РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 1099/2009 НА СЪВЕТА
от 24 септември 2009 година
относно защитата на животните по време на умъртвяване
(текст от значение за ЕИП)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 37 от него,
като взе предвид предложението на Комисията,
като взе предвид становището на Европейския парламент (1),
като взе предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (2),
след консултация с Комитета на регионите,
като има предвид, че:
(1)
Директива 93/119/ЕО на Съвета от 22 декември 1993 г. относно защитата на животните по време на клане или умъртвяване (3) определя общи минимални правила за защита на животните по време на клане или умъртвяване в рамките на Общността. От приемането си тази директива не е била съществено изменяна.
(2)
Умъртвяването на животни може да предизвика болка, уплаха, страх или други форми на страдание у животните дори и в условия, които са най-добри в техническо отношение. Някои операции, свързани с умъртвяването, могат да бъдат стресиращи и всяка техника за зашеметяване притежава известни недостатъци. Стопанските оператори, както и всяко лице, участващо в умъртвяването на животни, следва да предприемат необходимите мерки, за да се избегне болката и да се сведат до минимум уплахата и страданието на животните в процеса на клане или умъртвяване, като се вземат предвид най-добрите практики в тази област и разрешените съгласно настоящия регламент методи. Поради това следва да се счита, че болката, уплахата или страданието могат да бъдат избегнати, в случай че стопанските оператори, както и всяко лице, участващо в умъртвяването на животни, нарушават някое от изискванията на настоящия регламент или прилагат разрешени практики, без да вземат предвид най-актуалните технологии, като причиняват на животните, случайно или умишлено, болка, уплаха или страдание.
(3)
Защитата на животните по време на клане или умъртвяване влиза в обхвата на правото на Общността от 1974 г., а с Директива 93/119/ЕО се затвърждава още повече. Наблюдават се обаче големи несъответствия между отделните държави-членки в прилагането на тази директива и се посочват значителни проблеми и различия във връзка с хуманното отношение към животните, които могат да се отразят на конкурентоспособността между стопанските оператори.
(4)
Хуманното отношение към животните е ценност на Общността, установена с Протокол (№ 33) относно закрилата и хуманното отношение към животните, приложен към Договора за създаване на Европейската общност („Протокол (№ 33)“). Защитата на животните по време на клане или умъртвяване е обществен въпрос, който се отразява на отношението на потребителите към селскостопанските продукти. Освен това, по-добрата защита на животните по време на клане допринася за по-високото качество на месото и оказва непряко положително въздействие върху трудовата безопасност в кланиците.
(5)
Националното законодателство относно защитата на животните по време на клане или умъртвяване оказва въздействие върху конкуренцията и съответно върху функционирането на вътрешния пазар на продукти от животински произход, включени в приложение I към Договора за създаване на Европейската общност. Необходимо е да се определят общи правила, за да се гарантира рационалното развитие на вътрешния пазар за тези продукти.
(6)
Европейският орган за безопасност на храните (ЕОБХ), създаден с Регламент (ЕО) № 178/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2002 г. за установяване на общите принципи и изисквания на законодателството в областта на храните, за създаване на Европейски орган за безопасност на храните и за определяне на процедури относно безопасността на храните (4), прие две становища относно хуманното отношение към животните като аспект от основните системи за зашеметяване и умъртвяване на някои видове животни, а именно относно хуманното отношение към животните като аспект от основните системи за зашеметяване и умъртвяване на основните видове животни, отглеждани за търговски цели през 2004 г., и относно хуманното отношение към животните като аспект от основните системи за зашеметяване и умъртвяване на елени, кози, зайци, щрауси, патици, гъски и пъдпъдъци, отглеждани за търговски цели - през 2006 г. Правото на Общността в тази област следва да се актуализира, за да се вземат предвид посочените научни становища. Препоръките за постепенно премахване на употребата на въглероден диоксид при свинете, както и на употребата на електрически ток във водна баня за зашеметяване на птиците не са включени в настоящия регламент, тъй като от оценката на въздействието стана ясно, че към настоящия момент тези препоръки не са икономически приемливи в ЕС. Въпреки това е важно в бъдеще това обсъждане да продължи. За тази цел Комисията следва да подготви и представи доклад на Европейския парламент и на Съвета относно различните методи за зашеметяване на птици, и по-специално груповото зашеметяване чрез електрически ток във водна баня. Освен това, от настоящия регламент следва да се изключат други препоръки, тъй като те се отнасят за технически параметри, които следва да бъдат включени в мерките за изпълнение или в насоките на Общността. В настоящия регламент не са включени препоръки относно рибовъдството поради необходимостта от допълнително научно становище и икономическа оценка в тази област.
(7)
През 2007 г. Световната организация за здравеопазване на животните (OIE) прие Кодекса за здравеопазване на сухоземните животни, включващ насоки за клането на животни и за умъртвяването на животни с цел контрол на заболяванията. Тези международни насоки съдържат препоръки относно манипулациите, фиксирането, зашеметяването и обезкръвяването на животни в кланици и умъртвяването на животни при избухване на епидемии от заразни болести. Тези международни стандарти следва също да бъдат отразени в настоящия регламент.
(8)
След приемането на Директива 93/119/ЕО законодателството на Общността относно безопасността на храните, приложимо за кланиците, бе съществено изменено с приемането на Регламент (ЕО) № 852/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. относно хигиената на храните (5) и Регламент (ЕО) № 853/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. относно определяне на специфични хигиенни правила за храните от животински произход (6). В посочените регламенти се подчертава отговорността на стопанските оператори от хранително-вкусовата промишленост за гарантиране безопасността на храните. Кланиците подлежат и на процедура за предварително одобряване, при която конструкцията, разположението и оборудването се проверяват от компетентния орган, за да се гарантира съответствието им със съответните технически правила за безопасност на храните. Загрижеността във връзка с хуманното отношение към животните следва да се интегрира по-пълно в кланиците, в тяхната конструкция и разположение, както и използваното в тях оборудване.
(9)
Официалните проверки в хранителната верига също бяха реорганизирани с приемането на Регламент (ЕО) № 882/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. относно официалния контрол, провеждан с цел осигуряване на проверка на съответствието със законодателството в областта на фуражите и храните и правилата за опазване здравето на животните и хуманното отношение към животните (7) и на Регламент (ЕО) № 854/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. за определяне на специфичните правила за организирането на официален контрол върху продуктите от животински произход, предназначени за човешка консумация (8).
(10)
Условията, при които се умъртвяват животните, отглеждани за селскостопански цели, се отразяват пряко или непряко върху пазара на храни, фуражи или други продукти, както и върху конкурентоспособността на съответните стопански оператори. Поради това тези операции по умъртвяване следва да бъдат уредени в правото на Общността. Традиционните селскостопански видове като коне, магарета, говеда, овце, кози или свине обаче могат да се отглеждат и с друга цел, какъвто е случаят например с домашните любимци, цирковите животни, животните, използвани за работа или при спортни прояви. Когато животни от такива видове се умъртвяват с цел производство на храна или други продукти, тези дейности следва да попадат в обхвата на настоящия регламент. Следователно умъртвяването на диви или заблудени животни за целите на контрола на огнището не попада в обхвата на настоящия регламент.
(11)
За рибите са характерни съществени физиологични различия спрямо сухоземните животни и отглежданата в изкуствена среда риба се коли и умъртвява в съвсем различен контекст, по-специално по отношение на процеса на проверка. Освен това, научните изследвания за зашеметяването на рибите са много по-малко напреднали от тези за другите селскостопански видове. Следва да бъдат установени отделни стандарти за защита на рибите при умъртвяване. Поради това разпоредбите, приложими за рибите, следва да се ограничат понастоящем до ключовия принцип. Допълнителните инициативи на Общността следва да се основават на направена от ЕОБХ научна оценка на риска относно клането и умъртвяването на риба, в която е отразено социалното, икономическото и административното въздействие.
(12)
Етичен дълг е продуктивните животни да се умъртвяват при жестока болка, когато не съществува икономически жизнеспособен начин за облекчаване на тази болка. В преобладаващите случаи животните могат да бъдат умъртвявани, като се спазват съответните условия за хуманно отношение към тях. При изключителни обстоятелства обаче, като например инциденти в отдалечени райони, когато компетентният персонал и оборудването не могат да достигнат до животните, спазването на правилата за оптимално хуманно отношение към животните би могло да удължи страданието им. Следователно е целесъобразно в интерес на животните неотложното умъртвяване да бъде изключено от прилагането на някои разпоредби на настоящия регламент.
(13)
Понякога е възможно животните да бъдат опасни за хората, като евентуално застрашават живота им, причиняват им сериозни наранявания или им предават смъртоносни заболявания. Предотвратяването на тези опасности обикновено се осъществява чрез съответно фиксиране на животните, но е възможно при определени обстоятелства да се наложи умъртвяването на опасни животни, за да се отстранят тези рискове. В такива обстоятелства умъртвяването невинаги може да се осъществи в най-добри условия на хуманно отношение към животните поради неотложността на положението. Ето защо е необходимо да се ползва дерогация от задължението за зашеметяване или незабавно умъртвяване на животните в тези случаи.
(14)
Ловните дейности или любителските риболовни дейности протичат в контекст, за който са характерни условия за умъртвяване, твърде различни от прилаганите за селскостопанските животни, и ловът е предмет на специално законодателство. Следователно е целесъобразно умъртвяването по време на лов или любителски риболов да бъде изключено от обхвата на настоящия регламент.
(15)
В Протокол № (33) се подчертава необходимостта от спазването на законовите или административните разпоредби и на характерните за съответната държава-членка обичаи, свързани по-специално с религиозните обреди, културните традиции и регионалното наследство, при формулирането и прилагането на политиките на Общността, inter alia, в областта на селското стопанство и вътрешния пазар. Следователно е целесъобразно културните мероприятия да бъдат изключени от обхвата на настоящия регламент, в случай че изискването за хуманно отношение към животните би се отразило отрицателно върху самото естество на съответното мероприятие.
(16)
Освен това, културните традиции са свързани с унаследен, установен или обичаен начин на мислене, действие или поведение, включващ идеята за нещо предадено или придобито от предшественик. Те допринасят за поддържането на дълготрайни социални връзки между поколенията. При условие че тези дейности не засягат пазара на продукти от животински произход и не са продиктувани от производствени цели, е целесъобразно умъртвяването на животни по време на посочените мероприятия да бъде изключено от обхвата на настоящия регламент.
(17)
Клането на птици и питомни и диви зайци за лична домашна консумация не се практикува в мащаби, които има вероятност да засегнат конкурентоспособността на промишлените кланици. Също така, необходимите усилия на държавните органи за установяване и контрол на такива операции няма да бъдат пропорционални на потенциалните проблеми за разрешаване. Следователно е целесъобразно тези операции да бъдат изключени от обхвата на настоящия регламент.
(18)
С Директива 93/119/ЕО беше отпусната дерогация по отношение на зашеметяването на животни при ритуално клане, извършвано в кланици. Тъй като разпоредбите на Общността, приложими към ритуалното клане, са транспонирани различно в зависимост от националния контекст и като се има предвид, че националните правила отчитат аспекти, които се простират отвъд целта на настоящия регламент, е важно дерогацията по отношение на зашеметяването на животните преди клане да се запази, като обаче се остави известна степен на субсидиарност на всяка държава-членка. Вследствие на това настоящият регламент зачита свободата на религията и правото религията или убежденията да се изповядват чрез богослужение, обучение, религиозни обреди и ритуали съгласно член 10 от Хартата на основните права на Европейския съюз.
(19)
Съществуват достатъчно научни доказателства за това, че гръбначните животни са същества с усещания, които поради това следва да бъдат включени в обхвата на настоящия регламент. Влечугите и земноводните животни обаче не се отглеждат често в Общността и следователно няма да бъде целесъобразно или пропорционално да бъдат включени в неговия обхват.
(20)
Много методи за умъртвяване са болезнени за животните. Ето защо е необходимо да се използва зашеметяване, така че животните да изпаднат в безсъзнание и да изгубят чувствителността си преди или едновременно с умъртвяването. Определянето на степента на безсъзнание или липса на чувствителност у животното е сложно и трябва да се извършва по научно одобрена методология. Следва обаче да се осъществява наблюдение по показатели, за да се оцени ефикасността на процедурата в практически условия.
(21)
Наблюдението на ефикасността на зашеметяването се основава главно върху оценката на степента на съзнание и чувствителност на животните. Съзнанието на животното се състои предимно в способността му да изпитва емоции и да контролира движенията, които извършва по собствена воля. Като се изключи обездвижването чрез електричество или други видове изкуствено предизвикана парализа, може да се счита, че животното е в безсъзнание, когато смени естественото си изправено положение, не е будно и не показва признаци на положителни или отрицателни емоции като страх или възбуда. Чувствителността на животното се състои предимно в способността му да усеща болка. По принцип едно животно се счита за безчувствено, когато не проявява рефлекси и не реагира на стимули като звук, мирис, светлина или физически контакт.
(22)
Редовно се разработват и предлагат на пазара нови методи за зашеметяване, за да се отговори на новите предизвикателства пред животновъдството и месопроизводството. Поради това е важно да се упълномощи Комисията да одобрява нови методи за зашеметяване, като същевременно запази еднаква и висока степен на защита на животните.
(23)
Насоките на Общността са полезен инструмент, който предоставя на стопанските оператори и компетентните органи конкретна информация относно параметрите, които трябва да се използват, за да се осигури висока степен на защита на животните, като същевременно се запазят равноправните условия за стопанските оператори. Следователно е необходимо да се упълномощи Комисията да разработи такива насоки.
(24)
В зависимост от начина на прилагането им в процеса на клане или умъртвяване, някои методи за зашеметяване могат да доведат до смърт, при което е избегната болката и са сведени до минимум уплахата или страданието на животните. Други методи за зашеметяване могат да не доведат до смърт и животните могат да дойдат в съзнание и да си възвърнат чувствителността по време на следваща болезнена процедура. Следователно подобни методи следва да се допълнят от други техники, които водят до сигурна смърт, преди животните да дойдат в съзнание. Затова е от съществено значение да се уточни кои методи за зашеметяване се нуждаят от допълване с метод за умъртвяване.
(25)
Условията, при които се зашеметяват животните, и резултатите от това зашеметяване варират на практика поради много фактори. Ето защо следва да се прави редовна оценка на резултатите от зашеметяването. За тази цел стопанските оператори следва да създадат представителна извадка за проверка на ефикасността на техните практики на зашеметяване, като вземат предвид еднородността на групата от животни и други ключови фактори като използваното оборудване и участващия персонал.
(26)
Някои практики за зашеметяване могат да се окажат достатъчно надеждни, за да доведат до необратимото умъртвяване на животните при всички обстоятелства, при условие че се прилагат специфични ключови параметри. При подобни случаи нуждата от проверка на зашеметяването би била излишна и несъразмерна. Следователно е целесъобразно да се предвиди възможност за предоставяне на дерогации от задълженията за проверки на зашеметяването, когато съществуват достатъчно научни доказателства, че дадена практика за зашеметяване причинява необратима смърт на всички животни при определени търговски условия.
(27)
Хуманното отношение към животните е силно повлияно от ежедневното управление на операциите, а надеждни резултати могат да бъдат постигнати единствено ако стопанските оператори разработят средства за наблюдение, за да определят ефекта, който предизвикват. Следователно следва да се разработят стандартни оперативни процедури на всеки етап от производствения цикъл, които да се основават на оценката на риска. Те следва да включват ясни цели, отговорни лица, начин на действие, измерими критерии, както и процедури за наблюдение и регистрация. Ключовите параметри за всеки метод за зашеметяване следва да се определят по такъв начин, че да гарантират подходящо зашеметяване на всички животни, подложени на този процес.
(28)
Добре обученият и квалифициран персонал създава по-добри условия за третиране на животните. Уменията във връзка с хуманното отношение към животните се състоят в познаването на основните модели на поведение и на нуждите на съответните видове, както и на признаците, свидетелстващи за съзнание и чувствителност. Те включват и технически умения по отношение на използваното оборудване за зашеметяване. Следователно е необходимо от персонала, който извършва някои кланични операции, и от персонала, надзираващ сезонното умъртвяване на животните, отглеждани за добив на кожа, да се изисква притежаването на свидетелство за квалификация във връзка с изпълняваните от него операции. Да се изисква обаче свидетелство за квалификация от останалия персонал, който се занимава с умъртвяване на животни, не би било пропорционално на поставените цели.
(29)
За персонала с няколкогодишен опит може да се счита, че притежава известни умения. По отношение на този персонал в настоящия регламент следва да се предвиди преходна разпоредба относно изискването за свидетелство за квалификация.
(30)
Оборудването за зашеметяване се разработва и проектира с оглед на ефективността му в конкретен контекст. Поради това производителите следва да предоставят на потребителите подробни указания относно условията, при които следва да се използва и поддържа оборудването, за да се осигури оптимално хуманно отношение към животните.
