РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 767/2009 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 13 юли 2009 година
относно пускането на пазара и употребата на фуражи, за изменение на Регламент (ЕО) № 1831/2003 на Европейския парламент и на Съвета, за отмяна на Директива 79/373/ЕИО на Съвета, Директива 80/511/ЕИО на Комисията, директиви 82/471/ЕИО, 83/228/ЕИО, 93/74/ЕИО, 93/113/ЕО и 96/25/ЕО на Съвета, както и на Решение 2004/217/ЕО на Комисията
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 37 и член 152, параграф 4, буква б) от него,
като взеха предвид предложението на Комисията,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
след консултация с Комитета на регионите,
в съответствие с процедурата, предвидена в член 251 от Договора (2),
като имат предвид, че:
(1)
Постигането на високо ниво на защита на човешкото здраве и здравето на животните е една от основните цели на законодателството в областта на храните, както е определено в Регламент (ЕО) № 178/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2002 г. за установяване на общите принципи и изисквания на законодателството в областта на храните, за създаване на Европейски орган за безопасност на храните и за определяне на процедури относно безопасността на храните (3). Този регламент въвежда също така подхода „от фермата до вилицата“, посочващ фуражите като важен фактор в началото на хранителната верига. Една от основните цели на настоящия регламент е да осигури високо ниво на защита на общественото здраве.
(2)
Производството на фуражи е важна възможност за реализация за европейските селскостопански продукти, като се има предвид, че повечето от използваните за производството на фуражи суровини са селскостопанските продукти, посочени в приложение I към Договора. Освен това фуражите са от решаващо значение за петте милиона животновъди в Общността, тъй като те представляват най-големият разход.
(3)
Фуражите могат да бъдат под формата на фуражни суровини, комбинирани фуражи, фуражни добавки, премикси или медикаментозни фуражи. Правилата за предлагане на пазара на фуражни добавки са определени в Регламент (ЕО) № 1831/2003 на Европейския парламент и на Съвета от 22 септември 2003 г. относно добавки за използване при храненето на животните (4), а за медикаментозните фуражи - в Директива 90/167/ЕИО на Съвета от 26 март 1990 г. относно определяне на условията, регулиращи подготовката, пускането на пазара и употребата на медикаментозни фуражи в Общността (5).
(4)
Необходимо е да се осъвремени и да се замени с един-единствен регламент съществуващото законодателство относно обращението и употребата на фуражни суровини и комбинирани фуражи, включително храни за домашни любимци, а именно Директива 79/373/ЕИО на Съвета от 2 април 1979 г. относно обращението на комбинирани фуражи (6), Директива 93/74/ЕИО на Съвета от 13 септември 1993 г. относно фуражите, предназначени за специфични хранителни цели (7) („диетичен фураж“), Директива 96/25/ЕО на Съвета от 29 април 1996 г. относно обращението и използването на фуражни суровини (8) и Директива 82/471/ЕИО на Съвета от 30 юни 1982 г. относно някои продукти, използвани при храненето на животните (9) („биопротеини“). С цел постигане на яснота Директива 83/228/ЕИО на Съвета от 18 април 1983 г. относно определяне насоките за оценка на някои продукти, които се използват при храненето на животните (10) и Директива 80/511/ЕИО на Комисията от 2 май 1980 г. относно разрешаване в някои случаи на търговията с комбинирани фуражи в незапечатани опаковки или контейнери (11) следва да бъдат отменени.
(5)
Вследствие отмяната с настоящия регламент на Директива 79/373/ЕИО следва да бъде отменена и Директива 93/113/ЕО на Съвета от 14 декември 1993 г. относно използването и търговията с ензими, микроорганизми и препарати от тях при храненето на животни (12). Също така, предвид отмяната на Директива 79/373/ЕИО и като се има предвид, че настоящият регламент включва правила относно етикетирането на фуражите, съдържащи добавки, следва да бъде отменен член 16 от Директива 70/524/ЕИО на Съвета от 23 ноември 1970 г. относно добавките при храненето на животни (13), който остана в сила след отмяната на Директива 70/524/ЕИО с Регламент (ЕО) № 1831/2003.
(6)
За разлика от определението за храни съгласно Регламент (ЕО) № 178/2002, определението за фураж не включва вода. Освен това, като се има предвид, че водата не се предлага на пазара за целите на храненето на животните, настоящият регламент не следва да включва условия за водата, използвана при храненето на животните. Въпреки това той следва да се прилага по отношение на фуражите, които се дават с помощта на вода. Използването на водата от предприятията за производство на фуражи попада в приложното поле на Регламент (ЕО) № 183/2005 на Европейския парламент и на Съвета от 12 януари 2005 г. за определяне на изискванията за хигиена на фуражите (14), съгласно който винаги когато това е необходимо, следва да се използва чиста вода, за да се предотврати замърсяване, което би могло да бъде опасно, като водата, използвана за производство на фуражи, следва да е с подходящо качество.
(7)
Като се има предвид рискът от замърсяване на фуражите и хранителната верига, е целесъобразно настоящият регламент да се прилага за фуражи, които се използват както за животни, отглеждани за производство на храни, така и за животни, които не се отглеждат за производство на храни, включително диви животни.
(8)
Отговорностите на операторите във фуражния сектор, установени в Регламент (ЕО) № 178/2002 и в Регламент (ЕО) № 183/2005, следва да се прилагат, mutatis mutandis, по отношение на фуражите за животни, които не се отглеждат за производство на храни.
(9)
За да наложат спазването на настоящия регламент, държавите-членки следва да упражняват официален контрол в съответствие с Регламент (ЕО) № 882/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. относно официалния контрол, провеждан с цел осигуряване на проверка на съответствието със законодателството в областта на фуражите и храните и правилата за опазване здравето на животните и хуманното отношение към животните (15). Този контрол трябва да обхване не само задължителните, но и незадължителните данни, посочени върху етикетите. За да се направи възможен контролът на данните за състава, следва да се определят приемливи отклонения от стойностите, посочени върху етикетите.
(10)
За целите на управлението на риска във връзка с безопасността на фуражите, в приложение към настоящия регламент следва да се включат списък на суровините, чието пускане на пазара за целите на храненето на животните е забранено съгласно действащите разпоредби на Решение 2004/217/ЕО на Комисията (16), както и списък на суровините, чието пускане на пазара за целите на храненето на животните е ограничено. Съществуването на такова приложение обаче не следва да се тълкува в смисъл, че всички неизброени продукти могат като такива да се считат за безопасни.
(11)
Разграничението между фуражните суровини, фуражните добавки и други продукти, като ветеринарните медикаменти, оказва влияние върху условията за пускане на пазара на такива продукти. Фуражните суровини се използват преди всичко за задоволяване на нуждите на животните, например от енергия, хранителни съставки, минерали или диетични фибри. Те обикновено не са химически точно определени, с изключение на основните хранителни съставки. Ефекти, които може да бъдат доказани с научна оценка и които се проявяват само при фуражните добавки или ветеринарните медикаменти, следва да бъдат изключени от целевото използване на фуражните суровини. Ето защо е уместно да се разработят незадължителни насоки за разграничаване между тези видове продукти. В надлежно обосновани случаи на Комисията следва да бъде предоставено правомощието да поясни дали даден продукт представлява фураж за целите на настоящия регламент.
(12)
Определението за допълващи храни за животни в Директива 79/373/ЕИО поражда проблеми при прилагане в различните държави-членки. За целите на прилагането на Регламент (ЕО) № 183/2005 е уместно да се изясни разликата между допълващите храни за животни и премиксите.
(13)
За да се осъществи еднообразно прилагане на законодателството, фуражните суровини и допълващите фуражи следва да не съдържат добавки над определено ниво. Въпреки това силно концентрираните фуражи, като например блоковете за лизане, които съдържат минерални вещества, могат да се използват за директно хранене, ако съставът им отговаря на специфичната хранителна цел, за която са предназначени. Условията за употреба на подобни фуражи следва да бъдат посочени върху етикета, за да се гарантира спазването на правилата относно съответното съдържание на фуражни добавки в дневната дажба.
(14)
Директива 82/471/ЕИО има за цел подобряването на снабдяването в Общността с фураж, използван като пряк и косвен източник на протеини. Тази директива изисква преминаването през процедура на предпазарно разрешение за всички възможни биопротеини. При все това до този момент са дадени съвсем малко нови разрешения и недостигът на богати на протеини фуражи е все още осезаем. Следователно изискването за общо предпазарно разрешение се оказа възпиращо, а рискът за безопасността може да се овладее чрез забрана на опасни продукти въз основа на надзор на пазара. В случай че резултатът от оценката на риска на биопротеини е бил или е отрицателен, тяхното обращение или използване следва да се забрани. Следователно специалното изискване за процедура на общо предпазарно разрешение за биопротеини следва да се премахне, в резултат на което системата за безопасност за тези продукти ще е същата, както за всички други фуражни суровини. Съществуващите ограничения или забрани върху някои биопротеини не следва да бъдат засегнати.
(15)
Разпоредбите на Директива 93/74/ЕИО, приложена от Директива 2008/38/ЕО на Комисията от 5 март 2008 г. за съставяне на списък на предназначенията на фуражите със специфични хранителни цели (17), доказаха своята ефективност. По тази причина съставеният списък на предназначенията следва да бъде запазен и в настоящия регламент следва да се предвидят разпоредби за неговото актуализиране. По-специално Европейският орган за безопасност на храните следва да бъде консултиран за ефикасността и безопасността на такъв фураж, когато, въз основа на налична научна и технологична информация, има причини да се смята, че използването на съответния фураж може да не отговаря на специфичната хранителна цел, за която е предназначен, или може да окаже неблагоприятно въздействие върху здравето на животните, човешкото здраве, околната среда или хуманното отношение към животните.
(16)
Научната обосновка следва да бъде основният фактор, който се взема предвид при формулирането на твърдения по отношение на фуражите, а операторите във фуражния сектор, които правят такива твърдения, следва да могат да ги обосноват. Дадено твърдение може да бъде обосновано научно, като се вземат предвид всички съществуващи научни данни и се прецени значимостта на доказателствата.
(17)
Етикетирането отговаря на целите за изпълнение, проследяване и контрол. В допълнение етикетирането следва да осигури необходимата информация за купувачите, за да им предостави възможност да направят най-добър съобразно техните нужди избор, и следва да бъде последователно, съгласувано, прозрачно и разбираемо. Тъй като купувачите, по-специално животновъдите, правят своя избор не само по време на продажбата, когато те могат да разгледат внимателно опаковката на фуража, изискванията по отношение на информацията върху етикетите трябва да се прилагат не само за етикетите върху продукта, но и за друг вид комуникация между продавача и купувача. Нещо повече, тези изисквания следва да се прилагат и за представянето и рекламата на фуража.
(18)
Върху етикетите се предоставя задължителна и незадължителна информация. Задължителната информация следва да комбинира общите изисквания при етикетиране и специфичните изисквания за фуражните суровини или комбинираните фуражи съответно, както и допълнителните изисквания за диетични фуражи, замърсени суровини и храни за домашни любимци.
(19)
Настоящото положение по отношение на химическите примеси, получени от производствения процес на фуражните суровини и от технологични спомагателни вещества, не е задоволително. За да се гарантира високо ниво на безопасност на фуражите и оттам високо ниво на защита на общественото здраве, както и да се подобри прозрачността, следва да се приемат разпоредби относно допустимото ниво на подобни химически примеси в съответствие с добрите практики, посочени в Регламент (ЕО) № 183/2005.
(20)
Принципът, че само определени фуражни добавки трябва да се етикетират, след като са използвани във фуражните суровини и комбинираните фуражи, работи добре. Въпреки това категоризацията, произтичаща от Регламент (ЕО) № 1831/2003, изисква актуализиране и осъвременяване, което се дължи и на факта, че собствениците на домашни любимци по-специално могат да се объркат от етикетирането на някои добавки.
(21)
Вследствие на кризата със спонгиформната енцефалопатия по говедата (BSE) и с диоксина, по инициатива на Европейския парламент през 2002 г. с Директива 2002/2/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2002 г. за изменение на Директива 79/373/ЕИО на Съвета относно обращението на комбинирани фуражи (18) беше въведено задължението да се посочват тегловните проценти за всички фуражни суровини, включени в комбинираните фуражи. Освен това нивото на безопасността на храните и фуражите се подобри значително като резултат от Регламент (ЕО) № 178/2002 и Регламент (ЕО) № 183/2005, както и на техните мерки по прилагане, по-конкретно вследствие на отделянето на особено внимание на отговорността на операторите в областта на фуражите и храните, подобрената система за проследяване, въвеждането на принципите на анализ на риска и критични точки за контрол (HACCP) в предприятията за фуражи и разработването на насоки за добра хигиенна практика в предприятията за фуражи. С оглед на тези положителни достижения, отразени в известията на Системата за бързо предупреждение за храни и фуражи (RASFF), задължението да се посочват върху етикета тегловните проценти на всички фуражни суровини, включени в комбинираните фуражи, вече не е необходимо за гарантирането на високо ниво на безопасност на фуражите и оттам на високо ниво на защита на общественото здраве. При все това точните проценти могат да се посочват доброволно с цел предоставяне на адекватна информация на купувачите. Освен това, предвид факта, че компетентните органи имат достъп до информация относно точните тегловни проценти на всички фуражни суровини, включени в комбинираните фуражи, те следва да имат възможност да предоставят допълнителна информация на купувачите при всякакви спешни случаи, свързани с човешкото здраве или здравето на животните или околната среда, и в съответствие с Директива 2004/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. относно упражняването на права върху интелектуалната собственост (19).
(22)
За да се осигури правилното информиране на купувача и за да се избегне подвеждането му, точните тегловни проценти все пак следва да се изискват, когато при етикетирането на комбинирания фураж се подчертава наличието на съответната фуражна суровина.
(23)
Обозначаването на фуражните суровини, включени в комбинирания фураж, в низходящ ред съобразно тяхното тегло вече осигурява важна информация за данните за състава. В определени области, в които производителят не е длъжен да посочва върху етикета специфични данни, купувачът следва да може да изиска допълнителна информация. В такива случаи следва да се запази отклонение от ± 15 % от посочената стойност.
(24)
Правата на интелектуална собственост на производителите следва да бъдат защитени. Директива 2004/48/ЕО следва да се прилага по отношение на упражняването на такива права върху интелектуална собственост. Следва също така да се признае, че за разлика от наименованията на съдържащите се в тях фуражни суровини, количественият състав на комбинираните фуражи може при определени условия да се счита за подлежаща на закрила поверителна информация.
(25)
Директива 2002/32/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 май 2002 г. относно нежеланите вещества в храните за животни (20) не се прилага за етикетирането на храни с високо съдържание на нежелани вещества. Ето защо следва да бъдат предвидени разпоредби, за да се гарантира подходящо етикетиране и правилно прилагане на забраната за разреждане, предвидена в член 5 от посочената директива, до пречистването на тези замърсени суровини от предприятие за детоксикация, одобрено в съответствие с член 10, параграф 2 или 3 от Регламент (ЕО) № 183/2005, или до почистването им.
(26)
Следва да бъдат предвидени дерогации от общите изисквания за етикетиране, доколкото прилагането на тези изисквания не е необходимо за защита на човешкото здраве, здравето на животните или интересите на потребителя и спазването им би представлявало неоправдана тежест за производителя или операторите във фуражния сектор, отговарящи за етикетирането. Въз основа на опита такива дерогации следва да бъдат предоставени по-специално по отношение на фуражи, доставени от един земеделски стопанин на друг за използване в неговото стопанство, за малки количества, за комбиниран фураж, който съдържа не повече от три фуражни суровини, както и за смеси от несмлени зърнени култури, семена и плодове.
(27)
Като общо правило комбинираните фуражи следва да се предлагат на пазара в запечатани контейнери, но следва да се предвидят подходящи дерогации, доколкото прилагането на това изискване не е необходимо за защита на човешкото здраве или здравето на животните, или интересите на потребителите и би представлявало неоправдана тежест за операторите във фуражния сектор.
(28)
Част Б от приложението към Директива 96/25/ЕО и колони 2-4 от приложението към Директива 82/471/ЕИО съдържат списъци на разпоредбите за наименованията, описанията и етикетирането на определени фуражни суровини. Тези списъци улесняват обмена на информация за свойствата на продукта между производителя и купувача. Опитът с насърчаването на заинтересованите страни да определят незадължителни стандарти чрез насоки на Общността в областта на хигиената на фуражите се оказа положителен във всяко отношение. По-подробен списък, съставен от заинтересованите страни, може да бъде по-гъвкав и по-лесно приспособим към информационните нужди на потребителите, отколкото ако е съставен от законодателя. Заинтересованите страни могат да вземат решение какви усилия да положат в тази връзка, в зависимост от стойността на списъка с фуражни суровини. По тази причина е желателно съставянето на неизчерпателен каталог на фуражните суровини, който да се използва от операторите във фуражния сектор доброволно, освен по отношение на употребата на наименованието на фуражната суровина.
(29)
Съществуващите списъци на фуражни суровини, съдържащи се в част Б от приложението към Директива 96/25/ЕО и в колони 2-4 от приложението към Директива 82/471/ЕИО, следва да представляват първоначалната версия на каталога на Общността на фуражните суровини. Тази първоначална версия следва впоследствие да се допълни по инициатива на заинтересованите страни в съответствие с техните интереси, включително като се добавят нови фуражни суровини.
(30)
С оглед постигане на прозрачност е целесъобразно представителите на заинтересованите страни да бъдат уведомявани за дадена фуражна суровина, която не е вписана в каталога, възможно най-скоро след първото пускане на пазара на тази фуражна суровина.
