31994L0063
L 365/24
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 94/63/ЕО НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 20 декември 1994 година
относно ограничаването на емисиите на летливи органични съединения (ЛОС), изпускани при съхранението и превоза на бензини от терминали до бензиностанции
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взеха предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално член 100a от него,
като взеха предвид предложението на Комисията (1),
като взеха предвид становището на Икономическия и социален комитет (2),
в съответствие с процедурата, посочена в член 189б от Договора (3),
като имат предвид, че последователните програми за действие в областта на опазването на околната среда на Европейските общности (4), подчертават значението на предотвратяването и намаляването на замърсяването на въздуха;
като имат предвид, че емисиите на летливи органични съединения (ЛОС) от бензин и разтворителите, в рамките на Общността, биха достигнали приблизителното количество от 10 милиона тона на година, ако не са били взети никакви мерки за тяхното ограничаване; като имат предвид, че емисиите на ЛОС допринасят за образуването на фотохимични окислители като озон, който във високи концентрации може да навреди на здравето на човека и да увреди растителността и материалите; като имат предвид, че определени емисии на ЛОС от бензин са класифицирани като токсични, канцерогенни и тератогенни;
като имат предвид, че на 2 април 1992 г. Общността подписа Протокола за ограничаването на емисиите на летливи органични съединения (ЛОС) или техните трансгранични потоци, към Конвенцията за трансгранично замърсяване на въздуха на далечни разстояния, който предвижда мерки за значително ограничаване на емисиите на ЛОС;
като имат предвид, че бе предприета една значителна стъпка в стратегията за общото ограничаване на емисиите на ЛОС в Общността с Директива 91/441/ЕИО на Съвета от 26 юни 1991 г. за изменение на Директива 70/220/ЕИО за сближаването на законодателството на държавите-членки относно мерките, които трябва да се приемат за контрол върху замърсяването на въздуха от газовете от моторни превозни средства (5), която предвижда ограничаване с приблизително 80-90 %, за 10 до 15 години, на емисиите на ЛОС от отработените газове и на изпарителните емисии на моторни превозни средства, които понастоящем представляват около 40 % от емисиите на ЛОС в атмосферата, причинени от човека;
като имат предвид, че емисиите на ЛОС от система за съхранение и разпределение на бензин, представляват 500 000 тона на година или около 5 % от общите емисии на ЛОС, причинени от човека в Общността; като имат предвид, че тези емисии допринасят в значителна степен за замърсяването на въздуха, по-специално в градските зони;
като имат предвид, че наличните технологии са в състояние да осигурят значително ограничаване на загубите, чрез изпаряване, в системата за разпределение на бензин, не на последно място посредством задържането на регенерираните пари;
като имат предвид, че на основание международна стандартизация и безопасност по време на товаренето на кораби, трябва да бъдат изготвени стандарти на нивото на Международната морска организация за системите за ограничаване и задържане на пари, които да се прилагат както за товарните инсталации, така и за самите кораби; като имат предвид, че Общността трябва следователно да положи усилия, за да гарантира включването на необходимите разпоредби в Конвенцията от Марпол по време на текущото преразглеждане в Марпол, което се очаква да приключи през 1996 г.; като имат предвид, че в случай, че Конвенцията от Марпол не бъде преразгледана в този смисъл, Общността, след обсъждане със своите основни търговски партньори, следва да предложи подходящи мерки, които да се прилагат по отношение на кораби и пристанищните инсталации за обслужване на кораби;
като имат предвид, че ще е необходимо по-нататъшно действие за ограничаване изпускането на парни емисии по време на операциите по зареждане в бензиностанциите, които към настоящия момент възлизат на приблизително 200 000 тона годишно, като по този начин се ограничават всички изпускания на пари по време на разпределението на бензина;
като имат предвид, че с оглед избягване нарушаването на конкуренцията и осигуряване функционирането на вътрешния пазар, е необходимо да се хармонизират определени мерки, свързани с разпределението на бензини, въз основа на високо ниво на защита на околната среда;
като имат предвид, че въпреки това, следва да бъдат отчетени предимствата и недостатъците, които могат да бъдат резултат от действие или бездействие; като имат предвид, че следователно е подходящо да бъде предвидена възможността за дерогации, а понякога и за изключения в определени случаи; като имат предвид, че на определени държави-членки следва да бъде предоставена възможността за по-дълги периоди, през които да се адаптират, с оглед отчитането на съществени мерки по опазване на околната среда от различно естество, които те вече може да са приели в тази област, или на специфичните разходи, наложени от мерките, предвидени в настоящата директива, дължащи се на структурата на техните мрежи;
като имат предвид, че действието на Общността трябва да отчитат условията на околната среда в различните региони на Общността; като имат предвид, че в тази връзка, държавите-членки трябва да могат да поддържат или налагат по-строги мерки, отнасящи се до загубите чрез изпаряване от неподвижни инсталации на цялата им територия или в географски области, в които е установено, че такива мерки са необходими за защитата на здравето на човека и на околната среда поради специфични условия;
като имат предвид, че разпоредбите на параграф 1 от членове 3, 4 и 6 от настоящата директива се прилага точка без да се накърнява Директива 83/189/ЕИО на Съвета от 28 март 1983 г. относно установяването на процедура за предоставянето на информация в областта на техническите стандарти и подзаконовите нормативни актове (6);
като имат предвид, че е необходимо да се въведат хармонизирани спецификации за оборудването за дънно пълнене на пътни цистерни, с цел да се гарантира възможността за свободна търговия с бензини, и за оборудването в рамките на Общността, както и да се осигури висока степен на безопасност; като имат предвид, че следва да се предвиди стандартизирането на такива спецификации и привеждането им в съответствие с техническия напредък;
като имат предвид, че следва да бъде създаден комитет, който да подпомага Комисията при адаптирането на приложенията към настоящата директива, към техническия напредък,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Обхват
Настоящата директива се прилага за всички операции, инсталации, превозни средства и плавателни съдове, използвани за съхранение, зареждане и транспортиране на бензини от един терминал до друг или от даден терминал до бензиностанция.
