19 септември 1983 година.
DIRECTIVA DEL CONSEJO
de 19 de septiembre de 1983
sobre la protección de los trabajadores contra los riesgos relacionados con la exposición al amianto durante el trabajo ( segunda Directiva particular con arreglo al artículo 8 de la Directiva 80/1107/CEE )
( 83/477/CEE )
EL CONSEJO DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS ,
visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Económica Europea y , en particular , su artículo 100 ,
vista la propuesta de la Comisión (1) ,
visto el dictamen del Parlamento Europeo (2) ,
visto el dictamen del Comité Económico y Social (3) ,
considerando que la Resolución del Consejo , de 29 de junio de 1978 , relativa a un programa de acción de las Comunidades Europeas en materia de salud y de seguridad en el lugar de trabajo (4) , prevé la elaboración de medidas específicas armonizadas para la protección de los trabajadores contra el amianto ;
considerando que la Directiva 80/1107/CEE del Consejo , de 27 de noviembre de 1980 , sobre la protección de los trabajadores contra los riesgos relacionados con la exposición a agentes químicos , físicos y biológicos durante el trabajo (5) , ha establecido ciertas disposiciones que hay que tener en cuenta para garantizar dicha protección ; que la citada Directiva prevé el establecimiento , por medio de directivas especiales , de valores límite y prescripciones específicas para los agentes enumerados en su Anexo I , entre los que figura el amianto ;
considerando que el amianto es un agente nocivo presente en gran número de situaciones laborales y que , por consiguiente , gran número de trabajadores están expuestos a un riesgo potencial de su salud ; que la crocidolita está considerada como un tipo de amianto particularmente peligroso ;
considerando que los conocimientos científicos actualmente disponibles no permiten establecer un nivel por debajo del cual los riesgos de salud no existan , únicamente reduciendo la exposición al amianto se disminuirá el riesgo de enfermedades relacionadas con él ; que la presente Directiva incluye prescripciones mínimas que serán revisadas en base a la experiencia adquirida y a la evolución de la técnica en esta materia ;
considerando que la microscopia óptica , aun cuando no permite el recuento de las fibras más finas nocivas para la salud , es el método más corriente para la medida con regularidad del amianto ;
considerando por ello la importancia de las medidas preventivas para la protección de la salud de los trabajadores expuestos al amianto y del compromiso previsto para los Estados miembros en materia de vigilancia de la salud de dichos trabajadores ,
HA ADOPTADO LA PRESENTE DIRECTIVA :
Artículo 1
1 . La presente Directiva , que es la segunda Directiva especial con arreglo al artículo 8 de la Directiva 80/1107/CEE , tiene por objeto la protección de los trabajadores contra los riesgos que se deriven o puedan derivarse para su salud por el hecho de una exposición durante el trabajo al amianto , así como la prevención de tales riesgos . Establece los valores límite , así como otras disposiciones especiales .
2 . La presente Directiva no es aplicable a :
- la navegación marítima ,
- la navegación aérea .
3 . La presente Directiva no va en menoscabo de la facultad que tienen los Estados miembros de aplicar o introducir disposiciones legales , reglamentarias o administrativas que garanticen una protección más completa de los trabajadores , especialmente en lo que se refiere a la sustitución del amianto por productos menos peligrosos .
Artículo 2
A los efectos de la presente Directiva , el término amianto designa los silicatos fibrosos siguientes :
- actinolita n º 77536-66-4 (*) del CAS (6) ,
- grunerita amianto ( amosita ) n º 12172-73-5(*) del CAS (6) ,
- antofilita n º 77536-67-5(*) del CAS (6) ,
- crisotilo n º 12001-29-5 del CAS (6) ,
- crocidolita n º 12001-28-4 del CAS (6) ,
- tremolita n º 77536-68-6(*) del CAS (6) .
Artículo 3
1 . La presente Directiva es aplicable a las actividades en las que los trabajadores estén expuestos - o puedan estarlo - durante su trabajo al polvo procedente del amianto o de materiales que lo contengan .