(31)
За да бъде ефикасно, оборудването за зашеметяване и фиксиране следва да се поддържа по съответния начин. Възможно е да се наложи някои части на оборудването, което се използва интензивно, да бъдат заменени и дори ефикасността на оборудването, което се използва рядко, може да намалее вследствие на корозия или други фактори на околната среда. Също така някои видове оборудване се нуждаят от прецизно калибриране. Ето защо стопанските оператори, както и всяко лице, участващо в умъртвяването на животни, следва да прилагат процедури за поддръжка на това оборудване.
(32)
Фиксирането на животните е необходимо за безопасността на операторите и правилното прилагане на техниките за зашеметяване. Въпреки това фиксирането може да предизвика уплаха у животните и следователно следва да се прилага за възможно най-кратък период от време.
(33)
При неуспешно прилагане на процедурите за зашеметяване е възможно животните да изпитат страдание. Поради това в настоящия регламент следва да се предвиди наличието на подходящо резервно оборудване за зашеметяване, за да се сведат до минимум болката, уплахата или страданието на животните.
(34)
Обхватът на клане на птици, питомни и диви зайци за пряка доставка на малки количества месо на крайния потребител или на местни обекти за търговия на дребно, които директно доставят такова месо на крайния потребител като прясно месо, е различен в различните държави-членки поради националните правила, които уреждат тази дейност в съответствие с член 1, параграф 3, буква г) и член 4 от Регламент (ЕО) № 853/2004. Важно е обаче да се гарантира, че определени минимални изисквания относно хуманното отношение към животните също така се прилагат спрямо тези дейности.
(35)
По отношение на клането на определени категории животни, различни от птици, питомни и диви зайци за частна домашна консумация, вече съществуват определени минимални общностни изисквания, като предварителното зашеметяване, както и национални правила. Целесъобразно е обаче да се гарантира, че определени минимални изисквания относно хуманното отношение към животните също така са установени в настоящия регламент.
(36)
Регламент (ЕО) № 854/2004 съдържа списък на предприятията, от които е разрешен вносът в Общността на определени продукти от животински произход. Изложените в настоящия регламент общи и допълнителни изисквания, приложими към кланиците, следва да се вземат предвид за целите на посочения списък.
(37)
Общността се стреми да насърчава високи стандарти на хуманно отношение към популациите селскостопански животни в целия свят, по-специално във връзка с търговията. Тя подкрепя специфичните стандарти и препоръки относно хуманното отношение към животните на Световната организация за здравеопазване на животните, включително относно клането на животни. Тези стандарти и препоръки следва да се вземат предвид, когато за целите на вноса е необходимо да се установи равностойност с изискванията на Общността съгласно настоящия регламент.
(38)
Ръководствата за добри практики, изготвени от организации на стопанските оператори, са ценни инструменти за подпомагане на стопанските оператори по отношение на спазването на някои изисквания, определени в настоящия регламент, като например разработването и прилагането на стандартни оперативни процедури.
(39)
Кланиците и използваното в тях оборудване са проектирани за определени категории животни и определен капацитет. Ако този капацитет бъде надхвърлен или оборудването не се използва по предназначение, това се отразява отрицателно върху хуманното отношение към животните. Поради това информацията във връзка с посочените аспекти следва да се предава на компетентните органи и да представлява част от процедурата за одобряване на кланици.
(40)
Подвижните кланици намаляват необходимостта от транспортиране на животните на дълги разстояния и по този начин могат да допринесат за запазване на хуманното отношение към животните. Техническите ограничения за подвижните кланици обаче се различават от тези за стационарните кланици и е възможно да се наложи съответно адаптиране на техническите правила. Ето защо в настоящия регламент следва да се предвиди възможността за отпускане на дерогации за освобождаване на подвижните кланици от изискванията относно разположението, конструкцията и оборудването на кланиците. До приемането на подобни дерогации е целесъобразно да се разреши на държавите-членки да определят или да запазят националните правила по отношение на подвижните кланици.
(41)
По отношение на конструкцията, разположението и оборудването на кланиците редовно се въвеждат постижения на научно-техническия прогрес. Ето защо е важно да се упълномощи Комисията да изменя изискванията, приложими към конструкцията, разположението и оборудването на кланиците, като същевременно запазва еднаква и висока степен на защита на животните.
(42)
Насоките на Общността са полезни за предоставяне на стопанските оператори и компетентните органи на конкретна информация относно конструкцията, разположението и оборудването на кланиците, за да се гарантира висока степен на защита на животните, като същевременно се запазят равноправни условия за стопанските оператори. Следователно е необходимо да се упълномощи Комисията да приема такива насоки.
(43)
Клането без зашеметяване изисква гърлото да бъде прерязано с остър нож по подходящ начин, така че страданието да бъде сведено до минимум. Освен това има вероятност при животните, които не са фиксирани по механичен начин след прерязването, да се забави процесът на обезкръвяване и ненужно да се удължи страданието на животните. Говедата, овцете и козите са видовете, при които най-често се прилага тази процедура на клане. Следователно преживните животни, заклани без зашеметяване, следва да бъдат фиксирани самостоятелно и по механичен начин.
(44)
По отношение на манипулациите и фиксирането на животните в кланиците редовно се въвеждат постижения на научно-техническия прогрес. Ето защо е важно да се упълномощи Комисията да изменя изискванията, приложими към манипулациите и фиксирането на животните преди клане, като същевременно запазва еднаква и висока степен на защита на животните.
(45)
Насоките на Общността са полезни за предоставяне на стопанските оператори и на компетентните органи на специфична информация относно манипулациите и фиксирането на животните преди клане, за да се гарантира висока степен на защита на животните, като същевременно се запазят равноправни условия за стопанските оператори. Следователно е необходимо да се упълномощи Комисията да приема такива насоки.
(46)
Опитът на някои държави-членки показа, че назначаването на лице със специална квалификация като служител, отговарящ за хуманното отношение към животните, с оглед координиране и проследяване на прилагането на оперативните процедури за хуманно отношение към животните в кланиците, представлява положителен принос за хуманното отношение. Поради това посочената мярка следва да се прилага в рамките на Общността. Служителят, отговарящ за хуманното отношение към животните, следва да разполага с достатъчно власт и техническа квалификация, за да дава съответните насоки на персонала на кланичната линия.
(47)
Малките кланици, които преобладават при преките продажби на храна на крайния потребител, не се нуждаят от сложна система на управление, за да изпълняват общите принципи на настоящия регламент. Следователно в тези случаи изискването за наличие на служител, отговарящ за хуманното отношение към животните, не е пропорционално на поставените цели и в настоящия регламент следва да се предвиди дерогация от това изискване за такива кланици.
(48)
Унищожаването на огнище често е свързано с управление на кризи, съпроводено от приоритети като здраве на животните, обществено здравеопазване, околна среда или хуманно отношение към животните. Въпреки че е важно правилата за хуманно отношение към животните да се спазват по време на всички етапи от процеса на унищожаване на огнището, при извънредни обстоятелства спазването на тези правила може да застраши здравето на човека или да забави значително процеса на ликвидиране на дадено заболяване, като по този начин изложи повече животни на заболяване и смърт.
(49)
Във връзка с това на компетентните органи следва да бъде разрешено в конкретни случаи да ползват дерогация от някои разпоредби на настоящия регламент, когато ветеринарносанитарната обстановка изисква неотложно умъртвяване на животни и/или когато няма подходящи алтернативни възможности, за да им бъде осигурено оптимално хуманно отношение. Тези дерогации обаче не следва да заместват съответното планиране. За тази цел следва да се повиши нивото на планиране, а хуманното отношение към животните следва да се интегрира по съответния начин в плановете за действие в извънредни ситуации на заразни заболявания.
(50)
С оглед процедурите за обявяване на болести по животните, информация за избухване на епидемии в съответствие с Директива 82/894/ЕИО от 21 декември 1982 г. относно обявяване на болестите по животните в рамките на Общността (9) се предоставя чрез Системата за обявяване на болести по животните (ADNS). Понастоящем системата ADNS не предоставя конкретна информация относно хуманното отношение към животните, но може в бъдеще да бъде разширена с подобна цел. В резултат на това следва да се предвиди дерогация от задължението за отчетност във връзка с хуманното отношение към животните в случай на унищожаване на огнището, с цел очакваното бъдещо развитие на ADNS.
(51)
Съвременното оборудване за зашеметяване и фиксиране е все по-сложно и усъвършенствано и изисква специални умения и анализ. Поради това държавите-членки следва да гарантират, че се осигурява достатъчна научна помощ на компетентния орган, към който да се обръщат служителите, когато оборудването или методите за зашеметяване на животни трябва да бъдат оценени.
(52)
Ефикасността на всеки метод за зашеметяване се основава на контрола на ключовите параметри и редовната му оценка. Разработването на ръководства за добри практики по отношение на оперативните процедури и процедурите за наблюдение, които да се използват при умъртвяване на животни, е важно за предоставяне на подходящи насоки на стопанските оператори във връзка с хуманното отношение към животните. За оценката на такива ръководства са необходими научни знания, практически опит и постигане на компромис между заинтересованите страни. Ето защо тази задача следва да се изпълнява от референтен център или мрежа във всяка държава-членка, в сътрудничество със съответните заинтересовани страни.
(53)
Свидетелствата за квалификация следва да се издават по унифициран начин. Поради това органите или структурите, издаващи свидетелства за квалификация, следва да се акредитират съгласно единни стандарти, които следва да бъдат обект на научна оценка. Във връзка с това, структурата, предоставяща научна помощ в съответствие с член 20, следва да предоставя при необходимост становище относно капацитета и способността на органите или структурите, издаващи свидетелства за квалификация.
(54)
Регламент (ЕО) № 882/2004 предвижда някои действия от страна на компетентния орган в случай на неспазване на изискванията, по-специално по отношение на правилата за хуманно отношение. Във връзка с това е необходимо единствено да се предвидят допълнителните действия, специфични за настоящия регламент, които трябва да се предприемат.
(55)
В Регламент (ЕО) № 178/2002 се предвижда ЕОБХ да насърчава свързването в мрежа на организациите, работещи в неговата област на компетентност, с цел улесняване на научното сътрудничество, обмена на информация, разработването и изпълнението на съвместни проекти, както и обмяната на опит и на най-добри практики по отношение на законодателството в областта на храните.
(56)
Издаването на свидетелства за квалификация и курсовете за обучение следва да бъдат унифицирани. Поради това в настоящия регламент следва да се определят свързаните с това задължения на държавите-членки и условията, при които свидетелствата за квалификация ще се издават, прекратяват временно или отнемат.
(57)
Европейските граждани очакват да бъдат спазвани минимални правила за хуманно отношение по време на клането на животни. По някои въпроси отношението към животните зависи и от националните възприятия и някои държави-членки искат да запазят или да приемат по-широки правила за хуманно отношение от тези, които са одобрени на общностно равнище. Ето защо, в интерес на животните и при условие че това няма да засегне функционирането на вътрешния пазар, е подходящо да се разреши на държавите-членки известна гъвкавост да запазят или в определени области да приемат по-разширени национални правила.
Важно е да се гарантира, че държавите-членки не използват тези национални правила по начин, нарушаващ правилното функциониране на вътрешния пазар.
(58)
По някои въпроси от обхвата на настоящия регламент Съветът се нуждае от допълнителна научна, социална и икономическа информация преди да определи подробни правила, по-специално относно отглежданата в изкуствена среда риба и фиксирането на говеда чрез обръщане на тялото. Вследствие на това е необходимо Комисията да представи на Съвета тази информация, преди да бъде предложено каквото и да е изменение на регламента, по отношение на тези въпроси.
(59)
Разположението, конструкцията и оборудването на кланиците изискват дългосрочно планиране и инвестиране. Съответно в настоящия регламент следва да се предвиди подходящ преходен период, за да се вземе предвид времето, необходимо на отрасъла да се адаптира към съответните изисквания, определени в настоящия регламент. По време на този период следва да продължат да се прилагат изискванията на Директива 93/119/ЕО, приложими за разположението, конструкцията и оборудването на кланиците.
(60)
Държавите-членки следва да установят правила относно санкциите, приложими при нарушение на разпоредбите на настоящия регламент, и да гарантират тяхното прилагане. Посочените санкции следва да бъдат ефективни, съразмерни и възпиращи.
(61)
Тъй като целта на настоящия регламент, а именно да осигури хармонизиран подход по отношение на стандартите за хуманно отношение към животните по време на умъртвяване, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите-членки и следователно, поради мащаба и ефекта на настоящия регламент, може да бъде по-добре постигната на общностно равнище, Общността може да приеме мерки в съответствие с принципа за субсидиарност, уреден в член 5 от Договора. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в този член, за постигането на тази цел е необходимо и целесъобразно да се определят специфични правила за умъртвяването на животни за производство на храни, вълна, кожа, кожухарска кожа или други продукти, както и за свързаните операции. Настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигането на тази цел.
(62)
Следва да се приемат необходимите за прилагането на настоящия регламент мерки в съответствие с Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. за установяване на условията и реда за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (10),
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ПРЕДМЕТ, ОБХВАТ И ОПРЕДЕЛЕНИЯ
Член 1
Предмет и обхват
1. Настоящият регламент определя правилата за умъртвяване на животни, отглеждани или държани за производство на храни, вълна, кожа, кожухарска кожа или други продукти, както и за умъртвяване на животни за целите на унищожаване на огнището и свързаните операции.
По отношение на рибите обаче се прилагат единствено изискванията, определени в член 3, параграф 1.
2. Глава II, с изключение на член 3, параграфи 1 и 2 от нея, глава III и глава IV, с изключение на член 19 от нея, не се прилагат в случаите на неотложно умъртвяване извън кланиците или когато спазването на тези разпоредби би застрашило непосредствено и сериозно здравето и безопасността на човека.
3. Настоящият регламент не се прилага в следните случаи:
а)
при умъртвяване на животни:
i)
по време на научни експерименти, провеждани под надзора на компетентен орган;
ii)
при ловни дейности или любителски риболовни дейности;
iii)
при културни или спортни прояви;
б)
по отношение на птици и питомни и диви зайци, заклани извън кланицата от техния собственик за лична домашна консумация.
Член 2
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
а)
„умъртвяване“ означава всеки умишлен процес, причиняващ смъртта на животно;
б)
„свързани операции“ означава операции като манипулации, настаняване, фиксиране, зашеметяване и обезкръвяване на животни, които се провеждат в рамките на тяхното умъртвяване и на мястото, където трябва да бъдат умъртвени;
в)
„животно“ означава всяко гръбначно животно, с изключение на влечуги и земноводни животни;
г)
„неотложно умъртвяване“ означава умъртвяването на ранени или болни животни, които изпитват жестока болка или страдание, в случай че не съществува друга практическа възможност за намаляване на тази болка или страдание;
д)
„настаняване“ означава държането на животни в боксове, обори, навеси или открити терени във връзка с кланични операции или като част от тях;
е)
„зашеметяване“ означава всеки умишлен процес, който причинява загуба на съзнанието и чувствителността, без да предизвиква болка, включително всеки процес, водещ до незабавна смърт;
ж)
„религиозен обред“ означава поредица от действия, свързани с клане на животни, които се изискват от дадена религия;
з)
„културни или спортни прояви“ означава прояви, свързани основно или предимно с установени дългогодишни културни традиции или спортни дейности, включващи надбягвания или друг вид състезания, при които не се произвежда месо или други животински продукти, или при които това производство е минимално спрямо мащаба на проявата като такава и не е значимо от икономическа гледна точка;
и)
„стандартни оперативни процедури“ означава набор от писмени указания, чиято цел е унифициране на изпълнението на конкретна функция или стандарт;
й)
„клане“ означава умъртвяване на животни, предназначени за консумация от човека;
к)
„кланица“ означава всяко предприятие за клане на сухоземни животни, което попада в обхвата на Регламент (ЕО) № 853/2004;
л)
„стопански оператор“ означава всяко физическо или юридическо лице, което контролира предприятие, в което се умъртвяват животни или се извършват каквито и да е свързани операции, попадащи в обхвата на настоящия регламент;
м)
„животни, отглеждани за добив на кожа“ означава бозайници, отглеждани главно за производство на кожа, като норки, порове, лисици, миещи мечки, нутрии и чинчили;
н)
„унищожаване на огнището“ означава процесът на умъртвяване на животни с оглед опазване на общественото здраве, здравето на животните, хуманното отношение към животните или по екологични съображения, който се осъществява под надзора на компетентния орган;
о)
„птици“ означава селскостопански птици, включително птици, които не се считат за домашни, но се отглеждат като домашни животни, с изключение на щраусоподобните;
п)
„фиксиране“ означава прилагането върху животните на процедури за обездвижване, недопускащи болка, страх или възбуда, които могат да бъдат избегнати, с цел улесняване на ефективното зашеметяване и умъртвяване;
р)
„компетентен орган“ означава централният орган на дадена държава-членка, който има правомощия да осигурява спазването на изискванията на настоящия регламент, или всеки друг орган, на който този централен орган е делегирал тези правомощия;
с)
„разрушаване на гръбначния мозък“ означава разкъсване на тъканите на главния и на гръбначния мозък посредством дълъг пръчковиден инструмент, въведен през черепната кухина.