Член 2
Определения
По смисъла на настоящата директива:
а)
„бензин“ е всеки продукт на дестилацията на нефт с парен натиск (по метода Reid) не по-малък от 27,6 килопаскала, независимо от съдържанието на добавки в него, и предназначен за използване като гориво в моторни превозни средства, с изключение на втечнените нефтени газове;
б)
„пари“ са всички газообразни летливи органични съединения, получавани в резултат от изпарението на бензини;
в)
„инсталация за съхранение“ е всеки неподвижен резервоар, използван за съхранение на бензини в съответния терминал;
г)
„терминал“ е всяко съоръжение, включително отделните инсталации за съхранение, което се използва за съхранение на бензини или за товарене/разтоварване на бензин в пътни, железопътни или плаващи цистерни;
д)
„подвижна цистерна“ е всяка преносима автоцистерна, железопътна цистерна или танкер, плаващ по вътрешни водни пътища, използвана за превоз на бензини между терминали или между терминали и бензиностанции;
е)
„бензиностанция“ е всяко съоръжение, в което се извършва зареждане на бензини в горивните резервоари на отделните МПС, от неподвижни инсталации (резервоари) за съхранение на бензини;
ж)
„действащи инсталации за съхранение и товарене или разтоварване на бензини, бензиностанции и подвижни цистерни“ са всички такива инсталации, бензиностанции и подвижни контейнери, които са влезли в експлоатация преди датата, посочена в член 10, или за които положително решение за изграждане или експлоатация, когато това се изисква съгласно националното законодателство, е било издадено преди датата, посочена в член 10;
з)
„нови инсталации за съхранение и товарене или разтоварване на бензини, бензиностанции и подвижни цистерни“ са всички такива инсталации, бензиностанции и подвижни цистерни, които не са обхванати от буква ж);
и)
„производителност“ е най-голямото годишно количество бензин, разтоварено от определена инсталация за съхранение в рамките на съответния терминал или бензиностанция в подвижни цистерни и резервоари на МПС, през последните три календарни години;
й)
„инсталация за регенерация на пари“ е всяко съоръжение, предназначено или използвано за регенерация на пари до превръщането им в бензини, включително и буферните системи (системите за дишане) на отделните резервоари в терминалите;
к)
„плавателен съд“ означава плавателен съд от вътрешно плаване, както е определен в глава 1 на Директива 82/714/ЕИО от 4 октомври 1982 г. относно установяването на техническите изисквания за плавателните съдове от вътрешно плаване (7);
л)
„целева норма за допустими емисии“ е такава норма за допустими емисии, която се използва за цялостна оценка на съответствието на дадена инсталация или съоръжение с конкретните технически изисквания, посочени в приложенията към тази наредба; това не е норма за допустими емисии, спрямо която се оценяват експлоатационните параметри на отделните инсталации, терминали и бензиностанции;
м)
„междинно съхранение на пари“ означава временното съхранение на парите в резервоари с неподвижен покрив, в рамките на съответния терминал, с цел техния последващ превоз и регенерацията им в друг терминал; преносът на пари от една инсталация за съхранение към друга, в рамките на един терминал, не представлява междинно съхранение на пари по смисъла на настоящата директива;
н)
„инсталация за зареждане“ е всяко съоръжение, в рамките на определен терминал, което е предназначено и се използва за товарене или разтоварване на бензини в/от подвижни цистерни. Инсталациите за товарене на автоцистерни могат да бъдат оборудвани с една или повече товарни площадки;
о)
„товарна площадка“ е всяко съоръжение, в рамките на един терминал, което в даден момент може да бъде използвано за товарене или разтоварване на бензини в една единствена автоцистерна.
Член 3
Инсталации за съхранение в терминалите
1. Инсталациите за съхранение се проектират, оборудват и експлоатират в съответствие с техническите разпоредби от приложение I.
Тези разпоредби целят намаляването на общите годишни загуби на бензини, в резултат от зареждане и съхранение във всяка инсталация за съхранение в терминалите, под целевата норма за допустими емисии от 0,01 тегловни процента от производителността.
Държавите-членки могат да поддържат или да налагат по-строги мерки на цялата територия или в географски области, където е установено, че такива мерки са необходими за защитата на здравето на човека или на околната среда, поради специфични условия.
Държавите-членки могат да приемат технически мерки за намаляването на загубите на бензин, различни от онези, посочени в приложение I, ако е доказано, че такива алтернативни мерки са поне също толкова ефективни.
Държавите-членки информират другите държави-членки и Комисията за всички съществуващи мерки или за всички специални мерки, упоменати в настоящия параграф, които те възнамеряват да предприемат, както и за основанията им да ги предприемат.
2. Разпоредбите на параграф 1 се прилагат:
а)
от датата, посочена в член 10, към нови инсталации;
б)
три години след датата, посочена в член 10, към действащи инсталации в терминали, чиято производителност на зареждане е по-голяма от 50 хиляди тона годишно;
в)
шест години след датата, посочена в член 10, към действащи инсталации в терминали, чиято производителност на зареждане е по-голяма от 25 хиляди тона годишно;
г)
девет години след датата, посочена в член 10, към всички останали действащи инсталации за съхранение в терминалите.