2 . Para toda actividad que pueda presentar un riesgo de exposición al polvo procedente del amianto o de materiales que lo contengan , dicho riesgo debe evaluarse de forma que se determine la naturaleza y el grado de exposición de los trabajadores al polvo de amianto o de materiales que lo contengan .
3 . Si la evaluación prevista en el apartado 2 revela que la concentración de las fibras de amianto en suspensión en el lugar de trabajo , y sin equipamiento de protección individual , se sitúa , de acuerdo con lo fijado por los Estados miembros , a un nivel , calculado o medido con relación a un período de referencia de 8 horas .
- inferior a 0,25 fibra por centímetro cúbico y/o
- inferior a una dosis acumulada de 15,00 fibras día por centímetro cúbico durante tres meses ,
los artículos 4 , 7 y 13 del apartado 2 del artículo 14 , así como los artículos 15 y 16 no son de aplicación .
4 . La evaluación prevista en el apartado 2 es objeto de consulta por parte de los trabajadores y/o sus representantes en la empresa o establecimiento , y revisada cuando existan razones para considerar que no es correcta o se haya producido una modificación material en el trabajo .
Artículo 4
Sin perjuicio del apartado 3 del artículo 3 , se toman las siguientes medidas :
1 . las actividades a que se refiere el apartado 1 del artículo 3 deben ser objeto de un sistema de notificación controlado por la autoridad responsable del Estado miembro ;
2 . dicha notificación debe ser realizada por el empresario a la autoridad responsable del Estado miembro , en conformidad con las disposiciones legales , reglamentarias y administrativas nacionales . La citada notificación debe incluir como mínimo una descripción sucinta :
- de los tipos y cantidades de amianto utilizados ,
- de las actividades y procedimientos puestos en marcha ,
- de los productos fabricados ;
3 . los trabajadores y/o sus representantes en la empresa o establecimiento deberán tener acceso al documento objeto de la notificación relativa a su empresa o establecimiento de conformidad con las legislaciones nacionales ;
4 . cada vez que se produzca una modificación importante en el empleo del amianto o de los materiales que lo contengan , debe efectuarse una nueva notificación .
Artículo 5
La proyección de amianto por medio de « flocage » debe prohibirse .
Artículo 6
Para todas las actividades a que se refiere el apartado 1 del artículo 3 , la exposición de los trabajadores al polvo procedente del amianto o de materiales que lo contengan en el lugar de trabajo , debe quedar reducida a un nivel tan bajo como sea razonablemente practicable y en todo caso por debajo de los valores límite fijados en el artículo 8 , especialmente por medio de las medidas siguientes , si ello se considera apropiado :
1 . la cantidad de amianto utilizada en cada caso debe quedar limitada a la cantidad mínima razonablemente practicable ;
2 . el número de trabajadores expuestos o que puedan quedar expuestos al polvo procedente del amianto o de materiales que lo contengan debe limitarse al más bajo posible ;
3 . los procesos de trabajo deben concebirse en principio de tal forma que no hay emanación de polvo de amianto en el aire .
Si ello no fuere razonablemente practicable , es conveniente eliminar el polvo en la zona más cercana a su punto de emisión ;
4 . todas las construcciones y/o instalaciones y equipos que sirvan para la transformación o el tratamiento de amianto deben estar en condiciones de poderse limpiar y mantener eficazmente y con regularidad ;
5 . el amianto en su estado bruto debe ser almacenado y transportado en embalajes herméticos apropiados ;
6 . los desechos de los trabajos deben reunirse y transportarse fuera del lugar de trabajo lo antes posible en embalajes apropiados cerrados y con un etiquetaje que indique que contienen amianto . Esta medida no es aplicable a las actividades de extracción .
Los derechos a que se refiere el primer apartado deben tratarse seguidamente conforme a la Directiva 78/319/CEE del Consejo , de 20 de marzo de 1978 , relativa a los desechos tóxicos peligrosos (7) .
Artículo 7
Sin perjuicio del apartado 3 del artículo 3 , deben tomarse las siguientes medidas :
1 . con vistas a garantizar el respeto de los valores límite fijados en el artículo 8 , la medición del contenido de amianto en el aire en el lugar de trabajo debe efectuarse conforme al método de referencia descrito en el Anexo I , o a cualquier otro método que ofrezca resultados , equivalentes . Dicha medición debe ser programada y efectuada con regularidad , debiendo la muestra ser representativa de la exposición personal del trabajador al polvo de amianto o de materiales que lo contengan .