ГЛАВА II
ОБЩИ ИЗИСКВАНИЯ
Член 3
Общи изисквания за умъртвяването и свързаните операции
1. По време на умъртвяването им и свързаните операции животните се предпазват от всяка болка, уплаха или страдание, които могат да бъдат избегнати.
2. За целите на параграф 1 стопанските оператори предприемат по-специално необходимите мерки, за да гарантират, че животните:
а)
получават физическо удобство и защита, по-специално като се поддържат чисти, държат се при подходящи температурни условия и се предпазват от падане или подхлъзване;
б)
са защитени от нараняване;
в)
се третират и настаняват, като се взема предвид нормалното им поведение;
г)
не показват признаци на болка или страх, които могат да бъдат избегнати, и не проявяват анормално поведение;
д)
не страдат от продължително лишаване от храна и вода;
е)
са предпазени от взаимодействие с други животни, което може да бъде избегнато и което може да навреди на условията за хуманно отношение към тях.
3. Съоръженията, използвани за умъртвяване и свързаните операции, се проектират, конструират, поддържат и експлоатират по начин, гарантиращ спазване на задълженията, определени в параграфи 1 и 2, при очакваните условия на дейност на съоръжението през годината.
Член 4
Методи за зашеметяване
1. Животните се умъртвяват само след зашеметяване в съответствие с методите и специалните изисквания относно прилагането на тези методи, съдържащи се в приложение I. Загубата на съзнание и чувствителност се поддържат до смъртта на животното.
Методите, посочени в приложение I, които не причиняват незабавна смърт (наричани по-нататък „обикновено зашеметяване“) трябва да бъдат последвани възможно най-бързо от прилагане на процедура, гарантираща смърт, като обезкръвяване, разрушаване на гръбначния мозък, умъртвяване с електрически ток или продължителна аноксия.
2. Приложение I може да бъде изменено в съответствие с процедурата, посочена в член 25, параграф 2, с оглед отразяване на научно-техническия прогрес въз основа на становище на ЕОБХ.
Всички такива изменения гарантират хуманно отношение към животните, което е поне равностойно на това при действащите методи.
3. Насоки на Общността относно методите, изложени в приложение I, могат да бъдат приемани в съответствие с процедурата, посочена в член 25, параграф 2.
4. Изискванията на параграф 1 не се прилагат при клане на животни посредством специфични методи при религиозни обреди, при условие че клането се извършва в кланица.
Член 5
Проверки на зашеметяването
1. Стопанските оператори гарантират, че лицата, отговарящи за зашеметяването, или друг определен персонал, провеждат редовни проверки, за да се уверят, че животните не показват признаци на съзнание или чувствителност в периода между края на процеса на зашеметяване и смъртта.
Тези проверки се практикуват върху достатъчно представителна извадка от животни и честотата им се определя в зависимост от резултата от предходните проверки и от всички фактори, които е възможно да повлияят на ефикасността на процеса на зашеметяване.
В случай че резултатът от проверките показва, че животното не е зашеметено по подходящ начин, лицето, на което е възложено зашеметяването, незабавно предприема съответните мерки, както е посочено в стандартните оперативни процедури, изготвени в съответствие с член 6, параграф 2.
2. Ако, по смисъла на член 4, параграф 4, животните се умъртвяват без предварително зашеметяване, лицата, отговарящи за клането, провеждат системни проверки, за да гарантират, че животните не проявяват никакви признаци, че са в съзнание или че усещат, преди да бъдат освободени от фиксирането, и че не проявяват никакви признаци на живот преди да преминат през почистване или попарване.
3. По смисъла на параграфи 1 и 2 стопанските оператори могат да използват процедури за проверка, които са описани в ръководствата за добри практики, посочени в член 13.
4. Когато е целесъобразно, за да се вземе предвид високата степен на надеждност на някои методи за зашеметяване и въз основа на становище на ЕОБХ, могат да се приемат дерогации от изискванията, определени в параграф 1, в съответствие с процедурата, посочена в член 25, параграф 2.
Член 6
Стандартни оперативни процедури
1. Стопанските оператори планират предварително умъртвяването на животни и свързаните операции и ги провеждат в съответствие със стандартните оперативни процедури.
2. Стопанските оператори разработват и прилагат такива стандартни оперативни процедури, които позволяват да се гарантира, че умъртвяването и свързаните операции се провеждат в съответствие с член 3, параграф 1.
По отношение на зашеметяването в стандартните оперативни процедури:
а)
се вземат предвид препоръките на производителите;
б)
за всеки прилаган метод за зашеметяване се определят, въз основа на наличните научни доказателства, ключовите параметри, посочени в приложение I, глава I, гарантиращи неговата ефективност за зашеметяване на животните;
в)
се уточняват мерките, които трябва да се предприемат, когато проверките, посочени в член 5 показват, че животното не е зашеметено по подходящ начин, или, в случай че животните са заклани в съответствие с член 4, параграф 4, че животното все още проявява признаци на живот.
3. По смисъла на параграф 2 от настоящия член стопанските оператори могат да използват стандартни оперативни процедури, които са описани в ръководствата за добри практики, посочени в член 13.
4. Стопанските оператори предоставят своите стандартните оперативни процедури на компетентния орган при поискване.
Член 7
Ниво и свидетелство за квалификация
1. Умъртвяването и свързаните операции се осъществяват единствено от лица със съответното ниво на квалификация за извършването им, без да причиняват на животните никаква болка, стрес или страдание, които могат да бъдат избегнати.
2. Стопанските оператори гарантират, че следните кланични операции се извършват единствено от лица, притежаващи свидетелство за квалификация за тези операции съгласно член 21, доказващо тяхната способност да ги извършват в съответствие с правилата, определени в настоящия регламент:
а)
манипулации и грижа за животните, преди да бъдат фиксирани;
б)
фиксиране на животните с цел зашеметяване или умъртвяване;
в)
зашеметяване на животни;
г)
оценка на ефективното зашеметяване;
д)
окачване или повдигане на живи животни;
е)
обезкръвяване на живи животни;
ж)
клане в съответствие с член 4, параграф 4.
3. Без да се засяга задължението, определено в параграф 1 от настоящия член, умъртвяването на животни, отглеждани за добив на кожа, се извършва в присъствие и под пряк надзор на лице, притежаващо свидетелство за квалификация, както е посочено в член 21, издадено за всички операции, извършвани под негов надзор. Стопанските оператори от ферми за животни, отглеждани за добив на кожа, предварително уведомяват компетентния орган кога ще бъдат умъртвявани животни.
Член 8
Указания за употребата на оборудване за фиксиране и зашеметяване
Продуктите, които се търгуват или рекламират като оборудване за фиксиране или зашеметяване, се продават само ако са придружени от съответните указания за употреба, по начин, осигуряващ оптимални условия за хуманно отношение към животните. Тези указания също се предоставят на обществеността от производителите чрез интернет.
В посочените указания се уточняват по-специално:
а)
видовете, категориите, броят и/или теглото на животните, за които е предназначена употребата на оборудването;
б)
препоръчителните параметри за употреба в различни обстоятелства, включително ключовите параметри, изложени в приложение I, глава I;
в)
по отношение на оборудването за зашеметяване - метод за наблюдение на ефикасността на оборудването във връзка със спазването на правилата, определени в настоящия регламент;
г)
препоръките за поддръжка и при необходимост за калибриране на оборудването за зашеметяване.
Член 9
Употреба на оборудване за фиксиране и зашеметяване
1. Стопанските оператори гарантират, че всяко оборудване, използвано за фиксиране или умъртвяване на животни, се поддържа и проверява в съответствие с указанията на производителя от специално обучени за тази цел лица.
Стопанските оператори съставят регистър за поддръжката. Те съхраняват тези регистри минимум една година и ги предоставят на компетентния орган при поискване.
2. Стопанските оператори гарантират, че по време на операциите, свързани със зашеметяването, на непосредствено разположение на място се осигурява подходящо резервно оборудване, което се използва в случай на повреда на първоначално използваното оборудване за зашеметяване. Резервният метод може да се различава от първоначално използвания.
3. Стопанските оператори гарантират, че животните не се поставят в оборудване за фиксиране, включително в ограничители за главата, преди лицето, на което е възложено зашеметяването или обезкръвяването, да е готово за извършване на тези манипулации по най-бързия възможен начин.
Член 10
Частна домашна консумация
Единствено изискванията по член 3, параграф 1, член 4, параграф 1 и член 7, параграф 1 се прилагат по отношение на клането на животни за частна домашна консумация, различни от птици, питомни и диви зайци и свързаните операции извън кланица от техния собственик или от лице под отговорността и контрола на собственика.
При все това, изискванията по член 15, параграф 3 и точки 1.8-11, 3.1 и, доколкото се отнася до обикновеното зашеметяване - точка 3.2 от приложение III, също се прилагат по отношение на клането на животни за частна домашна консумация, различни от птици, питомни и диви зайци, свине, овце и кози извън кланица от техния собственик или от лице под отговорността и контрола на собственика.
Член 11
Пряка доставка на малки количества птици, питомни и диви зайци.
1. Единствено изискванията по член 3, параграф 1, член 4, параграф 1 и член 7, параграф 1 се прилагат за клане на птици, питомни и диви зайци в стопанството за целите на пряка доставка на малки количества месо от производителя на крайния потребител или на местни обекти за търговия на дребно, които пряко доставят такова прясно месо на крайния потребител, като се предвижда броят на закланите в стопанството животни да не надвишава максималния брой, установен в съответствие с процедурата, посочена в член 25, параграф 2.
2. Изискванията по глави II и III от настоящия регламент се прилагат по отношение на клането на такива животни, ако техният брой надвишава максималния брой, посочен в параграф 1 от настоящия член.
Член 12
Внос от трети държави
Изискванията по глави II и III от настоящия регламент, се прилагат по смисъла на член 12, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕО) № 854/2004.
Придружаващият внесено от трети държави месо здравен сертификат се допълва от атестация, доказваща, че са били изпълнени изисквания, поне равностойни на тези, определени в глави II и III от настоящия регламент.
Член 13
Разработване и разпространение на ръководства за добри практики
1. Държавите-членки насърчават разработването и разпространението на ръководства за добри практики с цел улесняване на прилагането на настоящия регламент.
2. Когато се изготвят такива ръководства за добри практики, те се разработват и разпространяват от организации на стопанските оператори.
а)
след консултации с представители на неправителствени организации, с компетентните органи или други заинтересовани страни;
б)
като се вземат предвид научните становища, посочени в член 20, параграф 1, буква в).
3. Компетентният орган оценява ръководствата за добри практики, с цел да се гарантира, че те са били разработени съгласно параграф 2 и че съответстват на съществуващите насоки на Общността.
4. В случай че организациите на стопанските оператори не успеят да предоставят ръководства за добри практики, компетентният орган може да разработи и публикува свои ръководства за добри практики.
5. Държавите-членки изпращат на Комисията всички ръководства за добри практики, валидирани от компетентния орган. Комисията създава и поддържа система за регистрация на тези ръководства и я предоставя на държавите-членки.
ГЛАВА III
ДОПЪЛНИТЕЛНИ ИЗИСКВАНИЯ ПО ОТНОШЕНИЕ НА КЛАНИЦИТЕ
Член 14
Разположение, конструкция, и оборудване на кланиците
1. Стопанските оператори гарантират, че разположението и конструкцията на кланиците и използваното в тях оборудване съответстват на правилата, изложени в приложение II.
2. За целите на настоящия регламент стопанските оператори при поискване представят на компетентния орган, посочен в член 4 от Регламент (ЕО) № 853/2004, за всяка кланица поне следната информация:
а)
максималния брой животни на час за всяка кланична линия;
б)
категорията и теглото на животните, за които може да се употребява наличното оборудване за фиксиране или зашеметяване;
в)
максималния капацитет на всяко място за настаняване.
Компетентният орган оценява информацията, представена от оператора в съответствие с първата алинея, когато одобрява кланицата.
3. В съответствие с процедурата, посочена в член 25, параграф 2, могат да се приемат:
а)
дерогации от правилата, изложени в приложение II, по отношение на подвижните кланици;
б)
изменения, необходими за адаптирането на приложение II с оглед отразяване на научно-техническия прогрес.
До приемането на дерогациите, посочени в буква а) от първата алинея държавите-членки могат да определят или да запазят националните правила по отношение на подвижните кланици.
4. Насоки на Общността за прилагане на параграф 2 от настоящия член и на приложение II могат да се приемат в съответствие с процедурата, посочена в член 25, параграф 2.
Член 15
Манипулации и операции за фиксиране в кланиците
1. Стопанските оператори гарантират спазването на оперативните правила за кланиците, изложени в приложение III.
2. Стопанските оператори гарантират, че всички животни, които се умъртвяват в съответствие с член 4, параграф 4, без предварително зашеметяване, са фиксирани самостоятелно; преживните животни се фиксират по механичен начин.
Не се използват системи за фиксиране на говеда, при които се прилага обръщане или неестествена позиция на тялото на животното, освен при животни, заклани в съответствие с член 4, параграф 4 и при условие че системите са оборудвани със съоръжение, ограничаващо както страничните, така и вертикалните движения на главата на животното и подлежащо на регулиране, за да съответства на размера на животното.
3. Забраняват се следните методи за фиксиране:
а)
окачване или повдигане на животни, които са в съзнание;
б)
механично стягане или завързване на крайниците или краката на животните;
в)
разрушаване на гръбначния мозък, например с двуостър скалпел или нож;
г)
използването на електричество за обездвижване на животното, което не води до зашеметяването или умъртвяването му в условия, които са под контрол, по-специално всяко използване на електричество, което не засяга мозъка.
Букви а) и б) обаче не се прилагат за окачването на птици.
4. Приложение III може да бъде изменено с оглед отразяване на научно-техническия прогрес, включително на становище на ЕОБХ в съответствие с процедурата, посочена в член 25, параграф 2.
5. Насоки на Общността за прилагане на правилата, изложени в приложение III, могат да се приемат в съответствие с процедурата, посочена в член 25, параграф 2.
Член 16
Процедури за наблюдение в кланиците
1. За целите на член 5 стопанските оператори въвеждат и прилагат подходящи процедури за наблюдение в кланиците.
2. Процедурите за наблюдение, посочени в параграф 1 от настоящия член описват начина, по който трябва да се извършват проверките, посочени в член 5, и включват най-малко следното:
а)
имената на лицата, отговарящи за процедурата за наблюдение;
б)
показатели за установяване на признаци за безсъзнание и за съзнание или чувствителност у животните; показатели за установяване на липса на признаци на живот у животните, заклани в съответствие с член 4, параграф 4;
в)
критерии за да се определи дали резултатите, установени от показателите, посочени в буква б), са задоволителни;
г)
обстоятелствата и/или времето за провеждане на наблюдението;
д)
броя животни във всяка извадка, която трябва да бъде проверена по време на наблюдението;
е)
съответните процедури в случай на неизпълнение на критериите, посочени в буква в), за да се гарантира преразглеждането на операциите по зашеметяване или умъртвяване с цел установяване на причините за евентуалните недостатъци и на промените, които трябва да се внесат в тези операции.
3. Стопанските оператори въвеждат специални процедури за наблюдение за всяка кланична линия.
4. Честотата на проверките се определя, като се отчитат основните рискови фактори като промените във връзка с вида или размерите на животните, които са подложени на клане, или работния режим на персонала, и по начин, позволяващ постигането на резултати с висока степен на надеждност.
5. За целите на параграфи 1-4 от настоящия член стопанските оператори могат да използват процедури за наблюдение, които са описани в ръководствата за добри практики, посочени в член 13.
6. Насоки на Общността относно процедурите за наблюдение в кланиците могат да бъдат приемани в съответствие с процедурата, посочена в член 25, параграф 2.
Член 17
Служител, отговарящ за хуманното отношение към животните
1. Стопанските оператори назначават за всяка кланица служител, отговарящ за хуманното отношение към животните, който да ги подпомага за гарантиране на спазването на правилата, определени в настоящия регламент.
2. Служителят, отговарящ за хуманното отношение към животните, е пряко подчинен на стопанския оператор и му докладва директно по въпросите, свързани с хуманното отношение към животните. Той има право да изисква от персонала на кланицата да предприема всякакви оздравителни действия, необходими за гарантиране спазването на правилата, определени в настоящия регламент.
3. Отговорностите на служителя, отговарящ за хуманното отношение към животните, се определят в стандартните оперативни процедури на кланицата и се довеждат ефективно до знанието на съответния персонал.
4. Служителят, отговарящ за хуманното отношение към животните, притежава свидетелство за квалификация съгласно член 21, което е издадено за всички операции, практикувани в кланиците, за които той отговаря.
5. Служителят, отговарящ за хуманното отношение към животните, води регистър за действията, предприети с цел подобряване на хуманното отношение към животните в кланицата, в която изпълнява задачите си. Тези регистри се съхраняват минимум една година и се предоставят на компетентния орган при поискване.
6. Параграфи 1-5 не се прилагат по отношение на кланици, в които годишно се колят по-малко от 1 000 животински единици бозайници или 150 000 птици или питомни зайци.
За целите на първата алинея „животинска единица“ означава стандартна мерна единица, която позволява агрегирането на различни животински категории с цел тяхното сравняване.