Член 4
Товарене и разтоварване на подвижни цистерни в терминали
1. Инсталациите за товарене и разтоварване се проектират, оборудват и експлоатират в съответствие с техническите разпоредби, посочени в приложение II.
Тези разпоредби целят намаляването на общите годишни загуби на бензини, в резултат от товарене или разтоварване на подвижни цистерни в терминалите, под целевата норма за допустими емисии от 0,005 тегловни процента от производителността.
Държавите-членки могат да поддържат или да налагат по-строги мерки на цялата територия или в географски области, където е установено, че такива мерки са необходими за защитата на здравето на човека или на околната среда, поради специфични условия.
Държавите-членки могат да приемат технически мерки за намаляването на загубите на бензин, различни от онези, посочени в приложение II, ако е доказано, че такива алтернативни мерки са поне също толкова ефективни.
Държавите-членки информират другите държави-членки и Комисията за всички съществуващи мерки или за всички специални мерки, упоменати в настоящия параграф, които те възнамеряват да предприемат, както и за основанията им да ги предприемат. Комисията проверява съвместимостта на тези мерки с разпоредбите на Договора и с тези на настоящия параграф.
Всички терминали с инсталации за товарене или разтоварване на автоцистерни се оборудват с не по-малко от една товарна площадка, която отговаря на техническите спецификации за оборудването за дънно пълнене, предвидени в приложение IV. Тези спецификации се преразглеждат на редовни интервали и, ако е уместно, се ревизират в съответствие с процедурата по член 8.
2. Разпоредбите на параграф 1 се прилагат:
а)
от датата, посочена в член 10, към новите терминали за товарене или разтоварване на пътни, железопътни и/или плавателни цистерни;
б)
три години след датата, посочена в член 10, към действащи терминали за товарене и разтоварване на пътни, железопътни и/или плавателни цистерни, ако производителността е по-голяма от 150 000 тона годишно;
в)
шест години след датата, посочена в член 10, към действащи терминали за товарене и разтоварване на пътни и железопътни цистерни, ако производителността е по-голяма от 25 000 тона годишно;
г)
девет години след датата, посочена в член 10, към всички останали действащи терминали за товарене и разтоварване на пътни и железопътни цистерни.
3. Девет години след датата, посочена в член 10, изискванията относно оборудването за дънно пълнене, посочени в приложение IV, се прилагат към всички товарни площадки в действащи инсталации за товарене или разтоварване на автоцистерни в терминалите, освен ако не се ползват от дерогация по силата на параграф 4.
4. Чрез дерогация, параграфи 1 и 3 не се прилагат:
а)
към действащи терминали с производителност по-малка от 10 хиляди тона годишно и;
б)
към нови терминали с производителност по-малка от 5 хиляди тона годишно, разположени на малки и отдалечени острови.
Държавите-членки информират Комисията за съответните терминали, предмет на дерогация, чрез изготвянето на докладите, упоменати в член 9.
5. Кралство Испания може да предостави дерогация от една година по отношение на сроковете, посочени в параграф 2, буква б).
Член 5
Подвижни цистерни
1. При конструирането и експлоатацията на всички подвижни цистерни се спазват следните изисквания:
а)
подвижни цистерни се конструират и експлоатират по начин, който да осигурява задържането на остатъчните пари след разтоварване на бензините;
б)
подвижните контейнери, които доставят бензини в бензиностанциите и терминалите, се конструират и експлоатират по начин, който да осигурява приемането и задържането на парите, подавани обратно към подвижни цистерни от инсталациите за съхранение в терминалите. За железопътните цистерни това изискване е задължително само в случаите на разтоварване на бензини в терминали или бензиностанции с междинно съхранение на пари;
в)
конструктивното оборудване на подвижните цистерни за задържането на посочените в букви а) и б) пари до тяхното следващо товарене, с изключение на случаите на изпускане на пари през предпазните клапани за налягане.
В случаите когато непосредствено след разтоварване на бензини, подвижните цистерни се използват за превоз на други товари (различни от бензин) и ако не е възможно да бъде осъществена регенерация или междинно съхранение на парите, се допуска тяхното вентилиране в географски области, в които вероятността съответните емисии да доведат до определени отрицателни въздействия върху околната среда и здравето на населението, е незначителна.
г)
компетентните власти на държавите-членки трябва да осигурят редовното изпитване на налягането на пътните цистерни, за да проверят тяхната херметичност, както и периодичната проверка на техните предпазни клапи за регулиране на налягането по отношение на тяхното правилно функциониране.
2. Разпоредбите на параграф 1 се прилагат:
а)
от датата, посочена в член 10, към новите пътни, железопътни и плавателни цистерни;
б)
три години след датата, посочена в член 10, към регистрирани железопътни и плавателни цистерни, в случаите на товарене на последните в терминали, чиито инсталации за товарене или разтоварване отговарят на изискванията на член 4, параграф 1;
в)
към регистрирани пътни цистерни, които се преоборудват с оглед осигуряване на възможността за тяхното дънно пълнене, в съответствие с техническите изисквания, дадени в приложение IV.
3. Чрез дерогация, разпоредбите на параграф 1, букви а), б) и в) не се прилагат за загубите на пари в резултат от измервателни операции, включващи използването на потапящи се размерни линии, по отношение на:
а)
регистрирани подвижни цистерни;
б)
нови подвижни цистерни, влезли в експлоатация по време на четирите години след датата, посочена в член 10.
Член 6
Зареждане на инсталациите за съхранение в бензиностанциите
1. Съоръженията за зареждане на инсталациите за съхранение на бензини в бензиностанциите се проектират, оборудват и експлоатират в съответствие с техническите разпоредби, посочени в приложение III.