Para la medición a que se refiere el primer párrafo sólo se tienen en consideración las fibras que representan una longitud superior a 5 micrómetros y una anchura inferior a 3 micrómetros y cuya relación longitud/anchura es superior a 3 : 1 .
El Consejo , a propuesta de la Comisión , examinará de nuevo , teniendo especialmente en cuenta los progresos habidos en los conocimientos científicos y en la tecnología y vista la experiencia adquirida en la aplicación de la presente Directiva , las disposiciones de la primera fase del primer párrafo , en un plazo de cinco años a partir de la adopción de la presente Directiva , con el fin de establecer un único método para la medición del contenido de amianto en el aire a nivel comunitario ;
2 . los muestreos se efectuarán previa consulta con los trabajadores y/o sus representantes en la empresa o establecimiento ;
3 . la toma de muestras debe realizarse por personal que esté en posesión de las cualificaciones exigidas . Dichas muestras deberán ser seguidamente analizadas en laboratorios debidamente equipados para llevar a cabo estos análisis y cualificados para aplicar las técnicas de identificación necesarias ;
4 . el contenido de amianto en el aire debe medirse , por regla general , al menos cada tres meses y en todo caso cada vez que se produzca una modificación técnica . La frecuencia de las mediciones puede disminuirse en las condiciones previstas en el punto 5 ;
5 . la frecuencia de las mediciones puede reducirse hasta una vez al año cuando :
- ninguna modificación substancial tenga lugar en las condiciones del lugar de trabajo
y
- los resultados de las dos mediciones precedentes no hayan sobrepasado la mitad de los valores límite fijados en el artículo 8 .
Cuando existan grupos de trabajadores que realicen tareas idénticas o similares en un mismo lugar y cuya salud esté por ello expuesta a un mismo riesgo , el muestreo puede realizarse por grupos ;
6 . La duración de los muestreos debe ser tal que , por medición o cálculo ponderado en el tiempo , sea posible determinar la exposición de forma representativa para un período de referencia de 8 horas ( un equipo ) . La duración de los distintos muestreos está igualmente determinada en función del punto 6 del Anexo I .
Artículo 8
Deberán aplicarse los valores límite siguientes :
a ) concentración de fibras de amianto ( que no sean de crocidolita ) en el aire en el lugar de trabajo :
1,00 fibra por centímetro cúbico medida o calculada con relación a un período de referencia de 8 horas ;
b ) concentración de fibras de crocidolita en el aire en el lugar de trabajo :
0,50 fibra por centímetro cúbico medida o calculada con relación a un período de referencia de 8 horas ;
c ) concentración de fibras de amianto en el aire en el lugar de trabajo en caso de mezcla de crocidolita y otras fibras de amianto :
el valor límite se sitúa a un nivel calculado sobre la base de los valores límite previstos en las letras a ) y b ) , teniendo en cuenta la proporción de crocidolita y de los demás tipos de amianto en la mezcla .
Artículo 9
El Consejo , a propuesta de la Comisión , examinará de nuevo , teniendo en cuenta los progresos habidos en los conocimientos científicos y en la tecnología y vista la experiencia adquirida en la aplicación de la presente Directiva , las disposiciones previstas en el apartado 3 del artículo 3 , y en el artículo 8 antes del 1 de enero de 1990 .
Artículo 10
1 . Cuando los valores límite fijados en el artículo 8 se sobrepasen , deberán identificarse las causas y tomar lo antes posible las medidas adecuadas para remediar la situación .
No podrá proseguirse el trabajo en la zona afectada si no se toman medidas adecuadas para la protección de los trabajadores implicados .
2 . Al objeto de verificar la eficacia de las medidas a que se refiere el primer párrafo del apartado 1 , se procederá de inmediato a una nueva medición del contenido de amianto en el aire .
