31993L0076
L 237/28
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 93/76/ЕИО НА СЪВЕТА
от 13 септември 1993 година
относно ограничаване на емисиите на въглероден двуокис чрез подобряване на енергийната ефективност (програма SAVE)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално членове 130т и 235 от него,
като взе предвид предложението на Комисията (1),
като взе предвид становището на Европейския парламент (2),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (3),
като има предвид, че с резолюцията си от 16 септември 1986 г. Съветът постави нови цели за енергийната политика на Общността до 1995 г. и препоръча конвергенция на политиките на държавите-членки (4);
като има предвид, че на състоялото се на 29 oктомври 1990 г. заседание на Съвета на министрите на околната среда и енергетиката бе постигната договореност, че Общността и държавите-членки, като изхождат от предположението, че и други важни страни ще поемат подобни ангажименти и като отчитат отчитат целите, определени от редица държави-членки, за стабилизиране или намаляване на емисиите, с различни срокове на осъществяване, желаят да предприемат мерки за стабилизиране на емисиите на въглероден двуокис до 2000 г. на нивото им от 1990 г. в Общността като цяло; като има предвид, че също бе договорено държавите-членки, които започват от относително ниски нива на потребление на енергия и поради това - и по-малки емисии, измерени на база глава от населението или на друга подходяща база, имат право да определят своите цели и/или стратегии по отношение на въглеродния двуокис в зависимост от постигнатото ниво на икономическо и социално развитие, като същевременно подобряват енергийната ефективност на икономическите си дейности;
като има предвид, че с Решение 91/565/EИО Съветът прие програма SAVE, която има за цел да насърчи енергийната ефективност в Общността (5);
като има предвид, че съгласно член 130с от Договора действието на Общността в областта на околната среда трябва да има за цел, по-специално, предпазливо и рационално използване на природните ресурси; като има предвид, че между тези природни ресурси нефтопродуктите, природният газ и твърдите горива са основните източници на енергия, но в същото време и главните източници на емисии на въглероден двуокис;
като има предвид, че тъй като Договорът не е предвидил необходимите правомощия за установяване на правила относно енергийните аспекти на програмите по настоящата директива, следва да се направи позоваване и на член 235 от него;
като има предвид, че жилищният и третичният сектор представляват близо 40 % от крайната консумация на енергия в Общността и че те се разширяват още повече, тенденция, която само ще увеличи енергопотреблението и оттук - емисиите на въглероден двуокис;
като има предвид, че настоящата директива има за цел опазване качеството на околната среда и осигуряване на предпазливо и рационално използване на природните ресурси, които са въпроси от неизключителната компетентност на Общността;
като има предвид, че с оглед ограничаването на емисиите на въглероден двуокис и стимулирането на рационалното използване на енергията са необходими колективни усилия от страна на държавите-членки, предполагащи мерки на общностно равнище;
като има предвид, че държавите-членки трябва да определят тези мерки съобразно принципа за субсидиарност, въз основа на разчети за потенциални подобрения на ниво енергийна ефективност, разходна ефективност за технико-икономическа обоснованост и въздействие върху околната среда;
като има предвид, че чрез обективна информация за енергийните характеристики на сградите енергийната сертификация ще допринесе за постигане на повече прозрачност на пазара за недвижима собственост и за насърчаване на инвестициите за спестяване на енергия;
като има предвид, че изготвянето на сметки на обитателите на сгради за сумите, дължими за отопление, климатизация и топла вода за битови нужди, калкулирани в съответно съотношение и въз основа на действителната консумация, ще допринесат за по-икономично потребление на енергия за битови нужди; като има предвид, че е желателно обитателите на сградите да имат възможност да регулират собственото си потребление на топлина, студена и топла вода за битови нужди; като има предвид, че приетите от Съвета препоръки и резолюции относно фактурирането на разходите за топлоенергия и топла вода за битови нужди (6) са приложени на практика само в две държави-членки; като има предвид, че значителна част от разходите за отопление, климатизация и топла вода за битови нужди все още се фактурират по показатели, различни от консумацията на енергия;
