ДИРЕКТИВА 2009/54/ЕО НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 18 юни 2009 година
относно експлоатацията и предлагането на пазара на натурални минерални води
(Преработена)
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 95 от него,
като взеха предвид предложението на Комисията,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
в съответствие с процедурата, предвидена в член 251 от Договора (2),
като имат предвид, че:
(1)
Директива 80/777/ЕИО на Съвета от 15 юли 1980 г. за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно експлоатацията и продажбата на натурални минерални води (3) е била неколкократно и съществено изменяна (4). Тъй като предстои да бъдат внесени нови изменения, посочената директива следва да бъде преработена с цел постигане на яснота.
(2)
Законодателствата на държавите-членки определят натуралните минерални води. Тези законодателства определят условията, при които натуралните минерални води се признават за такива и регламентират условията за експлоатация на изворите. Освен това, те уреждат специфични правила за предлагането на пазара на въпросните води.
(3)
Различията между тези законодателства възпрепятстват свободното движение на натуралните минерални води, като създават неравни условия за конкуренция и следователно пряко засягат функционирането на вътрешния пазар.
(4)
В този конкретен случай премахването на тези бариери може да се постигне, както чрез задължението на всяка държава-членка да разреши предлагането на своя територия на натурални минерални води, признати за такива от всяка от останалите държави-членки, така и чрез определянето на общи правила, отнасящи се по-специално до микробиологичните изисквания, които трябва да бъдат изпълнени и условията, при които трябва да се използват специфични наименования за някои минерални води.
(5)
Основните цели на всяка правна регламентация, отнасяща се до натуралните минерални води, следва да бъдат защитата на здравето на потребителите, предпазване на потребителите от въвеждане в заблуждение и гарантиране на честна търговия.
(6)
До сключването на споразумения за взаимно признаване на натуралните минерални води между Общността и трети страни, следва да се определят условията, при които до прилагане на тези споразумения, подобни продукти, внесени от трети страни, могат да се допускат в Общността като натурални минерални води.
(7)
Следва да се гарантира, че натуралните минерални води запазват на етапа на предлагане на пазара онези характеристики, които са им позволили да бъдат признати за такива. Поради това контейнерите, използвани за бутилиране следва да имат подходящо приспособление за затваряне.
(8)
Във връзка с етикетирането натуралните минерални води са обект на общите правила, определени в Директива 2000/13/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 март 2000 г. за сближаване на законодателството на държавите-членки относно етикетирането, представянето и рекламата на храните (5). Следователно, настоящата директива може да се ограничи до определянето на допълнения и дерогации, които следва да бъдат направени по отношение на тези общи правила.
(9)
Включването на информация за аналитичния състав на натуралната минерална вода следва да е задължително, за да се гарантира информираността на потребителите.
(10)
Мерките, необходими за прилагането на настоящата директива, следва да бъдат приети в съответствие с Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. за установяване на условията и реда за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (6).
(11)
По-специално на Комисията следва да бъде предоставено правомощието за приемане на границите за концентрация на съставките в натуралните минерални води, всички необходими разпоредби за означаване на високото съдържание на някои съставки върху етикетите, условията за употреба на обогатен с озон въздух за обработката на натурална минерална вода, информация за обработките на натурална минерална вода, методите за анализ за определяне на липсата на замърсяване на натуралните минерални води и процедурите за вземане на проби и методи за анализ, необходими за проверка на микробиологичните характеристики на натуралните минерални води. Тъй като тези мерки са от общ характер и са предназначени да изменят несъществени елементи на настоящата директива, включително чрез допълването ѝ, те трябва да бъдат приети в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, предвидена в член 5а от Решение 1999/468/ЕО.
(12)
Когато, поради императивни причини за спешност, сроковете, които обикновено са приложими в рамките на процедурата по регулиране с контрол, не могат да бъдат спазени, Комисията следва да може да приложи процедурата по спешност, предвидена в член 5а, параграф 6 от Решение 1999/468/ЕО за приемането на изменения на настоящата директива, необходими за гарантиране на защитата на общественото здраве.
(13)
Новите елементи, въведени в настоящата директива, се отнасят единствено до процедурите на комитет. Следователно не е необходимо те да бъдат транспонирани от държавите-членки.
