32005L0035
L 255/11
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 2005/35/EО НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 7 септември 2005 година
относно замърсяване от кораби и налагане на санкции при нарушения
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 80, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението на Комисията,
като взеха предвид становището Европейския икономически и социален комитет (1),
след консултации с Комитета на регионите,
в съответствие с процедурата, определена в член 251 от Договора (2),
като имат предвид, че:
(1)
Политиката за морска безопасност на Общността има за цел високо ниво на безопасност и защита на околната среда и се базира на разбирането, че всички страни, включени в системата за морски транспорт на стоки, имат отговорност да гарантират, че корабите, плаващи във водите на Общността, спазват приложимите правила и стандарти.
(2)
Материалните стандарти във всички държави-членки за изхвърляне на замърсяващи вещества от корабите са основани на Конвенцията Марпол 73/78; тези правила обаче се пренебрегват ежедневно от много голям брой кораби, плаващи във водите на Общността, без да се предприемат корективни действия.
(3)
Прилагането на Марпол 73/78 показва несъответствия сред държавите-членки и следователно е налице необходимост от хармонизиране на нейното прилагане на равнище Общност; по-специално практиките на държавите-членки относно налагането на санкции за изхвърляне на замърсяващи вещества от корабите се различават значително.
(4)
Възпиращите мерки са част от политиката за морска безопасност на Общността, тъй като те осигуряват връзка между отговорността на всяка от страните, включени в транспорта на замърсяващи стоки по море, и тяхното излагане на санкции; следователно, с оглед постигането на ефективна защита на околната среда, съществува необходимост от ефективни, съразмерни и възпиращи санкции.
(5)
За тази цел е съществено да се доближат, чрез подходящи правни инструменти, съществуващите правни разпоредби, по-специално за точно дефиниране на въпросните санкции, случаите на освобождаване от задължение и минималните правила за санкции, както и за отговорностите и правораздаването.
(6)
Настоящата директива е допълнена от подробни правила за криминални престъпления и санкции, а също и други разпоредби, определени в Рамково решение 2005/667/ПВР на Съвета от 12 юли 2005 г. за заздравяване рамката на наказателното право за прилагането на закона срещу замърсявания от кораби (3).
(7)
Нито международният режим за гражданска отговорност и обезщетение при нефтено замърсяване, нито пък този, отнасящ се до замърсяване с други опасни или вредни вещества не гарантират достатъчно възпиращи резултати, за да попречат на страните, извършващи транспорт на опасни товари по море, да ползват извънстандартни практики; желаните възпиращи резултати могат да се постигнат само чрез въвеждането на санкции, прилагани спрямо всяко лице, което причинява или допринася за морско замърсяване; санкциите следва да бъдат приложими не само към собственика или капитана на кораба, а също и към собственика на товара, обществената класа или всяко друго замесено лице.
(8)
Изхвърлянето на замърсяващи вещества от корабите трябва да се счита като нарушение, ако е извършено умишлено, безотговорно или поради сериозна небрежност. Тези нарушения се считат за криминални престъпления поради и при обстоятелствата, предвидени в Рамково решение 2005/667/ПВР, допълващо настоящата директива.
(9)
Санкциите за изхвърляне на замърсяващи вещества от корабите не се отнасят до гражданската отговорност на засегнатите страни и следователно не са предмет на никакви правила, отнасящи се до ограничаването или канализирането на граждански отговорности, нито пък ограничават ефективното обезщетение на жертвите на инциденти със замърсяване.
(10)
Съществува необходимост от по-нататъшно ефективно сътрудничество между държавите-членки, за да се гарантира, че изхвърлянето на замърсяващи вещества от корабите се открива навреме и че нарушителите са идентифицирани. По тази причина Европейската агенция за морска безопасност, създадена с Регламент (EО) № 1406/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 27 юни 2002 г. (4), има ключова роля в работата с държавите-членки при разработване на технически решения и предоставяне на техническо съдействие относно прилагането на настоящата директива и при съдействие на Комисията за изпълнението на всяка поставена ѝ задача за ефективното прилагане на настоящата директива.
(11)
С цел предотвратяване и борба срещу морското замърсяване трябва да се постигнат обединени действия между органите, прилагащи закона, като националната брегова охрана например. В този контекст Комисията трябва да извърши приложно проучване, посветено на предотвратяване и ответна дейност спрямо замърсяването, с ясно посочени разходи и ползи. Това проучване трябва да бъде последвано от предложение за европейска брегова охрана, ако това е целесъобразно.