като има предвид, че за насърчаване на енергоспестяващи инвестиции в публичния сектор са необходими нови методи на финансова подкрепа; като има предвид, че следва, в тази перспектива, държавите-членки да разрешат и да използват пълноценно възможностите, които предоставя финансирането от трети страни;
като има предвид, че сградният фонд ще има влияние върху енергопотреблението в дългосрочна перспектива, като има предвид, че е важно, поради това, на новите сгради да се осигури топлоизолация, която да е надеждна и съобразена с местните климатични условя; като има предвид, че това е валидно и за ведомствените сгради и отговорните за тях власти, следва да бъдат за пример в това отношение, водени от адекватни енергийни и екологични съображения;
като има предвид, че системното поддържане на котли допринася за правилното им настройване в съответствие с техническите им спецификации, респективно за осигуряване на експлоатационни условия, оптимални от гледна точка на енергопотреблението и на околната среда;
като има предвид, че промишленият сектор обикновено желае да използва по-ефективно енергията, за да осъществи собствените си икономически цели; като има предвид, че следва да се насърчават енергийните диагностики, особено в предприятията с високо енергопотребление, за да се създадат възможности за съществено подобряване на енергийната ефективност в този сектор;
като има предвид, че подобряването на енергийната ефективност във всички региони на Общността ще укрепи общото икономическо и социално сближаване в Общността, така както е предвидено в член 130а от Договора,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Целта на настоящата директива е държавите-членки да постигнат ограничаване на емисиите на въглероден двуокис благодарение на подобряване на енергийната ефективност, като разработват и реализират програми в следните области:
-
енергийно сертифициране на сгради;
-
таксуване на енергията, изразходвана за отопление, климатизация и топла вода за битови нужди на база действителна консумация;
-
финансиране от трети страни на инвестициите за повишаване на енергийната ефективност в публичния сектор;
-
топлоизолация на новопостроените сгради;
-
периодична проверка на парните котли;
-
енергийни диагностики в предприятията с високо ниво на енерго потребление.
Тези програми могат да включват законови и подзаконови нормативни актове, икономически и административни инструменти, информация и разяснителни мероприятия, както и доброволни споразумения, чийто ефект може да се оцени по обективен начин.
Член 2
Държавите-членки разработват и внедряват програми за енергийно сертифициране на сгради. Енергийното сертифициране на сградите, което включва описание на техните енергийните характеристики, трябва да предостави на кандидатите потребители информация за тяхната енергийна ефективност.
При необходимост сертификацията може също да предлага и решения за подобряване на енергийните характеристики.
Член 3
Държавите-членки разработват и внедряват програми за таксуване за енергията, разходвана за отопление, климатизация и топла вода за битови нужди, отчетена в съответно съотношение и въз основа на действителната консумация. Програмите позволяват разпределяне на съответните разходи за тези услуги между обитателите на дадена сграда или част от сграда, като се отчита потреблението на топлина, климатизация и топла вода за битови нужди на всеки обитател. Тези сгради или части от сгради се захранват от колективна инсталация за топлина, климатизация и топла вода за битови нужди. Техните обитатели трябва да имат възможност да регулират собственото си потребление на енергия за отопление, климатизация и битова топла вода.
Член 4
Държавите-членки разработват и осъществяват програми, с оглед да разрешат финансирането от трети страни на инвестиции, насочени към повишаване на енергийната ефективност в публичния сектор.
По смисъла на настоящата директива „финансиране от трети страни“ означава общото предлагане на услуги за диагностика, инсталиране, експлоатация, поддържане и финансиране на инвестиция, която има за цел повишаване на енергийната ефективност, при които инвестираните в услугата разходи се възстановяват изцяло или частично от осъществените спестявания на енергия.
Член 5
Държавите-членки разработват и осъществяват програми, благодарение на които новоизграждащите се сгради ще бъдат обезпечени с качествена топлоизолация, за дълготрайна употреба, в съответствие с установените в държавите-членки норми, местните климатични условия и предназначението на сградата.
Член 6
Държавите-членки разработват и осъществяват програми за редовни проверки на отоплителните съоръжения с номинална полезна мощност над 15 kW, с цел да се подобрят техните експлоатационни условия от гледна точка на енергопотреблението и ограничаването на емисиите на въглероден двуокис.