(14)
Настоящата директива не следва да засяга задълженията на държавите-членки, свързани със сроковете за транспониране в националното право на директивите, посочени в приложение IV, част Б,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
1. Настоящата директива се отнася до водите, извлечени от земята на държава-членка и признати от отговорния орган на тази държава-членка за натурални минерални води, които съответстват на разпоредбите на приложение I, раздел I.
2. Настоящата директива се отнася също до води, извлечени от земята на трета страна, внесени в Общността и признати за натурални минерални води от отговорния орган на държава-членка.
Водите, посочени в първа алинея, могат да бъдат така признати само ако отговорният орган в страната на извличането е удостоверил, че те съответстват на разпоредбите на приложение I, раздел I, и че са извършени редовни проверки за прилагането на разпоредбите на приложение II, точка 2.
Валидността на удостоверяването, посочено във втора алинея, не може да надхвърля период от пет години. Не е необходимо повторно да се извършва процедурата за признаване, посочена в първа алинея, ако удостоверяването е подновено преди края на посочения период.
3. Настоящата директива не се прилага за:
а)
води, които са лекарствени продукти по смисъла на Директива 2001/83/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 г. за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба (7),
б)
натурални минерални води, използвани при източника за лечебни цели в термални или хидроминерални заведения.
4. Признаването, посочено в параграфи 1 и 2, се обосновава надлежно от отговорния орган на държавата-членка и официално се публикува.
5. Всяка държава-членка информира Комисията за случаите, в които посоченото в параграфи 1 и 2 признаване е било дадено или оттеглено. Списъкът с така признатите натурални минерални води се публикува в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 2
Държавите-членки вземат необходимите мерки, за да гарантират, че само водите, посочени в член 1, които съответстват на разпоредбите на настоящата директива, могат да бъдат предлагани на пазара като натурални минерални води.
Член 3
Изворите с натурални минерални води могат да бъдат експлоатирани и техните води бутилирани в съответствие с приложение II.
Член 4
1. Натуралната минерална вода, в състоянието си при източника, не може да бъде обект на никаква допълнителна обработка освен:
а)
отделянето на нейните нестабилни елементи като железни и серни съединения чрез филтрация или преливане, което може да е предшествано от окисляване, доколкото тази обработка не променя състава на водата по отношение на основните съставки, които придават свойствата ѝ;
б)
отделянето на железни, магнезиеви и серни съединения, както и арсен от някои натурални минерални води чрез обработка с обогатен с озон въздух, доколкото такава обработка не променя състава на водата по отношение на основните съставки, които придават свойствата ѝ, и при условие че:
i)
обработката отговаря на условията за употреба, които трябва да се определят от Комисията след консултация с Европейския орган за безопасност на храните, създаден с Регламент (ЕО) № 178/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2002 г. за установяване на общите принципи и изисквания на законодателството в областта на храните, за създаване на Европейски орган за безопасност на храните и за определяне на процедури относно безопасността на храните (8);
ii)
за обработката са уведомени компетентните органи и те упражняват специален контрол върху нея;
в)
отделянето на нежелателни съставки, различни от определените в букви a) или б), доколкото тази обработка не променя състава на водата по отношение на основните съставки, които придават свойствата ѝ, и при условие че:
i)
обработката отговаря на условията за употреба, които трябва да се определят от Комисията след консултация с Европейския орган за безопасност на храните;
ii)
за обработката са уведомени компетентните органи и те упражняват специален контрол върху нея;
г)
пълната или частичната елиминация на освободен въглероден двуокис единствено чрез физични методи.
Мерките, посочени в буква б), подточка i) и буква в), подточка i), предназначени да изменят несъществени елементи на настоящата директива чрез допълването ѝ, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 14, параграф 2.
Първата алинея не препятства употребата на натурални минерални води и изворни води при производството на безалкохолни напитки.
2. Натуралната минерална вода, в състоянието си при източника, не може да е обект на никакво допълнително обогатяване, освен чрез въвеждане или повторно въвеждане на въглероден двуокис при условията, определени в приложение I, раздел III.
3. Забраняват се всяка дезинфекционна обработка с каквито и да било средства и, при спазване на параграф 2, добавянето на бактериостатични елементи или всяка друга обработка, която би могла да промени жизнеспособността на колониите от микроорганизми на натуралната минерална вода.