3 . Cuando la exposición no pueda razonablemente ser reducida por otros medios y el uso de un equipo respiratorio de protección individual se haga necesario , éste no podrá ser permanente y su duración , para cada trabajador , deberá limitarse al mínimo estrictamente necesario .
Artículo 11
1 . Para ciertas actividades para las que pueda preverse que los valores límite fijados en el artículo 8 van a ser sobrepasados , y para las que no sea razonablemente practicable la toma de medidas técnicas preventivas tendentes a limitar el contenido de amianto en el aire , el empresario definirá las medidas destinadas a garantizar la protección de los trabajadores durante dichas actividades , y en particular las siguientes :
a ) los trabajadores recibirán un equipo respiratorio apropiado y otros equipos de protección individual , que deberán utilizar ;
b ) se pondrán paneles en los lugares oportunos para señalar que es previsible que se sobrepasen los valores límite fijados en el artículo 8 .
2 . Los trabajadores y/o sus representantes en la empresa o establecimiento serán consultados respecto a dichas medidas antes de emprender las citadas actividades .
Artículo 12
1 . Antes del comienzo de los trabajos de demolición o de retirada de amianto y/o de materiales que lo contengan , de edificios , estructuras , aparatos e instalaciones , así como de navios , deberá establecerse un plan de trabajo .
2 . El plan a que se refiere el apartado 1 deberá prever las medidas necesarias para garantizar la seguridad y salud de los trabajadores en el lugar de trabajo .
Dicho plan debe especialmente prever :
- que el amianto y/o materiales que lo contengan sea retirado antes de empezar las técnicas de demolición ,
- que el equipo de protección individual a que se refiere la letra a ) del apartado 1 del artículo 11 , sea suministrado siempre que sea necesario .
Artículo 13
1 . Para todas las actividades a que se refiere el apartado 1 del artículo 3 y sin perjuicio del apartado 3 del artículo 3 , se tomarán las medidas apropiadas para :
a ) que los lugares donde dichas actividades tengan lugar :
i ) estén claramente delimitados y señalados por paneles ;
ii ) no puedan ser accesibles a otros trabajadores que no sean aquellos que , por razón de su trabajo o de su función , deban penetrar en ellos ;
iii ) sean objeto de la prohibición de fumar ;
b ) que se prevean zonas que permitan a los trabajadores comer y beber sin riesgo de contaminación por el polvo de amianto ;
c ) i ) que se pongan a disposición de los trabajadores trajes de trabajo o de protección apropiados ;
ii ) que los mencionados trajes de trabajo o de protección no salgan de la empresa . Pueden , no obstante , ser lavados en las lavanderías equipadas para este género de operaciones , situadas fuera de la empresa , siempre que ésta no proceda directamente a la limpieza ; en este caso el trasnporte de ropa debe efectuarse en recipientes cerrados ;
iii ) que se destine un lugar separado para los trajes de trabajo o de protección por una parte , y los trajes de vestir , por otra ;
iv ) que se pongan a disposición de los trabajadores instalaciones sanitarias apropiadas y adecuadas , incluyendo duchas en caso de operaciones polvorientas ;
v ) que se coloquen equipos de protección en un lugar determinado ; que se verifiquen y limpien después de cada utilización y que se tomen las medidas apropiadas para reparar o sustituir los equipos defectuosos antes de una nueva utilización .
2 . El costo de las medidas tomadas en aplicación de las disposiciones previstas en el apartado 1 no podrá correr a cargo de los trabajadores .
Artículo 14
1 . Para todas las actividades a que se refiere el apartado 1 del artículo 3 , deberán tomarse las medidas apropiadas con el fin de garantizar a los trabajadores así como a sus representantes en la empresa o establecimiento , una información adecuada relativa a :
- los riesgos potenciales para la salud debidos a una exposición al polvo procedente del amianto o de materiales que lo contengan ,
- la existencia de valores límite reglamentarios y la necesidad de una vigilancia de la atmósfera ,
- las prescripciones relativas a las medidas de higiene , incluida la necesidad de no fumar ,
- las precauciones que se han de tomar respecto a la utilización y empleo de equipos y trajes de protección ,
- las precauciones especiales destinadas a reducir al mínimo la exposición al amianto .