Член 7
Държавите-членки разработват и осъществяват програми, които имат за цел да насърчат провеждането на периодична енергийна диагностика на промишлените предприятия с високо енергопотребление, така че да се подобри енергийната им ефективност и да се ограничат емисиите на въглероден двуокис, и могат да приемат подобни разпоредби за други предприятия с високо енергопотребление.
Член 8
Държавите-членки определят обхвата на програмите, посочени в членове 1-7 въз основа на потенциалните подобрения в енергийната ефективност, на разходната ефективност, за технико-икономическата изпълнимост и въздействието върху околната среда.
Член 9
На всеки две години държавите-членки докладват на Комисията резултатите от мерките, които са взели в изпълнение на предвидените в настоящата директива програми. Същевременно те информират Комисията за подбора, който са направили по отношение на пакета мерки. Освен това те предоставят на Комисията, при поискване, обосновка за съдържанието на програмите, предвид изискванията на член 8.
При разглеждането на докладите от държавите-членки Комисията се подпомага от посочения в Решение 91/565/EИО Консултативен комитет, в съответствие с процедурата, посочена в член 6 от въпросното решение.
Член 10
1. Държавите-членки въвеждат в сила законовите и подзаконовите разпоредби и/или други мерки, посочени в член 1, необходими за да се съобразят с настоящата директива, в най-кратки срокове, най-късно до 31 декември 1994 г. Държавите-членки са длъжни да приемат всички необходими разпоредби за реализиране целите на настоящата директива.
Когато държавите-членки приемат законовите и подзаконовите разпоредби за тази цел, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки. Това се прилага по аналогия, когато програмите са под друга форма.
2. Държавите-членки съобщават на Комисията за текстовете на разпоредбите от националното законодателство и/или другите мерки, посочени в член 1, които са приели в областта, уредената с настоящата директива.
Член 11
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 13 септември 1993 година.
DIRECTIVA 93/76/CEE DEL CONSEJO de 13 de septiembre de 1993 relativa a la limitación de las emisiones de dióxido de carbono mediante la mejora de la eficacia energética (SAVE)
EL CONSEJO DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS,
Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Económica Europea y, en particular, sus artículos 130 S y 235,
Vista la propuesta de la Comisión (1),
Visto el dictamen del Parlamento Europeo (2),
Visto el dictamen del Comité Económico y Social (3),
Considerando que mediante Resolución de 16 de septiembre de 1986 el Consejo estableció nuevos objetivos de política energética comunitaria para 1995 así como la convergencia de las políticas de los Estados miembros (4);
Considerando que el Consejo (ministros de Energía y Medio Ambiente) acordó, en su sesión del 29 de octubre de 1990, que la Comunidad y los Estados miembros, en el supuesto de que otros países importantes asumiesen compromisos similares y reconociendo los objetivos fijados por algunos Estados miembros para la estabilización o reducción de las emisiones en distintas fechas, estaban dispuestos a tomar medidas para conseguir globalmente en la Comunidad la estabilización de las emisiones totales de CO2 para el año 2000 en el nivel registrado en 1990; que los Estados miembros que parten de niveles de consumo de energía relativamente bajos y, por lo tanto, de emisiones también bajas, ya se midan per capita o con arreglo a otros criterios adecuados, estarán facultados para fijarse objetivos y estrategias en materia de CO2 que correspondan a su desarrollo económico y social al tiempo que vayan mejorando la eficacia energética de sus actividades económicas;
Considerando que, mediante Decisión 91/565/CEE, el Consejo aprobó el programa SAVE, cuyo objetivo es promover un uso más racional de la energía en la Comunidad (5);
Considerando que el artículo 130 R del Tratado establece que la acción de la Comunidad en el ámbito del medio ambiente debe tener por objeto, en particular, una utilización prudente y racional de los recursos naturales; que, entre estos recursos naturales, los derivados del petróleo, el gas natural y los combustibles sólidos constituyen fuentes de energía esenciales, pero son también las principales fuentes de emisión de CO2;
Considerando que se debe recurrir también al artículo 235 del Tratado, ya que ninguna otra disposición del Tratado establece los poderes necesarios para legislar sobre los aspectos relativos a la energía de los programas contemplados en la presente Directiva;
Considerando que los sectores de la vivienda y terciario absorben cerca del 40 % del consumo final de energía en la Comunidad y que se encuentran todavía en expansión, evolución que no hará sino incrementar su consumo de energía y, por consiguiente, sus emisiones de CO2;