(12)
Когато има несъмнено, обективно доказателство за изхвърляне, причинило големи щети или което е заплаха за големи щети, държавите-членки следва да отнесат въпроса до техните компетентни органи с оглед започване на съдебни процедури съгласно член 220 от Конвенцията на ООН по морско право от 1982 г.
(13)
Прилагането на Директива 2000/59/EО на Европейския парламент и на Съвета от 27 ноември 2000 г. относно пристанищните приемни съоръжения за отпадъци от експлоатацията на корабите и на остатъци от товари (5), заедно с настоящата директива, представлява ключов инструмент в пакета мерки за предотвратяване на замърсяването от кораби.
(14)
Мерките, необходими за прилагането на настоящата директива, трябва да бъдат приети съгласно Решение 1999/468/EО на Съвета от 28 юни 1999 г. относно установяване на процедурите за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (6).
(15)
Тъй като целите на настоящата директива, а именно включването на международни стандарти за замърсяване от кораби в правото на Общността и въвеждането на санкции - криминални или административни - при нарушаването на тези стандарти, с оглед осигуряване на високо ниво на безопасност и защита на околната среда при морския транспорт, не могат да бъдат постигнати от държавите-членки и следователно могат да се постигнат по-добре на равнище Общност, то Общността може да приеме мерките съгласно принципа на субсидиарност, заложен в член 5 от Договора. Съгласно принципа на пропорционалност, заложен в същия този член, настоящата директива не излиза извън границите на необходимото с оглед постигането на гореспоменатите цели.
(16)
Настоящата директива изцяло отразява Хартата за основните права на Европейския съюз; на всяко лице, заподозряно в извършване на нарушение, трябва да бъде гарантиран справедлив и безпристрастен процес и санкциите трябва да бъдат съразмерни,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Цел
1. Целта на настоящата директива е да включи международни стандарти за замърсяване от кораби в правото на Общността и да гарантира, че лицата, отговорни за изхвърлянето, са обект на адекватни санкции по член 8, с оглед подобряване на морската безопасност и увеличаване защитата на морската околна среда срещу замърсяване от кораби.
2. Настоящата директива не възпрепятства държавите-членки от приемане на по-строги мерки срещу замърсяване от корабите в съответствие с международното право.
Член 2
Определения
За целите на настоящата директива:
1.
„Марпол 73/78“ означава Международната конвенция за предотвратяване на замърсяването от кораби от 1973 г., изменена с протокола към нея от 1978 г. и с последвалите изменения, които са в сила;
2.
„замърсяващи вещества“ означава веществата, обхванати от приложения I (нефт) и II (вредни течни вещества под формата на насипни товари) към Марпол 73/78;
3.
„изхвърляне“ означава всяко едно изхвърляне от кораби, както е дефинирано по член 2 от Марпол 73/78;
4.
„кораб“ означава морски плавателен съд, независимо от неговия флаг, от какъвто и да е тип, работещ в морска среда, включително съдове на подводни криле, кораби на въздушна възглавница, подводници, плаващи средства и неподвижни или плаващи платформи.
Член 3
Обхват
1. Настоящата директива се прилага съгласно международното право към изхвърляне на замърсяващи вещества във:
a)
вътрешните води, включително пристанища на държава-членка, към които е приложим режимът на Марпол;
б)
териториалните морски води на държава-членка;
в)
проливи, използвани за международна навигация, предмет на режима за транзитно преминаване, както е определен в част III, раздел 2 от Конвенцията на ООН по морско право от 1982 г., до степента, до която една държава-членка упражнява юрисдикция над такива проливи;
г)
изключителната икономическа зона или еквивалентна зона на държава-членка, създадена съгласно международното право; и
д)
открито море.
2. Настоящата директива се прилага към изхвърляне на замърсяващи вещества от какъвто и да е кораб, независимо от неговия флаг, с изключение на военни кораби, военноморски помощен или друг кораб, притежаван или експлоатиран от държава и използван в настоящия момент само за правителствени нетърговски цели.
Член 4
Нарушения
Държавите-членки обезпечават, че изхвърлянето на замърсяващи вещества от корабите в кое да е от пространствата по член 3, параграф 1 се счита за нарушение, ако е извършено преднамерено, по небрежност или поради сериозна небрежност. Тези нарушения се считат за криминални престъпления поради и при обстоятелствата, предвидени в Рамково решение 2005/667/ПВР, допълващо настоящата директива.