Тези разпоредби целят намаляването на общите годишни загуби на бензини, в резултат от товаренето в инсталации за съхранение в бензиностанциите, под целевата норма за допустими емисии от 0,01 тегловни процента от производителността.
Държавите-членки могат да поддържат или да налагат по-строги мерки на цялата територия или в географски области, където е установено, че такива мерки са необходими за защитата на здравето на човека или на околната среда, поради специфични условия.
Държавите-членки могат да приемат технически мерки за намаляването на загубите на бензин, различни от онези, посочени в приложение III, ако е доказано, че такива алтернативни мерки са поне също толкова ефективни.
Държавите-членки информират другите държави-членки и Комисията за всички съществуващи мерки или за всички специални мерки, посочени в настоящия параграф, които те възнамеряват да предприемат, както и за основанията им да ги предприемат
2. Разпоредбите на параграф 1 се прилагат:
а)
от датата, посочена в член 10, към новите бензиностанции;
б)
три години след датата, посочена в член 10, към:
-
действащите бензиностанции с производителност по-голяма от 1 000 кубични метра годишно,
-
действащите бензиностанции, независимо от тяхната производителност, които са разположени в постоянно обитаеми жилищни квартали и работни площадки;
в)
шест години след датата, посочена в член 10, към действащите бензиностанции с производителност по-голяма от 500 кубични метра годишно;
г)
девет години след датата, посочена в член 10, към всички останали действащи бензиностанции.
3. Чрез дерогация, параграфи 1 и 2 се прилагат към бензиностанции с производителност по-малка от 100 кубични метра годишно.
4. За бензиностанции с годишна производителност по-малка от 500 кубични метра годишно, държавите-членки могат да предоставят дерогация от изискванията по параграф 1, когато бензиностанцията е разположена в географска област или на място, в което вероятността, съответните емисии да доведат до определени отрицателни въздействия върху околната среда и здравето на населението, е незначителна.
Държавите-членки информират Комисията относно областите, в които те възнамеряват да предоставят такава дерогация в рамките на изготвянето на докладите, посочени в член 9, а впоследствие за всички промени в тези области.
5. Кралство Нидерландия може да предостави дерогация от графика, посочен в параграф 2, при следните условия:
-
мерките, изисквани съгласно настоящия член са приложени като част от по-обхватна, действаща национална програма за бензиностанциите, която е насочена едновременно към различни проблеми в сферата на околната среда, като замърсяването на водите, замърсяването на въздуха, замърсяването на почвите и замърсяването от отпадъци, и чието прилагане е плътно планирано,
-
сроковете могат да бъдат променяни с максимум две години, като всички програми следва да бъдат завършени в посочения в параграф 2, буква г) срок,
-
Комисията бива нотифицирана относно решението за дерогиране от определените в параграф 2 срокове, включително цялата информация относно приложното поле и крайния срок на дерогацията.
6. Кралство Испания и Португалската република могат да предоставят дерогация от една година по отношение на срока, определен в параграф 2, буква б).
Член 7
Изменение на приложенията
С изключение на нормите за допустими емисии, упоменати в приложение II, точка 2, измененията, необходими за адаптиране на приложенията към настоящата директива към техническия напредък, се приемат в съответствие с процедурата, уточнена в член 8.
Член 8
Комитетът
1. Комисията се подпомага от комитет, съставен от представители на държавите-членки и председателствуван от представителя на Комисията.
2. Представителят на Комисията представя на Комитета проект за мерките, които трябва да бъдат предприети. Комитетът дава своето становище относно проекта в рамките на срок, който председателят може да определи в зависимост от спешността на въпросите. Становището се дава с мнозинството, определено в член 148, параграф 2 от Договора в случаите на решения, които Съветът е приканен да приеме по предложение на Комисията. Гласовете на представителите на държавите-членки в рамките на Комитета се претеглят по начина, определен в този член. Председателят не гласува.
3. Комисията приема предвидените мерки, ако те са в съответствие със становището на Комитета.
Ако предвидените мерки не са в съответствие със становището на Комитета, или ако не е дадено становище, Комисията незабавно представя на Съвета предложение относно мерките, които трябва да бъдат предприети. Съветът се произнася с квалифицирано мнозинство.
4. Ако при изтичането на три месеца от датата на сезирането му, Съветът не се е произнесъл, предложените мерки се приемат от Комисията.
Член 9
Мониторинг и изготвяне на доклади
Докладите относно прилагането на настоящата директива се изготвят в съответствие с процедурата, посочена в член 5 от Директива 91/692/ЕО от 23 декември 1991 г. за стандартизирането и рационализирането на докладите относно прилагането на определени директиви, свързани с околната среда (8). Комисията е приканена да допълни своя първи доклад, когато е уместно, с предложения за изменението на настоящата директива, включително по-специално разширяването на приложното ѝ поле с оглед включването на системите за ограничаване и регенерация на парите в инсталации за товарене и разтоварване и на корабите.
Член 10
Транспониране в националното законодателство
1. Държавите-членки въвеждат в сила необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобразят с настоящата директива, най-късно до 31 декември 1995 г. Те незабавно информират Комисията за това.
Когато държавите-членки приемат тези мерки, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
2. Държавите-членки съобщават на Комисията текстовете на разпоредбите от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 11
Заключителна разпоредба
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 20 декември 1994 година.