Considerando que el objetivo de la presente Directiva es conservar la calidad del medio ambiente y garantizar una utilización prudente y racional de los recursos naturales; que dicho objetivo no es competencia exclusiva de la Comunidad;
Considerando que, para alcanzar los objetivos comunitarios en lo que se refiere a las emisiones de dióxido de carbono y al uso racional de la energía, es necesario un esfuerzo colectivo de todos los Estados miembros que suponga medidas a nivel comunitario;
Considerando que, con arreglo al principio de subsidiariedad, corresponderá a los Estados miembros determinar dichas medidas en función de criterios relativos a la mejora potencial de la eficacia energética, la rentabilidad de costes, la viabilidad técnica y las repercusiones sobre el medio ambiente;
Considerando que, mediante una información objetiva sobre las características energéticas de los edificios, la certificación energética favorece a una mayor transparencia del mercado inmobiliario y fomentará las inversiones en ahorro de energía;
Considerando que la facturación a los ocupantes de los edificios de los gastos de calefacción, climatización y agua caliente sanitaria, calculados en una proporción adecuada en función del consumo real, contribuye al ahorro de energía en el sector de la vivienda; que es conveniente que los ocupantes de dichos edificios puedan regular su propio consumo de calefacción, agua fría y agua caliente sanitaria; que las recomendaciones y resoluciones adoptadas por el Consejo por lo que respecta a la facturación de los gastos de calefacción y de agua caliente sanitaria (6) sólo se han aplicado en dos Estados miembros, que una parte significativa de los gastos de calefacción, climatización y agua caliente sanitaria todavía se factura en función de criterios distintos del consumo de energía;
Considerando que procede promover en el sector público inversiones en ahorro de energía mediante nuevas formas de ayuda financiera; que, desde esta perspectiva conviene que los Estados miembros permitan la financiación por terceros y aprovechen plenamente las posibilidades que ofrece;
Considerando que los edificios afectarán al consumo de energía a largo plazo; que conviene tanto que los nuevos edificios estén dotados de un aislamiento térmico eficaz, adaptado a las condiciones climáticas locales; que estas consideraciones son aplicables a los edificios que albergan a autoridades públicas, las cuales deberían dar ejemplo teniendo en cuenta consideraciones medioambientales y relativas a la energía;
Considerando que el mantenimiento regular de las calderas contribuye a mantenerlas correctamente ajustadas según sus especificaciones técnicas y, con ello, propicia su funcionamiento óptimo desde la perspectiva del medio ambiente y de la energía;
Considerando que hay en el sector industrial una disposición general a utilizar de forma más eficiente la energía en consonancia con sus propios objetivos económicos, y que deben promoverse las auditorías energéticas, en particular en las empresas de elevado consumo de energía, a fin de lograr una mejora significativa de la eficacia energética en este sector;
Considerando que la mejora de la eficacia energética en todas las regiones comunitarias fortalecerá la cohesión económica y social de la Comunidad, conforme a lo dispuesto en el artículo 130 A del Tratado,
HA ADOPTADO LA PRESENTE DIRECTIVA:
Artículo 1
La presente Directiva tiene por objetivo la limitación, por parte de los Estados miembros, de las emisiones de dióxido de carbono, mediante la mejora de la eficacia energética, en particular mediante el establecimiento y la aplicación de programas en los siguientes ámbitos:
- la certificación energética de los edificios;
- la facturación de los gastos de calefacción, climatización y agua caliente sanitaria en función del consumo real;
- la financiación por terceros de las inversiones en eficacia energética en el sector público;
- el aislamiento térmico de los edificios nuevos;
- la inspección periódica de las calderas;
- las auditorías energéticas en las empresas de elevado consumo de energía.
Los programas podrán incluir disposiciones legales y reglamentarias, instrumentos administrativos y económicos, información, educación y acuerdos voluntarios cuyo impacto pueda ser evaluado objetivamente.
Artículo 2
Los Estados miembros establecerán y aplicarán programas relativos a la certificación energética de los edificios. La certificación energética de los edificios, que consiste en la descripción de sus características energéticas, deberá aportar información a los interesados en utilizar un edificio, sobre la eficacia energética del mismo.