(31)
Съвременното етикетиране спомага за конкурентоспособна среда на пазара, където динамични, ефективни и иновативни оператори могат пълноценно да използват етикетирането с цел продажба на техните продукти. Като се вземат предвид както взаимоотношенията между предприятията при продажбата на фураж за животновъдството, така и взаимоотношенията между производител и купувач на храни за домашни любимци, кодексите за добри практики в етикетирането за тези две области могат да бъдат полезно средство за постигане на целите на съвременното етикетиране. Кодексите следва да установят разпоредби, които дават възможност на купувача да направи информиран избор. Те също така следва да дадат на лицето, което отговаря за етикетирането, важни насоки относно различните елементи на етикетирането. Те могат да подпомогнат тълкуването на рамката за незадължителното етикетиране или представянето на задължителното етикетиране. Използването на кодексите следва да бъде доброволно, освен когато върху етикета е посочено, че са използвани кодексите.
(32)
Участието на всички заинтересовани страни е съществен елемент за осигуряване на качеството и значението на каталога и кодексите за добри практики в етикетирането. За да се засили правото на потребителите на точна информация, трябва да бъдат взети предвид техните интереси. Това може да се гарантира чрез одобрение от Комисията на каталога и кодексите, при условие че тяхното съдържание е практически приложимо и че те са подходящи за постигане на целите на настоящия регламент.
(33)
Държавите-членки следва да установят санкции, приложими при нарушаване на разпоредбите на настоящия регламент, и да предприемат всички необходими мерки за гарантиране на тяхното прилагане. Тези санкции следва да бъдат ефективни, пропорционални и възпиращи.
(34)
Необходим е преходен период, по-конкретно по отношение на фуражите, съответстващи на специфична хранителна цел, и по отношение на допустимото ниво на химични примеси, получени от производствения процес и от технологични спомагателни вещества. Следва също така да се позволи предлагането на пазара на наличните запаси до тяхното изчерпване. Освен това може да бъде уместно да се определи при какви условия фуражите могат да бъдат етикетирани в съответствие с настоящия регламент преди датата на неговото прилагане.
(35)
Тъй като целта на настоящия регламент, а именно хармонизирането на условията за пускане на пазара и употребата на фуражи, за да се гарантира високо ниво на безопасност на фуражите и високо равнище на защита на общественото здраве, както и да се предостави подходяща информация за ползвателите и потребителите и да се засили ефективното функциониране на вътрешния пазар, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите-членки и следователно може да бъде постигната по-добре на общностно равнище, Общността може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора. В съответствие с принципа на пропорционалност, посочен в същия член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигането на тази цел.
(36)
Мерките, необходими за прилагането на настоящия регламент, следва да се приемат в съответствие с Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. за установяване на условията и реда за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (21).
(37)
По-специално на Комисията следва да бъдат предоставени правомощия за изменение на списъка със суровини, чието използване като фуражи е ограничено или забранено, за разрешаване на фуражи, предназначени за специфични хранителни цели, за създаване на списък от категории за етикетиране на фуражни суровини за животни, които не се отглеждат за производството на храни, с изключение на животните с ценна кожа, за приемане на изменения към каталога с цел определяне на максималното съдържание на химичните примеси или нивата за ботаническа чистота или съдържанието на влага, или данните, които заместват задължителната декларация, за адаптиране на приложенията предвид научните и технологичните достижения и за приемане на преходни мерки. Тъй като тези мерки са от общ характер и са предназначени да изменят несъществени елементи от настоящия регламент, включително чрез допълването му с нови несъществени елементи, те трябва да бъдат приети в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, предвидена в член 5а от Решение 1999/468/ЕО.
(38)
От съображения за ефективност сроковете, които обикновено са приложими в рамките на процедурата по регулиране с контрол, следва да бъдат съкратени при приемането на актуализиран вариант на списъка на предназначенията. Когато, поради наложителни причини за спешност, сроковете, които обикновено са приложими в рамките на процедурата по регулиране с контрол, не могат да бъдат спазени, Комисията следва да може да използва процедурата по спешност, предвидена в член 5а, параграф 6 от Решение 1999/468/ЕО, за измененията на списъка на суровините, чието предлагане на пазара или употреба за хранене на животните е ограничено или забранено.
(39)
В член 16 от Регламент (ЕО) № 1831/2003 се определят разпоредбите за етикетиране и опаковане на фуражните добавки и премикси. Прилагането на правилата, отнасящи се до премиксите, създаде практически проблеми за отрасъла и компетентните органи. За да се постигне по-последователно етикетиране на премиксите, посоченият член следва да се измени,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА 1
УВОДНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Цел
В съответствие с общите принципи, определени в Регламент (ЕО) № 178/2002, целта на настоящия регламент е да хармонизира условията за пускане на пазара и употреба на фуражи, за да се гарантира високо ниво на безопасност на фуражите и оттам високо ниво на защита на общественото здраве, както и да се предостави подходяща информация за ползвателите и потребителите и да се засили ефективното функциониране на вътрешния пазар.
Член 2
Приложно поле
1. Настоящият регламент определя правила за пускане на пазара и употреба на фуражи както за животни, отглеждани за производство на храни, така и за животни, които не се отглеждат за производство на храни, в рамките на Общността, включително изисквания за етикетиране, опаковане и представяне.
2. Настоящият регламент се прилага, без да се засягат останалите разпоредби на Общността, прилагани в областта на храненето на животните, а именно:
а)
Директива 90/167/ЕИО;
б)
Директива 2002/32/ЕО;
в)
Регламент (ЕО) № 999/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2001 г. относно определяне на правила за превенция, контрол и ликвидиране на някои трансмисивни спонгиформни енцефалопатии (22);
г)
Регламент (ЕО) № 1774/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 3 октомври 2002 г. за установяване на здравни правила относно странични животински продукти, непредназначени за консумация от човека (23);
д)
Регламент (ЕО) № 1829/2003 на Европейския парламент и на Съвета от 22 септември 2003 г. относно генетично модифицираните храни и фуражи (24);
е)
Регламент (ЕО) № 1830/2003 на Европейския парламент и на Съвета от 22 септември 2003 г. относно проследяването и етикетирането на генетично модифицирани организми и проследяването на храни и фуражи от генетично модифицирани продукти (25);
ж)
Регламент (ЕО) № 1831/2003; и
з)
Регламент (ЕО) № 834/2007 на Съвета от 28 юни 2007 г. относно биологичното производство и етикетирането на биологични продукти (26).
3. Настоящият регламент не се прилага за водата, директно приемана от животните или съзнателно включена във фуражите. Въпреки това той се прилага по отношение на фуражите, предназначени да се дават с помощта на вода.
Член 3
Определения
1. За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
а)
определенията за „фураж“, „предприятия за фуражи“ и „пускане на пазара“, установени в Регламент (ЕО) № 178/2002;
б)
определенията за „фуражна добавка“, „премикси“, „технологични спомагателни вещества“ и „дневна дажба“, установени в Регламент (ЕО) № 1831/2003; и
в)
определенията за „предприятие“ и „компетентен орган“, установени в Регламент (ЕО) № 183/2005.
2. Прилагат се и следните определения:
а)
„оператор във фуражния сектор“ означава всяко физическо или юридическо лице, което отговаря за осигуряване изпълнението на изискванията на настоящия регламент в рамките на предприятието за фуражи, което контролира;
б)
„хранене на животни през устата“ означава въвеждането на фуражи в стомашно-чревния тракт на животното през устата с цел задоволяване на потребностите му от храна и/или поддържането на продуктивността на здрави животни;
в)
„животно, отглеждано за производство на храни“ означава всяко животно, което се храни, развъжда или отглежда за производство на храни за консумация от човека, включително животни, които не се използват за консумация от човека, но принадлежат към вид, който обикновено се използва за консумация от човека в Общността;
г)
„животни, които не се отглеждат за производство на храни“ означава всяко животно, което се храни, развъжда или отглежда, но не се използва за консумация от човека, като животни с ценна кожа, домашни любимци и животни, отглеждани в лаборатории, зоологически градини или циркове;
д)
„животни с ценна кожа“ означава животни, които не се отглеждат за производство на храни, които се хранят, развъждат или отглеждат за производство на кожа и които не се използват за консумация от човека;
е)
„домашни любимци“ означава животни, които не се отглеждат за производство на храни и принадлежат към видове, които се хранят, развъждат или отглеждат, но обикновено не се използват за консумация от човека в Общността;
ж)
„фуражни суровини“ означава продукти от растителен или животински произход, чиято главна цел е да задоволят хранителните нужди на животните, в техния естествен вид, пресни или консервирани, и продукти, получени от тяхната промишлена преработка, както и органични и неорганични вещества, независимо дали са със или без съдържание на фуражни добавки, които са предназначени за употреба при храненето на животните през устата, без или след преработка, или при приготвянето на комбинирани фуражи, или като носители на премикси;
з)
„комбиниран фураж“ означава смес от най-малко две фуражни суровини, независимо дали са със или без съдържание на фуражни добавки, за хранене на животните през устата, под формата на пълноценни или допълващи фуражи;
и)
„пълноценен фураж“ означава комбиниран фураж, който поради своя състав е достатъчен за една дневна дажба;
й)
„допълващи фуражи“ означава комбинирани фуражи, които имат високо съдържание на определени вещества, но които поради техния състав са достатъчни за една дневна дажба, само ако се използват в комбинация с други фуражи;
к)
„минерални фуражи“ означава допълващи фуражи, съдържащи най-малко 40 % сурова пепел;
л)
„млекозаместител“ означава комбиниран фураж, който се дава в суха форма или след разтваряне в определено количество течност за хранене на млади животни в допълнение на или като заместител на следколастрово мляко или за хранене на млади животни, като телета, агнета или козлета, предназначени за клане;
м)
„носител“ означава вещество, използвано, за да разтвори, разреди, диспергира или по друг начин физически да промени дадена фуражна добавка, за да улесни обработката, прилагането или употребата ѝ, без да променя технологичните функции и без да оказва влияние върху технологичните резултати;
н)
„специфична хранителна цел“ означава целта за задоволяване на специфични хранителни нужди на животните, при които процесът на усвояване на храната, поглъщане или метаболизъм е или може да е временно или необратимо увреден и които следователно могат да се повлияят благоприятно от поемането на подходящ за тяхното състояние фураж;
о)
„фураж, предназначен за специфични хранителни цели“ означава фураж, който може да задоволи специфична хранителна цел поради специфичния си състав или метод на производство, които ясно го разграничават от обикновения фураж. Фуражът, предназначен за специфични хранителни цели, не включва медикаментозни фуражи по смисъла на Директива 90/167/ЕИО;
п)
„замърсени суровини“ означава фураж, който съдържа нежелани вещества на нива над допустимите съгласно Директива 2002/32/ЕО;
р)
„минимален срок на съхранение“ означава периодът, през който при правилни условия на съхранение лицето, което отговаря за етикетирането, гарантира, че фуражът запазва посочените си свойства; по отношение на фуража като цяло може да бъде посочен само един минимален срок на съхранение, който се определя въз основа на минималния срок на съхранение на всяка съставка;
с)
„серия“ или „партида“ означава количество фураж, което може да се установи и за което е определено, че има общи характеристики, като произход, разновидност, вид на опаковката, опаковащ, изпращач или етикетиране, и, в случай на производствен процес, представлява единица продукция от един завод, който използва еднакви производствени показатели, или няколко такива единици, когато са произведени в последователен ред и са складирани заедно;
т)
„етикетиране“ означава нанасяне на думи, специфични данни, търговски марки, марково име, картинни изображения или символи върху даден фураж чрез поставянето на тази информация върху всякакво средство, отнасящо се до или придружаващо такъв фураж, като опаковка, контейнер, табела, етикет, документ, пръстен, яка или в интернет пространството, включително за рекламни цели;
у)
„етикет“ означава всякаква маркировка, знак, символ, изображение или друго описание, изписано, отпечатано, нанесено с шаблон, маркирано, гравирано, щамповано или прикрепено към опаковката или контейнера на фуража; и
ф)
„представяне“ означава формата, външният вид или опаковката и опаковъчните материали, използвани за фуража, включително и начинът, по който е подреден, и средата, в която е изложен.
ГЛАВА 2
ОБЩИ ИЗИСКВАНИЯ
Член 4
Изисквания за безопасност и за предлагане на пазара
1. Фураж може да се предлага на пазара и да се използва, само ако:
а)
е безопасен; и
б)
не оказва директно неблагоприятно въздействие върху околната среда или хуманното отношение към животните.
Изискванията, установени в член 15 от Регламент (ЕО) № 178/2002, се прилагат, mutatis mutandis, към фуражи за животни, които не се отглеждат за производство на храни.
2. В допълнение към установените в параграф 1 от настоящия член изисквания операторите във фуражния сектор, които пускат фуража на пазара, гарантират, че фуражът:
а)
е здравословен, истински, с непроменен състав, подходящ за целта и с годно за продажба качество; и
б)
е етикетиран, опакован и представен в съответствие с разпоредбите, установени в настоящия регламент и в друго приложимо законодателство на Общността.
Изискванията, предвидени в член 16 от Регламент (ЕО) № 178/2002, се прилагат, mutatis mutandis, към фуражи за животни, които не се отглеждат за производство на храни.
3. По отношение на фуража трябва да бъдат спазени техническите разпоредби за примеси и други химични вещества, посочени в приложение I към настоящия регламент.
Член 5
Отговорности и задължения на предприятията за фуражи
1. Операторите във фуражния сектор спазват, mutatis mutandis, задълженията, установени в членове 18 и 20 от Регламент (ЕО) № 178/2002 и член 4, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 183/2005 по отношение на фуражите за животни, които не се отглеждат за производство на храни.
2. Лицето, което отговаря за етикетирането на фуражите, предоставя на разположение на компетентните органи всяка информация, която се отнася до състава или до твърдяните свойства на пуснатия на пазара от това лице фураж и която позволява проверка на точността на информацията, посочена върху етикета, включително точните тегловни проценти на фуражните суровини, използвани в комбинираните фуражи.
3. При спешни случаи, свързани с човешкото здраве или здравето на животните или околната среда, и без да се засягат разпоредбите на Директива 2004/48/ЕО, компетентният орган може да предостави на купувача информацията, с която разполага съгласно параграф 2 от настоящия член, при условие че след преценка на съответните законни интереси на производителите и купувачите стигне до заключението, че предоставянето на подобна информация е оправдано. При необходимост компетентният орган предоставя подобна информация след подписването на клауза за поверителност от купувача.
Член 6
Ограничение и забрана
1. Фуражът не трябва да съдържа или да се състои от суровини, чието пускане на пазара или употреба за целите на храненето на животните са ограничени или забранени. Списъкът на подобни суровини се съдържа в приложение III.
2. Комисията изменя списъка на суровините, чието пускане на пазара или употреба за целите на храненето на животните са ограничени или забранени, като взема предвид, по-специално, научните доказателства, технологичните развития, известията от Системата за бързо предупреждение за храни и фуражи (RASFF) или резултатите от официалния контрол съгласно Регламент (ЕО) № 882/2004.
Тези мерки, предназначени да изменят несъществени елементи на настоящия регламент чрез допълването му, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 28, параграф 4.
Поради наложителни причини за спешност Комисията може да използва процедурата по спешност, посочена в член 28, параграф 5, с цел приемането на тези мерки.
ГЛАВА 3
ПУСКАНЕ НА ПАЗАРА НА СПЕЦИФИЧНИ ВИДОВЕ ФУРАЖИ
Член 7
Характеристики на видовете фураж
1. В съответствие с процедурата по регулиране, посочена в член 28, параграф 3, Комисията може да приема насоки, които изясняват разликата между фуражни суровини, фуражни добавки и други продукти, като ветеринарни медикаменти.
2. При необходимост Комисията може да приеме мерки за изясняване дали даден продукт представлява фураж за целите на настоящия регламент.
Тези мерки, предназначени да изменят несъществени елементи на настоящия регламент чрез допълването му, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 28, параграф 4.
Член 8
Съдържание на фуражните добавки
1. Без да се засягат условията за употреба, предвидени в съответния правен акт относно разрешаване на съответните фуражни добавки, фуражните суровини и допълващите фуражи не трябва да съдържат фуражни добавки, включени в количества, надвишаващи 100 пъти съответното установено максимално съдържание в пълноценните фуражи или пет пъти - при коксидиостатици и хистомоностатици.
2. Количеството, равняващо се на 100 пъти съответното установено максимално съдържание, посочено в параграф 1, може да бъде надвишавано, само ако съответните продукти изпълняват специфичната хранителна цел, за която са предназначени съгласно член 10 от настоящия регламент. Условията за употреба на такива фуражи се уточняват допълнително в списъка на предназначенията. Предприятия, намиращи се под контрола на производител на такива фуражи, който използва фуражните добавки, посочени в глава 2 от приложение IV към Регламент (ЕО) № 183/2005, трябва да бъдат одобрени в съответствие с член 10, точка 1, буква б) от посочения регламент.
Член 9
Предлагане на пазара на фуражи, предназначени за специфични хранителни цели
Фуражите, предназначени за специфични хранителни цели, могат да бъдат предлагани на пазара като такива, само ако тяхното предназначение е включено в списъка на предназначенията, изготвен в съответствие с член 10, и ако отговарят на основните хранителни характеристики за съответната специфична хранителна цел, посочена в този списък.