DIRECTIVA 94/63/CE DEL PARLAMENTO EUROPEO Y DEL CONSEJO de 20 de diciembre de 1994 sobre el control de emisiones de compuestos orgánicos volátiles (COV) resultantes del almacenamiento y distribución de gasolina desde las terminales a las estaciones de servicio
EL PARLAMENTO EUROPEO Y EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea, y en particular su artículo 100 A;
Vista la propuesta de la Comisión (1),
Visto el dictamen del Comité Económico y Social (2),
De conformidad con el procedimiento establecido en el artículo 189 B del Tratado (3),
Considerando que los sucesivos programas de acción de las Comunidades Europeas para la protección del medio ambiente han subrayado la necesidad de impedir y reducir la contaminación atmosférica (4);
Considerando que, de no adoptar medidas de control, las emisiones de compuestos orgánicos volátiles (COV) procedentes de las gasolina y disolventes serían del orden de los 10 millones de toneladas anuales en la Comunidad; que las emisiones de COV contribuyen a la formación de oxidantes fotoquímicos como el ozono, que en grandes concentraciones puede afectar a la salud humana y dañar la vegetación y los materiales; que ciertas emisiones de COV de la gasolina están calificadas de tóxicas, carcinógenas o teratógenas;
Considerando que la Comunidad firmó el 2 de abril de 1992 el Protocolo del Convenio de 1979 sobre la contaminación atmosférica transfronteriza a gran distancia, relativo a la lucha contra las emisiones de compuestos orgánicos volátiles (COV) o sus flujos transfronterizos, que prevé una reducción considerable de las emisiones de COV;
Considerando que, dentro de la estrategia de reducción general de las emisiones de COV en la Comunidad, se dio un paso importante con la adopción de la Directiva 91/441/CEE, de 26 de junio de 1991, por la que se modifica la Directiva 70/220/CEE relativa a la aproximación de las legislaciones de los Estados miembros sobre medidas contra la contaminación atmosférica provocada por los gases de escape de los vehículos de motor (5), que pretende reducir en un 80 90 % a lo largo de un período de diez a quince años las emisiones a la atmósfera de COV de los gases de escape y las emisiones de vapores de los vehículos de motor, que suponen aproximadamente el 40 % de las actuales emisiones de COV de origen humano a la atmósfera; que, al adoptar la citada Directiva, se solicitó a la Comisión que presentara una propuesta de Directiva sobre las medidas encaminadas a reducir las pérdidas por evaporación en cada fase del proceso de almacenamiento y distribución de carburantes para vehículos de motor;
Considerando que las emisiones comunitarias de COV del sistema de almacenamiento y distribución de gasolina ascienden a unas 500 000 toneladas anuales, lo que representa el 5 % del total de las emisiones actuales de COV de origen humano en la Comunidad; que estas emisiones suponen una importante contribución a la contaminación atmosférica, especialmente en zonas urbanas;
Considerando que las técnicas disponibles pueden garantizar una reducción considerable de las pérdidas por evaporación del sistema de distribución de gasolina, en particular a través de la recuperación de vapores de COV desplazados;
Considerando que, por razones tanto de normalización internacional como de seguridad en las operaciones de carga de los buques petroleros, es necesario establecer normas a nivel de la Organización Marítima Internacional para los sistemas de control y de recuperación de vapores aplicables en las instalaciones de carga y a los buques; que, por lo tanto, la Comunidad deberá velar por que se adapte con rapidez el Convenio MARPOL para incluir en el mismo las normas necesarias durante la revisión en curso del MARPOL que debe terminar en 1996; que en el supuesto de que el Convenio MARPOL no fuere revisado en ese sentido, la Comunidad, previa discusión con sus principales socios comerciales debería proponer medidas aplicables en las instalaciones portuarias y a los buques;
Considerando que deben adoptarse otras medidas para reducir las emisiones de vapores durante las operaciones de repostado en las estaciones de servicio, que en la actualidad ascienden a unas 200 000 toneladas anuales, controlando de este modo todas las emisiones de vapores durante la distribución de gasolina;
Considerando que, con el fin de evitar una distorsión de la competencia y para garantizar el funcionamiento del mercado interior, es necesario armonizar un determinado número de medidas en materia de distribución de gasolina, tomando como base un alto nivel de protección del medio ambiente;
Considerando que conviene, no obstante, tener en cuenta las ventajas y las cargas que pueden derivarse tanto de tomar medidas como de no hacerlo; que, en vista de ello, procede establecer la posibilidad de excepciones y a veces de exenciones en determinados casos; que conviene asimismo ofrecer a determinados Estados miembros la posibilidad de contar con plazos de adaptación más largos para tener en cuenta medidas medioambientales importantes de inspiración diferente que hayan podido tomar en este ámbito o la carga especial derivada de las medidas previstas en la Directiva debido a la estructura de su red;
Considerando que la actuación de la Comunidad debe tener en cuenta las condiciones del medio ambiente en las diversas regiones de la Comunidad; que, a este repecto, los Estados miembros deben poder mantener o imponer medidas más estrictas respecto a las pérdidas por evaporación de las instalaciones fijas en el conjunto de sus territorios o en las zonas geográficas en las que esté establecido que dichas medidas son necesarias para la protección de la salud humana o del medio ambiente debido a la existencia de condiciones especiales;
Considerando que las disposiciones del apartado 1 de los artículos 3, 4 y 6 de la presente Directiva no obstarán en ningún caso a la aplicación de la Directiva 83/189/CEE del Consejo, de 28 de marzo de 1993, por la que se establece un procedimiento de información en materia de las normas y reglamentaciones técnicas (1);
Considerando que es necesario introducir especificaciones armonizadas para los equipos de carga inferior de los camiones cisterna con el fin de garantizar la posibilidad de libre comercio de gasolina y equipos dentro de la Comunidad, al tiempo que se garantiza un elevado nivel de seguridad; que conviene establecer la normalización de las mencionadas especificaciones y la posibilidad de adaptarlas al progreso técnico;
Considerando que debe crearse un comité para asistir a la Comisión cuando proceda a adaptar los Anexos de la presente Directiva al progreso técnico,
HAN ADOPTADO LA PRESENTE DIRECTIVA:
Artículo 1
Ámbito de aplicación La presente Directiva se aplicará a las operaciones, instalaciones, vehículos y buques empleados en el almacenamiento, carga y transporte de gasolina de una terminal a otra o de una terminal a una estación de servicio.