Член 5
Изключения
1. Изхвърлянето на замърсяващи вещества в кое да е от пространствата по член 3, параграф 1 не се счита за нарушение, ако удовлетворява условията, дадени в приложение I, правила 9, 10, правило 11, буква а) или правило 11, буква в), или в приложение II, правило 5, правило 6, буква а) или правило 6, буква в) към Марпол 73/78.
2. Изхвърлянето на замърсяващи вещества в кое да е от пространствата по член 3, параграф 1, букви в), г) и д) не се счита за нарушение от собственика, капитана или екипажа, когато се действа на отговорност на капитана, ако удовлетворява условията, дадени в приложение I, правило 11, буква б) или в приложение II, правило 6, буква б) към Марпол 73/78.
Член 6
Мерки за прилагане на закона във връзка с кораби в пристанище на държава-членка
1. Ако поради нередности или информация се появи подозрение, че кораб, доброволно намиращ се в пристанище или на терминал във водите на държава-членка, е бил замесен или е замесен в изхвърляне на замърсяващи вещества в кое да е от пространствата по член 3, параграф 1, тази държава-членка осигурява подходяща инспекция съгласно националното законодателство, като взема предвид съответното ръководство, прието от Международната морска организация.
2. Ако инспекцията по параграф 1 разкрие факти, които биха могли да означават нарушение по смисъла на член 4, се информират компетентните органи на тази държава-членка и на страната, под чийто флаг плава корабът.
Член 7
Изпълнение на мерките от крайбрежните държави по отношение на транзитните кораби
1. Ако съмнителното изхвърляне на замърсяващи вещества се извършва в пространствата по член 3, параграф 1, буква б), в), г) или д) и корабът, заподозрян за изхвърлянето, няма престой в пристанище на държавата-членка, която разполага с информацията за съмнителното изхвърляне, се прилага следното:
а)
ако следващото пристанище на престой на кораба е в друга държава-членка, засегнатите държави-членки си взаимодействат тясно за инспекцията по член 6, параграф 1 и при решаването за подходящите мерки във връзка с всяко такова изхвърляне;
б)
ако следващото пристанище на престой на кораба е в държава извън Общността, държавата-членка предприема мерки, за да обезпечи, че в следващото пристанище на престой корабът е информиран за съмнителното изхвърляне и че ще помоли държавата, в която се намира това пристанище, да предприеме подходящи мерки във връзка с всяко такова изхвърляне.
2. Когато има несъмнено, обективно доказателство, че кораб, плаващ в пространствата по член 3, параграф 1, буква б) или г), е извършил нарушение в пространството по член 3, параграф 1, буква г), което е довело до изхвърляне, причинило големи щети или което е заплаха за големи щети за крайбрежието или свързаните с него интереси на засегнатата държава-членка, или заплаха за всякакви ресурси в пространствата по член 3, параграф 1, буква б) или г), тази държава, предмет на разглеждане в част XII, раздел 7 от Конвенцията на ООН по морско право от 1982 г., и при условие че доказателството дава основания, отнася въпроса до своите компетентни органи с цел започване на съдебни процедури, включително задържане на кораба, съгласно своето национално законодателство.
3. При всеки един случай се информират властите на държавата, под чийто флаг плава корабът.
Член 8
Санкции
1. Държавите-членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че нарушенията по смисъла на член 4 са предмет на ефективни, пропорционални и възпиращи санкции, които могат да включват наказателни или административни санкции.
2. Всяка държава-членка предприема мерките, необходими за да гарантира, че санкциите по параграф 1 се прилагат към всяко лице, признато за отговорно за нарушение по смисъла на член 4.
Член 9
Съответствие с международното право
Държавите-членки прилагат разпоредбите на настоящата директива без никаква дискриминация de iure и de facto срещу чуждестранни кораби и съгласно приложимото международно право, включително част XII, раздел 7 от Конвенцията на ООН по морско право от 1982 г., и те незабавно уведомяват държавата, под чийто флаг плава корабът, а също и всяка друга държава, засегната от мерките, предприети съгласно настоящата директива.