Член 5
1. Възстановяемият общ брой на колониите на натурална минерална вода при източника съответства на нейния нормален брой жизнеспособни колонии и дава удовлетворително доказателство за защитата на източника срещу всякакво замърсяване. Този общ брой на колониите се определя съгласно условията, предвидени в приложение I, Раздел II, точка 1.3.3.
След бутилиране общият брой на колониите при източника не може да надвишава 100 на милилитър при 20 °С до 22 °С за 72 часа върху „агар-агар“ или смес „агар-желатин“ и 20 на милилитър при 37 °С за 24 часа върху „агар-агар“. Общият брой на колониите се измерва в рамките на 12 часа след бутилиране, като водата се поддържа при 4 °С ± 1 °С по време на 12-часовия период.
При източника тези стойности нормално не трябва да надвишават 20 на милилитър при 20 °С до 22 °С за 72 часа и съответно 5 на милилитър при 37 °С за 24 часа, при положение че тези стойности трябва да се считат за насочващи, а не за максимално допустими концентрации.
2. При източника и по време на предлагането на пазара натуралната минерална вода не съдържа:
а)
паразити и патогенни микроорганизми;
б)
Escherichia coli и други коли форми и фекални стрептококи във всяка изследвана проба от 250 ml;
в)
спорести анаеробни сулфатно-редуциращи бактерии във всяка изследвана проба от 50 ml;
г)
Pseudomonas aerginosa във всяка изследвана проба от 250 ml.
3. Без да се засягат параграфи 1 и 2 и условията за експлоатация, определени в приложение II, на етапа на предлагане на пазара:
а)
възстановяемият общ брой на колониите на натурална минерална вода може да е само този, който е резултат от нормалното увеличаване на броя на бактериите, който тя е имала при източника;
б)
натуралната минерална вода не може да съдържа никакви органолептични отклонения.
Член 6
Всички контейнери, използвани за бутилиране на натурална минерална вода, трябва да бъдат снабдени с приспособление за затваряне, проектирано така че да се предотвратява всякаква възможност за фалшификация или замърсяване.
Член 7
1. Търговското описание на натуралните минерални води е „натурална минерална вода“ или в случай на газирана натурална минерална вода, както е определено в приложение I, раздел III, според случая, „естествено газирана натурална минерална вода“, „натурална минерална вода с прибавен газ от извора“ или „газирана натурална минерална вода“.
Търговското описание на натуралните минерални води, които са претърпели някоя от посочените в член 4, параграф 1, първа алинея, буква г) обработки, се допълва според случая от обозначенията „напълно дегазирана“ или „частично дегазирана“.
2. Етикетите на натуралните минерални води трябва да съдържат също следната задължителна информация:
а)
информация за аналитичния състав, като се изброяват характеризиращите го съставки;
б)
мястото, където изворът се експлоатира и името на извора;
в)
информация за всяка обработка, посочена в член 4, параграф 1, първа алинея, букви б) и в).
3. При липсата на общностни разпоредби относно информацията за обработките, посочена в параграф 2, буква в), държавите-членки могат да запазят своите национални разпоредби.
Член 8
1. Наименованието на местност, населено място или място може да се включи в текста на търговското описание, при условие че се отнася до натурална минерална вода, чийто извор се експлоатира на мястото, посочено в описанието и че то не е подвеждащо по отношение на мястото на експлоатация на извора.
2. Забранява се предлагане на пазара на натурална минерална вода от един и същ извор под повече от едно търговско описание.
3. Когато етикетите или надписите върху контейнерите, в които натуралните минерални води се предлагат за продажба, включват търговско описание, различно от наименованието на извора или мястото на неговата експлоатация, това място на експлоатация или наименованието на извора се посочват с букви, чиито височина и широчина са поне едно и половина пъти по-големи от най-големите букви, използвани за търговското описание.
Първата алинея се прилага mutatis mutandis и със същото значение по отношение на важността, придавана на наименованието на извора или на мястото на неговата експлоатация, по отношение на търговското описание, използвано за реклама под каквато и да е форма, на натурални минерални води.