Artículo 2
Definiciones A efectos de la presente Directiva se entenderá por:
a) «gasolina»: todo producto derivado del petróleo, con o sin aditivos, con una presión de vapor (método Reid) igual o superior a 27, 6 kilopascales, destinado a alimentar vehículos de motor, con excepción del gas licuado de petróleo (GLP);
b) «vapores»: todo compuesto gaseoso que se evapora de la gasolina;
c) «instalación de almacenamiento»: todo depósito fijo en una terminal utilizado para el almacenamiento de gasolina;
d) «terminal»: toda instalación empleada para el almacenamiento y carga de gasolina en camiones cisterna, vagones cisterna y buques, incluidas todas las instalaciones de almacenamiento del centro;
e) «depósito móvil»: todo depósito, transportado por carretera, ferrocarril o vías navegables empleado para el traslado de gasolina de una terminal a otra o de una terminal a una estación de servicio;
f) «estación de servicio»: toda instalación en la que se surta de gasolina a los depósitos de los vehículos de motor a partir de depósitos fijos de almacenamiento;
g) «existentes» (referido a instalaciones de almacenamiento, instalaciones de carga, estaciones de servicio y depósitos móviles): los que estuvieran en funcionamiento con anterioridad a la fecha prevista en el artículo 10 o para los cuales se hubiera concedido, por exigirlo así la legislación nacional, una licencia individual de construcción o de explotación antes de la fecha prevista en el artículo 10;
h) «nuevos» (referido a instalaciones de almacenamiento, instalaciones de carga, estaciones de servicio y depósitos móviles): los que no están incluidos en la letra g);
i) «salidas»: la mayor cantidad total anual de gasolina cargada desde una instalación de almacenamiento de una terminal o de una estación de servicio en depósitos móviles durante los tres años anteriores;
j) «unidad de recuperación de vapores»: el equipo empleado para la recuperación de gasolina a partir de vapores, incluido todo sistema de depósitos reguladores de una terminal;
k) «buque»: los buques para la navegación por las vías interiores, enumeradas en el capítulo I de la Directiva 82/714/CEE del Consejo, de 4 de octubre de 1982, por la que se establecen las prescripciones técnicas de los barcos de la navegación interior (1);
l) «valor de referencia objetivo»: la orientación establecida para la evaluación general de la conformidad con las medidas técnicas de los Anexos; no se considerará como un valor límite de referencia para medir el rendimiento de las instalaciones, terminales y estaciones de servicio;
m) «almacenamiento intermedio de vapores»: el almacenamiento intermedio de vapores en un depósito de techo fijo en una terminal para el posterior trasvase a otra terminal a efectos de recuperación. El trasvase de vapores de una instalación de almacenamiento a otra de una misma terminal no se considerará almacenamiento intermedio de vapores con arreglo a la presente Directiva;
n) «instalación de carga»: toda instalación de una terminal en la que se pueda cargar gasolina en depósitos móviles. Las instalaciones de carga para camiones cisterna incluyen uno o varios pórticos de la plataforma de carga;
o) «pórtico de la plataforma de carga»: toda estructura de una terminal en la que se pueda cargar gasolina en un solo camión cisterna a la vez.
Artículo 3
Instalaciones de almacenamiento de las terminales 1. El diseño y el funcionamiento de las instalaciones de almacenamiento se ajustarán a los requisitos técnicos del Anexo I.
El objetivo de dichos requisitos es reducir la pérdida total anual de gasolina resultante de la carga y almacenamiento en las instalaciones de almacenamiento de las terminales por debajo del valor de referencia objetivo del 0,01 % en peso de la salida.
Los Estados miembros podrán mantener o imponer medidas más estrictas en todo su territorio o en zonas geográficas donde se compruebe que dichas medidas son necesarias para la protección de la salud humana o del medio ambiente debido a circunstancias específicas.
Los Estados miembros podrán adoptar medidas técnicas para reducir las pérdidas de gasolina distintas de las establecidas en el Anexo I, si se demuestra que esas otras medidas poseen al menos la misma eficacia.
Cada Estado miembro informará a los demás Estados miembros y a la Comisión de toda medida vigente o de cualquier medida especial mencionada en el presente apartado que tenga la intención de adoptar, así como de los motivos que la justifiquen.
2. Las disposiciones del apartado 1 se aplicarán a partir de:
a) la fecha contemplada en el artículo 10, a las nuevas instalaciones;
b) tres años después de la fecha contemplada en el artículo 10, a las instalaciones existentes, si las salidas cargadas en una terminal superan las 50 000 toneladas anuales;
c) seis años depués de la fecha contemplada en el artículo 10, a las instalaciones existentes, si las salidas cargadas en una terminal superan las 25 000 toneladas anuales;
d) nueve años después de la fecha contemplada en el artículo 10, al resto de las instalaciones existentes de almacenamiento de las terminales.
Artículo 4
Carga y descarga de depósitos móviles en las terminales 1. El diseño y el funcionamiento de las instalaciones de carga y descarga se ajustarán a los requisitos técnicos del Anexo II.
El objetivo de dichos requisitos es reducir la pérdida total anual de gasolina resultante de la carga y descarga de depósitos móviles en las terminales por debajo del valor de referencia objetivo del 0,005 % en peso de las salidas.
Los Estados miembros podrán mantener o imponer medidas más estrictas en todo su territorio o en zonas geográficas donde se compruebe que dichas medidas son necesarias para la protección de la salud humana o del medio ambiente debido a circunstancias específicas.