2 . Además de las medidas a que se refiere el apartado 1 y sin perjuicio del apartado 3 del artículo 3 , se tomarán medidas para que :
a ) los trabajadores y/o sus representantes en la empresa o establecimiento tengan acceso a los resultados de las mediciones del contenido de amianto en el aire y puedan recibir explicaciones relativas al significado de dichos resultados ;
b ) si los resultados superan los valores límite fijados en el artículo 8 , los trabajadores afectados así como sus representantes en el seno de la empresa o establecimiento , sean informados lo más rápidamente posible de ello y de las causas que lo han motivado , y que los trabajadores y/o sus representantes en la empresa o establecimiento sean consultados sobre las medidas que se han de tomar o , en caso de urgencia , sobre las medidas tomadas .
Artículo 15
Sin perjuicio del apartado 3 del artículo 3 , se tomarán las siguientes medidas :
1 . cada trabajador debe ser sometido a un reconocimiento médico antes de la exposición al polvo procedente de amianto o de materiales que lo contengan .
Dicho reconocimiento debe incluir un examen específico del tórax . El Anexo II ofrece recomendaciones prácticas a las que los Estados miembros pueden referirse para la vigilancia clínica de los trabajadores ; dichas recomendaciones serán adaptadas en función de los progresos técnicos de acuerdo con el procedimiento a que se refiere el artículo 10 de la Directiva 80/1107/CEE .
Deberá realizarse una nueva revisión cada tres años , como mínimo , durante el tiempo que dure la exposición .
Debe confeccionarse un historial médico individual , de acuerdo con las legislaciones y prácticas nacionales , para cada trabajador ;
2 . posteriormente a la vigilancia clínica a que se refiere el punto 1 , el médico o autoridad responsable de dicha vigilancia médica de los trabajadores debe , de acuerdo con las legislaciones nacionales , pronunciarse sobre o determinar las eventuales medidas individuales de protección o prevención que se han de tomar ; dichas medidas pueden incluir , llegado el caso , el retiro del trabajador afectado de toda exposición al polvo de amianto o de materiales que lo contengan ;
3 . deben suministrarse informaciones y consejos a los trabajadores en todo cuanto se refiere a la revisión de su salud a la que pueden someterse al final de la exposición ;
4 . el trabajador o el empresario pueden solicitar la revisión de los reconocimientos a que se refiere el punto 2 , de acuerdo con las legislaciones nacionales .
Artículo 16
Sin perjuicio del apartado 3 del artículo 3 se tomarán las siguientes medidas :
1 . los trabajadores encargados de realizar las actividades a que se refiere el apartado 1 del artículo 3 , deben ser inscritos por parte del empresario , en un registro que indique la naturaleza y la duración de su actividad , así como la exposición a la que han estado sometidos . El médico y/o la autoridad responsable de la vigilancia médica tendrán acceso a dicho registro . Cada trabajador interesado tendrá acceso a sus propios resultados y/o sus representantes en la empresa o establecimiento deben tener acceso a las informaciones colectivas anónimas que pueda haber en dicho registro ;
2 . los registros a que se refiere el punto 1 y los historiales médicos individuales referidos en el punto 1 del artículo 15 , deben conservarse durante por lo menos treinta años después de terminada la exposición , de acuerdo con las legislaciones nacionales .
Artículo 17
Los Estados miembros deberán tener un registro de los casos reconocidos de asbestosis y mesotelioma .
Artículo 18
1 . Los Estados miembros adoptarán las disposiciones legales , reglamentarias y administrativas necesarias para cumplir la presente Directiva , antes del 1 de enero de 1987 . Informarán inmediatamente de ello a la Comisión . No obstante , la fecha del 1 de enero de 1987 se retrasará al 1 de enero de 1990 para lo referente a las actividades de extracción de amianto .
2 . Los Estados miembros comunicarán a la Comisión las disposiciones de derecho interno que adopten en la materia a que se refiere la presente Directiva .
Artículo 19
Los destinatarios de la presente Directiva serán los Estados miembros .
Hecho en Bruselas , el 19 de septiembre de 1983 .