Член 10
Списък на предназначенията на фуражите, предназначени за специфични хранителни цели
1. Комисията може да актуализира списъка на предназначенията, установени в Директива 2008/38/ЕО, като добави или заличи дадено предназначение или като допълни, премахне или промени условията, свързани с определено предназначение.
2. Процедурата за актуализиране на списъка на предназначенията може да бъде започната чрез подаване на заявление до Комисията от физическо или юридическо лице, установено в Общността, или от държава-членка. Валидното заявление включва досие, което доказва, че специфичният състав на фуража изпълнява конкретната специфична хранителна цел и няма неблагоприятно въздействие върху здравето на животните, човешкото здраве, околната среда или хуманното отношение към животните.
3. Комисията незабавно предоставя на разположение на държавите-членки заявлението, включително досието.
4. Ако въз основа на наличната научна и технологична информация Комисията има причини да смята, че употребата на конкретния фураж може да не изпълнява конкретната специфична хранителна цел или може да има неблагоприятно въздействие върху здравето на животните, човешкото здраве, околната среда или хуманното отношение към животните, Комисията, в срок три месеца след получаване на валидно заявление, изисква становище от Европейския орган за безопасност на храните (наричан по-долу „Органът“). Органът предоставя становище в срок шест месеца след получаване на искането. Този срок се удължава всеки път, когато Органът поиска допълнителна информация от заявителя.
5. В срок шест месеца след получаване на валидно заявление или, когато е уместно, след получаване на становището на Органа Комисията приема регламент за актуализация на списъка на предназначенията, ако са спазени предвидените в параграф 2 условия.
Тези мерки, предназначени да изменят несъществени елементи от настоящия регламент чрез допълването му, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 28, параграф 6.
6. Чрез дерогация от параграф 5, в срок шест месеца след получаване на валидно заявление или, когато е уместно, след получаване на становището на Органа, на който и да е етап от процедурата, Комисията прекратява процедурата и взема решение да не продължава с актуализирането, ако счита, че такова актуализиране не е оправдано. Комисията действа в съответствие с процедурата по регулиране, посочена в член 28, параграф 3.
Когато е приложимо, в такива случаи Комисията информира заявителя и държавите-членки директно, посочвайки в писмото си мотивите, поради които актуализирането не е счетено за оправдано.
7. В съответствие с процедурата по регулиране, посочена в член 28, параграф 3, Комисията може да приема мерки за прилагане по отношение на подготовката и представянето на заявлението.
ГЛАВА 4
ЕТИКЕТИРАНЕ, ПРЕДСТАВЯНЕ И ОПАКОВАНЕ
Член 11
Принципи за етикетиране и представяне
1. Етикетирането и представянето на фуражите не трябва да подвеждат потребителя, по-специално:
а)
по отношение на предназначението или характеристиките на фуража, по-специално вида, метода на получаване или производство, свойствата, състава, количеството, трайността, видовете или категориите животни, за които е предназначен;
б)
чрез приписване на фуража на свойства или характеристики, които той не притежава, или чрез внушаване, че той притежава специални характеристики, когато в действителност всички подобни фуражи притежават такива характеристики; или
в)
по отношение на съответствието на етикетирането с каталога на Общността и с кодексите на Общността, посочени в членове 24 и 25.
2. Фуражните суровини или комбинираният фураж, предлагани на пазара в насипно състояние или в незапечатани опаковки или контейнери в съответствие с член 23, параграф 2, се придружават от документ, който съдържа всички данни, чието поставяне върху етикета се изисква задължително в съответствие с настоящия регламент.
3. Когато фуражът се предлага за продажба чрез средства за комуникация от разстояние, както е определено в член 2 от Директива 97/7/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 май 1997 г. относно защитата на потребителя по отношение на договорите от разстояние (27), данните, чието поставяне върху етикета се изисква задължително съгласно настоящия регламент, с изключение на данните, предвидени в член 15, букви б), г) и д), член 16, параграф 2, буква в) или член 17, параграф 1, буква г), се нанасят върху носителя на информация за продажбата от разстояние или се предоставят чрез други подходящи средства преди сключването на договора от разстояние. Данните, посочени в член 15, букви б), г) и д), член 16, параграф 2, буква в) или член 17, параграф 1, буква г), се предоставят най-късно в момента на доставка на фуража.
4. В приложение II са предвидени разпоредби за етикетирането, допълващи определените в настоящата глава.
5. Допустимите отклонения за несъответствия между етикетираните стойности на състава на фуражната суровина или комбинирания фураж и стойностите, установени при анализ при официалния контрол в съответствие с Регламент (ЕО) № 882/2004, са посочени в приложение IV към настоящия регламент.
Член 12
Отговорност
1. Лицето, което отговаря за етикетирането, гарантира наличието на данните върху етикетите и точността на съдържанието им.
2. Лицето, което отговаря за етикетирането, е операторът във фуражния сектор, който е пуснал фуража на пазара за първи път, или, когато е приложимо, операторът във фуражния сектор, под чието име или търговско наименование се предлага фуражът.
3. До степента, в която техните действия влияят върху етикетирането в рамките на стопанските дейности под техен контрол, операторите във фуражния сектор гарантират, че информацията, която се предлага чрез каквито и да е средства, отговаря на изискванията на настоящия регламент.
4. Операторите във фуражния сектор, отговорни за търговия на дребно или дейности по дистрибуция, които не влияят върху етикетирането, действат с дължимата грижа, за да подпомогнат гарантирането на съответствие с изискванията за етикетиране, по-специално като не доставят фураж, за който знаят или би трябвало да предположат, въз основа на притежаваната от тях информация и като професионалисти, че не отговаря на тези изисквания.
5. В рамките на стопанските дейности под техен контрол операторите във фуражния сектор гарантират предаването на задължителните данни върху етикетите по цялата хранителна верига, за да позволят предоставянето на информацията на крайния потребител на фураж в съответствие с настоящия регламент.
Член 13
Твърдения
1. Етикетирането и представянето на фуражните суровини и комбинираните фуражи може да обърне специално внимание на наличието или липсата на някое вещество във фуража, на специфична хранителна характеристика или процес или специфична функция, свързана с някое от изброените, ако са изпълнени следните условия:
а)
твърдението е обективно, може да бъде проверено от компетентните органи и разбрано от потребителите на фуража; и
б)
лицето, което отговаря за етикетирането, осигурява при поискване от компетентния орган научна обосновка на твърдението чрез посочване на публично достъпни налични научни доказателства или чрез документирано изследване на дружеството. Научната обосновка трябва да е налице към момента на пускане на фуража на пазара. Купувачите имат правото да осведомят компетентния орган за своите съмнения по отношение на верността на твърдението. Когато се стигне до заключението, че твърдението не е достатъчно обосновано, етикетирането във връзка с подобно твърдение се счита за подвеждащо за целите на член 11. Когато компетентният орган има съмнения по отношение на научните доказателства за съответното твърдение, той може да постави въпроса пред Комисията. Комисията може да приеме решение, когато е целесъобразно - след получаване на становището на Органа, в съответствие с процедурата по консултиране, посочена в член 28, параграф 2.
2. Без да се засяга параграф 1, твърденията, отнасящи се до подобряване на храненето и поддържане или защита на физиологичното състояние, са допустими, освен ако не включват твърдение, посочено в параграф 3, буква а).
3. При етикетирането или представянето на фуражните суровини и комбинирания фураж не трябва да се твърди, че
а)
фуражът ще предотврати, облекчи или излекува дадено заболяване, с изключение на коксидиостатиците и хистомоностатиците, разрешени съгласно Регламент (ЕО) № 1831/2003; настоящата буква не се прилага обаче за твърдения относно хранителния дисбаланс, при условие че липсват патологични симптоми в тази връзка;
б)
фуражът притежава специфична хранителна цел, предвидена в списъка на предназначенията, посочен в член 9, освен ако не отговаря на определените в него изисквания.
4. Спецификациите, свързани с изискванията, определени в параграфи 1 и 2, могат да се включат в кодексите на Общността, посочени в член 25.
Член 14
Представяне на данните върху етикета
1. Данните, чието посочване върху етикета е задължително, се представят в тяхната пълнота на видно място върху опаковката, контейнера, върху прикачения към тях етикет или придружаващия документ, предвиден в член 11, параграф 2, по очевиден и ясно четлив начин, така че да не могат да се изтрият, на официалния език или най-малко на един от официалните езици на държавата-членка или на региона, в които фуражът се пуска на пазара.
2. Данните, чието посочване върху етикета е задължително, са лесни за откриване и не се закриват от друга информация. Те се изписват с цвят, шрифт и размер, който не прикрива и не подчертава никоя част от информацията, освен ако тази разлика не служи за привличане на вниманието към предупрежденията за безопасност.
3. Спецификациите, свързани с определените в параграфи 1 и 2 изисквания, както и с представянето на незадължителното етикетиране, посочено в член 22, могат да се включат в кодексите на Общността, посочени в член 25.
Член 15
Общи задължителни изисквания при етикетиране
Дадена фуражна суровина или комбиниран фураж не се пускат на пазара, ако върху етикета не са обозначени следните данни:
а)
вид на фуража: „фуражна суровина“, „пълноценен фураж“ или „допълващ фураж“, в зависимост от случая;
-
за „пълноценен фураж“ може да се използва наименованието „пълноценен фураж млекозаместител“, ако е уместно,
-
за „допълващ фураж“ могат да се използват следните наименования, ако е уместно: „минерален фураж“ или „допълващ фураж млекозаместител“,
-
за домашни любимци, различни от котки и кучета, „пълноценен фураж“ или „допълващ фураж“ може да се заменят с „комбиниран фураж“;
б)
име или търговско наименование и адрес на оператора във фуражния сектор, който отговаря за етикетирането;
в)
ако е наличен, номер на одобрение на предприятието на лицето, което отговаря за етикетирането, определен в съответствие с член 13 от Регламент (ЕО) № 1774/2002 за предприятия, които са получили разрешение в съответствие с член 23, параграф 2, букви а), б) и в) от Регламент (ЕО) № 1774/2002 или одобрение в съответствие с член 17 от Регламент (ЕО) № 1774/2002 или с член 10 от Регламент (ЕО) № 183/2005. Ако лицето, което отговаря за етикетирането, има няколко номера на одобрение, то използва номера, определен в съответствие с Регламент (ЕО) № 183/2005;
г)
референтен номер на партидата или серията;
д)
нетно количество, изразено в единици маса, в случай на твърди продукти, и в единици маса или обем, в случай на течни продукти;
е)
списък на фуражните добавки, предхождани от надпис „добавки“ в съответствие с глава I от приложение VI или VII, според случая, и без да се засягат разпоредбите за етикетиране, определени в правния акт, който разрешава съответната фуражна добавка; и
ж)
съдържание на влага в съответствие с точка 6 от приложение I.
Член 16
Специални задължителни изисквания при етикетиране на фуражни суровини
1. Освен изискванията, предвидени в член 15, етикетирането на фуражни суровини включва също така следното:
а)
наименованието на фуражната суровина; наименованието се използва в съответствие с член 24, параграф 5; и
б)
задължителната декларация, която отговаря на съответната категория, определена в списъка в приложение V; задължителната декларация може да се замени с данните, определени в каталога на Общността, посочен в член 24, за всяка фуражна суровина от съответната категория.
2. Освен предвидените в параграф 1 изисквания етикетирането на фуражни суровини включва следната информация, когато са включени добавки:
а)
вида или категориите животни, за които е предназначена фуражната суровина, когато съответните добавки не са разрешени за всички видове животни или са разрешени в определени максимални граници за някои видове;
б)
инструкции за правилна употреба в съответствие с приложение II, точка 4, когато е определено максимално съдържание на съответните добавки; и
в)
минимален срок на съхранение на добавките, различни от технологичните добавки.
Член 17
Специални задължителни изисквания при етикетиране на комбиниран фураж
1. В допълнение към изискванията, предвидени в член 15, етикетирането на комбиниран фураж включва също така следното:
а)
вида или категориите животни, за които е предназначен комбинираният фураж;
б)
инструкции за правилната употреба, които посочват целта, за която е предназначен фуражът; когато е приложимо, тези инструкции са в съответствие с приложение II, точка 4;
в)
в случаите, когато производителят не е лицето, което отговаря за етикетирането, се предоставя следната информация:
-
името или търговското наименование и адрес на производителя, или
-
номера за одобрение на производителя, посочен в член 15, буква в), или идентификационния номер в съответствие с член 9, 23 или 24 от Регламент (ЕО) № 183/2005; ако няма такъв номер - идентификационен номер, определен по искане на производителя или вносителя във фуражната промишленост, във формата, предвиден в глава II от приложение V към Регламент (ЕО) № 183/2005;
г)
обозначението за минималния срок на съхранение в съответствие със следните изисквания:
-
„да се използва преди …“, последвано от датата, която посочва определен ден, в случай на фураж, който е силно нетраен поради процеси на разлагане,
-
„най-добър преди …“, последвано от датата, която посочва определен месец, в случай на друг фураж.
Ако върху етикета е посочена датата на производство, датата за минималния срок на съхранение може да бъде посочена също като „… (период време в дни или месеци) след датата на производство“;
д)
списъка на фуражните суровини, от които се състои фуражът, с надпис „състав“ и посочващ наименование на всяка фуражна суровина в съответствие с член 16, параграф 1, буква а), като тези фуражни суровини се изброяват в низходящ ред в съответствие с теглото им, изчислено в зависимост от съдържанието на влага в комбинирания фураж; този списък може да включва тегловните проценти; и
е)
задължителните декларации, предвидени в глава II от приложение VI или VII, според случая.
2. По отношение на списъка, предвиден в параграф 1, буква д), се прилагат следните изисквания:
а)
наименованието и тегловните проценти на фуражната суровина се посочват, ако на етикета се привлича внимание върху наличието ѝ с думи, изображения или графики;
б)
без да се засяга Директива 2004/48/ЕО, ако тегловните проценти за фуражните суровини, съдържащи се в комбинирания фураж за животни, които се отглеждат за производство на храни, не са посочени върху етикета, при поискване лицето, което отговаря за етикетирането, предоставя на купувача данни за количествения състав в диапазон ± 15 % от стойността им спрямо рецептата на фуража; и
в)
в случай на комбиниран фураж, предназначен за животни, които не се отглеждат за производство на храни, с изключение на животните с ценна кожа, обозначението на конкретното наименование на фуражната суровина може да бъде заменено от наименованието на категорията, към която принадлежат фуражните суровини.
3. При спешни случаи, свързани с човешкото здраве или здравето на животните или околната среда, и без да се засяга Директива 2004/48/ЕО, компетентният орган може да предостави на купувача информацията, с която разполага съгласно член 5, параграф 2, при условие че след преценка на съответните законни интереси на производителите и купувачите стигне до заключението, че предоставянето на подобна информация е оправдано. При необходимост компетентният орган предоставя подобна информация след подписването на клауза за поверителност от купувача.
4. За целите на параграф 2, буква в) Комисията изготвя списък с категории фуражни суровини, които могат да се посочват вместо отделните фуражни суровини при етикетирането на фуражи за животни, които не се отглеждат за производство на храни, с изключение на животните с ценна кожа.
Тези мерки, предназначени да изменят несъществени елементи от настоящия регламент чрез допълването му, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 28, параграф 4.
Член 18
Допълнителни задължителни изисквания при етикетирането на фуражи, предназначени за специфични хранителни цели
В допълнение към общите задължителни изисквания, определени в членове 15, 16 и 17, според случая, етикетирането на фуражи, предназначени за специфични хранителни цели, включва също така:
а)
окачествяващия израз „диетичен“ - единствено за фуражи, предназначени за специфични хранителни цели - до обозначението на фуража, както е предвидено в член 15, буква а);
б)
предвидените за съответното предназначение данни в колони 1-6 от списъка на предназначенията, посочен в член 9; и
в)
обозначение, че следва да се потърси мнението на експерт по хранене или ветеринарен лекар, преди да се използва фуражът или преди да се продължи периодът на употреба.
Член 19
Допълнителни задължителни изисквания при етикетиране на храни за домашни любимци
Върху етикета на храни за домашни любимци се посочва безплатен телефонен номер или друго подходящо средство за комуникация, за да се позволи на купувача да получи освен задължителните данни информация относно:
а)
фуражните добавки, съдържащи се в храните за домашни любимци; и
б)
съдържащи се в тази храна фуражни суровини, които са обозначени със своята категория, както е посочено в член 17, параграф 2, буква в).
Член 20
Допълнителни задължителни изисквания при етикетиране на фураж, който не съответства на изискванията
1. В допълнение към изискванията, определени в членове 15, 16, 17 и 18, фуражът, който не съответства на изискванията по общностното право, посочени в приложение VIII, като например замърсените суровини, се етикетира в съответствие с установените в посоченото приложение изисквания.
2. Комисията може да измени приложение VIII, за да го приведе в съответствие с правните развития с цел усъвършенстване на стандартите.
Тези мерки, предназначени да изменят несъществени елементи от настоящия регламент чрез допълването му, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 28, параграф 4.
Член 21
Дерогации
1. Данните, посочени в член 15, буква в), г), д) и ж) и член 16, параграф 1, буква б), не се изискват, когато преди всяка сделка купувачът е заявил в писмена форма, че не се нуждае от тази информация. Една сделка може да включва няколко пратки.
2. При опакован фураж данните, посочени в член 15, букви в), г) и д) и член 16, параграф 2, буква в) или член 17, параграф 1, букви в), г) и д), може да се нанесат върху опаковката извън мястото на етикета, както е посочено в член 14, параграф 1. В такива случаи се посочва къде са нанесени тези данни.