Los Estados miembros podrán adoptar medidas técnicas para reducir las pérdidas de gasolina distintas de las establecidas en el Anexo II, si se demuestra que esas otras medidas poseen al menos la misma eficacia.
Cada Estado miembro informará a los demás Estados miembros y a la Comisión de toda medida vigente o cualquier medida especial mencionada en el presente apartado que tenga intención de adoptar, así como de los motivos que la justifiquen. La Comisión comprobará la compatibilidad de dichas medidas con las disposiciones del Tratado y las del presente apartado.
Todas las terminales con instalaciones de carga para camiones cisterna dispondrán por lo menos de un pórtico de plataforma de carga que cumpla las especificaciones para el equipo de carga inferior establecidas en el Anexo IV. Dichas especificaciones se revisarán periódicamente y, si ha lugar, se modificarán de conformidad con el procedimiento establecido en el artículo 8.
2. Las disposiciones del apartado 1 se aplicarán a partir de:
a) la fecha contemplada en el artículo 10, a las nuevas terminales de carga de camiones cisterna, vagones cisterna o buques;
b) tres años después de la fecha contemplada en el artículo 10, a las terminales existentes de carga de camiones cisterna, vagones cisterna o buques, si la salida supera las 150 000 toneladas anuales;
c) seis años después de la fecha contemplada en el artículo 10, a las terminales existentes de carga de camiones cisterna o de vagones cisterna, si la salida supera las 25 000 toneladas anuales;
d) nueve años después de la fecha contemplada en el artículo 10, al resto de las instalaciones existentes de carga de las terminales para camiones cisterna y vagones cisterna.
3. Nueve años después de la fecha contemplada en el artículo 10, se aplicarán los requisitos para el equipo de carga inferior establecidos en el Anexo IV a todos los pórticos de plataforma de carga de camiones cisterna en todas las terminales, a menos que estén exentas con arreglo a lo dispuesto en el apartado 4.
4. A título excepcional, no se aplicarán los apartados 1 y 3 a:
a) las terminales existentes con unas salidas inferiores a 10 000 toneladas anuales;
b) las nuevas terminales con unas salidas inferiores a 5 000 toneladas anuales, cuando se encuentren en islas pequeñas y remotas.
Los Estados miembros comunicarán a la Comisión a qué terminales afecta esta excepción mediante el informe mencionado en el artículo 9.
5. No obstante, el Reino de España podrá establecer una excepción de un año con respecto al calendario fijado en la letra b) del apartado 2.
Artículo 5
Depósitos móviles 1. El diseño y el funcionamiento de los depósitos se ajustarán a los requisitos siguientes:
a) los depósitos móviles se diseñarán y operarán de forma que los vapores residuales queden retenidos en el depósito tras la descarga de la gasolina;
b) en el caso de los depósitos móviles distintos de los vagones cisterna que abastezcan de gasolina a las estaciones de servicio y terminales serán diseñados y operados para poder aceptar y retener los vapores de retorno de las instalaciones de almacenamiento de las estaciones de servicio o de las terminales. Para los vagones cisterna esto sólo será necesario si suministran petróleo a estaciones de servicio o a terminales en las que se utilice el almacenamiento intermedio de vapores;
c) excepto en caso de que se liberen a través de las válvulas de seguridad, los vapores mencionados en las letras a) y b) quedarán retenidos en el depósito móvil hasta que se proceda al rellenado en la terminal.
En caso de que, tras la descarga de gasolina, el depósito móvil sea utilizado para contener productos distintos de la gasolina, y en la medida en que resulte imposible la recuperación del vapor o el almacenamiento intermedio de vapores, podrá permitirse su ventilación en una zona geográfica en la que no sea probable que las emisiones contribuyan significativamente a problemas medioambientales o de salud;
d) las autoridades competentes de los Estados miembros velarán por que los camiones cisterna sean sometidos regularmente a una prueba de estanqueidad de vapores, y se compruebe periódicamente el funcionamiento de las válvulas de vacío y de presión de todos los depósitos móviles.
2. Las disposiciones del apartado 1 se aplicarán a partir de:
a) la fecha indicada en el artículo 10, a los nuevos camiones cisterna, vagones cisterna y buques;
b) tres años después de la fecha indicada en el artículo 10, a los vagones cisterna y los buques existentes si se cargan en una terminal sujeta a lo dispuesto en el apartado 1 del artículo 4;
c) a los camiones cisterna existentes modificados a fin de equiparlos para carga inferior de conformidad con las especificaciones del Anexo IV.
3. Con carácter excepcional, no se aplicará lo dispuesto en las letras a), b) y c) del apartado 1 a los escapes de vapor producidos como resultado de mediciones utilizando varillas de nivel, con relación a a) depósitos móviles existentes y b) depósitos móviles nuevos que entren en funcionamiento en los cuatro años siguientes a la fecha a que se refiere el artículo 10.
Artículo 6
Carga de las instalaciones de almacenamiento de las estaciones de servicio 1. El diseño y el funcionamiento de las instalaciones de carga y almacenamiento se ajustarán a los requisitos técnicos del Anexo III.
El objetivo de dichos requisitos es reducir la pérdida total anual de gasolina resultante de la carga de las instalaciones de almacenamiento de las estaciones de servicio por debajo del valor de referencia objetivo del 0,01 % en peso de la salida.
Los Estados miembros podrán mantener o imponer medidas más estrictas en todo su territorio o en zonas geográficas donde se compruebe que dichas medidas son necesarias para la protección de la salud humana o del medio ambiente debido a circunstancias específicas.