При прилагане на първата алинея държавите-членки използват следните коефициенти за превръщане:
а)
възрастни говеда по смисъла на Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета от 22 октомври 2007 г. за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специфични разпоредби за някои земеделски продукти (Общ регламент за ООП) (11) и еднокопитни животни: 1 животинска единица;
б)
други животни от рода на едрия рогат добитък: 0,50 животинска единица;
в)
свине с живо тегло над 100 kg: 0,20 животинска единица;
г)
други прасета: 0,15 животинска единица;
д)
овце и кози: 0,10 животинска единица;
е)
агнета, ярета и прасенца с живо тегло под 15 kg: 0,05 животинска единица.
ГЛАВА IV
УНИЩОЖАВАНЕ НА ОГНИЩЕТО И НЕОТЛОЖНО УМЪРТВЯВАНЕ
Член 18
Унищожаване на огнището
1. Компетентният орган, отговарящ за операция по унищожаване на огнището, изготвя план за действие с оглед гарантиране спазването на правилата, определени в настоящия регламент, преди началото на операцията.
В плановете за действие в извънредни ситуации, които се изискват съгласно правото на Общността в областта на здравето на животните, се включват по-специално планираните методи за зашеметяване и умъртвяване и съответните стандартни оперативни процедури за гарантиране спазването на правилата, определени в настоящия регламент, които се основават на описаната в плана за действие в извънредни ситуации хипотеза относно размера и местоположението на предполагаемите огнища.
2. Компетентният орган:
а)
гарантира провеждането на тези операции в съответствие с плана за действие, посочен в параграф 1;
б)
предприема всякакви подходящи действия за запазване на възможно най-добри условия за хуманно отношение към животните.
3. За целите на настоящия член и при изключителни обстоятелства компетентният орган може да отпуска дерогации от една или повече разпоредби на настоящия регламент, в случай че според него съществува вероятност спазването им да застраши здравето на човека или да забави значително процеса на ликвидиране на дадено заболяване.
4. До 30 юни всяка година компетентният орган, посочен в параграф 1, представя на Комисията доклад за проведените през предходната година операции по унищожаване на огнището и го предоставя на обществеността чрез интернет.
Във връзка с всяка операция по унищожаване на огнище посоченият доклад съдържа по-специално:
а)
причините за унищожаването на огнището;
б)
броя и видовете умъртвени животни;
в)
приложените методи за зашеметяване и умъртвяване;
г)
описание на срещнатите затруднения и, когато е уместно, намерените решения за облекчаване или свеждане до минимум на страданието на засегнатите животни;
д)
всяка дерогация, отпусната в съответствие с параграф 3.
5. Насоки на Общността за изготвяне и прилагане на планове за действие при унищожаване на огнище могат да се приемат в съответствие с процедурата, посочена в член 25, параграф 2.
6. Когато е целесъобразно, за да се вземе предвид събраната информация от ADNS, може да се приеме дерогация от задължението за докладване, определено в параграф 4 от настоящия член, в съответствие с процедурата, посочена в член 25, параграф 2.
Член 19
Неотложно умъртвяване
В случай на неотложно умъртвяване държателят на засегнатите животни предприема всички необходими мерки за възможно най-бързото им умъртвяване.
ГЛАВА V
КОМПЕТЕНТЕН ОРГАН
Член 20
Научна помощ
1. Всяка държава-членка гарантира, че на компетентните органи се осигурява съдействие при поискване и в достатъчна степен под формата на независима научна помощ чрез предоставяне на:
а)
научно-технически експертни становища във връзка с одобряването на кланиците съгласно член 14, параграф 2 и разработването на нови методи за зашеметяване;
б)
научни становища относно указанията, предоставени от производителите, във връзка с употребата и поддръжката на оборудването за фиксиране и зашеметяване;
в)
научни становища във връзка с ръководствата за добри практики, разработени в рамките на нейната територия за целите на настоящия регламент;
г)
препоръки за целите на настоящия регламент, по-специално във връзка с проверките и одитите;
д)
становища във връзка с капацитета и способността на отделни органи и структури да изпълняват изискванията, определени в член 21, параграф 2.
2. Научната помощ може да се предоставя чрез мрежа, при условие че всички задачи, изброени в параграф 1, се изпълняват по отношение на всички свързани дейности, които се провеждат в съответните държави-членки.
За тази цел всяка държава-членка определя една-единствена точка за контакт и я съобщава на обществеността чрез интернет. Тази точка за контакт отговаря за обмена на научно-техническа информация и най-добри практики във връзка с прилагането на настоящия регламент с нейните партньори и с Комисията.
Член 21
Свидетелство за квалификация
1. За целите на член 7 държавите-членки определят компетентния орган, отговарящ за:
а)
осигуряване на курсове за обучение на персонала, участващ в умъртвяването и свързаните операции;
б)
издаване на свидетелства за квалификация, удостоверяващи успешното полагане на независим краен изпит; тематичните области, включени в този изпит, отговарят на съответните категории животни и съответстват на операциите, посочени в член 7, параграфи 2 и 3, и на тематичните области, изложени в приложение IV;
в)
одобряване на учебни програми за курсовете, посочени в буква а), и на съдържанието и условията за провеждане на изпита, посочен в буква б).
2. Компетентният орган може да делегира правата за крайния изпит и за издаване на свидетелство за квалификация на отделен орган или структура, като този орган или структура:
а)
притежава необходимите за това експертни умения, персонал и оборудване;
б)
е независим и няма конфликт на интереси по отношение на крайния изпит и издаването на свидетелствата за квалификация.
Компетентният орган може също да делегира правата за организиране на курсовете за обучение на отделен орган или структура, който притежава необходимите за това експертни умения, персонал и оборудване.
Подробната информация относно органи или структури, на които са делегирани такива задачи, се предоставя на обществеността от компетентния орган чрез интернет.
3. В свидетелствата за квалификация се посочват категориите животни, типът оборудване и видът операции, изброени в член 7, параграфи 2 или 3, за които се отнасят.
4. Държавите-членки признават свидетелствата за квалификация, издадени в друга държава-членка.
5. Компетентният орган може да издава временни свидетелства за квалификация, при условие че:
а)
кандидатът е записан в един от курсовете за обучение, посочени в параграф 1, буква а);
б)
кандидатът ще работи в присъствие и под прекия надзор на друго лице, което притежава свидетелство за квалификация, издадено за конкретната дейност, която трябва да се извършва;
в)
срокът на валидност на временното свидетелство не превишава три месеца; и
г)
кандидатът представи писмена декларация, в която заявява, че досега не му е издавано друго временно свидетелство за квалификация със същия обхват или докаже пред компетентния орган, че не е бил в състояние да се яви на заключителния изпит.
6. Без да се засяга решение на съдебен орган или на компетентен орган, с което се забраняват манипулациите с животни, свидетелство за квалификация, включително временно свидетелство за квалификация, се издава само на лице, което представи писмена декларация, в която заявява, че не е извършило сериозно нарушение на правото на Общността и/или на националното право за защита на животните в рамките на трите години, предхождащи датата на кандидатстване за такова свидетелство.
7. Държавите-членки могат да признават квалификации, получени за други цели, като равностойни на свидетелства за квалификация за целите на настоящия регламент, при условие че тези квалификации са получени в условия, съответстващи на посочените в настоящия член. Компетентният орган предоставя на обществеността и актуализира чрез интернет списък на квалификациите, признати за равностойни на свидетелството за квалификация.
8. Насоки на Общността за прилагане на параграф 1 от настоящия член могат да се приемат в съответствие с процедурата, посочена в член 25, параграф 2.
ГЛАВА VI
НЕСПАЗВАНЕ НА УСЛОВИЯТА, САНКЦИИ И ИЗПЪЛНИТЕЛНИ ПРАВОМОЩИЯ
Член 22
Неспазване на условията
1. За целите на член 54 от Регламент (ЕО) № 882/2004 компетентният орган може, по-специално:
а)
да изисква от стопанските оператори да изменят своите стандартни оперативни процедури, и по-специално да забавят или преустановят производството;
б)
да изисква от стопанските оператори да увеличат честотата на проверките, посочени в член 5, и да изменят процедурите за наблюдение, посочени в член 16;
в)
да прекратява временно или да отнема свидетелства за квалификация, издадени съгласно настоящия регламент, от лице, което вече не показва достатъчна квалификация, знания или осведоменост относно задачите си, за да извършва операциите, за които е издадено свидетелството;
г)
да прекратява временно или да оттегля делегирането на правомощия, посочено в член 21, параграф 2;
д)
да изисква изменение на указанията, посочени в член 8, като надлежно взема под внимание научните становища, представени съгласно член 20, параграф 1, буква б).
2. Когато даден компетентен орган прекрати временно или отнеме свидетелство за квалификация, той уведомява за своето решение компетентния орган, издал свидетелството.
Член 23
Санкции
Държавата-членка определя правилата относно санкциите, приложими при нарушение на настоящия регламент, и предприема всички необходими мерки за гарантиране на прилагането им. Предвидените санкции трябва да бъдат ефективни, съразмерни и възпиращи. Държавите-членки нотифицират Комисията за тези разпоредби до 1 януари 2013 г., като я нотифицират незабавно и за всяко последващо изменение, отнасящо се до тези разпоредби.
Член 24
Правила за прилагане
Всякакви подробни правила, необходими за прилагането на настоящия регламент, могат да се приемат в съответствие с процедурата, посочена в член 25, параграф 2.
Член 25
Процедура на комитети
1. Комисията се подпомага от Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните, създаден с член 58 от Регламент (ЕО) № 178/2002.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилагат членове 5 и 7 от Решение 1999/468/ЕО.
Срокът, посочен в член 5, параграф 6 от Решение 1999/468/ЕО, се определя на три месеца.
ГЛАВА VII
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 26
По-строги национални правила
1. Настоящият регламент не възпрепятства държавите-членки да запазят националните правила, насочени към осигуряване на по-голяма защита на животните по време на умъртвяване, които са в сила към датата на влизане в сила на настоящия регламент.
Преди 1 януари 2013 г. държавите-членки информират Комисията за такива национални правила. Комисията уведомява съответно останалите държави-членки.
2. Държавите-членки могат да приемат национални правила, насочени към осигуряване на по-голяма защита на животните по време на умъртвяване в сравнение с предвидените в настоящия регламент във връзка със следните области:
а)
умъртвяването на животни и свързаните с него действия извън кланица;
б)
клането и свързаните с него действия на дивеч, отглеждан в стопанства, съгласно определението в параграф 1.6 от приложение I към Регламент (ЕО) № 853/2004, в т.ч. северния елен;
в)
клането на животни и свързаните с него действия в съответствие с член 4, параграф 4.
Държавите-членки нотифицират Комисията за всички такива национални правила. Комисията уведомява съответно останалите държави-членки.
3. Когато въз основа на нови научни доказателства държава-членка счете за необходимо да предприеме мерки, насочени към осигуряване на по-голяма защита на животните по време на умъртвяване във връзка с методите за зашеметяване, посочени в приложение I, тя нотифицира Комисията за предвидените мерки. Комисията уведомява съответно останалите държави-членки.
Комисията отправя въпроса до комитета, посочен в член 25, параграф 1, в рамките на 1 месец от нотификацията и въз основа на становище на ЕОБХ и в съответствие с процедурата, посочена в член 25, параграф 2, одобрява или отхвърля съответните национални мерки.
Когато счете за необходимо Комисията може въз основа на одобрените национални мерки да предложи изменения на приложение I в съответствие с член 4, параграф 2.
4. Държава-членка не забранява нито възпрепятства пускането на нейната територия на продукти от животински произход, получени от животни, които са били умъртвени в друга държава-членка, на основание, че съответните животни не са били умъртвени в съответствие с нейните национални правила, насочени към по-голяма защита на животните по време на умъртвяване.
Член 27
Доклади
1. Не по-късно от 8 декември 2014 г. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад относно възможността да се въведат известни изисквания във връзка със защитата на рибите по време на умъртвяване, като се отчита хуманното отношение към животните, както и социално-икономическото и екологичното въздействие. Ако е целесъобразно, този доклад се придружава от законодателни предложения за изменение на настоящия регламент чрез включването на специфични правила относно защитата на рибите по време на умъртвяване.
До приемането на такива мерки държавите-членки могат да запазят или да приемат национални правила относно защитата на рибите по време на клане или умъртвяване, като уведомяват Комисията за тях.
2. Не по-късно от 8 декември 2012 г. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад относно системите за фиксиране на говеда, при които се прилага обръщане или неестествена позиция на тялото на животното. Този доклад се основава на резултатите от научно изследване, в което тези системи се сравняват със системи, които поддържат говедата в изправено положение, и в него се отчита хуманното отношение към животните, както и социално-икономическите последици, включително въпросът дали са приемливи за религиозните общности и от гледна точка на безопасността на операторите. Ако е целесъобразно, този доклад се придружава от законодателни предложения за изменение на настоящия регламент относно системите за фиксиране на говеда, при които се прилага обръщане или неестествена позиция на тялото на животното.
3. Не по-късно от 8 декември 2013 г. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад относно различните методи за зашеметяване на птици, и по-специално груповото зашеметяване на птици чрез електрически ток във водна баня, като се отчита хуманното отношение към животните, както и социално-икономическото и екологичното въздействие.
Член 28
Отмяна
1. Директива 93/119/ЕИО се отменя.
За целите на член 29, параграф 1 от настоящия регламент обаче продължават да се прилагат следните разпоредби на Директива 93/119/ЕИО:
а)
приложение А:
i)
раздел I, параграф 1;
ii)
раздел II, параграф 1, параграф 3, второто изречение, параграфи 6, 7, 8 и параграф 9, първото изречение;
б)
приложение В, раздел II, параграф 3.A.2, първата алинея на параграфи 3.Б.1, 3.Б.2 и 3.Б.4 и параграфи 4.2 и 4.3.
2. Позоваванията на отменената директива се тълкуват като позовавания на настоящия регламент.
Член 29
Преходни разпоредби
1. До 8 декември 2019 г. член 14, параграф 1 се прилага единствено за нови кланици или за всяко ново разположение, конструкция или оборудване, които попадат в обхвата на правилата, изложени в приложение II, и които не са започнали да функционират преди 1 януари 2013 г.
2. До 8 декември 2015 г. държавите-членки могат да издават свидетелства за квалификация съгласно член 21 по опростена процедура на лица с най-малко три години доказан професионален опит в съответната област.
Член 30
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Прилага се от 1 януари 2013 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 24 септември 2009 година.
REGLAMENTO (CE) N o 1099/2009 DEL CONSEJO
de 24 de septiembre de 2009
relativo a la protección de los animales en el momento de la matanza
(Texto pertinente a efectos del EEE)
EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea y, en particular, su artículo 37,
Vista la propuesta de la Comisión,
Visto el dictamen del Parlamento Europeo (1),
Visto el dictamen del Comité Económico y Social Europeo (2),
Previa consulta al Comité de las Regiones,
Considerando lo siguiente:
(1)
La Directiva 93/119/CE del Consejo, de 22 de diciembre de 1993, relativa a la protección de los animales en el momento de su sacrificio o matanza (3), establece normas mínimas comunes de protección de los animales en el momento de su sacrificio o matanza en la Comunidad. La Directiva no ha sido objeto de modificaciones sustanciales desde su adopción.
(2)
La matanza puede provocar dolor, angustia, miedo u otras formas de sufrimiento a los animales, incluso en las mejores condiciones técnicas disponibles. Algunas operaciones conexas a la matanza pueden resultar estresantes y toda técnica de aturdimiento conlleva algunas desventajas. Los explotadores de empresas o cualquier persona implicada en la matanza de animales deben adoptar las medidas necesarias para evitar el dolor y reducir al mínimo la angustia y el sufrimiento de los animales durante los procesos de sacrificio o matanza, teniendo en cuenta las buenas prácticas en ese campo y los métodos autorizados con arreglo al presente Reglamento. Por tanto, el dolor, la angustia o el sufrimiento deben considerarse evitables cuando los explotadores de empresas o cualquier persona implicada en la matanza de animales incumplen uno de los requisitos del presente Reglamento o utilizan prácticas permitidas pero que no integran los últimos avances, provocando, por negligencia o de manera deliberada, dolor, angustia o sufrimiento a los animales.
(3)
La protección de los animales en el momento de su sacrificio o matanza está contemplada en la legislación comunitaria desde 1974 y se reforzó considerablemente con la Directiva 93/119/CE. Sin embargo, se han observado grandes disparidades de aplicación de la Directiva entre los Estados miembros y se han puesto de manifiesto grandes preocupaciones y diferencias en materia de bienestar animal susceptibles de afectar a la competencia entre los explotadores de empresas.
(4)
El bienestar de los animales es un valor comunitario consagrado en el Protocolo no 33 sobre la protección y el bienestar de los animales anejo al Tratado constitutivo de la Comunidad Europea («el Protocolo no 33»). La protección de los animales en el momento del sacrificio o la matanza es una cuestión de interés público que influye en la actitud de los consumidores frente a los productos agrícolas. Por otro lado, la mejora de la protección de los animales en el momento del sacrificio contribuye a mejorar la calidad de la carne y tiene un efecto positivo indirecto en la seguridad laboral en los mataderos.