Член 9
1. Забранява се както върху опаковката или етикетите, така и при реклама под каквато и да е форма да се използват указания, обозначения, търговски и фабрични марки, образи или други знаци, независимо дали са фигуративни или не, които:
а)
в случай на натурална минерална вода предполагат характеристика, която водата не притежава, по-специално по отношение на нейния произход, дата на разрешението за експлоатация, резултати от анализите или всякакви позовавания, аналогични на гаранции за автентичност;
б)
в случай на питейна вода, бутилирана в контейнери, която не отговаря на разпоредбите на приложение I, раздел I, могат да предизвикат объркване с натурална минерална вода и по-конкретно с описанието „минерална вода“.
2. Забраняват се всички обозначения, приписващи на натурална минерална вода свойства, свързани с предотвратяване, лечение или излекуване на човешко заболяване.
Разрешават се обаче обозначенията, изброени в приложение III, ако те отговарят на съответните критерии, определени в същото приложение или при липса на такива - критериите, установени в националните разпоредби, и при условие че те са съставени на базата на физико-химични анализи и ако е необходимо, на фармакологични, физиологични и клинични изследвания, извършени съгласно признати научни методи в съответствие с приложение I, Раздел I, точка 2.
Държавите-членки могат да разрешат обозначенията „стимулира храносмилането“, „може да улесни функциите на черния дроб и жлъчката“ или подобни обозначения. Те също могат да разрешат включването на други обозначения, при условие че последните не противоречат на принципите, предвидени в първата алинея и са съвместими с тези, предвидени във втората алинея.
3. Държавите-членки могат да приемат специални разпоредби за указанията, както върху опаковките или етикетите, така и в рекламата, които се отнасят до подходящия характер на натуралната минерална вода за хранене на кърмачета. Такива разпоредби могат също да се отнасят до свойствата на водата, които определят използването на посочените указания.
Държавите-членки, които възнамеряват да предприемат тези мерки, предварително информират за тях другите държави-членки и Комисията.
4. Терминът „изворна вода“ се запазва за водата в естествено състояние, предназначена за консумация от човека и бутилирана при източник, която:
а)
отговаря на условията за експлоатация, определени в приложение II, точки 2 и 3, които са напълно приложими към изворните води;
б)
отговаря на микробиологичните изисквания, определени в член 5;
в)
отговаря на изискванията за етикетирането по член 7, параграф 2, букви б) и в) и член 8,
г)
не е преминала през друга обработка освен посочената в член 4. Други обработки могат да бъдат разрешени от Комисията.
Мерките, посочени в буква г), предназначени да изменят несъществени елементи на настоящата директива, чрез допълването ѝ се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 14, параграф 2.
Освен това, изворните води трябва да са в съответствие с разпоредбите на Директива 98/83/ЕО на Съвета от 3 ноември 1998 г. относно качеството на водите, предназначени за консумация от човека (9).
5. При липсата на общностни разпоредби относно обработката на изворните води, посочена в параграф 4, първа алинея, буква г), държавите-членки могат да запазят своите национални разпоредби, отнасящи се до обработката.
Член 10
Държавите-членки приемат мерките, необходими, за да гарантират, че търговията с натурални минерални води, които съответстват на определенията и правилата, предвидени в настоящата директива, не може да се затруднява от прилагането на нехармонизирани национални разпоредби, уреждащи свойствата, състава, условията на експлоатация, бутилирането, етикетирането или рекламата на натуралните минерални води или на храните най-общо.
Член 11
1. Когато държава-членка има конкретни основания да допусне, че дадена натурална минерална вода не отговаря на разпоредбите, предвидени в настоящата директива, или че застрашава общественото здраве, въпреки че е в свободно обращение в една или повече държави-членки, тази държава-членка може временно да ограничи или да спре търговията с този продукт на своя територия. Тя незабавно информира за това Комисията и останалите държави-членки, като посочва мотивите за своето решение.
2. По искане на държава-членка или на Комисията, държавата-членка, която е признала тази вода, предоставя цялата релевантна информация, свързана с признаването на тази вода, заедно с резултатите от редовните проверки.
3. Комисията разглежда във възможно най-кратък срок, в рамките на Постоянния комитет, посочен в член 14, параграф 1, изложените от държавата-членка основания, посочени в параграф 1, след което незабавно дава своето становище и предприема съответни мерки.
4. Ако Комисията прецени, че са необходими изменения на настоящата директива, за да се гарантира защитата на общественото здраве, тя приема тези изменения.
Тези мерки, предназначени да изменят несъществени елементи на настоящата директива, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 14, параграф 2. Поради императивни причини за спешност, Комисията може да използва процедурата по член 14, параграф 3.