3. Без да се засяга приложение I към Регламент (ЕО) № 183/2005, данните, посочени в член 15, букви в), г), д) и ж) и член 16, параграф 1, буква б) от настоящия регламент, не са задължителни за фуражни суровини, които не съдържат фуражни добавки, с изключение на консерванти или силажни добавки, и които са произведени и доставени от оператор във фуражния сектор съгласно член 5, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 183/2005 на потребител на фураж в първично производство за употреба в личното стопанство на този потребител.
4. Задължителните декларации, посочени в член 17, параграф 1, буква е), не се изискват за смеси от несмлени зърнени култури, семена и плодове.
5. По отношение на комбиниран фураж, съставен от не повече от три фуражни суровини, данните, посочени в член 17, параграф 1, букви а) и б), не се изискват, когато използваните фуражни суровини са посочени ясно в описанието.
6. За количества фуражни суровини или комбинирани фуражи, които не надвишават 20 kg, предназначени за крайния потребител и продавани в насипно състояние, вниманието на купувача може да бъде привлечено към данните, посочени в членове 15, 16 и 17, чрез подходяща бележка на мястото на продажбата. В този случай данните, посочени в член 15, буква а) и член 16, параграф 1 или член 17, параграф 1, букви а) и б), според случая, се предоставят на купувача най-късно върху или с фактурата.
7. По отношение на количества от храни за домашни любимци, продавани в пакети, съдържащи няколко контейнера, данните, посочени в член 15, букви б), в), е) и ж) и член 17, параграф 1, букви б), в), д) и е), могат да се посочат само върху външната опаковка вместо върху всеки отделен контейнер, при условие че сборното общо тегло на пакета не надвишава 10 kg.
8. Чрез дерогация от разпоредбите на настоящия регламент държавите-членки могат да прилагат национални разпоредби за фураж, предназначен за животни, отглеждани за научни или експериментални цели, при условие че тази цел е ясно обозначена върху етикета. Държавите-членки незабавно съобщават тези разпоредби на Комисията.
Член 22
Незадължително етикетиране
1. В допълнение към задължителните изисквания при етикетиране, етикетирането на фуражни суровини и комбиниран фураж може също да включва данни, чието посочване върху етикета не е задължително, при условие че са спазени общите принципи на настоящия регламент.
2. Допълнителни условия за незадължителното етикетиране могат да бъдат определени в кодексите на Общността, посочени в член 25.
Член 23
Опаковане
1. Фуражните суровини и комбинираният фураж могат да се пускат на пазара само в запечатани опаковки или контейнери. Опаковките или контейнерите трябва да бъдат запечатани по такъв начин, че когато опаковката или контейнерът се отвори, капакът да се повреди и да не може да се използва повторно.
2. Чрез дерогация от параграф 1 следните фуражи могат да се пускат на пазара в насипно състояние или в незапечатани опаковки или контейнери:
а)
фуражни суровини;
б)
комбинирани фуражи, получени единствено чрез смесване на зърна или на цели плодове;
в)
доставки между производители на комбинирани фуражи;
г)
доставки на комбинирани фуражи директно от производителя до потребителя на фуражи;
д)
доставки от производители на комбинирани фуражи до предприятия за пакетиране;
е)
количества от комбинирани фуражи, ненадвишаващи 50 kg, предназначени за крайния потребител и взети директно от запечатана опаковка или контейнер; и
ж)
блокове за лизане или лизалки.
ГЛАВА 5
КАТАЛОГ НА ОБЩНОСТТА НА ФУРАЖНИТЕ СУРОВИНИ И КОДЕКСИ НА ОБЩНОСТТА ЗА ДОБРИ ПРАКТИКИ В ЕТИКЕТИРАНЕТО
Член 24
Каталог на Общността на фуражните суровини
1. Съставя се каталог на Общността на фуражните суровини (наричан по-долу „каталогът“) като средство за подобряване на етикетирането на фуражните суровини и комбинирания фураж. Каталогът улеснява обмена на информация за свойствата на продуктите и представя неизчерпателен списък на фуражните суровини. За всяка изброена фуражна суровина той включва най-малко следните данни:
а)
наименование;
б)
идентификационен номер;
в)
описание на фуражната суровина, включително информация за производствения процес, ако е необходимо;
г)
данни, които заместват задължителната декларация за целите на член 16, параграф 1, буква б); и
д)
кратък речник с определенията на различните посочени процеси и технически изрази.
2. Първата версия на каталога на Общността се приема в съответствие с процедурата по консултиране, посочена в член 28, параграф 2, най-късно до 21 март 2010 г., като вписванията в него се състоят от изброените в част Б от приложението към Директива 96/25/ЕО и колони 2-4 от приложението към Директива 82/471/ЕИО. Краткият речник се състои от част А, точка IV от приложението към Директива 96/25/ЕО.
3. За изменения на каталога се прилага процедурата, предвидена в член 26.
4. Настоящият член се прилага, без да се засягат изискванията за безопасност, определени в член 4.
5. Използването на каталога от операторите във фуражния сектор е доброволно. Въпреки това наименованието на дадена фуражна суровина, която е включена в каталога, може да се използва, единствено ако са спазени всички приложими разпоредби на каталога.
6. Лицето, което за пръв път пуска на пазара дадена фуражна суровина, която не е включена в каталога, незабавно уведомява за употребата ѝ представителите на европейския фуражен сектор, посочени в член 26, параграф 1. Представителите на европейския фуражен сектор публикуват в интернет регистър на уведомленията и го актуализират редовно.
Член 25
Кодекси на Общността за добри практики в етикетирането
1. Комисията насърчава разработването на два кодекса на Общността за добри практики в етикетирането (наричани по-долу „кодекси“), един за храни за домашни любимци и друг - за комбинирани фуражи за животни, които се отглеждат за производство на храни, който може да включва раздел за комбинираните фуражи за животни с ценна кожа.
2. Кодексите имат за цел да подобрят целесъобразността на етикетирането. По-конкретно те включват разпоредби относно представянето на данните върху етикета, предвидено в член 14, незадължителното етикетиране, предвидено в член 22, и използването на твърдения, предвидено в член 13.
3. За съставянето и за всякакви изменения на кодексите се прилага процедурата, предвидена в член 26.
4. Използването на кодексите от операторите във фуражния сектор е доброволно. Въпреки това използването на единия или другия кодекс може да бъде посочено върху етикета, единствено ако са спазени всички приложими разпоредби на съответния кодекс.
Член 26
Съставяне на кодексите и изменения на каталога и кодексите на Общността
1. Проектите за изменение на каталога на Общността и проектите за кодекси, както и всякакви проекти за изменението им се разработват и изменят от всички подходящи представители на европейския фуражен сектор:
а)
чрез консултация с други заинтересовани страни, като потребителите на фуражи;
б)
в сътрудничество с компетентните органи на държавите-членки и, когато е уместно - с Органа;
в)
като се вземе предвид съответният опит от становища, публикувани от Органа, и научното и технологичното развитие.
2. Без да се засяга параграф 3, Комисията приема мерки за целите на настоящия член, в съответствие с процедурата по консултиране, посочена в член 28, параграф 2.
3. Приемат се изменения на каталога на Общността с цел определяне на максималното съдържание на химичните примеси, посочени в приложение I, точка 1, или нивата за ботаническа чистота, посочени в приложение I, точка 2, или съдържанието на влага, посочено в приложение I, точка 6, или данните, които заместват задължителната декларация, посочена в член 16, параграф 1, буква б). Тези мерки, предназначени да изменят несъществени елементи на настоящия регламент, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 28, параграф 4.
4. Всички мерки съгласно настоящия член се приемат, единствено ако са изпълнени следните условия:
а)
те са разработени в съответствие с параграф 1;
б)
тяхното съдържание може да бъде приложено в цялата Общност за секторите, за които се отнасят; и
в)
те са подходящи за постигане на целите на настоящия регламент.
5. Каталогът се публикува в серия L на Официален вестник на Европейския съюз. Заглавията и данните за публикацията на кодексите се публикуват в серия С на Официален вестник на Европейския съюз.
ГЛАВА 6
ОБЩИ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 27
Мерки за прилагане
1. Комисията може да измени приложенията, за да ги адаптира към научното и технологичното развитие.
Тези мерки, предназначени да изменят несъществени елементи на настоящия регламент, включително чрез допълването му, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 28, параграф 4.
2. Други мерки за прилагане, необходими за прилагането на настоящия регламент, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране, посочена в член 28, параграф 3, освен ако изрично не е предвидено друго.
Член 28
Процедура на комитет
1. Комисията се подпомага от Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните, създаден с член 58 от Регламент (ЕО) № 178/2002 (наричан по-долу „Комитетът“).
2. При позоваване на настоящия параграф се прилагат членове 3 и 7 от Решение 1999/468/ЕО, като се вземат предвид разпоредбите на член 8 от него.
3. При позоваване на настоящия параграф се прилагат членове 5 и 7 от Решение 1999/468/ЕО, като се вземат предвид разпоредбите на член 8 от него.
Срокът, предвиден в член 5, параграф 6 от Решение 1999/468/ЕО, се определя на три месеца.
4. При позоваване на настоящия параграф се прилагат член 5а, параграфи 1-4 и член 7 от Решение 1999/468/ЕО, като се вземат предвид разпоредбите на член 8 от него.
5. При позоваване на настоящия параграф се прилагат член 5а, параграфи 1, 2, 4 и 6 и член 7 от Решение 1999/468/ЕО, като се вземат предвид разпоредбите на член 8 от него.
6. При позоваване на настоящия параграф се прилагат член 5а, параграфи 1-4 и параграф 5, буква б), както и член 7 от Решение 1999/468/ЕО, като се вземат предвид разпоредбите на член 8 от него.
Сроковете, предвидени в член 5а, параграф 3, буква в) и параграф 4, букви б) и д) от Решение 1999/468/ЕО, се определят съответно на два месеца, един месец и два месеца.
Член 29
Изменение на Регламент (ЕО) № 1831/2003
Член 16 от Регламент (ЕО) № 1831/2003 се изменя, както следва:
1.
Параграф 1 се изменя, както следва:
а)
буква г) се заменя със следното:
„г)
когато е целесъобразно, номерът на одобрението на предприятието за производство или пускане на пазара на фуражната добавка или премикса съгласно член 10 от Регламент (ЕО) № 183/2005 на Европейския парламент и на Съвета от 12 януари 2005 г. за определяне на изискванията за хигиена на фуражите (28) или, според случая, съгласно член 5 от Директива 95/69/ЕО;
б)
в параграф 1 се добавя следната алинея:
„При премикси букви б), г), д) и ж) не се прилагат за включените фуражни добавки.“
2.
Параграф 3 се заменя със следното:
„3. Освен информацията, посочена в параграф 1, опаковката или контейнерът с фуражна добавка, включена във функционална група, посочена в приложение III, или с премикс, съдържащ добавка, включена във функционална група, посочена в приложение III, съдържа информацията, посочена в споменатото приложение, представена по видим и лесно четлив начин, така че да не може да бъде изтрита.“
3.
Параграф 4 се заменя със следното:
„4. При премикси върху етикета се изписва думата „премикс“. Носителите се посочват, в случаите на фуражни суровини, в съответствие с член 17, параграф 1, буква д) от Регламент (ЕО) № 767/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 г. относно пускането на пазара и употребата на фуражи (29), а когато като носител се използва водата, се посочва съдържанието на влага в премикса. За всеки премикс като цяло може да бъде посочен само един минимален срок на съхранение; този срок за съхранение се определя въз основа на минималния срок на съхранение на всяка съставка.
Член 30
Отмяна
Член 16 от Директива 70/524/ЕИО, директиви 79/373/ЕИО, 80/511/ЕИО, 82/471/ЕИО, 83/228/ЕИО, 93/74/ЕИО, 93/113/ЕО и 96/25/ЕО, както и Решение 2004/217/ЕО се отменят, считано от 1 септември 2010 г.
Позоваванията на отменените директиви и на отмененото решение се считат за позовавания на настоящия регламент и се четат в съответствие с таблицата на съответствието в приложение IX.
Член 31
Санкции
Държавите-членки определят система от санкции, прилагани при нарушаване на разпоредбите на настоящия регламент, и предприемат всички необходими мерки за осигуряване на тяхното прилагане. Предвидените санкции трябва да са ефективни, пропорционални и възпиращи.
Държавите-членки уведомяват Комисията за тези разпоредби най-късно до 1 септември 2010 г. и незабавно съобщават за всяко последващо изменение, което ги засяга.
Член 32
Преходни мерки
1. Чрез дерогация от член 33, втора алинея фураж, който е пуснат на пазара или е етикетиран в съответствие с директиви 79/373/ЕИО, 82/471/ЕИО, 93/74/ЕИО и 96/25/ЕО преди 1 септември 2010 г., може да продължи да се предлага на пазара до изчерпване на количествата.
2. Чрез дерогация от член 8, параграф 2 посочените във въпросния член видове фуражи, които вече са били пуснати законно на пазара преди 1 септември 2010 г., могат да се пускат или да продължат да се предлагат на пазара до вземането на решение по заявлението за актуализиране на списъка на предназначенията, посочен в член 10, при условие че заявлението е било подадено преди 1 септември 2010 г.
3. Чрез дерогация от точка 1 от приложение I към настоящия регламент фуражните суровини могат да бъдат пускани на пазара и да се използват до определянето на конкретното максимално съдържание на химични примеси, получени от техния производствен процес и от технологични спомагателни вещества, при условие че отговарят най-малко на условията, определени в раздел II, част A, точка 1 от приложението към Директива 96/25/ЕО. Въпреки това тази дерогация престава да се прилага на 1 септември 2012 г.
4. Могат да се приемат мерки с цел улесняване на прехода към прилагането на настоящия регламент. По-конкретно могат да се определят условията, при които фуражите могат да бъдат етикетирани в съответствие с настоящия регламент преди началната дата на неговото прилагане. Мерките, предназначени да изменят несъществени елементи от настоящия регламент, включително чрез допълването му, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 28, параграф 4.
Член 33
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 септември 2010 г.
Членове 31 и 32 обаче се прилагат от датата на влизане в сила на настоящия регламент.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 13 юли 2009 година.
REGLAMENTO (CE) N o 767/2009 DEL PARLAMENTO EUROPEO Y DEL CONSEJO
de 13 de julio de 2009
sobre la comercialización y la utilización de los piensos, por el que se modifica el Reglamento (CE) no 1831/2003 y se derogan las Directivas 79/373/CEE del Consejo, 80/511/CEE de la Comisión, 82/471/CEE del Consejo, 83/228/CEE del Consejo, 93/74/CEE del Consejo, 93/113/CE del Consejo y 96/25/CE del Consejo y la Decisión 2004/217/CE de la Comisión
(Texto pertinente a efectos del EEE)
EL PARLAMENTO EUROPEO Y EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea y, en particular, su artículo 37 y su artículo 152, apartado 4, letra b),
Vista la propuesta de la Comisión,
Visto el dictamen del Comité Económico y Social Europeo (1),
Previa consulta al Comité de las Regiones,
De conformidad con el procedimiento establecido en el artículo 251 del Tratado (2),
Considerando lo siguiente:
(1)
La consecución de un elevado nivel de protección de la salud humana y animal constituye uno de los objetivos fundamentales de la legislación alimentaria, tal y como se establece en el Reglamento (CE) no 178/2002 del Parlamento Europeo y del Consejo, de 28 de enero de 2002, por el que se establecen los principios y los requisitos generales de la legislación alimentaria, se crea la Autoridad Europea de Seguridad Alimentaria y se fijan procedimientos relativos a la seguridad alimentaria (3). En dicho Reglamento también se estableció el «enfoque de la granja al tenedor», por el que se considera a los piensos como una fase sensible al inicio de la cadena alimentaria. Garantizar un alto nivel de protección de la salud pública es uno de los objetivos fundamentales del presente Reglamento.
(2)
Muchos productos agrícolas europeos se dedican a la producción de piensos, pues la mayoría de las materias primas que se utilizan para su producción proceden de los productos agrícolas enumerados en el anexo I del Tratado. Además, el pienso es de crucial importancia para los cinco millones de ganaderos de la Comunidad, ya que es el factor de coste más importante.
(3)
Los piensos pueden presentarse en forma de materias primas para piensos, piensos compuestos, aditivos para piensos, premezclas o piensos medicamentosos. Las normas relativas a la comercialización de aditivos para piensos se establecen en el Reglamento (CE) no 1831/2003 del Parlamento Europeo y del Consejo, de 22 de septiembre de 2003, sobre los aditivos en la alimentación animal (4), y, en relación con los piensos medicamentosos, en la Directiva 90/167/CEE del Consejo, de 26 de marzo de 1990, por la que se establecen las condiciones de preparación, de puesta en el mercado y de utilización de los piensos medicamentosos en la Comunidad (5).
(4)
Es preciso actualizar la legislación vigente en materia de circulación y utilización de materias primas para piensos y piensos compuestos, incluidos los alimentos para animales de compañía, en concreto, la Directiva 79/373/CEE del Consejo, de 2 de abril de 1979, relativa a la comercialización de los piensos compuestos (6), la Directiva 93/74/CEE del Consejo, de 13 de septiembre de 1993, relativa a los alimentos para animales destinados a objetivos de nutrición específicos (7) («piensos dietéticos»), la Directiva 96/25/CE del Consejo, de 29 de abril de 1996, sobre la circulación de materias primas para la alimentación animal (8), y la Directiva 82/471/CEE del Consejo, de 30 de junio de 1982, relativa a determinados productos utilizados en la alimentación animal (9) («bioproteínas»), y sustituirla por un reglamento único. En aras de la claridad deben derogarse, la Directiva 83/228/CEE del Consejo, de 18 de abril de 1983, relativa a la fijación de directrices para la valoración de determinados productos utilizados en los alimentos para animales (10), y la Directiva 80/511/CEE de la Comisión, de 2 de mayo de 1980, por la que se autoriza, en determinados casos, la comercialización de piensos compuestos en embalajes o recipientes sin cerrar (11).