(5)
La legislación nacional sobre la protección de los animales en el momento del sacrificio o la matanza influye en la competencia y, por consiguiente, en el funcionamiento del mercado interior de los productos de origen animal incluidos en el anexo I del Tratado. Es necesario establecer normas comunes para garantizar el desarrollo racional del mercado interior de estos productos.
(6)
La Autoridad Europea de Seguridad Alimentaria (EFSA), creada por el Reglamento (CE) no 178/2002 del Parlamento Europeo y del Consejo, de 28 de enero de 2002, por el que se establecen los principios y los requisitos generales de la legislación alimentaria, se crea la Autoridad Europea de Seguridad Alimentaria y se fijan procedimientos relativos a la seguridad alimentaria (4) adoptó dos dictámenes sobre los aspectos de bienestar de los principales sistemas de aturdimiento y matanza de algunas especies de animales, concretamente los aspectos de bienestar de los principales sistemas de aturdimiento y matanza de las principales especies animales comerciales, en 2004, y los aspectos de bienestar de los principales sistemas de aturdimiento y matanza aplicados a los ciervos, las cabras, los conejos, las avestruces, los patos, los gansos y las codornices criados en granjas con fines comerciales, en 2006. Conviene actualizar la legislación comunitaria en este ámbito para tomar en consideración los citados dictámenes científicos. Las recomendaciones de eliminar progresivamente el uso de dióxido de carbono para cerdos, así como el uso de equipamientos de aturdimiento por baño de agua para las aves de corral no se han incluido en el presente Reglamento porque la evaluación de impacto revela que dichas recomendaciones actualmente no resultan económicamente viables en la UE. No obstante, es importante continuar con este debate en el futuro. A tal fin, la Comisión debe elaborar y presentar al Parlamento Europeo y al Consejo un informe sobre los distintos métodos de aturdimiento para las aves de corral, en particular, los aturdimientos por baños de agua múltiples. Asimismo, otras recomendaciones se deben excluir del presente Reglamento porque se refieren a parámetros técnicos que deben formar parte de las medidas de ejecución o de unas directrices comunitarias. Las recomendaciones sobre los peces de piscifactoría no se han incluido en el presente Reglamento por la necesidad de disponer de más asesoramiento científico y una evaluación económica más profunda en este ámbito.
(7)
En 2007, la Organización Mundial de Sanidad Animal (OIE) adoptó el Código Sanitario para los Animales Terrestres que contiene directrices sobre el sacrificio de animales y la matanza de animales con fines de control de las enfermedades. Estas directrices internacionales incluyen recomendaciones relativas al manejo, la sujeción, el aturdimiento y el sangrado de los animales en los mataderos y a la matanza de animales en casos de brotes de enfermedades contagiosas. Las citadas normas internacionales deberían tomarse también en consideración en el presente Reglamento.
(8)
Desde la adopción de la Directiva 93/119/CE, la legislación comunitaria sobre la seguridad de los alimentos aplicable a los mataderos se ha modificado en profundidad con la adopción del Reglamento (CE) no 852/2004 del Parlamento Europeo y del Consejo, de 29 de abril de 2004, relativo a la higiene de los productos alimenticios (5), y del Reglamento (CE) no 853/2004 del Parlamento Europeo y del Consejo, de 29 de abril de 2004, por el que se establecen normas específicas de higiene de los alimentos de origen animal (6). Estos Reglamentos hacen hincapié en la responsabilidad de los explotadores de empresas alimentarias de garantizar la seguridad de los alimentos. Los mataderos están también sujetos a un procedimiento de autorización previa en el que la autoridad competente examina su construcción, su diseño y su equipamiento para cerciorarse de que cumplen las normas técnicas aplicables en materia de seguridad alimentaria. Las preocupaciones relativas al bienestar de los animales deben estar mejor integradas en los mataderos, en su construcción y diseño, así como en el equipamiento utilizado en ellos.
(9)
Los controles oficiales de la cadena alimentaria también se reorganizaron con la adopción del Reglamento (CE) no 882/2004 del Parlamento Europeo y del Consejo, de 29 de abril de 2004, sobre los controles oficiales efectuados para garantizar la verificación del cumplimiento de la legislación en materia de piensos y alimentos y la normativa sobre salud animal y bienestar de los animales (7), y del Reglamento (CE) no 854/2004 del Parlamento Europeo y del Consejo, de 29 de abril de 2004, por el que se establecen normas específicas para la organización de controles oficiales de los productos de origen animal destinados al consumo humano (8).
(10)
Las condiciones de matanza de los animales mantenidos con fines de explotación ganadera influyen directa o indirectamente en el mercado de los alimentos, los piensos y otros productos, así como en la competitividad de los explotadores de empresas de este sector. Por ello, las operaciones de matanza deben estar sujetas a la legislación comunitaria. Sin embargo, algunas especies de ganado tradicionales, como los caballos, los asnos, los bovinos, las ovejas, las cabras o los cerdos pueden mantenerse también por otras razones, por ejemplo, como animales de compañía, para exhibiciones o con fines laborales o deportivos. Si la matanza de animales de estas especies da lugar a la producción de alimentos y otros productos, esas operaciones pertenecen al ámbito de aplicación del presente Reglamento. En consecuencia, la matanza de animales silvestres o errantes con fines de control de la población no debe incluirse en el ámbito de aplicación del presente Reglamento.
(11)
Los peces presentan grandes diferencias fisiológicas respecto a los animales terrestres, y los peces de piscifactoría se sacrifican y se matan en un contexto muy distinto, especialmente por lo que respecta al proceso de inspección. Por otro lado, las investigaciones sobre el aturdimiento de los peces están mucho menos desarrolladas que en el caso de otras especies de cría. Deben establecerse normas separadas sobre la protección de los peces en el momento de su matanza. En consecuencia, las disposiciones aplicables a los peces deben limitarse actualmente al principio clave. Otras iniciativas de la Comunidad deben basarse en una determinación científica del riesgo, por parte de la Autoridad Europea de Seguridad Alimentaria, en relación con el sacrificio y la matanza de peces, y teniendo en cuenta las consecuencias sociales, económicas y administrativas.
(12)
Es un deber ético matar a los animales de producción que padecen un gran sufrimiento si no existe ningún modo económicamente viable de aliviarlo. En la mayoría de los casos, los animales pueden matarse en condiciones de bienestar adecuadas. Sin embargo, en circunstancias excepcionales, como los accidentes en lugares apartados, en los que el personal competente y el equipamiento no pueden llegar hasta los animales, el cumplimiento de normas óptimas de bienestar podría prolongar el sufrimiento. Por tanto, por el bien de los animales, procede excluir la matanza de emergencia de la aplicación de algunas disposiciones del presente Reglamento.
(13)
A veces, los animales pueden ser peligrosos para los seres humanos, e incluso poner en peligro su vida, provocar heridas graves o transmitir enfermedades mortales. La prevención de esos riesgos consiste generalmente en sujetar adecuadamente a los animales, pero, en algunos casos, también puede ser necesario atajarlos matando a los animales peligrosos. En tales circunstancias, debido a la emergencia, la matanza no siempre puede realizarse en las mejores condiciones de bienestar. Por lo tanto, en tales casos, debe preverse una excepción a la obligación de aturdir o matar inmediatamente a los animales.
(14)
Las actividades de caza y de pesca recreativa se desarrollan en un contexto en el que las condiciones de la matanza difieren mucho de las aplicadas a los animales de cría, y la caza está sujeta a legislación específica. Procede, por tanto, excluir las matanzas en el marco de la caza y la pesca recreativa del ámbito de aplicación del presente Reglamento.
(15)
El Protocolo no 33 subraya también la necesidad de respetar las disposiciones legales o administrativas y las costumbres de los Estados miembros relativas, en particular, a los ritos religiosos, las tradiciones culturales y el patrimonio regional al formular y aplicar las políticas comunitarias en materia de agricultura y mercado interior, entre otras. Por tanto, procede excluir los acontecimientos culturales del ámbito de aplicación del presente Reglamento cuando el cumplimiento de los requisitos sobre bienestar animal afecte a la propia naturaleza del acontecimiento en cuestión.
(16)
Por otro lado, las tradiciones culturales hacen referencia a un modelo de pensamiento, acción o comportamiento heredado, establecido o consuetudinario que incluye de hecho el concepto de algo transmitido por un antecesor o adquirido de él. Contribuyen, pues, a establecer vínculos sociales duraderos entre generaciones. A condición de que esas actividades no afecten al mercado de productos de origen animal y no estén motivadas por objetivos de producción, procede excluir del ámbito de aplicación del presente Reglamento las matanzas de animales durante esos acontecimientos.
(17)
El sacrificio de aves de corral, conejos y liebres para el consumo doméstico privado no se lleva a cabo a una escala que pueda afectar a la competitividad de los mataderos comerciales. Por otro lado, los esfuerzos que tendrían que desplegar los poderes públicos para detectar y controlar esas operaciones serían desproporcionados en relación con los eventuales problemas que se fueran a resolver. Por ello, procede excluir dichas operaciones del ámbito de aplicación del presente Reglamento.
(18)
La excepción respecto a la obligación de aturdimiento en caso de sacrificio religioso en mataderos fue concedida por la Directiva 93/119/CE. Dado que las disposiciones comunitarias aplicables a los sacrificios religiosos han sido transpuestas de manera distinta en función de los contextos nacionales y que las normas nacionales toman en consideración dimensiones que exceden de la finalidad del presente Reglamento, es importante mantener la excepción respecto a la obligación de aturdimiento de los animales antes del sacrificio, dejando, no obstante, cierto nivel de subsidiariedad a cada Estado miembro. En consecuencia, el presente Reglamento respeta la libertad de religión y el derecho a manifestar la religión o las convicciones a través del culto, la enseñanza, las prácticas y la observancia de los ritos, de acuerdo con el artículo 10 de la Carta de los Derechos Fundamentales de la Unión Europea.
(19)
Existen suficientes pruebas científicas que demuestran que los animales vertebrados son seres sensibles que, por lo tanto, deben incluirse en el ámbito de aplicación del presente Reglamento. Los reptiles y los anfibios, sin embargo, no suelen ser animales de cría en la Comunidad y, por lo tanto, no sería adecuado o proporcionado incluirlos en su ámbito de aplicación.
(20)
Muchos métodos de matanza causan dolor a los animales. Por ello, es necesario aturdir los animales para sumirlos en un estado de inconsciencia o insensibilidad antes de matarlos o de manera simultánea. Medir la ausencia de consciencia y sensibilidad de un animal es una operación compleja que debe efectuarse siguiendo métodos reconocidos desde un punto de vista científico. Debe efectuarse, no obstante, una supervisión por medio de indicadores para evaluar la eficacia del procedimiento en condiciones prácticas.
(21)
La supervisión de la eficacia del aturdimiento se basa principalmente en la evaluación de la consciencia y la sensibilidad de los animales. La consciencia de un animal consiste fundamentalmente en su capacidad de sentir emociones y de controlar su movilidad voluntaria. Salvando algunas excepciones, como la electroinmovilización u otras parálisis provocadas, un animal puede considerarse inconsciente cuando pierde su posición natural de pie, no despierta y no presenta signos de emociones positivas o negativas como el miedo o la excitación. La sensibilidad de un animal consiste esencialmente en su capacidad de sentir dolor. En general, un animal puede considerarse insensible cuando carece de reflejos o reacciones ante estímulos como el sonido, el olor, la luz o el contacto físico.
(22)
Con regularidad se desarrollan y se ponen en venta nuevos métodos de aturdimiento para hacer frente a los nuevos retos de la industria ganadera y cárnica. Por ello, es importante autorizar a la Comisión para que apruebe nuevos métodos de aturdimiento, manteniendo a la vez un nivel uniforme y elevado de protección de los animales.
(23)
Las directrices comunitarias constituyen un instrumento de utilidad para que los explotadores de empresas y las autoridades competentes dispongan de información específica sobre los parámetros que deben utilizarse para garantizar un elevado nivel de protección de los animales manteniendo al mismo tiempo unas condiciones equitativas para los explotadores de empresas. Por tanto, se debe autorizar a la Comisión a elaborar dichas directrices.
(24)
En función de cómo se utilicen durante los procesos de sacrificio o matanza, algunos métodos de aturdimiento pueden provocar la muerte, evitando el dolor y reduciendo al mínimo la angustia o el sufrimiento de los animales. Otros métodos de aturdimiento no provocan la muerte y los animales pueden recuperar la consciencia o la sensibilidad durante los procedimientos dolorosos subsiguientes. Por tanto, se deben completar dichos métodos con otras técnicas que provoquen una muerte segura antes de la recuperación de los animales. Resulta fundamental, por tanto, especificar los métodos de aturdimiento que es necesario completar con un método de matanza.
(25)
Las condiciones en que se aturden los animales y los resultados del aturdimiento varían en la práctica por múltiples factores. Debe efectuarse, pues, una evaluación regular del resultado del aturdimiento. A tal fin, los explotadores de empresas deben establecer una muestra representativa para comprobar la eficacia de sus prácticas de aturdimiento, teniendo en cuenta la homogeneidad del grupo de animales y otros factores fundamentales, como el equipamiento utilizado y el personal participante.
(26)
Se puede demostrar que algunos protocolos de aturdimiento son suficientemente fiables para provocar una muerte irreversible del animal en cualquier circunstancia en los casos en los que se apliquen parámetros clave específicos. En esos casos, los controles del aturdimiento se revelan innecesarios y desproporcionados. Resulta por tanto adecuado prever la posibilidad de que se permitan excepciones respecto de la obligación de efectuar controles del aturdimiento, cuando existan pruebas científicas suficientes de que un determinado protocolo de aturdimiento provoca una muerte irreversible a todos los animales en determinadas condiciones comerciales.
(27)
La gestión diaria de las operaciones influye ampliamente en el bienestar de los animales y solo se obtendrán resultados fiables si los explotadores de empresas elaboran instrumentos de supervisión para evaluar sus efectos. Deben desarrollarse, pues, procedimientos normalizados de trabajo, basados en los riesgos, en todas las fases del ciclo de producción. Estos procedimientos deberían incluir objetivos claros, personas responsables, modos de actuación, criterios cuantificables y procedimientos de supervisión y registro. Los parámetros clave establecidos para cada método de aturdimiento deben especificarse de tal modo que garanticen el aturdimiento correcto de todos los animales sometidos al proceso.
(28)
Un personal debidamente formado y cualificado mejora las condiciones de trato de los animales. La competencia en el ámbito del bienestar animal implica un conocimiento de los modelos de comportamiento básicos y de las necesidades de las especies en cuestión, así como de los signos de consciencia y sensibilidad. Requiere también conocimientos acerca del equipamiento de aturdimiento utilizado. Por ello, debe exigirse un certificado de competencia para la realización de sus tareas al personal que practica ciertas operaciones de sacrificio y a las personas que supervisan la matanza estacional de animales de peletería. La exigencia de un certificado de competencia a otras personas que matan animales sería, no obstante, desproporcionada respecto a los objetivos perseguidos.
(29)
Cabe suponer que el personal con varios años de experiencia ha acumulado ciertos conocimientos. A este respecto, en el presente Reglamento debe preverse una disposición transitoria relativa a los requisitos del certificado de competencia para ese personal.
(30)
El equipamiento de aturdimiento está previsto y diseñado para ser eficaz en un contexto determinado. Los fabricantes deberían indicar detalladamente a los usuarios cómo debe utilizarse y mantenerse para garantizar un bienestar óptimo de los animales.
(31)
El equipamiento de aturdimiento y sujeción debe ser objeto de un mantenimiento adecuado para garantizar su eficacia. Si el equipamiento se utiliza mucho puede ser preciso reemplazar algunas piezas, e incluso si se utiliza ocasionalmente puede perder eficacia debido a la corrosión u otros factores ambientales. Asimismo, algunos equipamientos deben calibrarse con precisión. En esos casos, los explotadores de empresas o cualquier persona implicada en la matanza de animales deben aplicar procedimientos de mantenimiento de sus equipamientos.
(32)
La sujeción del animal es necesaria para la seguridad de los explotadores y la aplicación correcta de algunas técnicas de aturdimiento. Sin embargo, es probable que la sujeción produzca angustia al animal, por lo que debe aplicarse el período de tiempo más breve posible.
(33)
Los animales pueden sufrir cuando fallan los procedimientos de aturdimiento. El presente Reglamento debe prever un equipamiento de aturdimiento auxiliar adecuado para reducir al mínimo el dolor, la angustia o el sufrimiento de los animales.
(34)
La escala del sacrificio de aves de corral, conejos y liebres para el suministro directo de pequeñas cantidades de carne al consumidor final o a establecimientos locales de venta al por menor que suministran directamente dicha carne al consumidor final como carne fresca varía de un Estado miembro a otro a causa de las normas nacionales que regulan dicha actividad [artículo 1, apartado 3, letra d), y apartado 4, del Reglamento (CE) no 853/2004]. Por eso, es importante garantizar que determinados requisitos mínimos sobre el bienestar animal también se aplican a estas actividades.