Член 10
Придружаващи мерки
1. За целите на настоящата директива държавите-членки и Комисията работят съвместно, когато е целесъобразно, и в тясно сътрудничество с Европейската агенция за морска безопасност и като вземат предвид програмата за ответна дейност при инцидентно или умишлено морско замърсяване, определена в Решение № 2850/2000/EО (7), а когато е уместно, прилагането на Директива 2000/59/EО с оглед:
а)
да разработят необходимите информационни системи, изисквани за ефективното прилагане на настоящата директива;
б)
да установят общи практики и насоки на базата на онези, съществуващи на международно равнище, по-специално за:
-
мониторинг и ранно откриване на кораби, изхвърлящи замърсяващи вещества в нарушение на настоящата директива, включително, когато е целесъобразно, чрез оборудване за мониторинг на борда,
-
надеждни методи за проследяване на замърсяващи вещества от конкретен кораб в морето, и
-
ефективното изпълнение на настоящата директива.
2. Съгласно своите задачи, определени в Регламент (EО) № 1406/2002, Европейската агенция за морска безопасност:
а)
работи с държавите-членки по разработването на технически решения и осигуряването на техническа помощ по прилагането на настоящата директива при действия като проследяване на изхвърлянето чрез сателитен мониторинг и наблюдение;
б)
подпомага Комисията по прилагането на настоящата директива, включително, ако е уместно, чрез посещения на държавите-членки съгласно член 3 от Регламент (EО) № 1406/2002.
Член 11
Приложно проучване
Преди края на 2006 г. Комисията изпраща до Европейския парламент и до Съвета приложно проучване за Европейска брегова охрана, предназначена за предотвратяване и ответна дейност при замърсяване, с ясно посочени разходи и ползи.
Член 12
Докладване
Държавите-членки изпращат на всеки три години доклад до Комисията за прилагането на настоящата директива от страна на компетентните органи. На базата на тези доклади Комисията изпраща доклад на Общността до Европейския парламент и до Съвета. В този доклад Комисията оценява, освен другите неща, доколко е желателно да се ревизира и разшири обхватът на настоящата директива. В доклада се описва също и развитието на съответната съдебна практика в държавите-членки и се разглежда възможността за създаване на публична база данни, съдържаща такива съдебна практика.
Член 13
Комитет
1. Комисията се подпомага от Комитета по морската безопасност и предотвратяването на замърсяването от кораби (КМБПЗК), създаден по силата на член 3 от Регламент (EО) № 2099/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 5 ноември 2002 г. (8)
2. Когато се прави позоваване на настоящия член, се прилагат членове 5 и 7 от Решение 1999/468/EО, като се вземат предвид разпоредбите на член 8 от него.
Периодът, определен в член 5, параграф 6 от Решение 1999/468/EО, е един месец.
Член 14
Предоставяне на информация
Комисията редовно информира Комитета, създаден по силата на член 4 от Решение № 2850/2000/EО, за всички предложени мерки или други подходящи дейности относно ответна дейност при морско замърсяване.
Член 15
Процедура за изменение
Съгласно член 5 от Регламент (EО) № 2099/2002 и следвайки процедурата по член 13 от настоящата директива, КМБПЗК може да изключи изменения на Марпол 73/78, от обхвата на настоящата директива.
Член 16
Прилагане
Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, до 1 април 2007 г. и незабавно информират Комисията за това.
Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
Член 17
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила в деня след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 18
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Страсбург на 7 септември 2005 година.
DIRECTIVA 2005/35/CE DEL PARLAMENTO EUROPEO Y DEL CONSEJO
de 7 de septiembre de 2005
relativa a la contaminación procedente de buques y la introducción de sanciones para las infracciones
EL PARLAMENTO EUROPEO Y EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea y, en particular, su artículo 80, apartado 2,
Vista la propuesta de la Comisión,
Visto el dictamen del Comité Económico y Social Europeo (1),
Previa consulta al Comité de las Regiones,
De conformidad con el procedimiento establecido en el artículo 251 del Tratado (2),
Considerando lo siguiente:
(1)
La política de la Comunidad en materia de seguridad marítima aspira a un elevado nivel de seguridad y de protección del medio ambiente, y está basada en el entendimiento de que todos los que participan en el transporte marítimo de mercancías son responsables de que los buques utilizados en aguas comunitarias cumplan las reglas y normas que les son aplicables.
(2)
Las normas materiales que se aplican en todos los Estados miembros sobre descargas de sustancias contaminantes procedentes de buques están basadas en el Convenio Marpol 73/78; sin embargo, dichas normas son incumplidas a diario por un número muy elevado de buques que navegan por aguas comunitarias, sin que se adopten medidas correctoras.