(5)
Como consecuencia de la derogación de la Directiva 79/373/CEE por el presente Reglamento, también debe derogarse la Directiva 93/113/CE del Consejo, de 14 de diciembre de 1993, relativa a la utilización y comercialización de enzimas, microorganismos y sus preparados en la alimentación animal (12). Además, a la vista de la derogación de la Directiva 79/373/CEE y, dado que el presente Reglamento incluye normas sobre el etiquetado de piensos a los que se han añadido aditivos, es preciso derogar el artículo 16 de la Directiva 70/524/CEE del Consejo, de 23 de noviembre de 1970, sobre los aditivos en la alimentación animal (13), que siguió en vigor después de la derogación de la Directiva 70/524/CEE mediante el Reglamento (CE) no 1831/2003.
(6)
A diferencia de la definición de alimento del Reglamento (CE) no 178/2002, la definición de pienso no incluye el agua. Además, dado que el agua no se comercializa con fines de alimentación animal, el presente Reglamento no debe incluir condiciones para el agua utilizada en la alimentación animal. No obstante, el presente Reglamento sí se debe aplicar a los piensos dispensados mediante agua. La utilización de agua por empresas de piensos está contemplada por el Reglamento (CE) no 183/2005 del Parlamento Europeo y del Consejo, de 12 de enero de 2005, por el que se fijan requisitos en materia de higiene de los piensos (14), que exige que se utilice, siempre que sea necesario, agua limpia para evitar la contaminación peligrosa y que el agua utilizada en la fabricación de piensos sea de calidad adecuada.
(7)
Habida cuenta del riesgo de contaminación de la cadena alimentaria humana y animal, es conveniente que el presente Reglamento se aplique tanto a los piensos para animales destinados a la producción de alimentos, como a los piensos para animales no destinados a dicha producción, incluidos los animales salvajes.
(8)
Las responsabilidades de los explotadores de empresas de piensos establecidas en el Reglamento (CE) no 178/2002 y en el Reglamento (CE) no 183/2005 deben aplicarse, mutatis mutandis, a los piensos para animales no destinados a la producción de alimentos.
(9)
Con el fin de velar por el cumplimiento de lo establecido en el presente Reglamento, los Estados miembros deben efectuar controles oficiales de conformidad con el Reglamento (CE) no 882/2004 del Parlamento Europeo y del Consejo, de 29 de abril de 2004, sobre los controles oficiales efectuados para garantizar la verificación del cumplimiento de la legislación en materia de piensos y alimentos y la normativa sobre salud animal y bienestar de los animales (15). Estos controles no deben limitarse a las indicaciones obligatorias del etiquetado, sino que también deben incluir las indicaciones voluntarias. Con el fin de permitir el control de los datos sobre la composición, deben determinarse tolerancias aceptables para los valores etiquetados.
(10)
Con el fin de gestionar los riesgos para la seguridad de los piensos, debe incluirse, en forma de anexo al presente Reglamento, la lista de materias primas cuya comercialización para la alimentación animal está prohibida, tal como se establece actualmente en la Decisión 2004/217/CE de la Comisión (16), junto con una lista de materias cuya comercialización para la alimentación animal está restringida. No obstante, la existencia de dicho anexo no debe interpretarse en el sentido de que todos los productos no incluidos en la misma puedan considerarse seguros por ello.
(11)
La distinción entre materias primas para piensos, aditivos para piensos y otros productos como los medicamentos veterinarios tiene repercusiones para las condiciones de comercialización de dichos productos. Las materias primas para piensos se utilizan en primer lugar para satisfacer las necesidades de los animales, por ejemplo de energía, nutrientes, minerales o fibras dietéticas. Por lo general, no están químicamente bien definidas, excepto para los componentes nutricionales básicos. Los efectos que pueden ser justificados mediante evaluación científica y que solo conciernen a los aditivos para piensos o los medicamentos veterinarios deben excluirse de los usos objetivos de las materias primas para piensos. Por eso es conveniente elaborar directrices no vinculantes para distinguir entre estos tipos de productos. En casos debidamente justificados, la Comisión debe estar habilitada para aclarar si un producto se considera pienso a efectos del presente Reglamento.
(12)
La definición de piensos complementarios de la Directiva 79/373/CEE ha provocado problemas de aplicación en varios Estados miembros. A efectos de la aplicación del Reglamento (CE) no 183/2005, es conveniente aclarar la distinción entre piensos complementarios y premezclas.
(13)
A fin de permitir una aplicación uniforme de la legislación, las materias primas para piensos y los piensos complementarios no deben contener aditivos por encima de un determinado nivel. No obstante, los piensos altamente concentrados, como los cubos para lamer que contienen minerales, pueden utilizarse para la alimentación directa de animales si su composición cumple el objetivo de nutrición específico relacionado con el uso previsto pertinente. Las condiciones de utilización de tales piensos deben indicarse en el etiquetado para garantizar que se respetan los valores respectivos de aditivos para piensos en la ración diaria.
(14)
La Directiva 82/471/CEE tenía como objetivo mejorar el suministro de piensos utilizados como fuente de proteínas directa o indirecta en la Comunidad. En dicha Directiva se exige un procedimiento de autorización previo a la comercialización para todas las posibles bioproteínas. No obstante, solamente se ha concedido un pequeño número de nuevas autorizaciones en el pasado y aún puede observarse una escasez de piensos ricos en proteínas. Así pues, el requisito general de autorización previa a la comercialización resultó ser prohibitivo y, como alternativa, podría hacerse frente a los riesgos para la seguridad mediante la prohibición de los productos peligrosos gracias a la vigilancia del mercado. En aquellos casos en que el resultado de una evaluación del riesgo de una bioproteína sea negativo, o lo haya sido, debe prohibirse su circulación o su utilización. Así pues, debe abolirse el requisito especial de un procedimiento de autorización previa a la comercialización para las bioproteínas, lo que implica que los sistemas de seguridad para estos productos sean los mismos que para todas las otras materias primas para piensos. Las prohibiciones o restricciones en vigor de determinadas bioproteínas no deben verse afectadas.
(15)
Se ha observado el buen funcionamiento de las disposiciones de la Directiva 2008/38/CE de la Comisión, de 5 de marzo de 2008, por la que se establece una lista de usos previstos de los alimentos para animales destinados a objetivos de nutrición específicos (17). La lista de usos previstos así establecida debe, por ello, mantenerse y el presente Reglamento debe adoptar las disposiciones necesarias para su actualización. En particular, debe consultarse a la Autoridad Europea de Seguridad Alimentaria sobre la eficacia y la seguridad de estos piensos en los casos en que, a partir de la información científica y técnica disponible, existan motivos para creer que el uso del pienso de que se trate pueda no satisfacer el objetivo nutricional específico previsto o pueda tener efectos adversos en la salud animal, la salud humana, el medio ambiente o el bienestar de los animales.
(16)
El fundamento científico debe ser el factor principal que debe tenerse en cuenta para hacer uso de alegaciones relativas a los piensos y los explotadores de empresas de piensos que hagan uso de alegaciones deben justificarlas. Una alegación puede estar fundamentada científicamente mediante la toma en consideración de la totalidad de los datos científicos disponibles y la ponderación de las pruebas.
(17)
El etiquetado cumple objetivos en materia de aplicación de la legislación, trazabilidad y control. Además, el etiquetado debe proporcionar a los compradores la información necesaria que les permita elegir de la mejor manera en función de sus necesidades, y debe ser consistente, coherente, transparente y comprensible. Dado que los compradores, en particular los ganaderos, no solamente eligen los productos en el punto de venta, en donde pueden comprobar el embalaje del pienso, los requisitos relativos a la información del etiquetado no deben ser únicamente válidos para las etiquetas del producto, sino también para otros tipos de comunicación entre el vendedor y el comprador. Además, estos principios también deben aplicarse a la presentación y la publicidad del pienso.
(18)
Las normas sobre el etiquetado establecen la información obligatoria y voluntaria. La información obligatoria debe combinar requisitos generales de etiquetado con otros específicos para las materias primas para piensos o los piensos compuestos respectivamente, y requisitos adicionales en caso de los piensos dietéticos, las materias primas contaminadas y los alimentos para animales de compañía.
(19)
Por lo que se refiere a las impurezas químicas derivadas del proceso de fabricación de materias primas para piensos y de los auxiliares tecnológicos, la situación actual no es satisfactoria. Para garantizar un alto nivel de seguridad de los piensos y, en consecuencia, un alto nivel de protección de la salud pública, así como para mejorar la transparencia, deben adoptarse medidas relativas a los niveles aceptables de dichas impurezas químicas, de conformidad con las buenas prácticas a que se refiere el Reglamento (CE) no 183/2005.
(20)
Se ha observado que el principio de que solamente deben etiquetarse determinados aditivos para piensos cuando se utilizan en materias primas para piensos y piensos compuestos funciona bien. No obstante, tanto la categorización derivada del Reglamento (CE) no 1831/2003 como el hecho de que, en particular, los propietarios de animales de compañía puedan verse confundidos por el etiquetado de algunos aditivos, hacen necesarias una actualización y una modernización.
(21)
Como consecuencia de las crisis de la encefalopatía espongiforme bovina (EEB) y las dioxinas, en 2002 se introdujo por iniciativa del Parlamento Europeo la obligación de indicar el porcentaje en peso de todas las materias primas para piensos que se han añadido a los piensos compuestos mediante la Directiva 2002/2/CE del Parlamento Europeo y del Consejo, de 28 de enero de 2002, por la que se modifica la Directiva 79/373/CEE del Consejo relativa a la circulación de los piensos compuestos (18). Además, se ha mejorado significativamente el nivel de seguridad de los alimentos y los piensos a raíz del Reglamento (CE) no 178/2002 y del Reglamento (CE) no 183/2005 así como de sus medidas de aplicación, a resultas en particular de haber hecho hincapié en la responsabilidad de los explotadores de empresas alimentarias y de piensos, la mejora del sistema de trazabilidad, la introducción del principio de análisis de peligros y puntos de control críticos (APPCC) en las empresas de piensos y la creación de guías de buenas prácticas de higiene en las empresas de piensos. A la vista de estos logros positivos, que se reflejan en las notificaciones del sistema de alerta rápida para alimentos y piensos, la obligación de indicar en el etiquetado el porcentaje en peso de todas las materias primas para piensos que se añaden a piensos compuestos ha dejado de ser necesaria a efectos de garantizar un alto nivel de seguridad de los piensos y, en consecuencia, un alto nivel de protección de la salud pública. Los porcentajes exactos pueden, no obstante, comunicarse de forma voluntaria para facilitar información adecuada a los compradores. Además, y dado que las autoridades competentes tienen acceso a la información relativa a los porcentajes exactos en peso de todas las materias primas para piensos añadidas a los piensos compuestos, deben poder facilitar información adicional a los compradores, con motivo de cualquier urgencia relacionada con la salud humana y animal o con el medio ambiente, y de conformidad con la Directiva 2004/48/CE del Parlamento Europeo y del Consejo, de 29 de abril de 2004, relativa al respeto de los derechos de propiedad intelectual (19).
(22)
A fin de garantizar una información adecuada del comprador y evitar que se induzca a error al mismo, debe exigirse sin embargo el porcentaje en peso exacto en aquellos casos en que se destaque la materia prima para piensos en el etiquetado de un pienso compuesto.
(23)
La indicación en orden decreciente de peso de las materias primas para piensos que se han añadido a piensos compuestos ya proporciona importante información sobre la composición. En determinados ámbitos en los que el productor no está obligado a etiquetar indicaciones específicas, el comprador debe tener la posibilidad de solicitar información adicional. En tales casos debe mantenerse un margen de ± 15 % sobre el valor declarado.
(24)
Deben protegerse los derechos de propiedad intelectual de los productores. La aplicación de los derechos de propiedad intelectual debe atenerse a lo dispuesto en la Directiva 2004/48/CE. Debe también admitirse que, en determinadas circunstancias y a diferencia de la denominación de las materias primas para piensos que se hayan añadido, la composición cuantitativa del pienso compuesto pueda considerarse información confidencial objeto de protección.
(25)
La Directiva 2002/32/CE del Parlamento Europeo y del Consejo, de 7 de mayo de 2002, sobre sustancias indeseables en la alimentación animal (20), no se aplica al etiquetado de los piensos que tienen unos niveles excesivos de sustancias indeseables. Por consiguiente, deben establecerse disposiciones a fin de garantizar un etiquetado adecuado y una aplicación correcta de la prohibición de dilución contemplada en el artículo 5 de la presente Directiva, hasta que esas materias primas contaminadas hayan sido detoxificadas por un establecimiento de detoxificación autorizado conforme al artículo 10, apartados 2 o 3, del Reglamento (CE) no 183/2005, o hasta que se hayan limpiado.
(26)
Deben preverse excepciones de los requisitos generales de etiquetado en la medida en que no sea necesario aplicar estos requisitos a fin de proteger la salud humana o animal ni los intereses de los consumidores, y represente una carga indebida para el productor o el explotador de una empresa de piensos que sea responsable del etiquetado. A partir de la experiencia obtenida, deben preverse estas excepciones, en particular en relación con los piensos suministrados por un agricultor a otro agricultor para su utilización en su explotación, así como con las pequeñas cantidades, los piensos compuestos que no estén constituidos por más de tres materias primas para piensos y las mezclas de granos enteros, semillas y frutos.
(27)
Por norma general, los piensos compuestos deben comercializarse en recipientes sellados, pero deben preverse las excepciones adecuadas, en la medida en que la aplicación de este requisito no sea necesaria para proteger la salud humana o animal o los intereses del consumidor y represente una carga excesiva para los explotadores de empresas de piensos.
(28)
La parte B del anexo de la Directiva 96/25/CE y las columnas 2 a 4 del anexo de la Directiva 82/471/CEE contienen listas con denominaciones, descripciones y disposiciones de etiquetado para determinadas materias primas para piensos. Estas listas facilitan el intercambio de información sobre las propiedades del producto entre el productor y el comprador. La experiencia de comprometer a las partes interesadas en la elaboración de normas voluntarias mediante directrices comunitarias en materia de higiene de los piensos ha sido plenamente positiva. La elaboración de unas listas más amplias por los interesados podría ser más flexible y estar mejor adaptada a las necesidades de información del usuario que si lo llevara a cabo el legislador. Las partes interesadas pueden decidir el esfuerzo que dedican a esa labor en función del valor de una lista de materias primas para piensos. Es por ello conveniente establecer un Catálogo no exhaustivo de materias primas para piensos, que los explotadores de empresas de piensos utilizarán voluntariamente, excepto en lo relativo al uso de la denominación de la materia prima para piensos.
(29)
Las listas actuales de materias primas para piensos que figuran en la parte B del anexo de la Directiva 96/25/CE y en las columnas 2 a 4 del anexo de la Directiva 82/471/CEE deben constituir la versión inicial del Catálogo comunitario de materias primas para piensos. Esta versión inicial debe luego completarse a iniciativa de los interesados en función de sus intereses, incluido mediante la adición de las nuevas materias primas para piensos.
(30)
En aras de la transparencia, es conveniente que una materia prima para piensos que no se encuentre en el catálogo se notifique a los representantes de las partes interesadas en cuanto se comercialice por vez primera.
(31)
Un etiquetado moderno facilita el desarrollo de un entorno del mercado competitivo en el que unos operadores dinámicos, eficaces e innovadores pueden utilizar plenamente el etiquetado para vender sus productos. Teniendo en cuenta tanto la relación entre empresas en la comercialización de piensos para el ganado como la relación entre el productor y el comprador de alimentos para animales de compañía, unos Códigos de buen etiquetado en estos dos ámbitos podrían ser un medio útil para conseguir los objetivos de un etiquetado moderno. Los Códigos deben prever disposiciones que permitan que el comprador tome decisiones con conocimiento de causa. También deben orientar en gran medida a la persona responsable del etiquetado sobre distintos elementos del mismo y pueden interpretar el marco proporcionado para el etiquetado voluntario o la presentación del etiquetado obligatorio. Los Códigos deben utilizarse de forma voluntaria, excepto en los casos en que su utilización venga indicada en el etiquetado.
(32)
La participación de todas las partes afectadas es el elemento crucial para la calidad y la adecuación del Catálogo y de los Códigos de buen etiquetado. Con el fin de mejorar el derecho de los usuarios a una información adecuada, deben tenerse en cuenta sus intereses. Este extremo puede garantizarlo la Comisión mediante la aprobación del Catálogo y los Códigos siempre que su contenido pueda ser puesto en práctica y sean adecuados para cumplir los objetivos del presente Reglamento.
(33)
Los Estados miembros han de establecer las sanciones que deban imponerse en caso de incumplimiento de las disposiciones del presente Reglamento y deben tomar todas las medidas necesarias para garantizar su cumplimiento. Estas sanciones deben ser eficaces, proporcionadas y disuasorias.
(34)
Se necesita un período transitorio, en particular por lo que se refiere a los piensos que cumplen un objetivo de nutrición específico y al nivel de impurezas químicas derivadas del proceso de fabricación y de los auxiliares tecnológicos También debe permitirse la comercialización de las existencias actuales hasta que se agoten. Además, puede resultar conveniente precisar en qué circunstancias pueden etiquetarse los piensos conforme al presente Reglamento antes de su fecha de aplicación.