(35)
Por lo que respecta al sacrificio de determinadas categorías de animales distintas de las aves de corral, conejos y liebres para consumo doméstico, ya existen determinados requisitos mínimos en la Comunidad, como el aturdimiento previo, así como normas nacionales. Por eso, conviene garantizar que en el presente Reglamento también se establecen normas mínimas en materia de bienestar de los animales.
(36)
El Reglamento (CE) no 854/2004 prevé una lista de establecimientos desde los que está permitido importar productos específicos de origen animal en la Comunidad. Los requisitos generales y los requisitos adicionales aplicables a los mataderos, establecidos en el presente Reglamento, deben tomarse en consideración a efectos de esa lista.
(37)
La Comunidad pretende promover normas rigurosas en materia de bienestar de la población ganadera mundial, en particular en relación con el comercio. Respalda las normas y recomendaciones específicas en materia de bienestar de los animales de la OIE, entre estas las relativas al sacrificio de los animales. Dichas normas y recomendaciones se deberán tener en cuenta cuando haya que establecer elementos de equivalencia con los requisitos comunitarios a efectos de importaciones.
(38)
Las guías de buenas prácticas, elaboradas por organizaciones de explotadores de empresas, constituyen valiosos instrumentos que sirven para ayudar a los explotadores de empresas a cumplir determinados requisitos previstos en el presente Reglamento, como por ejemplo los relativos al establecimiento y aplicación de procedimientos normalizados de trabajo.
(39)
Los mataderos y el equipamiento utilizado en ellos están diseñados para determinadas categorías de animales y capacidades. Superar esas capacidades o utilizar el equipamiento con fines para los que no está diseñado afectan al bienestar de los animales. Por ello, la información sobre estos aspectos debería comunicarse a las autoridades competentes y formar parte del procedimiento de autorización de los mataderos.
(40)
Los mataderos móviles reducen la necesidad de efectuar largos transportes de animales y, por tanto, pueden contribuir a preservar su bienestar. Sin embargo, las necesidades técnicas de los mataderos móviles son distintas de las de los mataderos fijos y quizás sea preciso adaptar las normas técnicas en consecuencia. A tal fin, el presente Reglamento debe prever la posibilidad de establecer excepciones respecto a los requisitos sobre el diseño, la construcción y el equipamiento de los mataderos. A la espera de la adopción de dichas excepciones, conviene permitir que los Estados miembros establezcan o mantengan normas nacionales relativas a los mataderos móviles.
(41)
Se hacen regularmente avances científicos y técnicos sobre la construcción, el diseño y el equipamiento de los mataderos. Es importante, pues, autorizar a la Comisión a modificar los requisitos aplicables a la construcción, el diseño y el equipamiento de los mataderos, manteniendo al mismo tiempo un nivel uniforme y elevado de protección de los animales.
(42)
Es útil establecer directrices comunitarias que den a los explotadores de empresas y a las autoridades competentes información específica sobre la construcción, el diseño y el equipamiento de los mataderos para garantizar un elevado nivel de protección de los animales y mantener al mismo tiempo unas condiciones equitativas para los explotadores de empresas. En consecuencia, se debe autorizar a la Comisión a adoptar tales directrices.
(43)
El sacrificio sin aturdimiento exige degollar con precisión al animal con un cuchillo afilado para reducir al mínimo su sufrimiento. Además, el sangrado en los animales que no están sujetos mecánicamente después de ser degollados puede hacerse más lento y, en consecuencia, prolongar inútilmente su sufrimiento. Los animales de las especies bovina, ovina y caprina son las especies más comunes sacrificados siguiendo este procedimiento. Por ello, los rumiantes sacrificados sin aturdimiento deben sujetarse de manera individual y mecánica.
(44)
Se producen regularmente avances científicos y técnicos en el manejo y sujeción de los animales en los mataderos. Importa, pues, autorizar a la Comisión a modificar los requisitos aplicables al manejo y sujeción de los animales antes del sacrificio, manteniendo al mismo tiempo un nivel uniforme y elevado de protección de los animales.
(45)
Es útil establecer directrices comunitarias que den a los explotadores de empresas y a las autoridades competentes información específica sobre el manejo y sujeción de los animales antes del sacrificio para garantizarles un elevado nivel de protección y mantener al mismo tiempo unas condiciones equitativas para los explotadores de empresas. En consecuencia, se debe autorizar a la Comisión a adoptar tales directrices.
(46)
La experiencia acumulada en algunos Estados miembros pone de manifiesto que el nombramiento de un encargado del bienestar animal especialmente cualificado para coordinar y vigilar la aplicación de los procedimientos operativos relacionados con el bienestar animal en los mataderos influye positivamente en el bienestar de los animales. Por tanto, esta medida debería aplicarse en toda la Comunidad. El encargado del bienestar animal debería tener suficiente autoridad y competencia técnica para dar orientaciones pertinentes al personal de la cadena de sacrificio.
(47)
Los pequeños mataderos que venden principalmente alimentos a los consumidores finales no necesitan un complejo sistema de gestión para aplicar los principios generales del presente Reglamento. El requisito de que tengan un encargado del bienestar animal sería, pues, desproporcionado respecto a los objetivos perseguidos en tales casos y el presente Reglamento debe prever una excepción respecto a ese requisito para dichos mataderos.
(48)
El vaciado sanitario implica una gestión de crisis con prioridades paralelas, como la salud animal, la salud pública, el medio ambiente o el bienestar animal. Si bien es importante el cumplimiento de las normas de bienestar animal en todas las etapas del proceso de vaciado sanitario, puede ocurrir que en circunstancias excepcionales el cumplimiento de esas normas ponga en riesgo la salud humana o ralentice considerablemente el proceso de erradicación de una enfermedad, lo que expone un mayor número de animales al riesgo de enfermedad y de muerte.
(49)
Por consiguiente, debe permitirse que las autoridades competentes hagan excepciones a la aplicación de algunas disposiciones del presente Reglamento, previo examen caso por caso, cuando la situación sanitaria animal requiera una matanza de emergencia de animales o se carezca de una alternativa adecuada para aportarles un nivel de bienestar óptimo. Ahora bien, tales excepciones no deberían sustituir a una planificación adecuada. A tal fin, debe aumentarse el nivel de planificación e integrar adecuadamente el bienestar animal en los planes de emergencia para las enfermedades contagiosas.
(50)
A efectos de los procedimientos de notificación de enfermedades animales, la información sobre focos de enfermedades de conformidad con la Directiva 82/894/CEE, de 21 de diciembre de 1982, relativa a la notificación de las enfermedades de los animales en la Comunidad (9) se notifica a través del sistema de notificación de enfermedades animales. En este momento, dicho sistema no proporciona información específica sobre bienestar animal, si bien se puede desarrollar en el futuro para que así sea. Como consecuencia de ello, debe preverse una excepción a la obligación de informar sobre el bienestar animal en caso de vaciado sanitario, con objeto de plantear que se siga desarrollando el sistema de notificación de enfermedades animales.
(51)
Los equipamientos de aturdimiento y sujeción modernos son cada vez más complejos, por lo que requieren conocimientos técnicos y análisis específicos. A este respecto, conviene que los Estados miembros velen por que se facilite a la autoridad competente el apoyo científico suficiente, al que puedan referirse los encargados del bienestar animal cuando sea preciso evaluar equipamientos o métodos de aturdimiento de los animales.
(52)
La eficacia de cada método de aturdimiento está basada en el control de parámetros clave y su evaluación regular. Con el fin de dar instrucciones adecuadas a los explotadores de empresas, es importante elaborar guías de buenas prácticas sobre bienestar animal para los procedimientos de trabajo y supervisión que deben emplearse en el momento de la matanza de los animales. La evaluación de esas guías requiere conocimientos científicos, experiencia práctica y compromiso entre las partes interesadas. Esa tarea debería realizarla un centro o red de referencia en cada Estado miembro en cooperación con las partes interesadas pertinentes.
(53)
La entrega de certificados de competencia debería hacerse de manera uniforme. En ese sentido, los organismos o entidades que expidan los certificados deberían estar acreditados según normas coherentes, que se deben evaluar científicamente. Por consiguiente, la entidad que proporciona el apoyo científico de conformidad con el artículo 20 debe facilitar, cuando sea necesario, su dictamen sobre la capacidad e idoneidad de organismos o entidades expedidores de certificados de competencia.
(54)
El Reglamento (CE) no 882/2004 prevé que la autoridad competente adopte algún tipo de medida en caso de incumplimiento, en particular por lo que respecta a las normas sobre bienestar. Así pues, solo es necesario prever las medidas adicionales que sean específicas del presente Reglamento.
(55)
El Reglamento (CE) no 178/2002 dispone que la Autoridad fomentará la interconexión de las organizaciones que actúen en los ámbitos comprendidos en su cometido para facilitar la cooperación científica, el intercambio de información, la creación y puesta en práctica de proyectos conjuntos y el intercambio de conocimientos y mejores prácticas en el campo de la legislación alimentaria.
(56)
Los certificados de competencia y los cursos de formación deben ofrecerse de manera uniforme. A tal fin, el presente Reglamento debe establecer las obligaciones de los Estados miembros al respecto, así como las modalidades en que deben concederse, suspenderse o retirarse los certificados de competencia.
(57)
Los ciudadanos europeos esperan que se respeten las normas mínimas sobre bienestar durante el sacrificio de los animales. En determinadas zonas, la actitud respecto de los animales también depende de la percepción nacional y en algunos Estados miembros se reclama que se mantengan o adopten normas sobre bienestar animal más amplias que las que se han acordado a escala comunitaria. En interés de los animales y siempre que ello no afecte al funcionamiento del mercado interno, conviene permitir cierta flexibilidad a los Estados miembros para mantener, o en algunos ámbitos concretos, adoptar unas normas nacionales más amplias.
Es importante garantizar que los Estados miembros no utilizan dichas normas nacionales para perjudicar el correcto funcionamiento del mercado interior.
(58)
Respecto a algunos campos del ámbito de aplicación del presente Reglamento, el Consejo necesita ampliar la información científica, social y económica antes de establecer normas detalladas, en particular en el caso de los peces de piscifactoría y en relación con la sujeción por inversión del bovino. Como consecuencia, es necesario que la Comisión facilite al Consejo dicha información antes de proponer cualquier modificación de estos campos del presente Reglamento.
(59)
El diseño, la construcción y el equipamiento de los mataderos exigen una inversión y una planificación a largo plazo. En ese sentido, el presente Reglamento debe prever un período transitorio que tenga en cuenta el tiempo necesario para que la industria se adapte a los requisitos que establece. Durante ese período, deben seguir aplicándose los requisitos de la Directiva 93/119/CE sobre el diseño, la construcción y el equipamiento de los mataderos.
(60)
Los Estados miembros deben establecer normas sobre las sanciones en caso de incumplimiento de las disposiciones del presente Reglamento y velar por su aplicación. Las sanciones han de ser eficaces, proporcionadas y disuasorias.
(61)
Dado que el objetivo del presente Reglamento, a saber garantizar un planteamiento armonizado en relación con normas mínimas para el bienestar de los animales en el momento de la matanza, no puede ser alcanzado de manera suficiente por los Estados miembros y, por consiguiente, debido a las dimensiones y efectos del presente Reglamento, puede lograrse mejor a nivel comunitario, la Comunidad puede adoptar medidas, de acuerdo con el principio de subsidiariedad consagrado en el artículo 5 del Tratado. De conformidad con el principio de proporcionalidad, enunciado en dicho artículo, para conseguir ese objetivo es necesario y adecuado establecer normas sobre la matanza de animales con vistas a la producción de alimentos, lana, cuero, piel u otros productos, así como sobre las operaciones conexas a ella. El presente Reglamento no excede de lo necesario para alcanzar dicho objetivo.
(62)
Procede aprobar las medidas necesarias para la ejecución del presente Reglamento con arreglo a la Decisión 1999/468/CE del Consejo, de 28 de junio de 1999, por la que se establecen los procedimientos para el ejercicio de las competencias de ejecución atribuidas a la Comisión (10).
HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
CAPÍTULO I
OBJETO, ÁMBITO DE APLICACIÓN Y DEFINICIONES
Artículo 1
Objeto y ámbito de aplicación
1. El presente Reglamento establece normas sobre la matanza de animales criados o mantenidos con vistas a la producción de alimentos, lana, cuero, piel u otros productos, así como la matanza de animales a efectos de vacío sanitario, y sobre las operaciones conexas a ella.
No obstante, en el caso de los peces, se aplicarán únicamente los requisitos previstos en el artículo 3, apartado 1.
2. El capítulo II, salvo el artículo 3, apartados 1 y 2, el capítulo III y el capítulo IV, salvo el artículo 19, no se aplicarán en caso de matanza de emergencia fuera de un matadero o si la aplicación de esas disposiciones diera lugar a un riesgo inmediato y grave para la salud o la seguridad humanas.
3. El presente Reglamento no se aplicará:
a)
si los animales son matados:
i)
durante experimentos científicos realizados bajo la supervisión de una autoridad competente;
ii)
durante actividades de caza o de pesca recreativa;
iii)
durante acontecimientos culturales o deportivos;
b)
a las aves de corral, los conejos y las liebres sacrificados por su dueño fuera de un matadero para su consumo doméstico privado.
Artículo 2
Definiciones
A efectos del presente Reglamento se aplicarán las siguientes definiciones:
a) «matanza»: todo proceso inducido deliberadamente que cause la muerte de un animal;
b) «operaciones conexas»: operaciones como el manejo, la estabulación, la sujeción, el aturdimiento y el sangrado de animales realizadas en el contexto y en el lugar de su matanza;
c) «animal»: todo animal vertebrado, salvo los reptiles y los anfibios;
d) «matanza de emergencia»: matanza de animales heridos o afectados por una enfermedad que conlleve un intenso dolor o sufrimiento cuando no exista otra posibilidad práctica de aliviarlos;
e) «estabulación»: mantenimiento de animales en establos, corrales, zonas cubiertas o campos que tengan relación con las operaciones de un matadero o formen parte de ellas;
f) «aturdimiento»: todo proceso inducido deliberadamente que cause la pérdida de consciencia y sensibilidad sin dolor, incluido cualquier proceso que provoque la muerte instantánea;
g) «rito religioso»: serie de actos relacionados con el sacrificio de animales, prescritos por una religión;
h) «acontecimientos culturales o deportivos»: acontecimientos básica y principalmente relacionados con tradiciones culturales ancestrales o actividades deportivas, incluidas las carreras u otras formas de competición, cuando no haya producción de carne u otros productos animales o la producción sea marginal en comparación con el acontecimiento en sí y no resulte económicamente significativa;
i) «procedimientos normalizados de trabajo»: conjunto de instrucciones escritas destinadas a lograr la uniformidad en la ejecución de una función específica o norma;
j) «sacrificio»: matanza de animales destinada al consumo humano;
k) «matadero»: todo establecimiento utilizado para el sacrificio de animales terrestres, que entre en el ámbito de aplicación del Reglamento (CE) no 853/2004;
l) «explotador de empresa»: toda persona física o jurídica que controla un negocio que realiza matanza de animales o cualquier operación conexa incluida en el ámbito de aplicación del presente Reglamento;
m) «animales de peletería»: animales de especies de mamíferos criados principalmente para la producción de piel, como los visones, los turones, los zorros, los mapaches y las chinchillas;
n) «vaciado sanitario»: proceso de matanza de animales por motivos de salud pública, salud animal, bienestar animal o medio ambiente bajo la supervisión de la autoridad competente;
o) «aves de corral»: aves de cría, incluidas las aves que no se consideran domésticas pero que se crían como animales domésticos, con excepción de las ratites;
p) «sujeción»: aplicación a un animal de cualquier procedimiento diseñado para restringir sus movimientos suprimiendo cualquier dolor, miedo o inquietud evitables con el fin de facilitar su aturdimiento y matanza efectivos;
q) «autoridad competente»: la autoridad central de un Estado miembro, a la que corresponde garantizar el cumplimiento de los requisitos del presente Reglamento, o cualquier otra autoridad en la que la autoridad central haya delegado dicha competencia;
r) «descabello»: laceración del tejido nervioso central y la médula espinal mediante la introducción en la cavidad craneal de un instrumento en forma de vara alargada.
CAPÍTULO II
REQUISITOS GENERALES
Artículo 3
Requisitos generales de la matanza y las operaciones conexas a ella
1. Durante la matanza o las operaciones conexas a ella no se causará a los animales ningún dolor, angustia o sufrimiento evitable.
2. A efectos del apartado 1, los explotadores de empresas adoptarán, en particular, las medidas necesarias para asegurarse de que los animales:
a)
gozan de comodidad física y protección, en particular, manteniéndolos limpios y en condiciones adecuadas de temperatura y evitando que sufran caídas o resbalones;
b)
están protegidos de lesiones;
c)
son tratados y alojados teniendo en cuenta su comportamiento normal;
d)
no muestran signos de dolor, miedo u otro comportamiento anormal evitables;
e)
no sufren una falta prolongada de comida o agua;
f)
no sufren interacciones evitables con otros animales que pudieran perjudicar su bienestar.