(3)
La aplicación del Convenio Marpol 73/78 no es homogénea en los Estados miembros, por lo que es necesaria una armonización de su aplicación a escala comunitaria. Se observan, en particular, diferencias significativas en la práctica de los Estados miembros en materia de imposición de sanciones por descargas de sustancias contaminantes procedentes de buques.
(4)
Las medidas disuasorias forman parte integrante de la política comunitaria de seguridad marítima, ya que crean un vínculo entre la responsabilidad de cada uno de los agentes que participan en el transporte de mercancías contaminantes por mar y la posibilidad de ser objeto de sanciones; así pues, para proteger eficazmente el medio ambiente son necesarias sanciones eficaces, disuasorias y proporcionadas.
(5)
A tal efecto es necesaria la aproximación, mediante los instrumentos jurídicos adecuados, de las disposiciones legales vigentes, en particular en lo que respecta a la definición precisa de la infracción en cuestión, a las excepciones y a las normas mínimas en materia de sanciones, así como a la responsabilidad y jurisdicción.
(6)
La presente Directiva se complementa con normas detalladas sobre delitos y sanciones así como con otras disposiciones establecidas en la Decisión marco 2005/667/JAI del Consejo, de 12 de julio de 2005, destinada a reforzar el marco penal para la represión de la contaminación procedente de buques (3).
(7)
Ni el régimen internacional que gobierna la responsabilidad civil y las indemnizaciones por contaminación por hidrocarburos, ni el que regula la contaminación procedente de otras sustancias peligrosas o nocivas son lo suficientemente disuasorios para inducir a los participantes en el transporte marítimo de cargas peligrosas a poner fin a prácticas que incumplen las normas; el efecto disuasorio buscado sólo puede conseguirse mediante la instauración de sanciones aplicables a toda persona que cause contaminación marina o contribuya a ella. Las sanciones deben ser aplicables no sólo al armador o al capitán del buque, sino también al propietario de la carga, la sociedad de clasificación o cualquier otra persona involucrada.
(8)
Las descargas de sustancias contaminantes procedentes de buques deben considerarse infracciones si se han realizado de forma intencional o con imprudencia temeraria o negligencia grave. Estas infracciones se consideran delictivas con arreglo a las disposiciones de la Decisión marco 2005/667/JAI, que complementa la presente Directiva, y en las circunstancias previstas en dicha Decisión.
(9)
Las sanciones por descargas de sustancias contaminantes procedentes de buques no afectan a la responsabilidad civil de las partes y no están, en consecuencia, sujetas a ninguna norma que limite o atribuya la responsabilidad civil, ni limitan ellas mismas la eficaz indemnización de las víctimas de incidentes de contaminación.
(10)
Es necesario potenciar una cooperación eficaz entre los Estados miembros para garantizar que las descargas de sustancias contaminantes procedentes de buques se detecten a tiempo y los infractores puedan ser identificados. Por esta razón, la Agencia Europea de Seguridad Marítima creada por el Reglamento (CE) no 1406/2002 del Parlamento Europeo y del Consejo (4) tiene una función clave en la cooperación con los Estados miembros para desarrollar soluciones técnicas y prestar asistencia técnica en la aplicación de la presente Directiva, así como para ayudar en la realización de cualquier tarea que tenga encomendada la Comisión para la aplicación efectiva de esta Directiva.
(11)
Para prevenir y combatir con mayor eficacia la contaminación marina, deben crearse sinergias entre las autoridades encargadas de hacer aplicar la ley, como los servicios nacionales de guardacostas. En este contexto, la Comisión debe iniciar un estudio de viabilidad, en el que aparezcan con claridad los costes y los beneficios, de un servicio de guardacostas europeo dedicado a la prevención y respuesta a la contaminación. Este estudio, si procede, debe ir seguido de una propuesta de servicio de guardacostas europeo.
(12)
Si hay pruebas objetivas claras que indiquen que se ha producido una descarga que ha causado daños graves o que amenaza con causarlos, los Estados miembros deben poner el asunto en manos de sus autoridades competentes para que éstas inicien procedimientos acordes con lo dispuesto en el artículo 220 de la Convención de las Naciones Unidas sobre el Derecho del Mar, de 1982.
(13)
La aplicación de la Directiva 2000/59/CE del Parlamento Europeo y del Consejo, de 27 de noviembre de 2000, sobre instalaciones portuarias receptoras de desechos generados por buques y residuos de carga (5), es, junto con la presente Directiva, un instrumento clave en el paquete de medidas destinado a evitar la contaminación procedente de buques.