(35)
Dado que el objetivo del presente Reglamento, a saber, la armonización de las condiciones para la utilización comercialización de los piensos con el fin de garantizar un alto nivel de seguridad de los piensos y, en consecuencia, un alto nivel de protección de la salud pública, así como facilitar una información adecuada de los usuarios y los consumidores y consolidar el funcionamiento eficaz del mercado interior de los piensos no puede ser alcanzado de manera suficiente por los Estados miembros y, por consiguiente, puede lograrse mejor a nivel comunitario, la Comunidad puede adoptar medidas, de conformidad con el principio de subsidiariedad consagrado en el artículo 5 del Tratado. De conformidad con el principio de proporcionalidad enunciado en dicho artículo, el presente Reglamento no excede de lo necesario para alcanzar dicho objetivo.
(36)
Procede aprobar las medidas necesarias para la ejecución del presente Reglamento con arreglo a la Decisión 1999/468/CE del Consejo, de 28 de junio de 1999, por la que se establecen los procedimientos para el ejercicio de las competencias de ejecución atribuidas a la Comisión (21).
(37)
Conviene, en particular, conferir competencias a la Comisión para que modifique la lista de materias primas cuya utilización como pienso está prohibida o restringida, autorice los piensos destinados a objetivos de nutrición específicos, establezca una lista de categorías de etiquetado de las materias primas para piensos para animales no destinados a la producción de alimentos -excepto los animales de peletería-, adopte enmiendas al Catálogo por las que se establezca el contenido máximo en impurezas químicas, o los niveles de pureza botánica, los niveles del contenido de humedad, o las indicaciones sustitutivas de la declaración obligatoria, adapte los anexos en función del desarrollo científico y técnico, y apruebe medidas transitorias. Dado que estas medidas son de alcance general y están destinadas a modificar elementos no esenciales del presente Reglamento, incluso completándolo con nuevos elementos no esenciales, deben adoptarse con arreglo procedimiento de reglamentación con control previsto en el artículo 5 bis de la Decisión 1999/468/CE.
(38)
En aras de la eficacia, procede reducir los plazos normales del procedimiento de reglamentación con control para aprobar las actualizaciones de la lista de usos previstos. Cuando, por imperiosas razones de urgencia, los plazos normalmente aplicables en el procedimiento de reglamentación con control no puedan respetarse, la Comisión debe poder aplicar el procedimiento de urgencia previsto en el artículo 5 bis, apartado 6, de la Decisión 1999/468/CE para la modificación de la lista de las materias primas cuya comercialización o utilización a efectos de la alimentación animal están prohibidas o restringidas.
(39)
En el artículo 16 del Reglamento (CE) no 1831/2003 se establecen las disposiciones para el etiquetado y el envasado de los aditivos para piensos y las premezclas. En particular, se ha observado que las normas relativas a las premezclas han provocado problemas prácticos de aplicación para la industria y las autoridades competentes. A fin de permitir un etiquetado más coherente de las premezclas, debe modificarse el artículo mencionado.
HAN ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
CAPÍTULO 1
DISPOSICIONES PRELIMINARES
Artículo 1
Objeto
El objetivo del presente Reglamento, de conformidad con los principios generales establecidos en el Reglamento (CE) no 178/2002, es armonizar las condiciones para la comercialización y la utilización de los piensos, con el fin de garantizar un alto nivel de seguridad de los piensos y, en consecuencia, un alto nivel de protección de la salud pública, así como facilitar una información adecuada a los usuarios y los consumidores y consolidar el funcionamiento eficaz del mercado interior.
Artículo 2
Ámbito de aplicación
1. En el presente Reglamento se establecen normas para la comercialización y la utilización de los piensos, tanto para animales destinados a la producción de alimentos como para animales no destinados a dicha producción, dentro de la Comunidad, incluidos requisitos para su etiquetado, envasado y presentación.
2. El presente Reglamento se aplicará sin perjuicio de otras disposiciones comunitarias aplicables en materia de alimentación animal, en particular:
a)
Directiva 90/167/CEE;
b)
Directiva 2002/32/CE;
c)
el Reglamento (CE) no 999/2001 del Parlamento Europeo y del Consejo, de 22 de mayo de 2001, por el que se establecen disposiciones para la prevención, el control y la erradicación de determinadas encefalopatías espongiformes transmisibles (22);
d)
el Reglamento (CE) no 1774/2002 del Parlamento Europeo y del Consejo, de 3 de octubre de 2002, por el que se establecen las normas sanitarias aplicables a los subproductos animales no destinados al consumo humano (23);
e)
el Reglamento (CE) no 1829/2003 del Parlamento Europeo y del Consejo, de 22 de septiembre de 2003, sobre alimentos y piensos modificados genéticamente (24);
f)
el Reglamento (CE) no 1830/2003 del Parlamento Europeo y del Consejo, de 22 de septiembre de 2003, relativo a la trazabilidad y al etiquetado de organismos modificados genéticamente y a la trazabilidad de los alimentos y piensos producidos a partir de estos (25);
g)
Reglamento (CE) no 1831/2003, y
h)
el Reglamento (CE) no 834/2007 del Consejo, de 28 de junio de 2007, sobre producción y etiquetado de los productos ecológicos (26).
3. El presente Reglamento no se aplicará al agua, ni a la que consumen directamente los animales ni a la que se añade intencionadamente a los piensos. Sí se aplicará, sin embargo, a los piensos destinados a ser dispensados mediante agua.
Artículo 3
Definiciones
1. A efectos del presente Reglamento, se aplicarán las siguientes definiciones:
a)
las de «pienso», «empresa de piensos» y «comercialización» establecidas en el Reglamento (CE) no 178/2002;
b)
las de «aditivo para piensos», «premezclas», «auxiliares tecnológicos» y «ración diaria» establecidas en el Reglamento (CE) no 1831/2003, y
c)
las de «establecimiento» y «autoridad competente» establecidas en el Reglamento (CE) no 183/2005.
2. Además, se aplicarán las siguientes definiciones:
a)
«explotador de empresa de piensos» cualquier persona física o jurídica responsable de asegurar el cumplimiento de los requisitos del presente Reglamento en la empresa de piensos bajo su control;
b)
«alimentación de los animales por vía oral» introducción de pienso en el tracto gastrointestinal de un animal a través de la boca, con el objetivo de cubrir las necesidades nutricionales del animal o de mantener la productividad de animales con un estado de salud normal;
c)
«animal destinado a la producción de alimentos» cualquier animal alimentado, criado o mantenido en cautividad para la producción de alimentos para el consumo humano, incluidos los animales que no son consumidos pero que pertenecen a especies que normalmente se utilizan para el consumo humano en la Comunidad;
d)
«animal no destinado a la producción de alimentos» cualquier animal alimentado, criado o mantenido en cautividad, pero no utilizado para el consumo humano, tales como los animales de peletería, los animales de compañía y los animales que se mantienen en cautividad en laboratorios, zoológicos o circos;
e)
«animal de peletería» cualquier animal no destinado a la producción de alimentos, alimentado, criado o mantenido en cautividad para la producción de pieles y no utilizado normalmente para el consumo humano;
f)
«animal de compañía» cualquier animal no destinado a la producción de alimentos que pertenece a una especie alimentada, criada o mantenida en cautividad, pero que normalmente no se utiliza para el consumo humano en la Comunidad;
g)
«materias primas para piensos» productos de origen vegetal o animal, cuyo principal objetivo es satisfacer las necesidades nutritivas de los animales, en estado natural, fresco o conservado, y los productos derivados de su transformación industrial, así como las sustancias orgánicas o inorgánicas, tanto si contienen aditivos para piensos como si no, destinadas a la alimentación de los animales por vía oral, directamente como tales o transformadas, o en la preparación de piensos compuestos o como soporte de premezclas;
h)
«pienso compuesto» mezcla de al menos dos materias primas para piensos, tanto si contienen aditivos para piensos como si no, para la alimentación de los animales por vía oral en forma de pienso completo o complementario;
i)
«pienso completo» pienso compuesto que, debido a su composición, es suficiente para una ración diaria;
j)
«pienso complementario» pienso compuesto con un contenido elevado de determinadas sustancias pero que, debido a su composición, no es suficiente para una ración diaria a menos que se utilice en combinación con otro pienso;
k)
«pienso mineral» pienso complementario que contiene como mínimo un 40 % de cenizas brutas;
l)
«pienso de lactancia» pienso compuesto administrado en forma seca o tras su dilución en una cantidad específica de líquido para alimentar animales jóvenes como complemento o sustituto de la leche poscalostral, o para alimentar animales jóvenes como terneros, corderos o cabritos destinados al sacrificio;
m)
«soporte» sustancia utilizada para disolver, diluir, dispersar o bien modificar físicamente de otra manera un aditivo para piensos con el fin de facilitar su manipulación, aplicación o uso sin alterar su función tecnológica y sin ejercer ningún efecto tecnológico por sí misma;
n)
«objetivo de nutrición específico» el objetivo de satisfacer las necesidades nutritivas específicas de los animales cuyo proceso de asimilación, absorción o metabolismo está afectado, o podría estarlo temporalmente, o lo está irreversiblemente y, por tanto, puede beneficiarse de la ingestión de un pienso apropiado para su estado;
o)
«pienso destinado a objetivos de nutrición específicos» pienso que puede satisfacer un objetivo de nutrición específico gracias a su composición o método de fabricación concreto, que lo distingue claramente de los piensos ordinarios. El pienso destinado a objetivos de nutrición específicos no incluye los piensos medicamentosos con arreglo a la Directiva 90/167/CEE;
p)
«materiales contaminados» pienso que contiene un nivel de sustancias indeseables que supera los niveles aceptables según la Directiva 2002/32/CE;
q)
«fecha de durabilidad mínima» período durante el cual, en unas condiciones de almacenamiento adecuadas, la persona responsable del etiquetado garantiza que el pienso mantiene sus propiedades alegadas; solo podrá indicarse una fecha de durabilidad mínima para el pienso en su conjunto, que se determinará a partir de la fecha de durabilidad mínima de cada uno de sus componentes;
r)
«lote» cantidad identificable de pienso respecto de la cual se han determinado unas características comunes, tales como el origen, la variedad, el tipo de envase, el envasador, el expedidor o el etiquetado, y, en el caso de un proceso de producción, unidad de producción de una única planta que utiliza parámetros uniformes de producción o una serie de estas unidades, cuando se producen en orden continuo y se almacenan juntas;
s)
«etiquetado» atribución de cualquier mención, indicación, marca de fábrica, marca comercial, imagen o símbolo a un pienso, colocando esta información en un medio como, por ejemplo, un envase, recipiente, anuncio, etiqueta, documento, anilla, collar o en Internet, que hace referencia a ese pienso o lo acompaña, incluso con fines publicitarios;
t)
«etiqueta» cualquier etiqueta, marca, signo, imagen y demás descripciones, escritas, impresas, dibujadas, marcadas, grabadas o sobreimpresas que figuran en el embalaje o en un recipiente de piensos, o que acompañan al mismo;
u)
«presentación» la forma, el aspecto o el envasado y los materiales del envasado utilizados para el pienso, además de la manera en que se presenta y el entorno en el que se expone.
CAPÍTULO 2
REQUISITOS GENERALES
Artículo 4
Requisitos de seguridad y comercialización
1. Los piensos solamente podrán comercializarse y utilizarse si:
a)
son seguros;
b)
no tienen ningún efecto adverso directo en el medio ambiente ni en el bienestar de los animales.
Los requisitos establecidos en el artículo 15 del Reglamento (CE) no 178/2002 se aplicarán, mutatis mutandis, a los piensos para animales no destinados a la producción de alimentos.
2. Además de los requisitos establecidos en el apartado 1 del presente artículo, los explotadores de empresas de piensos que comercialicen piensos garantizarán que estos:
a)
son sanos, genuinos, no están adulterados, son adecuados a sus objetivos y de calidad comercializable;
b)
están etiquetados, envasados y presentados de conformidad con las disposiciones establecidas en el presente Reglamento y en la demás legislación comunitaria de aplicación.
Los requisitos establecidos en el artículo 16 del Reglamento (CE) no 178/2002 se aplicarán, mutatis mutandis, a los piensos para animales no destinados a la producción de alimentos.
3. Los piensos deberán ajustarse a las disposiciones técnicas sobre impurezas y otros determinantes químicos establecidas en el anexo I del presente Reglamento.
Artículo 5
Responsabilidades y obligaciones de las empresas de piensos
1. Los explotadores de empresas de piensos deberán cumplir, mutatis mutandis, las obligaciones establecidas en los artículos 18 y 20 del Reglamento (CE) no 178/2002 y en el artículo 4, apartado 1, del Reglamento (CE) no 183/2005 por lo que respecta a los piensos para animales no destinados a la producción de alimentos.
2. La persona responsable del etiquetado de los piensos transmitirá a las autoridades competentes cualquier información relativa a la composición o las propiedades alegadas de los piensos que ella misma comercialice y que permita verificar la exactitud de la información que figura en el etiquetado, incluidos los porcentajes exactos en peso de las materias primas utilizadas en los piensos compuestos.
3. En caso de cualquier urgencia relacionada con la salud humana o animal o con el medio ambiente, y sin perjuicio de lo dispuesto en la Directiva 2004/48/CE, la autoridad competente podrá facilitar al comprador la información de que disponga en virtud del apartado 2 del presente artículo siempre y cuando, tras sopesar los respectivos intereses legítimos de fabricantes y compradores, llegue a la conclusión de que la comunicación de dicha información está justificada. En su caso, la autoridad competente supeditará la comunicación de dicha información a la firma de una cláusula de confidencialidad por parte del comprador.
Artículo 6
Restricción y prohibición
1. Los piensos no deberán contener ni estar compuestos por materias primas cuya comercialización o utilización para la alimentación animal esté prohibida o restringida. La lista de dichas materias primas figura en el anexo III.
2. La Comisión modificará la lista de materias primas cuya comercialización o utilización para la alimentación animal esté prohibida o restringida teniendo en cuenta las pruebas científicas específicas, el progreso tecnológico, las notificaciones en el marco del sistema de alerta rápida para alimentos y piensos o los resultados de los controles oficiales efectuados en virtud del Reglamento (CE) no 882/2004.
Estas medidas, destinadas a modificar elementos no esenciales del presente Reglamento completándolo, se adoptarán con arreglo al procedimiento de reglamentación con control contemplado en el artículo 28, apartado 4.
Por imperiosas razones de urgencia, la Comisión podrá hacer uso del procedimiento de urgencia contemplado en el artículo 28, apartado 5, con el fin de adoptar estas medidas.
CAPÍTULO 3
COMERCIALIZACIÓN DE TIPOS ESPECÍFICOS DE PIENSOS
Artículo 7
Características de los tipos de pienso
1. Con arreglo al procedimiento de reglamentación contemplado en el artículo 28, apartado 3, la Comisión podrá adoptar directrices que clarifiquen la distinción entre materias primas para piensos, aditivos para piensos y otros productos como los medicamentos veterinarios.
2. La Comisión podrá adoptar medidas, en caso necesario, para aclarar si determinado producto se considera pienso a efectos del presente Reglamento.
Estas medidas, destinadas a modificar elementos no esenciales del presente Reglamento completándolo, se adoptarán con arreglo al procedimiento de reglamentación con control contemplado en el artículo 28, apartado 4.
Artículo 8
Contenido de los aditivos para piensos
1. Sin perjuicio de las condiciones de utilización previstas en el acto jurídico pertinente por el que se autoriza cada aditivo para piensos, las materias primas para piensos y los piensos complementarios no deberán contener aditivos para piensos a niveles más de cien veces superiores al contenido máximo pertinente fijado para los piensos completos, o cinco veces en el caso de los coccidiostáticos y los histomonostáticos.
2. Solo podrá superarse el nivel de cien veces superior al contenido máximo pertinente fijado para los piensos completos a que se refiere el apartado 1 si la composición de los productos afectados cumple el objetivo de nutrición específico relacionado con el uso previsto pertinente, de acuerdo con el artículo 10 del presente Reglamento. Las condiciones de uso de dichos piensos se especificarán con más detalle en la lista de usos previstos. Si el productor de tales piensos utiliza alguno de los aditivos para piensos a que se refiere el capítulo 2 del anexo IV del Reglamento (CE) no 183/2005, deberá disponer de una autorización para su establecimiento conforme al artículo 10, apartado 1, letra b), de dicho Reglamento.
Artículo 9
Comercialización de piensos destinados a objetivos de nutrición específicos
Los piensos destinados a objetivos de nutrición específicos únicamente podrán comercializarse como tales si su uso previsto figura en la lista de usos previstos establecida de conformidad con el artículo 10 y si cumplen las características nutricionales esenciales para el objetivo de nutrición específico establecido en dicha lista.
Artículo 10
Lista de usos previstos de piensos destinados a objetivos de nutrición específicos
1. La Comisión podrá actualizar la lista de usos previstos que figura en la Directiva 2008/38/CE añadiendo o retirando un uso previsto, o añadiendo, suprimiendo o modificando las condiciones asociadas a un uso previsto concreto.
2. El procedimiento para la actualización de la lista de usos previstos podrá iniciarse mediante la presentación de una solicitud a la Comisión por parte de una persona física o jurídica establecida en la Comunidad o de un Estado miembro. Para que la solicitud sea válida deberá ir acompañada de un expediente en el que se demuestre que la composición específica del pienso cumple el objetivo de nutrición específico previsto y que no tiene ningún efecto adverso en la salud animal, la salud humana, el medio ambiente ni el bienestar de los animales.