3. Las instalaciones utilizadas para la matanza y las operaciones conexas a ella se diseñarán, construirán, mantendrán y utilizarán de tal manera que se garantice el cumplimiento de las obligaciones establecidas en los apartados 1 y 2 en las condiciones de actividad de las instalaciones previstas a lo largo del año.
Artículo 4
Métodos de aturdimiento
1. Los animales se matarán únicamente previo aturdimiento, con arreglo a los métodos y requisitos específicos correspondientes a la aplicación de dichos métodos previstos en el anexo I. Se mantendrá la pérdida de consciencia y sensibilidad hasta la muerte del animal.
Los métodos contemplados en el anexo I que no provoquen la muerte instantánea (denominados en lo sucesivo «aturdimiento simple») irán seguidos lo más rápidamente posible de un procedimiento que provoque ineluctablemente la muerte, tal como el sangrado, el descabello, la electrocución o la exposición prolongada a la anoxia.
2. Podrá modificarse el anexo I para tomar en consideración los avances científicos y técnicos, sobre la base de un dictamen de la Autoridad Europea de Seguridad Alimentaria y de conformidad con el procedimiento contemplado en el artículo 25, apartado 2.
Las modificaciones deberán garantizar un nivel de bienestar de los animales al menos equivalente al garantizado por los métodos existentes.
3. Podrán adoptarse directrices comunitarias relativas a los métodos establecidos en el anexo I de conformidad con el procedimiento contemplado en el artículo 25, apartado 2.
4. En el caso de animales que sean objeto de métodos particulares de sacrificio prescritos por ritos religiosos, no serán de aplicación los requisitos del apartado 1, a condición de que el sacrificio se lleve a cabo en un matadero.
Artículo 5
Controles del aturdimiento
1. Los explotadores de empresas velarán por que los responsables del aturdimiento u otro personal designado efectúen controles regulares para asegurarse de que los animales no presentan ningún signo de consciencia o sensibilidad en el período comprendido entre el final del proceso de aturdimiento y la muerte.
Esos controles se efectuarán sobre una muestra de animales suficientemente representativa y su frecuencia se determinará teniendo en cuenta el resultado de controles previos y de cualquier factor que pueda afectar a la eficacia del proceso de aturdimiento.
Cuando el resultado de los controles indique que un animal no está correctamente aturdido, la persona encargada del aturdimiento tomará inmediatamente las medidas adecuadas especificadas en los procedimientos normalizados de trabajo elaborados de conformidad con el artículo 6, apartado 2.
2. Cuando, a los efectos de lo dispuesto en el artículo 4, apartado 4, se sacrifique a los animales sin aturdimiento previo, los responsables del sacrificio efectuarán controles sistemáticos para asegurarse de que los animales no presentan ningún signo de consciencia o sensibilidad antes de ser liberados de la sujeción y que no presentan ningún signo de vida antes de ser sometidos al despiece o al escaldado.
3. A los efectos de los apartados 1 y 2, los explotadores de empresas podrán emplear procedimientos de control descritos en guías de buenas prácticas a que se refiere el artículo 13.
4. En los casos pertinentes, para tener en cuenta el alto nivel de fiabilidad de determinados métodos de aturdimiento y sobre la base de un dictamen de la Autoridad Europea de Seguridad Alimentaria, podrán establecerse excepciones a los requisitos previstos en el apartado 1, con arreglo al procedimiento contemplado en el artículo 25, apartado 2.
Artículo 6
Procedimientos normalizados de trabajo
1. Los explotadores de empresas planificarán de antemano la matanza de animales y las operaciones conexas a ella y las llevarán a cabo aplicando procedimientos normalizados de trabajo.
2. Los explotadores de empresas elaborarán y aplicarán tales procedimientos normalizados de trabajo de manera que la matanza y las operaciones conexas a ella se lleven a cabo de conformidad con el artículo 3, apartado 1.
Por lo que respecta al aturdimiento, en los procedimientos normalizados de trabajo:
a)
se tendrán en cuenta las recomendaciones de los fabricantes del equipamiento;
b)
se definirán para cada método de aturdimiento utilizado, sobre la base de las pruebas científicas disponibles, los parámetros clave establecidos en el anexo I, capítulo I, que garanticen la eficacia del aturdimiento del animal;
c)
se especificarán las medidas que deben adoptarse cuando los controles a que se refiere el artículo 5 indiquen que un animal no ha sido correctamente aturdido o, en el caso de animales sacrificados de conformidad con el artículo 4, apartado 4, que el animal aún presenta signos de vida.
3. A efectos de lo dispuesto en el apartado 2, los explotadores de empresa podrán emplear procedimientos normalizados de trabajo descritos en guías de buenas prácticas a que se refiere el artículo 13.
4. Los explotadores de empresas pondrán a disposición de la autoridad competente sus procedimientos normalizados de trabajo cuando esta los solicite.
Artículo 7
Nivel y certificado de competencia
1. La matanza y las operaciones conexas a ella deberán realizarlas únicamente personas con el nivel de competencia adecuado para ese fin, sin causar a los animales dolor, angustia o sufrimiento evitable.
2. Los explotadores de empresas velarán por que las siguientes operaciones de sacrificio se realicen únicamente por personas que tengan un certificado de competencia para dichas operaciones, tal como dispone el artículo 21, atestiguando su capacidad para hacerlo con arreglo a las normas establecidas en el presente Reglamento:
a)
el manejo y el cuidado de los animales antes de su sujeción;
b)
la sujeción de los animales para aturdirlos o matarlos;
c)
el aturdimiento de los animales;
d)
la evaluación de la efectividad del aturdimiento;
e)
la suspensión de los ganchos o la elevación de animales vivos;
f)
el sangrado de animales vivos;
g)
el sacrificio de conformidad con el artículo 4, apartado 4.
3. Sin perjuicio de la obligación prevista en el apartado 1, la matanza de animales de peletería se efectuará en presencia y bajo la supervisión directa de una persona que tenga un certificado de competencia, contemplado en el artículo 21, expedido para todas las operaciones realizadas bajo su supervisión. Los explotadores de empresas de granjas de peletería notificarán previamente a la autoridad competente cuándo van a proceder a la matanza de animales.
Artículo 8
Instrucciones de uso del equipamiento de sujeción y aturdimiento
Los productos comercializados o anunciados como equipamiento de sujeción o aturdimiento solo podrán venderse cuando vayan acompañados de las instrucciones adecuadas para su uso, de forma que se aseguren unas condiciones óptimas de bienestar animal. Dichas instrucciones serán asimismo publicadas en internet por los fabricantes.
En dichas instrucciones se especificarán en particular:
a)
la especie, categoría, número o el peso de los animales a los que está destinado el equipamiento;
b)
los parámetros recomendados para los distintos casos de uso, con inclusión de los parámetros clave establecidos en el anexo I, capítulo I;
c)
un método de supervisión de la eficacia del equipamiento de aturdimiento por lo que respecta al cumplimiento de las normas establecidas en el presente Reglamento;
d)
las recomendaciones para el mantenimiento y, si es necesario, calibración del equipamiento de aturdimiento.
Artículo 9
Uso del equipamiento de sujeción y aturdimiento
1. Los explotadores de empresas velarán por que todo equipamiento utilizado para la sujeción o el aturdimiento de los animales sea mantenido y verificado, de acuerdo con las instrucciones de los fabricantes, por personas específicamente formadas a tal fin.
Los explotadores de empresas llevarán registros de mantenimiento. Conservarán dichos registros durante al menos un año y los pondrán a disposición de la autoridad competente cuando se les pida.
2. Los explotadores de empresas velarán por que durante las operaciones de aturdimiento, esté inmediatamente disponible en el lugar un equipamiento auxiliar adecuado y se utilice si falla el equipamiento de aturdimiento utilizado inicialmente. El método auxiliar podrá diferir del de primer uso.
3. Los explotadores de empresas velarán por que no se sitúe a los animales en el equipamiento de sujeción, incluidos los sujeta-cabezas, hasta que la persona encargada del aturdimiento o sangrado se encuentre listo para aturdir o sangrar a los animales lo más rápidamente posible.
Artículo 10
Consumo doméstico privado
Únicamente los requisitos del artículo 3, apartado 1, del artículo 4, apartado 1, y del artículo 7, apartado 1, se aplicarán al sacrificio de animales, distintos de las aves de corral, conejos y liebres, y a las operaciones relacionadas con él efectuadas fuera de un matadero por su dueño o por personas bajo la responsabilidad y supervisión del dueño para consumo doméstico privado.
No obstante, también los requisitos establecidos en el artículo 15, apartado 3, y en los puntos 1.8 a 1.11, 3.1 y, en la medida en que se refiere al aturdimiento simple, 3.2 del anexo III se aplicarán al sacrificio de animales, distintos de las aves de corral, conejos, liebres, cerdos, ovejas y cabras, fuera de un matadero por su dueño o por personas bajo la responsabilidad y supervisión del dueño para consumo doméstico privado.
Artículo 11
Suministro directo de aves de corral, conejos y liebres en pequeñas cantidades
1. Únicamente los requisitos del artículo 3, apartado 1, del artículo 4, apartado 1, y del artículo 7, apartado 1, se aplicarán al sacrificio de las aves de corral, los conejos y las liebres en la explotación agrícola destinados a ser suministrados directamente en pequeñas cantidades de carne por el productor al consumidor final o a establecimientos locales de venta al por menor que suministran directamente dicha carne al consumidor final como carne fresca, siempre que el número de animales sacrificados en la granja no sobrepase el número máximo de animales que se establecerá de acuerdo con el procedimiento contemplado en el artículo 25, apartado 2.
2. Los requisitos previstos en los capítulos II y III del presente Reglamento serán de aplicación al sacrificio de dichos animales, cuando su número sobrepase el número máximo referido en el apartado 1 del presente artículo.
Artículo 12
Importaciones a partir de terceros países
Los requisitos establecidos en los capítulos II y III del presente Reglamento serán de aplicación a efectos del artículo 12, apartado 2, letra a), del Reglamento (CE) no 854/2004.
El certificado sanitario que acompañe a la carne importada de terceros países se completará con una certificación que dé fe del cumplimiento de requisitos, al menos, equivalentes a los establecidos en los capítulos II y III del presente Reglamento.
Artículo 13
Elaboración y divulgación de guías de buenas prácticas
1. Los Estados miembros fomentarán la elaboración y divulgación de guías de buenas prácticas para facilitar la aplicación del presente Reglamento.
2. Cuando se elaboren dichas guías de buenas prácticas, las organizaciones de explotadores de empresas las desarrollarán y divulgarán:
a)
en consulta con representantes de organizaciones no gubernamentales, de las autoridades competentes o demás interesados;
b)
teniendo en cuenta los dictámenes científicos a que se refiere el artículo 20, apartado 1, letra c).
3. La autoridad competente evaluará las guías de buenas prácticas con objeto de asegurarse de que se hayan desarrollado de conformidad con el apartado 2 y sean coherentes con las directrices comunitarias vigentes.
4. Si las organizaciones de explotadores de empresas no presentaran guías de buenas prácticas, la autoridad competente podrá elaborar y publicar sus propias guías de buenas prácticas.
5. Los Estados miembros transmitirán a la Comisión todas las guías de buenas prácticas validadas por la autoridad competente. La Comisión llevará y gestionará un sistema de registro de dichas guías y lo pondrá a disposición de los Estados miembros.
CAPÍTULO III
REQUISITOS ADICIONALES APLICABLES A LOS MATADEROS
Artículo 14
Diseño, construcción y equipamientos de los mataderos
1. Los explotadores de empresas velarán por que el diseño, la construcción y los equipamientos de los mataderos cumplan las normas establecidas en el anexo II.
2. A efectos del presente Reglamento, los explotadores de empresas presentarán, cuando así se les requiera, a la autoridad competente mencionada en el artículo 4 del Reglamento (CE) no 853/2004, para cada matadero, al menos la siguiente información:
a)
el número máximo de animales por hora de cada línea de sacrificio;
b)
las categorías y los pesos de los animales para los que puede utilizarse el equipamiento de sujeción o aturdimiento disponible;
c)
la capacidad máxima de cada área de estabulación.
La autoridad competente evaluará la información presentada por el explotador con arreglo al párrafo primero, cuando apruebe el matadero.
3. Con arreglo al procedimiento contemplado en el artículo 25, apartado 2, podrán adoptarse:
a)
excepciones respecto a las normas establecidas en el anexo II para los mataderos móviles;
b)
las modificaciones necesarias para adaptar el anexo II a los avances científicos y técnicos.
En espera de la adopción de las excepciones a que se refiere la letra a) del primer párrafo, los Estados miembros podrán establecer o mantener normas nacionales aplicables a los mataderos móviles.
4. Podrán adoptarse directrices comunitarias de aplicación del apartado 2 del presente artículo y del anexo II, de acuerdo con el procedimiento contemplado en el artículo 25, apartado 2.
Artículo 15
Operaciones de manejo y sujeción en los mataderos
1. Los explotadores de empresas se asegurarán del cumplimiento de las normas de funcionamiento establecidas en el anexo III.
2. Los explotadores de empresas se asegurarán de la sujeción individual de todos los animales que, de conformidad con lo dispuesto en el artículo 4, apartado 4, se vayan a matar sin aturdimiento previo. Para los rumiantes se procederá a la sujeción mecánica.
No se utilizarán sistemas de sujeción de bovinos por inversión o que conlleven cualquier posición no natural, excepto en el caso de animales sacrificados de conformidad con el artículo 4, apartado 4, y siempre y cuando estén dotados de un sistema que limite los movimientos tanto laterales como verticales de la cabeza del animal y se puedan ajustar para adaptarse al tamaño del animal.
3. Se prohibirán los siguientes métodos de sujeción:
a)
suspender o elevar los animales conscientes;
b)
atar o apresar mecánicamente las patas o las pezuñas de los animales;
c)
seccionar la médula espinal, por ejemplo, con una puntilla o estilete;
d)
utilizar, a efectos de inmovilizar a los animales, corriente eléctrica que no aturda ni mate a los animales en circunstancias controladas, en particular, cualquier aplicación de corriente eléctrica que no incluya el cerebro.
No obstante, las letras a) y b) no se aplicarán a los ganchos de suspensión utilizados para las aves de corral.
4. Para tomar en consideración los avances científicos y técnicos, en particular un dictamen de la Autoridad Europea de Seguridad Alimentaria, el anexo III podrá modificarse de acuerdo con el procedimiento contemplado en el artículo 25, apartado 2.
5. Podrán adoptarse directrices comunitarias para la aplicación de las normas establecidas en el anexo III de conformidad con el procedimiento mencionado en el artículo 25, apartado 2.
Artículo 16
Procedimientos de supervisión en los mataderos
1. A efectos de lo dispuesto en el artículo 5, los explotadores de empresas adoptarán y aplicarán procedimientos de supervisión adecuados en los mataderos.
2. En los procedimientos de supervisión contemplados en el apartado 1 del presente artículo se describirá la forma en que deben realizarse los controles a que se refiere el artículo 5 y se incluirán al menos los elementos siguientes:
a)
el nombre de las personas responsables del procedimiento de supervisión;
b)
los indicadores diseñados para detectar signos de inconsciencia y consciencia o sensibilidad de los animales; o los indicadores diseñados para detectar la ausencia de signos de vida en los animales sacrificados de acuerdo con el artículo 4, apartado 4;
c)
los criterios para determinar si son satisfactorios los resultados mostrados por los indicadores mencionados en la letra b);
d)
las circunstancias o el momento en que debe efectuarse la supervisión;
e)
el número de animales de cada muestra que se verificará durante la supervisión;
f)
los procedimientos adecuados para asegurarse de que si no se cumplen los criterios mencionados en la letra c) se revisarán las operaciones de aturdimiento y matanza para determinar las causas de cualquier deficiencia y los cambios necesarios que deberán introducirse en dichas operaciones.
3. Los explotadores de empresas aplicarán un procedimiento de supervisión específico para cada línea de sacrificio.
4. La frecuencia de los controles tendrá en cuenta los principales factores de riesgo, como los cambios relativos a los tipos o al tamaño de los animales sacrificados o los patrones de trabajo del personal, y se establecerá de manera que se garanticen resultados con un elevado nivel de confianza.
5. A efectos de los apartados 1 a 4 del presente artículo, los explotadores de empresas podrán utilizar procedimientos de supervisión como los descritos en guías de buenas prácticas a que se refiere el artículo 13.
6. Las directrices comunitarias sobre los procedimientos de supervisión en los mataderos podrán adoptarse de acuerdo con el procedimiento mencionado en el artículo 25, apartado 2.
Artículo 17
Encargado del bienestar animal
1. Los explotadores de empresas nombrarán a un encargado del bienestar animal en cada matadero para que les asista en el cometido de garantizar el cumplimiento de las normas establecidas en el presente Reglamento.
2. El encargado del bienestar animal actuará bajo la autoridad directa del explotador de la empresa, al que informará directamente de las cuestiones relacionadas con el bienestar de los animales. Dicho encargado estará en disposición de pedir que el personal del matadero tome las medidas correctoras necesarias para garantizar el cumplimiento de las normas establecidas en el presente Reglamento.