(14)
Las medidas necesarias para la ejecución de la presente Directiva deben aprobarse con arreglo a la Decisión 1999/468/CE del Consejo, de 28 de junio de 1999, por la que se establecen los procedimientos para el ejercicio de las competencias de ejecución atribuidas a la Comisión (6).
(15)
Dado que los objetivos de la acción pretendida de la presente Directiva, a saber, la incorporación a la legislación comunitarias de las normas internacionales en materia de contaminación procedente de buques y el establecimiento de sanciones, tanto de carácter penal como administrativo, por la infracción de dichas normas, para conseguir un buen nivel de seguridad y protección medioambiental en el transporte marítimo, no pueden ser alcanzados de manera suficiente por los Estados miembros y, por consiguiente, pueden lograrse mejor, a nivel comunitario, la Comunidad puede adoptar medidas, de acuerdo con el principio de subsidiariedad consagrado en el artículo 5 del Tratado. De conformidad con el principio de proporcionalidad enunciado en dicho artículo, la presente Directiva no excede de lo necesario para alcanzar dichos objetivos.
(16)
La presente Directiva respeta plenamente la Carta de los Derechos Fundamentales de la Unión Europea; debe garantizarse un juicio justo e imparcial a cualquier persona sospechosa de haber cometido una infracción, así como la proporcionalidad de las sanciones.
HAN ADOPTADO L A PRESENTE DIRECTIVA:
Artículo 1
Finalidad
1. La presente Directiva tiene por finalidad incorporar al Derecho comunitario las normas internacionales sobre la contaminación procedente de buques y garantizar que se imponen las sanciones adecuadas, de conformidad con el artículo 8, a los responsables de las descargas a fin de mejorar la seguridad marítima y la protección del medio ambiente marino de la contaminación procedente de buques.
2. La presente Directiva no impide a los Estados miembros adoptar medidas más restrictivas en materia de contaminación procedente de buques con arreglo al Derecho internacional.
Artículo 2
Definiciones
A efectos de la presente Directiva se entenderá por:
1)
«Marpol 73/78», el Convenio internacional para prevenir la contaminación por los buques (1973) y su Protocolo de 1978, en su versión actualizada;
2)
«sustancias contaminantes», las reguladas en los anexos I (Hidrocarburos) y II (Sustancias nocivas líquidas a granel) del Marpol 73/78;
3)
«descarga», cualquier derrame procedente de un buque por cualquier causa, como se menciona en el artículo 2 del Marpol 73/78;
4)
«buque», todo tipo de embarcaciones que operen en el medio marino, incluidos los aliscafos, los aerodeslizadores, los sumergibles y los artefactos flotantes, con independencia del pabellón que enarbolen.
Artículo 3
Ámbito de aplicación
1. La presente Directiva se aplicará, de conformidad con el Derecho internacional, a las descargas de sustancias contaminantes realizadas en:
a)
las aguas interiores de los Estados miembros, incluidos sus puertos, siempre que sea aplicable el régimen Marpol;
b)
las aguas territoriales de un Estado miembro;
c)
los estrechos utilizados para navegación internacional sujetos al régimen de paso en tránsito, según lo establecido en la parte III, sección 2, de la Convención de las Naciones Unidas sobre el Derecho del Mar de 1982, en la medida en que un Estado miembro ejerza jurisdicción sobre ellos;
d)
la zona económica exclusiva o la zona equivalente de un Estado miembro, establecida de conformidad con el Derecho internacional, y
e)
alta mar.
2. La presente Directiva se aplicará a las descargas de sustancias contaminantes procedentes de todo buque, con independencia del pabellón que enarbole, excepto si se trata de buques de guerra, unidades navales auxiliares u otros buques que, siendo propiedad de un Estado o estando a su servicio, sólo presten por el momento servicios gubernamentales de carácter no comercial.
Artículo 4
Infracciones
Los Estados miembros velarán por que las descargas de sustancias contaminantes procedentes de buques realizadas en cualquiera de las zonas enumeradas en el artículo 3, apartado 1, se consideren infracciones si se han cometido de forma intencional, con imprudencia temeraria o negligencia grave. Estas infracciones se consideran delictivas con arreglo a las disposiciones de la Decisión marco 2005/667/JAI, que complementa la presente Directiva, y en las circunstancias previstas en dicha Decisión.