La certificación podrá incluir también, si ha lugar, opciones para la mejora de dichas características energéticas.
Artículo 3
Los Estados miembros establecerán y aplicarán programas relativos a la facturación de los gastos de calefacción, climatización y agua caliente sanitaria, calculados en una proporción adecuada en función del consumo real. Estos programas permitirán repartir entre los usuarios de un edificio, o de parte de un edificio, los gastos correspondientes a estos servicios, en función del consumo de calor, de frío y de agua caliente sanitaria de cada vecino. Se aplicará a los edificios o partes de edificios que reciban suministros a partir de una instalación colectiva de calefacción, de climatización o de agua caliente sanitaria. Deberá permitirse a los ocupantes de dichos edificios regular su propio consumo de calor, agua fría y agua caliente sanitarias.
Artículo 4
Los Estados miembros establecerán y pondrán en práctica programas para permitir en el sector público la financiación por terceros de inversiones en eficacia energética.
A efectos de la presente Directiva, se entenderá por « financiación por terceros », la prestación global de servicios de auditoría, instalación, explotación, mantenimiento y financiación de una inversión destinada a la mejora de la eficacia energética, de modo tal que la recuperación del coste de estos servicios dependa, total o parcialmente, de la magnitud del ahorro de energía conseguido.
Artículo 5
Los Estados miembros establecerán y aplicarán programas para que se instale en los edificios nuevos un aislamiento térmico eficaz, con una perspectiva a largo plazo, de conformidad con normas establecidas por los Estados miembros y teniendo en cuenta las condiciones o zonas climáticas y el uso a que se destine el edificio.
Artículo 6
Los Estados miembros establecerán y aplicarán programas de inspección periódica de los equipos de calefacción de una potencia nominal útil superior a 15 kilovatios con objeto de mejorar sus condiciones de funcionamiento desde el punto de vista del consumo de energía y de limitar las emisiones de dióxido de carbono.
Artículo 7
Los Estados miembros establecerán y aplicarán programas encaminados a promover la realización periódica de auditorías energéticas de los establecimientos industriales que tengan un alto consumo de energía para mejorar su eficacia energética y limitar las emisiones de dióxido de carbono y podrán establecer disposiciones semejantes para otras empresas con alto consumo energético.
Artículo 8
Los Estados miembros determinarán el alcance de los programas contemplados en los artículos 1 a 7 basándose en las mejoras potenciales de la eficacia energética, de la rentabilidad de costes, de la viabilidad técnica y de las repercusiones en el medio ambiente.
Artículo 9
Los Estados miembros informarán cada dos años a la Comisión de los resultados de las medidas adoptadas para la aplicación de los programas previstos en la presente Directiva. En dicha ocasión, informarán a la Comisión de las elecciones que hayan hecho en sus planes de medidas. Proporcionarán además a la Comisión, a petición de ésta, las justificaciones pertinentes en lo que se refiere al contenido de los programas, teniendo en cuenta lo dispuesto en el artículo 8.
La Comisión estudiará los informes de los Estados miembros con la asistencia del Comité consultivo contemplado en la Decisión 91/565/CEE, con arreglo al procedimiento previsto en el artículo 6 de dicha Decisión.
Artículo 10
1. Los Estados miembros adoptarán las disposiciones legales y reglamentarias, o las demás medidas contempladas en el artículo 1, necesarias para dar cumplimiento a la presente Directiva, lo antes posible y a más tardar el 31 de diciembre de 1994. Tomarán cuantas medidas sean necesarias para alcanzar los objetivos de la presente Directiva.
Cuando los Estados miembros adopten a tal fin disposiciones legales o reglamentarias, éstas harán referencia a la presente Directiva o irán acompañadas de dicha referencia en su publicación oficial. Los Estados miembros determinarán las modalidades de dicha referencia. De igual forma se procederá cuando los programas revistan otras formas.
2. Los Estados miembros comunicarán a la Comisión el texto de las disposiciones de Derecho interno y las demás medidas previstas en el artículo 1 que adopten en el ámbito regulado por la presente Directiva.
Artículo 11
Los destinatarios de la presente Directiva serán los Estados miembros.
Hecho en Bruselas, el 13 de septiembre de 1993.