Los Estados miembros podrán adoptar medidas técnicas para reducir las pérdidas de gasolina distintas de las establecidas en el Anexo III, si se demuestra que esas otras medidas poseen al menos la misma eficacia.
Cada Estado miembro informará a los demás Estados miembros y a la Comisión de toda medida vigente o de cualquier medida especial mencionada en el presente apartado que tenga intención de adoptar, así como de los motivos que la justifiquen.
2. Las disposiciones del apartado 1 se aplicarán a partir de:
a) la fecha contemplada en el artículo 10, a las nuevas estaciones de servicio;
b) tres años después de la fecha contemplada en el artículo 10:
- a las estaciones de servicio existentes con unas salidas superiores a 1 000 m3 anuales;
- a las estaciones de servicio existentes, con independencia de sus salidas, situadas en zonas de viviendas o zonas de trabajo de carácter permanente;
c) seis años después de la fecha contemplada en el artículo 10, a las estaciones de servicio existentes con unas salidas superiores a 500 m3 anuales;
d) nueve años después de la fecha contemplada en el artículo 10, al resto de las estaciones de servicio existentes.
3. A título excepcional, no se aplicarán los apartados 1 y 2 a las estaciones de servicio con unas salidas inferiores a 100 m3 anuales.
4. En el caso de las estaciones de servicio con una salida inferior a 500 m3 anuales, los Estados miembros podrán eximirlas del cumplimiento de los requisitos enumerados en el apartado 1 cuando la estación de servicio esté situada en una zona geográfica o en un lugar en los que no sea probable que las emisiones de vapores contribuyan significativamente a problemas medioambientales o de salud.
Los Estados miembros facilitarán a la Comisión información detallada de las zonas a las que se propongan aplicar dicha excepción en el marco de los informes a que hace referencia el artículo 9 y, posteriormente, le notificarán cualquier cambio en dichas zonas.
5. No obstante, el Reino de los Países Bajos podrá eximir del calendario fijado en el apartado 2, con sujeción a las siguientes condiciones:
- las medidas dispuestas en el presente artículo se aplicarán dentro de un plan nacional existente más amplio para las estaciones de servicio, que aborde al mismo tiempo diversos problemas ambientales, como la contaminación del agua, atmosférica y del suelo y la contaminación por residuos, plan cuya aplicación deberá estar detalladamente programada;
- el calendario sólo podrá alterarse en 2 años como máximo, y el plan deberá finalizarse en el plazo fijado en la letra d) del apartado 2;
- la decisión de no atenerse al calendario del apartado 2 se notificará a la Comisión, junto con la información completa acerca del alcance y los plazos de la exención.
6. A título excepcional, el Reino de España y la República Portuguesa podrán ampliar por un año el plazo establecido en la letra b) del apartado 2.
Artículo 7
Modificaciones de los Anexos Con excepción de los valores límite indicados en el punto 2 del Anexo II, las modificaciones necesarias para adaptar los Anexos de la presente Directiva al progreso técnico serán aprobadas con arreglo al procedimiento del artículo 8.
Artículo 8
Comité 1. La Comisión estará asistida por un Comité compuesto por los representantes de los Estados miembros y presidido por el representante de la Comisión.
2. El representante de la Comisión presentará al Comité un proyecto de medidas. El Comité emitirá su dictamen sobre dicho proyecto en un plazo que el Presidente podrá determinar en función de la urgencia de la cuestión. El dictamen se emitirá según la mayoría prevista en el apartado 2 del artículo 148 del Tratado para adoptar aquellas decisiones que el Consejo deba tomar a propuesta de la Comisión. Los votos de los representantes de los Estados miembros en el seno del Comité se ponderarán de la manera definida en el artículo anteriormente citado. El Presidente no tomará parte en la votación.
3. La Comisión adoptará las medidas previstas cuando sean conformes al dictamen del Comité.
Cuando las medidas previstas no sean conformes al dictamen del Comité o en caso de ausencia de dictamen, la Comisión someterá sin demora al Consejo una propuesta relativa a las medidas que deban tomarse. El Consejo se pronunciará por mayoría cualificada.
4. Si, transcurrido un plazo de tres meses a partir del momento en que la propuesta se haya sometido al Consejo, éste no se hubiere pronunciado, la Comisión adoptará las medidas propuestas.
Artículo 9
Control y elaboración de informes Los informes sobre la aplicación de la presente Directiva se elaborarán con arreglo al procedimiento del artículo 5 de la Directiva 91/692/CEE del Consejo, de 23 de diciembre de 1991, sobre la normalización y la racionalización de los informes relativos a la aplicación de determinadas directivas referentes al medio ambiente (1). Se invita a la Comisión a acompañar, cuando proceda, su primer informe con propuestas de modificación de la presente Directiva, incluyendo en particular la ampliación de su ámbito a fin de incluir el control del vapor y del sistema de recuperación para los sistemas de carga y los buques.
Artículo 10
Incorporación a la legislación nacional 1. Los Estados miembros pondrán en vigor las disposiciones legales, reglamentarias y administrativas necesarias para dar cumplimiento a lo dispuesto en la presente Directiva a más tardar el 31 de diciembre de 1995. Informarán de ello inmediatamente a la Comisión.
Cuando los Estados miembros adopten dichas disposiciones, éstas harán referencia a la presente Directiva o irán acompañadas de dicha referencia en su publicación oficial. Los Estados miembros establecerán la forma de la mencionada referencia.
2. Los Estados miembros comunicarán a la Comisión el texto de las principales disposiciones de Derecho interno que adopten en el ámbito regulado por la presente Directiva.
Artículo 11
Disposición final Los destinatarios de la presente Directiva son los Estados miembros.
Hecho en Bruselas, el 20 de diciembre de 1994.