Artículo 5
Excepciones
1. Las descargas de sustancias contaminantes realizadas en cualquiera de las zonas mencionadas en el artículo 3, apartado 1, no se considerarán infracciones siempre que cumplan las condiciones establecidas en las reglas 9, 10 y 11, letras a) y c), del anexo I, o en las reglas 5 y 6, letras a) y c), del anexo II del Marpol 73/78.
2. Las descargas de sustancias contaminantes realizadas en las zonas mencionadas en el artículo 3, apartado 1, letras c), d) y e), no se considerarán infracciones por parte del armador, del capitán del buque ni de la tripulación, cuando ésta actúe bajo la responsabilidad del capitán, siempre que cumplan las condiciones establecidas en la regla 11, letra b), del anexo I, o en la regla 6, letra b), del anexo II del Marpol 73/78.
Artículo 6
Medidas aplicadas a los buques que se encuentren en puertos de los Estados miembros
1. Si la constatación de irregularidades u otros datos de que se disponga levantan la sospecha de que un buque que se encuentre voluntariamente en un puerto o terminal costera de un Estado miembro ha efectuado o está efectuando una descarga de sustancias contaminantes en cualquiera de las zonas enumeradas en el artículo 3, apartado 1, el Estado miembro se asegurará de que se realicen las oportunas inspecciones, teniendo en cuenta las directrices pertinentes adoptadas por la Organización Marítima Internacional (OMI) de conformidad con la legislación nacional.
2. Si las inspecciones prescritas en el apartado 1 revelan hechos que pudieran constituir indicios de una infracción con arreglo al artículo 4, se informará a las autoridades competentes de dicho Estado miembro y a las autoridades del Estado del pabellón.
Artículo 7
Medidas aplicadas por los Estados ribereños a los buques en tránsito
1. Si la supuesta descarga de sustancias contaminantes tiene lugar en una de las zonas indicadas en el artículo 3, apartado 1, letras b), c), d) o e), y el buque sospechoso no hace escala en ningún puerto del Estado miembro que posea la información relativa a dicha descarga, se aplicará lo siguiente:
a)
si el buque realiza su siguiente escala en un puerto de otro Estado miembro, los dos Estados miembros interesados colaborarán estrechamente en las inspecciones prescritas en el artículo 6, apartado 1, así como en la decisión sobre las medidas pertinentes en relación con la descarga en cuestión;
b)
si el buque realiza su siguiente escala en un puerto de un Estado no comunitario, el Estado miembro tomará las medidas necesarias para que dicho puerto reciba la información pertinente sobre la supuesta descarga, y solicitará al Estado rector del mismo que emprenda las actuaciones apropiadas en relación con la descarga en cuestión.
2. Cuando existan pruebas objetivas claras de que un buque que navegue en las zonas indicadas en el artículo 3, apartado 1, letras b) o d), haya cometido, en la zona indicada en el artículo 3, apartado 1, letra d), una infracción que dé lugar a una descarga que suponga un perjuicio considerable o amenace con suponer un perjuicio considerable para la costa o intereses conexos del Estado miembro ribereño de que se trate, o para cualquiera de los recursos de las zonas indicadas en el artículo 3, apartado 1, letras b) o d), dicho Estado, con arreglo a lo dispuesto en la parte XII, sección 7, de la Convención de las Naciones Unidas sobre el Derecho del Mar, de 1982, y siempre que haya pruebas que así lo justifiquen, procederá a someter el asunto a sus autoridades competentes con miras a entablar procedimientos, incluida la detención del buque, acordes con su legislación nacional.
3. En cualquier caso, deberá informarse a las autoridades del Estado del pabellón.
Artículo 8
Sanciones
1. Los Estados miembros tomarán todas las medidas necesarias para garantizar que las infracciones con arreglo al artículo 4 sean objeto de sanciones efectivas, proporcionadas y disuasorias, que podrán incluir sanciones penales o administrativas.
2. Cada Estado miembro tomará las medidas necesarias para garantizar que las sanciones a que se refiere el apartado 1 sean aplicables a cualquier persona responsable de una de las infracciones con arreglo al artículo 4.
Artículo 9
Cumplimiento del Derecho internacional
Los Estados miembros aplicarán las disposiciones de la presente Directiva sin discriminación de forma ni fondo entre buques extranjeros y de conformidad con la legislación internacional aplicable, incluida la parte XII, sección 7, de la Convención de las Naciones Unidas sobre el Derecho del Mar, de 1982, y notificarán rápidamente al Estado del pabellón, y a cualquier otro Estado interesado, las medidas adoptadas con arreglo a la presente Directiva.