3. Las responsabilidades del encargado del bienestar animal se establecerán en los procedimientos normalizados de trabajo del matadero y se comunicarán eficazmente al personal interesado.
4. El encargado del bienestar animal deberá tener un certificado de competencia, previsto en el artículo 21, expedido para todas las operaciones realizadas en los mataderos que estén bajo su responsabilidad.
5. El encargado del bienestar animal llevará un registro de las actuaciones realizadas para mejorar el bienestar animal en el matadero en el que desempeñe sus tareas. Dicho registro se conservará un año como mínimo y se pondrá a disposición de la autoridad competente cuando esta lo requiera.
6. Los apartados 1 a 5 no se aplicarán a los mataderos en los que se sacrifiquen menos de 1 000 unidades de ganado mamífero o menos de 150 000 aves o conejos al año.
A efectos del párrafo que antecede, «unidad de ganado» significa una unidad de medida de referencia que permite agregar las distintas categorías de ganado, de modo que puedan compararse entre sí.
Al aplicar el primer párrafo, los Estados miembros utilizarán los siguientes índices de conversión:
a)
animales bovinos adultos, en el sentido del Reglamento (CE) no 1234/2007 del Consejo, de 22 de octubre de 2007, por el que se crea una organización común de mercados agrícolas y se establecen disposiciones específicas para determinados productos agrícolas (Reglamento único para las OCM) (11), y équidos: 1 unidad de ganado;
b)
otros animales bovinos: 0,50 unidades de ganado;
c)
cerdos con peso en vivo superior a 100 kg: 0,20 unidades de ganado;
d)
otros cerdos: 0,15 unidades de ganado;
e)
ovejas y cabras: 0,10 unidades de ganado;
f)
corderos, cabritos y cochinillos de menos de 15 kg de peso vivo: 0,05 unidades de ganado.
CAPÍTULO IV
VACIADO SANITARIO Y MATANZA DE EMERGENCIA
Artículo 18
Vaciado sanitario
1. La autoridad competente responsable de una operación de vaciado sanitario establecerá un plan de acción, antes del inicio de la operación, para garantizar el cumplimiento de las normas establecidas en el presente Reglamento.
En particular, los métodos de aturdimiento y de matanza previstos y los correspondientes procedimientos normalizados de trabajo para garantizar el cumplimiento de las normas establecidas en el presente Reglamento figurarán en los planes de emergencia exigidos con arreglo a la legislación sobre sanidad animal, sobre la base de la hipótesis establecida en el plan de emergencia en relación con el tamaño y el lugar de los presuntos brotes.
2. La autoridad competente:
a)
se asegurará de que estas operaciones se lleven a cabo de conformidad con el plan de acción mencionado en el apartado 1;
b)
adoptará cuantas medidas sean adecuadas para preservar el bienestar de los animales en las mejores condiciones posibles.
3. A efectos del presente artículo y en circunstancias excepcionales, la autoridad competente podrá conceder excepciones respecto a una o varias disposiciones del presente Reglamento cuando considere que su cumplimiento puede afectar a la salud humana o ralentizar considerablemente el proceso de erradicación de una enfermedad.
4. Todos los años, a más tardar el 30 de junio, la autoridad competente mencionada en el apartado 1 transmitirá a la Comisión un informe sobre las operaciones de vaciado sanitario realizadas el año anterior y lo hará público en internet.
Para cada operación de vaciado sanitario, dicho informe incluirá, en particular:
a)
los motivos del vaciado sanitario;
b)
el número de animales matados y sus especies;
c)
los métodos de aturdimiento y de matanza utilizados;
d)
una descripción de las dificultades encontradas y, en su caso, de las soluciones aplicadas para aliviar o reducir al mínimo el sufrimiento de los animales afectados;
e)
toda excepción concedida de acuerdo con el apartado 3.
5. Podrán adoptarse directrices comunitarias para la elaboración y aplicación de planes de acción de vaciado sanitario de acuerdo con el procedimiento mencionado en el artículo 25, apartado 2.
6. En su caso, con objeto de tener en cuenta la información recabada por el sistema de notificación de enfermedades animales, podrá adoptarse de conformidad con el procedimiento a que se refiere el artículo 25, apartado 2, una excepción a la obligación de presentar un informe establecida en el apartado 4 del presente artículo.
Artículo 19
Matanza de emergencia
En caso de matanza de emergencia, el poseedor de los animales afectados adoptará todas las medidas necesarias para matarlos cuanto antes.
CAPÍTULO V
AUTORIDAD COMPETENTE
Artículo 20
Apoyo científico
1. Cada Estado miembro se asegurará de que las autoridades competentes dispongan de asistencia científica suficiente e independiente, previa solicitud, que les ofrezca:
a)
asesoramiento científico y técnico relacionado con la autorización de mataderos, tal como se contempla en el artículo 14, apartado 2, y con el desarrollo de nuevos métodos de aturdimiento;
b)
dictámenes científicos relativos a las instrucciones facilitadas por los fabricantes sobre la utilización y el mantenimiento del equipamiento de sujeción y de aturdimiento;
c)
dictámenes científicos sobre guías de buenas prácticas elaboradas dentro de su territorio a los efectos del presente Reglamento;
d)
recomendaciones a efectos del presente Reglamento, en particular con respecto a las inspecciones y auditorías;
e)
dictámenes sobre la capacidad y la idoneidad de los organismos y entidades diferentes, para cumplir los requisitos previstos en el artículo 21, apartado 2.
2. Se podrá facilitar apoyo científico a través de una red, a condición de que todas las tareas enumeradas en el apartado 1 se realicen con respecto a cada actividad pertinente que se lleve a cabo en los Estados miembros en cuestión.
A tal efecto, cada Estado miembro designará un punto de contacto único y lo publicará en internet. Dicho punto de contacto se responsabilizará de compartir con sus homólogos y la Comisión la información técnica y científica y las mejores prácticas en relación con la aplicación del presente Reglamento.
Artículo 21
Certificado de competencia
1. A efectos del artículo 7, los Estados miembros designarán a la autoridad competente responsable de:
a)
velar por que se ofrezcan cursos de formación al personal involucrado en la matanza y en las operaciones conexas a ella;
b)
expedir los certificados de competencia que acrediten la superación de un examen final independiente; las materias examinadas serán pertinentes para las categorías de animales en cuestión y corresponderán a las operaciones a que se refiere el artículo 7, apartados 2 y 3, y a las materias establecidas en el anexo IV;
c)
aprobar los programas de formación de los cursos mencionados en la letra a), así como el contenido y las modalidades del examen mencionado en la letra b).
2. La autoridad competente podrá delegar la realización del examen final y la concesión del certificado de competencia en un organismo o entidad diferente que:
a)
disponga de los conocimientos, el personal y el equipamiento necesarios para ello;
b)
sea independiente y esté libre de todo conflicto de intereses por lo que respecta a la realización del examen final y a la concesión de certificados de competencia.
La autoridad competente podrá delegar asimismo la organización de los cursos de formación en un organismo o entidad diferente que disponga de los conocimientos el personal y el equipamiento necesarios para ello.
La Autoridad competente pondrá a disposición del público, en internet, los detalles de los organismos o entidades en los que se haya delegado tales cometidos.
3. Los certificados de competencia indicarán para qué categorías de animales y qué tipos de equipamientos y para qué operaciones de las indicadas en el artículo 7, apartados 2 o 3, son válidos.
4. Los Estados miembros reconocerán los certificados de competencia expedidos en otros Estados miembros.
5. La autoridad competente podrá expedir certificados de competencia provisionales siempre que:
a)
el solicitante esté inscrito en alguno de los cursos de formación a que se refiere el apartado 1, letra a);
b)
el solicitante vaya a trabajar en presencia y bajo la supervisión directa de otra persona que posea un certificado de competencia expedido para la actividad que vaya a emprenderse;
c)
la validez del certificado provisional no sea superior a tres meses, y
d)
el solicitante presente una declaración escrita en la que manifieste que el solicitante no ha recibido previamente otro certificado provisional de competencia del mismo ámbito o que demuestre de manera satisfactoria a la autoridad competente no haber podido pasar el examen final.
6. Sin perjuicio de una decisión de una autoridad judicial o de una autoridad competente por la que prohíba el manejo de animales, los certificados de competencia, incluidos los certificados de competencia provisionales, solo se expedirán si el solicitante facilita una declaración escrita en la que el solicitante manifieste no haber cometido ninguna infracción grave de la normativa comunitaria o nacional en materia de protección de los animales en los tres años anteriores a la fecha de solicitación de tal certificado.
7. Los Estados miembros podrán reconocer como equivalentes a certificados de competencia, a efectos del presente Reglamento, las cualificaciones obtenidas con otros fines, a condición de que se obtengan en condiciones equivalentes a las establecidas en el presente artículo. La autoridad competente publicará, y actualizará, en internet una lista de cualificaciones reconocidas como equivalentes al certificado de competencia.
8. Para la aplicación del apartado 1, podrán adoptarse directrices comunitarias, de acuerdo con el procedimiento contemplado en el artículo 25, apartado 2.
CAPÍTULO VI
INCUMPLIMIENTO, SANCIONES Y COMPETENCIAS DE EJECUCIÓN
Artículo 22
Incumplimiento
1. A efectos del artículo 54 del Reglamento (CE) no 882/2004, la autoridad competente podrá, en particular:
a)
exigir a los explotadores de empresas que modifiquen sus procedimientos normalizados de trabajo y, en particular, que ralenticen o paren la producción;
b)
exigir a los explotadores de empresas que aumenten la frecuencia de los controles a que se refiere el artículo 5 y modifiquen los procedimientos de supervisión mencionados en el artículo 16;
c)
suspender y retirar los certificados de competencia expedidos con arreglo al presente Reglamento al personal que ya no dé muestras de un nivel suficiente de competencia, conocimiento o consciencia de sus tareas para la realización de las operaciones para las que se expidió el certificado;
d)
suspender y retirar la delegación de poder prevista en el artículo 21, apartado 2;
e)
exigir la modificación de las instrucciones previstas en el artículo 8, en consideración a los dictámenes científicos emitidos con arreglo al artículo 20, apartado 1, letra b).
2. Cuando una autoridad competente suspenda o retire un certificado de competencia, informará de su decisión a la autoridad competente emisora.
Artículo 23
Sanciones
Los Estados miembros establecerán el régimen de sanciones aplicable en caso de incumplimiento del presente Reglamento y adoptarán todas las medidas necesarias para garantizar su ejecución. Las sanciones establecidas serán efectivas, proporcionadas y disuasorias. Los Estados miembros comunicarán dichas disposiciones a la Comisión a más tardar el 1 de enero de 2013 y le notificarán sin demora cualquier modificación de las mismas.
Artículo 24
Normas de aplicación
Podrán adoptarse todas las normas de aplicación del presente Reglamento que sean necesarias, de conformidad con el procedimiento mencionado en el artículo 25, apartado 2.
Artículo 25
Procedimiento de Comité
1. La Comisión estará asistida por el Comité permanente de la cadena alimentaria y de sanidad animal creado por el artículo 58 del Reglamento (CE) no 178/2002.
2. En los casos en que se haga referencia al presente apartado, serán de aplicación los artículos 5 y 7 de la Decisión 1999/468/CE.
El plazo contemplado en el artículo 5, apartado 6, de la Decisión 1999/468/CE queda fijado en tres meses.
CAPÍTULO VII
DISPOSICIONES FINALES
Artículo 26
Normas nacionales más estrictas
1. El presente Reglamento no impedirá que los Estados miembros mantengan normas nacionales destinadas a garantizar una protección más amplia de los animales en el momento de la matanza, vigentes en el momento de la entrada en vigor del presente Reglamento.
Antes del 1 de enero de 2013, los Estados miembros informarán a la Comisión de dichas normas nacionales. La Comisión las pondrá en conocimiento de los demás Estados miembros.
2. Los Estados miembros podrán adoptar normas nacionales destinadas a garantizar una protección más amplia de los animales en el momento de la matanza que las que estipula el presente Reglamento con respecto a:
a)
la matanza de animales y las operaciones relacionadas con la misma fuera del matadero;
b)
el sacrificio y las operaciones relacionadas con el mismo de caza de cría tal y como se define en el punto 1.6 del anexo I del Reglamento (CE) no 853/2004, incluidos los renos;
c)
el sacrificio de animales y las operaciones relacionadas con el mismo de conformidad con el artículo 4, apartado 4.
Los Estados miembros notificarán a la Comisión dichas normas y la Comisión las pondrá en conocimiento de los demás Estados miembros.
3. Cuando un Estado miembro, a la vista de nuevas pruebas científicas considere necesario tomar medidas destinadas a garantizar una protección más amplia de los animales en el momento de la matanza en relación con los métodos de aturdimiento a que hace referencia el anexo I, notificará la Comisión las medidas contempladas y la Comisión las pondrá en conocimiento de los demás Estados miembros.
La Comisión presentará el asunto ante el Comité a que se refiere el artículo 25, apartado 1, en el plazo de un mes a partir de la notificación y, basándose en el dictamen de la Autoridad Europea de Seguridad Alimentaria y con arreglo al procedimiento previsto en el artículo 25, apartado 2, aprobará o denegará las medidas nacionales de que se trate.
Cuando la Comisión lo considere oportuno, podrá proponer, sobre la base de las medidas nacionales aprobadas, modificaciones del anexo I, de acuerdo con el artículo 4, apartado 2.
4. Un Estado miembro no podrá prohibir o impedir la comercialización en su territorio de productos de origen animal derivados de animales sacrificados en otro Estado miembro aduciendo que los animales afectados no han sido sacrificados de conformidad con sus normas nacionales destinados a una protección más amplia de los animales en el momento de la matanza.
Artículo 27
Informes
1. A más tardar el 8 de diciembre de 2014, la Comisión presentará al Parlamento Europeo y al Consejo un informe sobre la posibilidad de introducir determinados requisitos en relación con la protección de los peces en el momento de su matanza teniendo en cuenta los aspectos relativos al bienestar animal así como el impacto socioeconómico y medioambiental. Dicho informe irá, en su caso, acompañado de propuestas legislativas con vistas a la modificación del presente Reglamento por la introducción de normas específicas en relación con la protección de los peces en el momento de su matanza.
En espera de la adopción de dichas medidas, los Estados miembros podrán mantener o adoptar normas nacionales en relación con la protección de los peces en el momento del sacrificio o de la matanza, e informarán al respecto a la Comisión.
2. A más tardar el 8 de diciembre de 2012, la Comisión presentará al Parlamento Europeo y al Consejo un informe sobre sistemas de sujeción de bovinos por inversión o que conlleven cualquier posición no natural. Dicho informe se basará en los resultados de un estudio científico que compare dichos sistemas con aquellos que mantienen al bovino erguido y tendrá en cuenta los aspectos relativos al bienestar animal así como las repercusiones socioeconómicas, incluidas su aceptabilidad por las comunidades religiosas y la seguridad del personal. Dicho informe irá, en su caso, acompañado de propuestas legislativas con vistas a la modificación del presente Reglamento sobre los sistemas de sujeción de animales bovinos por inversión o que conlleven cualquier posición no natural.
3. A más tardar el 8 de diciembre de 2013, la Comisión presentará al Parlamento Europeo y al Consejo un informe sobre los distintos métodos de aturdimiento para las aves de corral, en particular, los aturdimientos de las aves mediante baños de agua múltiples, teniendo en cuenta los aspectos relativos al bienestar de los animales y el impacto socioeconómico y medioambiental.
Artículo 28
Derogación
1. Queda derogada la Directiva 93/119/CEE.
No obstante, a efectos del artículo 29, apartado 1, del presente Reglamento, seguirán aplicándose las siguientes disposiciones de la Directiva 93/119/CEE:
a)
anexo A:
i)
en la sección I, el punto 1,
ii)
en la sección II, el punto 1, la segunda frase del punto 3, los puntos 6, 7 y 8 y la primera frase del punto 9;
b)
anexo C: en la sección II, los puntos 3.A.2, 3.B.1, primer párrafo, 3.B.2, 3.B.4 y los puntos 4.2 y 4.3.
2. Las referencias a la Directiva derogada se entenderán hechas al presente Reglamento.
Artículo 29
Disposiciones transitorias
1. Hasta el 8 de diciembre de 2019, el artículo 14, apartado 1, se aplicará únicamente a los nuevos mataderos o a los nuevos diseños, construcciones o los nuevos equipamientos sujetos a las normas establecidas en el anexo II y que no hayan empezado a funcionar antes del 1 de enero de 2013.
2. Hasta el 8 de diciembre de 2015, los Estados miembros podrán prever certificados de competencia, previstos en el artículo 21, que se expedirán, mediante un procedimiento simplificado, a las personas que acrediten una experiencia profesional adecuada de al menos tres años.
Artículo 30
Entrada en vigor
El presente Reglamento entrará en vigor a los veinte días de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
Se aplicará a partir del 1 de enero de 2013.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Bruselas, el 24 de septiembre de 2009.