3. La Comisión pondrá inmediatamente a disposición de los Estados miembros la solicitud, junto con el expediente.
4. En caso de que, en función de la información científica y técnica disponible, la Comisión tenga motivos para creer que la utilización del pienso específico puede incumplir el objetivo de nutrición específico deseado o pueda tener efectos adversos en la salud animal, la salud humana, el medio ambiente o el bienestar de los animales, recabará, en el plazo de tres meses a partir de la recepción de una solicitud válida, el dictamen de la Autoridad Europea de Seguridad Alimentaria (en lo sucesivo denominada «la Autoridad»). La Autoridad emitirá un dictamen en un plazo de seis meses a partir de la recepción de la petición. Este plazo se ampliará cuando la Autoridad recabe información complementaria del solicitante.
5. En el plazo de seis meses a partir de la recepción de la solicitud válida o, si procede, de la recepción del dictamen de la Autoridad, la Comisión adoptará un reglamento por el que se actualice la lista de usos previstos en caso de que se satisfagan las condiciones establecidas en el apartado 2.
Estas medidas, destinadas a modificar elementos no esenciales del presente Reglamento completándolo, se adoptarán con arreglo al procedimiento de reglamentación con control contemplado en el artículo 28, apartado 6.
6. No obstante lo dispuesto en el apartado 5, en el plazo de seis meses a partir de la recepción de una solicitud válida o, si procede, de la recepción del dictamen de la Autoridad, la Comisión podrá concluir el procedimiento y decidir no proceder a la actualización, en cualquier momento del proceso, si considera que dicha actualización no está justificada. La Comisión para ello actuará con arreglo al procedimiento de reglamentación con control contemplado en el artículo 28, apartado 3.
En este caso y si procede, la Comisión informará directamente al solicitante y a los Estados miembros indicando en su carta los motivos por los que no considera justificada la actualización.
7. La Comisión podrá adoptar, con arreglo al procedimiento de reglamentación contemplado en el artículo 28, apartado 3, las medidas de ejecución relativas a la preparación y presentación de la solicitud.
CAPÍTULO 4
ETIQUETADO, PRESENTACIÓN Y ENVASADO
Artículo 11
Principios para el etiquetado y la presentación
1. El etiquetado y la presentación del pienso no deberán inducir a error al usuario, en particular:
a)
sobre el uso previsto o las características del pienso, en particular, la naturaleza, el método de fabricación o producción, las propiedades, la composición, la cantidad, la durabilidad ni las especies o categorías de animales a los que está destinado;
b)
atribuyendo al pienso efectos o características que no posea o sugiriendo que posee características especiales, cuando, de hecho, todos los piensos similares poseen estas mismas características, o
c)
en lo que respecta al cumplimiento en el etiquetado del Catálogo comunitario y los Códigos comunitarios mencionados en los artículos 24 y 25.
2. Las materias primas para piensos o los piensos compuestos comercializados a granel o en envases o recipientes sin sellar de conformidad con el artículo 23, apartado 2, deberán ir acompañados por un documento en el que figuren todas las indicaciones obligatorias del etiquetado de conformidad con el presente Reglamento.
3. Cuando se ofrezcan piensos a la venta mediante comunicación a distancia tal como se define en el artículo 2 de la Directiva 97/7/CE del Parlamento Europeo y del Consejo, de 20 de mayo de 1997, relativa a la protección de los consumidores en materia de contratos a distancia (27), las indicaciones obligatorias del etiquetado requeridas por el presente Reglamento, con excepción de las indicaciones previstas en el artículo 15, letras b), d) y e), y en el artículo 16, apartado 2, letra c), o el artículo 17, apartado 1, letra d), deberán figurar en el material de soporte de la venta a distancia o facilitarse por otros medios adecuados antes de la celebración del contrato a distancia. Las indicaciones previstas en el artículo 15, letras b), d) y e), y en el artículo 16, apartado 2, letra c), o el artículo 17, apartado 1, letra d), se facilitarán como muy tarde en el momento de entrega de los piensos.
4. En el anexo II se establecen disposiciones de etiquetado adicionales a las previstas en el presente capítulo.
5. En el anexo IV del presente Reglamento se enumeran los márgenes de tolerancia permitidos para las diferencias entre los valores de la composición de una materia prima para piensos o un pienso compuesto que figuran en la etiqueta y los valores analizados en los controles oficiales de conformidad con el Reglamento (CE) no 882/2004.
Artículo 12
Responsabilidad
1. La persona responsable del etiquetado garantizará la presencia y exactitud sustancial de las indicaciones del etiquetado.
2. La persona responsable del etiquetado será el explotador de la empresa de piensos que comercialice por primera vez un pienso o, cuando proceda, el explotador de la empresa de piensos con cuyo nombre o razón social se comercialice el pienso.
3. En la medida en que sus actividades afecten al etiquetado dentro de la empresa bajo su control, los explotadores de empresas de piensos garantizarán que la información proporcionada a través de cualquier medio cumpla los requisitos del presente Reglamento.
4. Los explotadores de empresas de piensos responsables de actividades de venta al por menor o de distribución que no afecten al etiquetado deberán actuar con la debida diligencia a fin de contribuir a garantizar el cumplimiento de los requisitos de etiquetado, en particular, no suministrando piensos que, a partir de la información que poseen y en tanto que profesionales, sepan o deberían haber supuesto que no cumplen estos requisitos.
5. Dentro de las empresas bajo su control, los explotadores de empresas de piensos deberán garantizar que las indicaciones obligatorias del etiquetado se transmiten a lo largo de la cadena alimentaria con el fin de permitir la transmisión de la información al usuario final de los piensos de conformidad con el presente Reglamento.
Artículo 13
Alegaciones
1. En el etiquetado y la presentación de las materias primas para piensos y de los piensos compuestos podrá destacarse la presencia o la ausencia de una sustancia en el pienso, una característica o un proceso nutricional específico o bien una función específica relacionada con cualquiera de estos elementos, siempre y cuando se cumplan las siguientes condiciones:
a)
la alegación es objetiva, verificable por las autoridades competentes y comprensible por el usuario del pienso, y
b)
la persona responsable del etiquetado proporciona, a petición de la autoridad competente, un fundamento científico de la alegación, tanto por referencia a pruebas científicas públicamente disponibles como de investigaciones documentadas de la empresa. El fundamento científico deberá estar disponible en el momento de la comercialización del pienso. Los compradores tendrán derecho a llamar la atención de la autoridad competente acerca de sus dudas sobre la veracidad de la alegación. Si se llegara a la conclusión de que la alegación no está suficientemente fundamentada, se considerará que el etiquetado correspondiente induce a error a efectos del artículo 11. En caso de que la autoridad competente abrigue dudas sobre el fundamento científico de la alegación en cuestión, podrá someter la cuestión a la Comisión. La Comisión podrá adoptar una decisión, en su caso, previo dictamen de la Autoridad, con arreglo al procedimiento consultivo contemplado en el artículo 28, apartado 2.
2. Sin perjuicio del apartado 1, las alegaciones relativas a la optimización de la nutrición y al apoyo o la protección de las condiciones fisiológicas estarán permitidas a menos que contengan una de las alegaciones mencionadas en el apartado 3, letra a).
3. En el etiquetado o la presentación de las materias primas para piensos o del pienso compuesto no deberá alegarse que estos:
a)
prevendrán, tratarán o curarán una enfermedad, excepto en el caso de los coccidiostáticos y los histomonostáticos autorizados en virtud del Reglamento (CE) no 1831/2003; la presente letra no se aplicará, sin embargo, a las alegaciones relativas a desequilibrios nutricionales siempre y cuando no lleven asociado ningún síntoma patológico;
b)
tienen un objetivo de nutrición específico de los contemplados en la lista de usos previstos a que se refiere el artículo 9, a menos que cumplan los requisitos establecidos en la misma.
4. Podrán incluirse las especificaciones relativas a los requisitos establecidos en los apartados 1 y 2 en los Códigos comunitarios mencionados en el artículo 25.
Artículo 14
Presentación de las indicaciones del etiquetado
1. Las indicaciones obligatorias del etiquetado deberán presentarse completas en un lugar prominente del envase o el recipiente, o bien en una etiqueta fijada al mismo o bien en el documento de acompañamiento previsto en el artículo 11, apartado 2, de manera bien visible, claramente legible e indeleble, al menos en la lengua oficial o una de las lenguas oficiales del Estado miembro o región en el que se comercializa.
2. Las indicaciones obligatorias del etiquetado deberán ser fácilmente identificables y no quedar ocultas por ninguna otra información. Deberán presentarse en un color, unos caracteres y un tamaño que no oculte ni destaque ninguna parte de la información, salvo en caso de que se trate de llamar la atención sobre alguna advertencia.
3. Podrán incluirse especificaciones relativas a los requisitos establecidos en los apartados 1 y 2 y a la presentación del etiquetado voluntario a que se refiere el artículo 22 en los Códigos comunitarios mencionados en el artículo 25.
Artículo 15
Requisitos generales de etiquetado obligatorios
No podrá comercializarse ninguna materia prima para piensos ni ningún pienso compuesto en cuya etiqueta no figuren las indicaciones siguientes:
a)
el tipo de pienso: «materia prima para piensos», «pienso completo» o «pienso complementario», según proceda;
-
en el caso del «pienso completo», podrá utilizarse la denominación «pienso completo de lactancia», si procede,
-
en el caso del «pienso complementario», podrán utilizarse las siguientes denominaciones, en su caso: «pienso mineral» o «pienso complementario de lactancia»,
-
en el caso de los animales de compañía diferentes de perros y gatos, las denominaciones «pienso completo» o «pienso complementario» podrán sustituirse por «pienso compuesto»;
b)
el nombre o la razón social y la dirección del explotador de la empresa de piensos responsable del etiquetado;
c)
en su caso, el número de autorización del establecimiento de la persona responsable del etiquetado concedido de conformidad con el artículo 13 del Reglamento (CE) no 1774/2002 para los establecimientos autorizados con arreglo al artículo 23, apartado 2, letras a), b) y c), del Reglamento (CE) no 1774/2002, o con el artículo 17 del Reglamento (CE) no 1774/2002 o con el artículo 10 del Reglamento (CE) no 183/2005; si la persona responsable del etiquetado tiene varios números de autorización, deberá utilizar el número que se le haya concedido de conformidad con el Reglamento (CE) no 183/2005;
d)
el número de referencia del lote;
e)
la cantidad neta, expresada en unidades de masa cuando se trate de productos sólidos, y en unidades de masa o de volumen cuando se trate de líquidos;
f)
la lista de aditivos para piensos precedida del título «Aditivos», de conformidad con el capítulo I del anexo VI o VII, según proceda, y sin perjuicio de las disposiciones en materia de etiquetado establecidas en el acto jurídico por el que se autoriza el aditivo para piensos correspondiente;
g)
el contenido de humedad de conformidad con el punto 6 del anexo I.
Artículo 16
Requisitos específicos de etiquetado obligatorios para las materias primas para piensos
1. Además de los requisitos previstos en el artículo 15, el etiquetado de las materias primas para piensos también deberá incluir:
a)
la denominación de la materia prima para piensos; la denominación se utilizará de conformidad con el artículo 24, apartado 5;
b)
la declaración obligatoria correspondiente a la categoría respectiva, tal como se establece en la lista del anexo V; la declaración obligatoria podrá sustituirse por las indicaciones establecidas en el Catálogo comunitario a que se refiere el artículo 24 para cada materia prima para piensos de la categoría respectiva.
2. Además de los requisitos previstos en el apartado 1, el etiquetado de las materias primas para piensos deberá incluir lo siguiente cuando se hayan añadido aditivos:
a)
las especies o categorías de animales a los que está destinada la materia prima para piensos cuando los aditivos en cuestión no hayan sido autorizados para todas las especies animales o lo hayan sido con límites máximos para algunas especies;
b)
las instrucciones para un uso adecuado de conformidad con el anexo II, punto 4, cuando se haya fijado un contenido máximo de los aditivos en cuestión;
c)
la fecha de durabilidad mínima para los aditivos que no sean tecnológicos.
Artículo 17
Requisitos específicos de etiquetado obligatorios para los piensos compuestos
1. Además de los requisitos previstos en el artículo 15, el etiquetado de los piensos compuestos también deberá incluir:
a)
las especies o categorías de animales a los que se destina el pienso compuesto;
b)
las instrucciones para un uso adecuado en las que se indique el destino previsto del pienso; dichas instrucciones deberán, cuando proceda, ser conformes a lo dispuesto en el anexo II, punto 4;
c)
cuando el productor no sea la persona responsable del etiquetado, deberá proporcionarse lo siguiente:
-
el nombre o la razón social y la dirección del productor, o bien
-
el número de autorización del productor a que se refiere el artículo 15, letra c), o un número de identificación con arreglo a los artículos 9, 23 o 24 del Reglamento (CE) no 183/2005; en caso de que no se disponga de dicho número, un número de identificación concedido a petición del productor o del explotador de la empresa de piensos importadora de conformidad con las instrucciones establecidas en el capítulo II del anexo V del Reglamento (CE) no 183/2005;
d)
la indicación de la fecha de durabilidad mínima con arreglo a los requisitos siguientes:
-
«utilizar antes del …» seguido de una fecha (día) en el caso de piensos muy perecederos debido a procesos de degradación,
-
«utilizar preferentemente antes del …» seguido de una fecha (mes) en el caso de los demás piensos.
Si figura en la etiqueta la fecha de fabricación, también podrá indicarse la fecha de durabilidad mínima de la forma siguiente «… (período de tiempo en días o meses) después de la fecha de fabricación»;
e)
la lista de las materias primas de que está compuesto el pienso, bajo el título «composición», e indicando el nombre de cada materia prima para piensos de conformidad con el artículo 16, apartado 1, letra a), y enumerándolas en orden decreciente por peso, calculado a partir del contenido de humedad del pienso compuesto; en esta lista podrá incluirse el porcentaje en peso;
f)
las declaraciones obligatorias previstas en el capítulo II del anexo VI o VII, según proceda.
2. En lo que respecta a la lista mencionada en el apartado 1, letra e), se aplicarán los requisitos siguientes:
a)
deberá indicarse el nombre y el porcentaje en peso de una materia prima para piensos si se destaca su presencia en el etiquetado en forma de palabras, imágenes o representación gráfica;
b)
si no se indican en el etiquetado los porcentajes en peso de las materias primas para piensos que se han añadido al pienso compuesto para animales destinados a la producción de alimentos, la persona responsable del etiquetado deberá, sin perjuicio de la Directiva 2004/48/CE, poner a disposición del comprador, previa solicitud de este, información sobre la composición cuantitativa en un margen de +/- 15 % del valor con arreglo a la fórmula del pienso;
c)
en el caso de los piensos compuestos para animales no destinados a la producción de alimentos, con excepción de los animales de peletería, la indicación del nombre específico de la materia prima para piensos podrá sustituirse por el nombre de la categoría a la que pertenece dicha materia prima.
3. En caso de cualquier urgencia relacionada con la salud humana o animal o con el medio ambiente, y sin perjuicio de la Directiva 2004/48/CE, la autoridad competente podrá facilitar al comprador la información de que disponga en virtud del artículo 5, apartado 2, siempre y cuando, tras sopesar los respectivos intereses legítimos de fabricantes y compradores, llegue a la conclusión de que la comunicación de dicha información está justificada. En su caso, la autoridad competente supeditará la comunicación de dicha información a la firma de una cláusula de confidencialidad por parte del comprador.
4. A efectos del apartado 2, letra c), la Comisión establecerá una lista de categorías de materias primas para piensos que puedan ser indicadas, en lugar de materias primas para piensos específicas, en el etiquetado de los piensos para animales no destinados a la producción de alimentos, con excepción de los animales de peletería.
Estas medidas, destinadas a modificar elementos no esenciales del presente Reglamento completándolo, se adoptarán con arreglo al procedimiento de reglamentación con control contemplado en el artículo 28, apartado 4.
Artículo 18
Requisitos adicionales de etiquetado obligatorios para los piensos destinados a objetivos de nutrición específicos
Además de los requisitos generales obligatorios establecidos en los artículos 15, 16 o 17, según proceda, el etiquetado de los piensos destinados a objetivos de nutrición específicos también deberá incluir:
a)
la cualificación «dietéticos», exclusivamente en el caso de los piensos destinados a objetivos de nutrición específicos, junto con la denominación del pienso tal como se establece en el artículo 15, letra a);
b)
las indicaciones prescritas para el uso previsto correspondiente que figuran en las columnas 1 a 6 de la lista de usos previstos mencionada en el artículo 9;
c)
la mención de que es conveniente recabar la opinión de un experto en nutrición o de un veterinario antes de utilizar el pienso o de ampliar su período de utilización.
Artículo 19
Requisitos adicionales de etiquetado obligatorios para los alimentos para animales de compañía
En la etiqueta de los alimentos para animales de compañía deberá figurar un número de teléfono gratuito u otro medio de comunicación adecuado que permita al comprador obtener información adicional a las indicaciones obligatorias sobre:
a)
los aditivos para piensos que contiene el alimento;
b)
las materias primas para piensos que contiene, designadas por categoría tal como se menciona en el artículo 17, apartado 2, letra c).