Artículo 10
Medidas de acompañamiento
1. A efectos de la presente Directiva, los Estados miembros y la Comisión cooperarán, cuando corresponda, en estrecha colaboración con la Agencia Europea de Seguridad Marítima y teniendo en cuenta el programa de acción de respuesta a la contaminación marina accidental o deliberada, conforme a la Decisión no 2850/2000/CE (7), y, si procede, la aplicación de la Directiva 2000/59/CE, a fin de:
a)
desarrollar los sistemas de información necesarios para la eficaz aplicación de la presente Directiva;
b)
establecer prácticas y directrices comunes basadas en las existentes a escala internacional, en particular orientadas a los siguientes fines:
-
la vigilancia e identificación temprana de buques que efectúen descargas contaminantes incumpliendo lo dispuesto en la presente Directiva, lo cual podrá implicar, si procede, la instalación de aparatos de vigilancia a bordo,
-
unos métodos fiables que permitan atribuir la procedencia de las sustancias contaminantes encontradas en el mar a un buque concreto, y
-
la aplicación eficaz de las disposiciones de la presente Directiva.
2. De conformidad con las tareas definidas para ella en el Reglamento (CE) no 1406/2002, la Agencia Europea de Seguridad Marítima deberá:
a)
colaborar con los Estados miembros en el desarrollo de soluciones técnicas y prestando asistencia técnica en relación con la aplicación de la presente Directiva en acciones como el seguimiento de descargas mediante inspección y vigilancia por satélite;
b)
asistir a la Comisión en la aplicación de la presente Directiva, también, si procede, mediante visitas a los Estados miembros, de conformidad con el artículo 3 del Reglamento (CE) no 1406/2202.
Artículo 11
Estudio de viabilidad
La Comisión presentará, antes de finales de 2006, un estudio de viabilidad, en el que aparezcan con claridad los costes y los beneficios, de un servicio de guardacostas europeo dedicado a la prevención y respuesta a la contaminación.
Artículo 12
Informes
Cada tres años, los Estados miembros transmitirán a la Comisión un informe sobre la aplicación de la presente Directiva por parte de las autoridades competentes. Sobre la base de los mencionados informes, la Comisión presentará un informe global al Parlamento Europeo y al Consejo. En dicho informe, la Comisión evaluará también la oportunidad de ampliar el ámbito de aplicación de la presente Directiva o de revisarlo. Asimismo, describirá la evolución de la jurisprudencia pertinente en los Estados miembros y examinará la posibilidad de crear una base de datos pública que contenga dicha jurisprudencia.
Artículo 13
Comité
1. La Comisión estará asistida por el Comité de seguridad marítima y prevención de la contaminación por los buques (COSS), creado en virtud del artículo 3 del Reglamento (CE) no 2099/2002 del Parlamento Europeo y del Consejo (8).
2. En los casos en que se haga referencia al presente apartado, serán de aplicación los artículos 5 y 7 de la Decisión 1999/468/CE, observando lo dispuesto en su artículo 8.
El plazo contemplado en el artículo 5, apartado 6, de la Decisión 1999/468/CE queda fijado en un mes.
Artículo 14
Procedimiento de información
La Comisión informará periódicamente al Comité instituido por el artículo 4 de la Decisión no 2850/2000/CE de cualesquiera medidas propuestas u otras actuaciones pertinentes en respuesta a la contaminación marina.
Artículo 15
Procedimiento de modificación
Las enmiendas al Marpol 73/78 podrán ser excluidas del ámbito de aplicación de la presente Directiva por el COSS, con arreglo a lo dispuesto en el artículo 5 del Reglamento (CE) no 2099/2002 y conforme al procedimiento al que se refiere el artículo 13 de la presente Directiva.
Artículo 16
Aplicación
Los Estados miembros pondrán en vigor las disposiciones legales, reglamentarias y administrativas necesarias para cumplir la presente Directiva a más tardar el 1 de marzo de 2007 e informarán inmediatamente de ello a la Comisión.
Cuando los Estados miembros adopten dichas disposiciones, éstas incluirán una referencia a la presente Directiva o irán acompañadas de dicha referencia en su publicación oficial. Los Estados miembros establecerán las modalidades de la mencionada referencia.
Artículo 17
Entrada en vigor
La presente Directiva entrará en vigor al día siguiente de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
Artículo 18
Destinatarios
Los destinatarios de la presente Directiva son los Estados miembros.
Hecho en Estrasburgo, el 7 de septiembre de 2005.