Artículo 20
Requisitos adicionales de etiquetado obligatorios para piensos que incumplen la normativa
1. Además de los requisitos establecidos en los artículos 15, 16, 17 y 18, los piensos que no se ajusten a los requisitos de la legislación comunitaria establecidos en el anexo VIII, como las materias primas contaminadas, llevarán las indicaciones de etiquetado previstas en dicho anexo.
2. La Comisión podrá modificar el anexo VIII para adaptarlo a la evolución de la legislación en el desarrollo de normas.
Estas medidas, destinadas a modificar los elementos no esenciales del presente Reglamento complementándolas, se adoptarán con arreglo al procedimiento de reglamentación con control contemplado en el artículo 28, apartado 4.
Artículo 21
Excepciones
1. Las indicaciones mencionadas en el artículo 15, letras c), d), e) y g), y en el artículo 16, apartado 1, letra b), no serán obligatorias cuando, antes de cada transacción, el comprador haya declarado por escrito que no necesita esta información. Una transacción podrá consistir en varios envíos.
2. En el caso de los piensos envasados, las indicaciones mencionadas en el artículo 15, letras c), d) y e), y en el artículo 16, apartado 2, letra c), o el artículo 17, apartado 1, letras c), d) y e), podrán figurar en el envase en lugar distinto de la etiqueta a la que se refiere el artículo 14, apartado 1. En estos casos, deberá señalarse el lugar en el que se encuentran estas indicaciones.
3. Sin perjuicio del anexo I del Reglamento (CE) no 183/2005, las indicaciones mencionadas en el artículo 15, letras c), d), e) y g), y en el artículo 16, apartado 1, letra b), del presente Reglamento, no serán obligatorias para las materias primas para piensos que no contengan aditivos para piensos, a excepción de los conservantes o los aditivos para ensilaje, y que hayan sido producidas y suministradas por un explotador de empresa de piensos de conformidad con el artículo 5, apartado 1, del Reglamento (CE) no 183/2005, a un usuario de piensos de producción primaria para su utilización en su propia explotación.
4. Las declaraciones obligatorias mencionadas en el artículo 17, apartado 1, letra f), no serán necesarias para las mezclas de granos enteros, las semillas y los frutos.
5. En el caso de los piensos compuestos que no estén constituidos por más de tres materias primas para piensos, las indicaciones mencionadas en el artículo 17, apartado 1, letras a) y b), no serán obligatorias cuando las materias primas utilizadas aparezcan claramente en la descripción.
6. En lo que respecta a las cantidades que no superen los 20 kg de materias primas para piensos o piensos compuestos destinados al usuario final y vendidos a granel, las indicaciones mencionadas en los artículos 15, 16 y 17 podrán comunicarse al comprador mediante un anuncio apropiado en el punto de venta. En este caso, las indicaciones mencionadas en el artículo 15, letra a), y el artículo 16, apartado 1, o en el artículo 17, apartado 1, letras a) y b), según proceda, deberán facilitarse al comprador como muy tarde en la factura o adjunta a ella.
7. En cuanto a los alimentos para animales de compañía que se vendan envasados en varios recipientes, las indicaciones mencionadas en el artículo 15, letras b), c), f) y g), y en el artículo 17, apartado 1, letras b), c), e) y f), podrán presentarse solamente en el envasado exterior en lugar de en cada recipiente siempre y cuando el peso total combinado del envase no supere los 10 kg.
8. No obstante lo dispuesto en las disposiciones del presente Reglamento, los Estados miembros podrán aplicar disposiciones nacionales a los piensos destinados a animales que se mantienen en cautividad con fines científicos o experimentales a condición de que se indique claramente en la etiqueta este destino. Los Estados miembros notificarán estas disposiciones a la Comisión lo antes posible.
Artículo 22
Etiquetado voluntario
1. Además de los requisitos obligatorios de etiquetado, el etiquetado de las materias primas para piensos y de los piensos compuestos también podrá incluir indicaciones voluntarias, siempre y cuando se cumplan los principios generales establecidos en el presente Reglamento.
2. El etiquetado voluntario podrá regularse con más detalle en los Códigos comunitarios a que se refiere el artículo 25.
Artículo 23
Envasado
1. Las materias primas para piensos y los piensos compuestos únicamente podrán comercializarse en envases o recipientes sellados. Los envases o los recipientes deberán sellarse de manera que, cuando se abran, el sistema de cierre quede dañado y no puedan reutilizarse.
2. No obstante lo dispuesto en el apartado 1, los piensos siguientes podrán comercializarse a granel o en envases o recipientes sin sellar:
a)
las materias primas para piensos;
b)
piensos compuestos obtenidos exclusivamente mezclando grano o frutos enteros;
c)
entregas entre productores de piensos compuestos;
d)
entregas de piensos compuestos realizadas directamente por el productor al usuario de los piensos;
e)
entregas de los productores de piensos compuestos a las empresas envasadoras;
f)
cantidades de piensos compuestos que no superen los 50 kilogramos de peso que estén destinados al usuario final y se tomen directamente de un envase o un recipiente sellado;
g)
bloques o piedras para lamer.
CAPÍTULO 5
CATÁLOGO COMUNITARIO DE MATERIAS PRIMAS PARA PIENSOS Y CÓDIGOS COMUNITARIOS DE BUENAS PRÁCTICAS DE ETIQUETADO
Artículo 24
Catálogo comunitario de materias primas para piensos
1. Se creará el Catálogo comunitario de materias primas para piensos (en lo sucesivo, «el Catálogo») como una herramienta para mejorar el etiquetado de estas materias primas y de los piensos compuestos. El Catálogo facilitará el intercambio de información sobre las propiedades del producto y enumerará las materias primas para piensos de manera no exhaustiva. En él se incluirán para cada materia prima para piensos enumerada al menos las siguientes indicaciones:
a)
la denominación;
b)
el número de identificación;
c)
una descripción de la materia prima para piensos, incluida información sobre el proceso de fabricación, en su caso;
d)
indicaciones sustitutivas de la declaración obligatoria a efectos del artículo 16, apartado 1, letra b);
e)
un glosario con la definición de los diferentes procesos y expresiones técnicas mencionados.
2. La primera versión del Catálogo se adoptará con arreglo al procedimiento de consulta contemplado en el artículo 28, apartado 2, a más tardar el 21 de marzo de 2010 y sus entradas serán las enumeradas en la parte B del anexo de la Directiva 96/25/CE y en las columnas 2 a 4 del anexo de la Directiva 82/471/CEE. El glosario consistirá en el punto IV de la parte A del anexo de la Directiva 96/25/CE.
3. El procedimiento establecido en el artículo 26 se aplicará a las modificaciones del Catálogo.
4. El presente artículo se aplica sin perjuicio de los requisitos de seguridad establecidos en el artículo 4.
5. La utilización del Catálogo por los explotadores de empresas de piensos será voluntaria. No obstante, solo podrá utilizarse el nombre de una materia prima para piensos que figure en el Catálogo cuando se cumplan todas las disposiciones pertinentes del mismo.
6. La persona que comercialice por vez primera una materia prima para piensos que no figure en el Catálogo deberá notificar inmediatamente su uso a los representantes de los sectores europeos de la producción de piensos a que se refiere el artículo 26, apartado 1. Los representantes de los sectores europeos de la producción de piensos publicarán un registro de dichas notificaciones en Internet y lo actualizarán periódicamente.
Artículo 25
Códigos comunitarios de buenas prácticas de etiquetado
1. La Comisión alentará la elaboración de dos Códigos comunitarios de buenas prácticas de etiquetado (en lo sucesivo, «los Códigos»), uno sobre los alimentos para animales de compañía y otro sobre los piensos compuestos para animales destinados a la producción de alimentos, que podrá incluir una sección dedicada a los piensos compuestos para animales de peletería.
2. Los Códigos tendrán por objetivo mejorar la adecuación del etiquetado. Deberán, en particular, establecer disposiciones sobre la presentación de las indicaciones del etiquetado contemplada en el artículo 14, sobre el etiquetado voluntario contemplado en el artículo 22 y sobre el uso de las alegaciones contemplado en el artículo 13.
3. El procedimiento establecido en el artículo 26 se aplicará al establecimiento y las posibles modificaciones de los Códigos.
4. La utilización de los Códigos por los explotadores de empresas de piensos será voluntaria. No obstante, la persona responsable del etiquetado solo podrá indicar la utilización de cualquiera de los Códigos en el etiquetado cuando se cumplan todas las disposiciones pertinentes de dicho Código.
Artículo 26
Elaboración de los Códigos y modificaciones del Catálogo y de los Códigos
1. Los proyectos de modificación del Catálogo y los proyectos de los Códigos, así como cualquier proyecto de modificación de los mismos, se elaborarán y modificarán, según proceda, por todos los representantes pertinentes de los sectores europeos de la producción de piensos:
a)
en consulta con otras partes interesadas, como los usuarios de los piensos;
b)
en colaboración con las autoridades competentes de los Estados miembros y, cuando proceda, la Autoridad;
c)
teniendo en cuenta las experiencias pertinentes procedentes de los dictámenes emitidos por la Autoridad y la evolución de los conocimientos científicos o técnicos.
2. Sin perjuicio del apartado 3, la Comisión adoptará medidas a los efectos del presente artículo con arreglo al procedimiento consultivo contemplado en el artículo 28, apartado 2.
3. Deberán adoptarse enmiendas al Catálogo por las que se establezca el contenido máximo en impurezas químicas a que se refiere el anexo I, apartado 1, o los niveles de pureza botánica a que se refiere el anexo I, apartado 2, o los niveles del contenido de humedad a que se refiere el anexo I, apartado 6, o las indicaciones sustitutivas de la declaración obligatoria a que se refiere el artículo 16, apartado 1, letra b). Estas medidas de alcance general, destinadas a modificar elementos no esenciales del presente Reglamento, se adoptarán con arreglo al procedimiento de reglamentación con control contemplado en el artículo 28, apartado 4.
4. Solo se podrán adoptar medidas en virtud del presente artículo si se cumplen las condiciones siguientes:
a)
que se hayan elaborado de conformidad con lo dispuesto en el apartado 1;
b)
que su contenido pueda aplicarse en toda la Comunidad en los sectores a los que se refieran, y
c)
que sean adecuadas para cumplir los objetivos del presente Reglamento.
5. El Catálogo se publicará en la serie L del Diario Oficial de la Unión Europea. El título y las referencias de los Códigos se publicarán en la serie C del Diario Oficial de la Unión Europea.
CAPÍTULO 6
DISPOSICIONES GENERALES Y FINALES
Artículo 27
Medidas de aplicación
1. La Comisión podrá modificar los anexos con el fin de adaptarlos a la luz de la evolución científica y técnica.
Estas medidas destinadas a modificar elementos no esenciales del presente Reglamento, incluso completándolo, se adoptarán con arreglo al procedimiento de reglamentación con control contemplado en el artículo 28, apartado 4.
2. Podrán adoptarse otras medidas de ejecución que sean necesarias para la aplicación del presente Reglamento con arreglo al procedimiento de reglamentación con control contemplado en el artículo 28, apartado 3, salvo que se disponga expresamente lo contrario.
Artículo 28
Procedimiento de comité
1. La Comisión estará asistida por el Comité permanente de la cadena alimentaria y de sanidad animal creado por el artículo 58 del Reglamento (CE) no 178/2002, denominado en lo sucesivo «el Comité».
2. En los casos en que se haga referencia al presente apartado, serán de aplicación los artículos 3 y 7 de la Decisión 1999/468/CE, observando lo dispuesto en su artículo 8.
3. En los casos en que se haga referencia al presente apartado, serán de aplicación los artículos 5 y 7 de la Decisión 1999/468/CE, observando lo dispuesto en su artículo 8.
El plazo contemplado en el artículo 5, apartado 6, de la Decisión 1999/468/CE, queda fijado en tres meses.
4. En los casos en que se haga referencia al presente apartado, serán de aplicación el artículo 5 bis, apartados 1 a 4, y el artículo 7 de la Decisión 1999/468/CE, observando lo dispuesto en su artículo 8.
5. En los casos en que se haga referencia al presente apartado, serán de aplicación el artículo 5 bis, apartados 1, 2, 4 y 6, y el artículo 7 de la Decisión 1999/468/CE, observando lo dispuesto en su artículo 8.
6. En los casos en que se haga referencia al presente apartado, serán de aplicación el artículo 5 bis, apartados 1 a 4, y apartado 5, letra b), y el artículo 7 de la Decisión 1999/468/CE, observando lo dispuesto en su artículo 8.
Los plazos contemplados en el artículo 5 bis, apartado 3, letra c), y apartado 4, letras b) y e), de la Decisión 1999/468/CE quedan fijados en dos meses, un mes y dos meses, respectivamente.
Artículo 29
Modificación del Reglamento (CE) no 1831/2003
El artículo 16 del Reglamento (CE) no 1831/2003 queda modificado como sigue:
1)
El apartado 1 queda modificado como sigue:
a)
la letra d) se sustituye por el texto siguiente:
«d)
cuando corresponda, el número de autorización del establecimiento que fabrica o comercializa el aditivo para piensos o la premezcla con arreglo al artículo 10 del Reglamento (CE) no 183/2005 del Parlamento Europeo y del Consejo, de 12 de enero de 2005, por el que se fijan requisitos en materia de higiene de los piensos (28), o, según proceda, al artículo 5 de la Directiva 95/69/CE;
b)
se añade el párrafo siguiente al final del apartado:
«En el caso de las premezclas, las letras b), d), e) y g) no se aplicarán a los aditivos para piensos añadidos.».
2)
El apartado 3 se sustituye por el texto siguiente:
«3. Además de la información indicada en el apartado 1, en el envase o recipiente que contenga un aditivo para piensos perteneciente a uno de los grupos funcionales especificados en el anexo III, o una premezcla que contenga un aditivo perteneciente a uno de los grupos funcionales especificados en el anexo III, deberá figurar, de manera bien visible, claramente legible e indeleble, la información indicada en dicho anexo.».
3)
El apartado 4 se sustituye por el texto siguiente:
«4. En el caso de las premezclas, la palabra “Premezcla” deberá figurar en la etiqueta. Deberán declararse los soportes, en el caso de las materias primas para piensos, de conformidad con el artículo 17, apartado 1, letra e), del Reglamento (CE) no 767/2009 del Parlamento Europeo y del Consejo, de 13 de julio de 2009, sobre la comercialización y la utilización de los piensos (29), y cuando se utilice agua como soporte, se declarará asimismo el contenido de humedad de la premezcla. Solo podrá indicarse una fecha de durabilidad mínima para cada premezcla en su conjunto; dicha fecha de durabilidad mínima se determinará a partir de la fecha de durabilidad mínima de cada uno de sus componentes.
Artículo 30
Derogación
Con efecto a partir del 1 de septiembre de 2010 quedan derogados el artículo 16 de la Directiva 70/524/CEE, las Directivas 79/373/CEE, 80/511/CEE, 82/471/CEE, 83/228/CEE, 93/74/CEE, 93/113/CE y 96/25/CE, y la Decisión 2004/217/CE.
Las referencias a las Directivas y a la Decisión derogadas se entenderán hechas al presente Reglamento con arreglo a la tabla de correspondencias que figura en el anexo IX.
Artículo 31
Sanciones
Los Estados miembros determinarán las sanciones que se impondrán en caso de infracción de las disposiciones del presente Reglamento y adoptarán todas las medidas necesarias para garantizar su cumplimiento. Las sanciones establecidas deberán ser efectivas, proporcionadas y disuasorias.
Los Estados miembros notificarán dichas disposiciones a la Comisión a más tardar el 1 de septiembre de 2010, así como cualquier modificación posterior de las mismas lo antes posible.
Artículo 32
Disposiciones transitorias
1. No obstante lo dispuesto en el artículo 33, párrafo segundo, el pienso comercializado o etiquetado de conformidad con las Directivas 79/373/CEE, 82/471/CEE, 93/74/CEE y 96/25/CE antes del 1 de septiembre de 2010 podrá comercializarse o permanecer en el mercado hasta que se agoten las existencias.
2. No obstante lo dispuesto en el artículo 8, apartado 2, las clases de pienso a que se refiere dicho artículo que hayan sido legalmente comercializadas antes del 1 de septiembre de 2010 podrán comercializarse o permanecer en el mercado hasta que se adopte una decisión sobre la solicitud de actualización de la lista de usos previstos a que se refiere el artículo 10, siempre y cuando dicha solicitud se haya presentado antes del 1 de septiembre de 2010.
3. No obstante lo dispuesto en el anexo I, apartado 1, del presente Reglamento, las materias primas para piensos podrán comercializarse y utilizarse hasta que se fije el contenido máximo de impurezas químicas derivadas de su proceso de fabricación y de los auxiliares tecnológicos, siempre y cuando cumplan al menos las condiciones establecidas en el anexo, parte A, punto II, apartado 1, de la Directiva 96/25/CE. Esta excepción dejará de aplicarse el 1 de septiembre de 2012.
4. Se podrán adoptar medidas para facilitar la transición a la aplicación del presente Reglamento. En particular, podrá precisarse en qué circunstancias pueden etiquetarse los piensos conforme al presente Reglamento antes de su fecha de aplicación. Estas medidas, destinadas a modificar elementos no esenciales del presente Reglamento, incluso completándolo, se adoptarán con arreglo al procedimiento de reglamentación con control contemplado en el artículo 28, apartado 4.
Artículo 33
Entrada en vigor
El presente Reglamento entrará en vigor a los veinte días de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
Será aplicable a partir del 1 de septiembre de 2010.
Sin embargo, los artículos 31 y 32 se aplicarán a partir de la fecha de entrada en vigor del presente Reglamento.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Bruselas, el 13 de julio de 2009.