В този случай, държавата-членка, която е приела предпазни мерки, може да ги прилага до приемането на измененията.
Член 12
Комисията приема следните мерки:
а)
граници за концентрация на съставките в натуралните минерални води;
б)
всички необходими разпоредби за означаване върху етикетите на високото съдържание на някои съставки;
в)
условията за употреба на обогатен с озон въздух, посочен в член 4, параграф 1, първа алинея, буква б);
г)
информация за обработките, посочена в член 7, параграф 2, буква в);
д)
методи за анализ, включително границите на откриваемост, за да се провери липсата на замърсяване на натуралните минерални води;
е)
процедурите за вземане на проби и методите за анализ, необходими за проверка на микробиологичните характеристики на натуралните минерални води.
Тези мерки, предназначени да изменят несъществени елементи на настоящата директива, чрез допълването ѝ се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 14, параграф 2.
Член 13
Всяко решение, което може да се отрази на общественото здраве, се приема от Комисията след консултация с Европейския орган за безопасност на храните.
Член 14
1. Комисията се подпомага от Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните, създаден с член 58 от Регламент (ЕО) № 178/2002.
2. При позоваване на настоящия параграф, се прилагат член 5а, параграфи 1 - 4 и член 7 от Решение 1999/468/ЕО, при спазване на разпоредбите на член 8 от него.
3. При позоваване на настоящия параграф, се прилагат член 5а, параграфи 1, 2, 4 и 6 и член 7 от Решение 1999/468/ЕО, при спазване на разпоредбите на член 8 от него.
Член 15
Настоящата директива не се прилага за натурални минерални води, предназначени за износ в трети страни.
Член 16
Директива 80/777/ЕИО, изменена с актовете, изброени в приложение IV, част А, се отменя, без да се засягат задълженията на държавите-членки относно сроковете за транспониране в националното право на директивите, посочени в приложение IV, част Б.
Позоваванията на отменената директива се считат за позовавания на настоящата директива и се четат съгласно таблицата на съответствието в приложение V.
Член 17
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 18
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 18 юни 2009 година.
DIRECTIVA 2009/54/CE DEL PARLAMENTO EUROPEO Y DEL CONSEJO
de 18 de junio de 2009
sobre explotación y comercialización de aguas minerales naturales
(Versión refundida)
(Texto pertinente a efectos del EEE)
EL PARLAMENTO EUROPEO Y EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea, y en particular su artículo 95,
Vista la propuesta de la Comisión,
Visto el dictamen del Comité Económico y Social Europeo (1),
De conformidad con el procedimiento establecido en el artículo 251 del Tratado (2),
Considerando lo siguiente:
(1)
La Directiva 80/777/CEE del Consejo, de 15 de julio de 1980, relativa a la aproximación de las legislaciones de los Estados miembros sobre explotación y comercialización de aguas minerales naturales (3), ha sido modificada de forma sustancial en varias ocasiones (4). Puesto que se deben efectuar nuevas modificaciones, conviene, en aras de la claridad, proceder a la refundición de dicha Directiva.
(2)
Las legislaciones de los Estados miembros definen las aguas minerales naturales. Dichas legislaciones establecen las condiciones en las que las aguas minerales naturales son reconocidas como tales y regulan las condiciones de explotación de los manantiales. Además, establecen normas específicas para la comercialización de dichas aguas.
(3)
Las diferencias entre dichas legislaciones obstaculizan la libre circulación de las aguas minerales naturales, creando condiciones de competencia desiguales, y tienen, por ello, una incidencia directa en el funcionamiento del mercado interior.
(4)
En este caso concreto, la supresión de dichos obstáculos puede resultar, por una parte, de la obligación, para cada Estado miembro, de admitir la comercialización en su territorio de las aguas minerales naturales reconocidas como tales por cada uno de los Estados miembros y, por otra parte, de la adopción de normas comunes aplicables en particular a las condiciones exigidas en materia microbiológica y en materia de utilización de denominaciones particulares por determinadas aguas minerales.
(5)
Toda legislación sobre las aguas minerales naturales debe tener por objetivo primordial proteger la salud de los consumidores, evitar que sean inducidos a error y garantizar la lealtad de las transacciones comerciales.
(6)
En espera de la celebración de acuerdos en materia de reconocimiento mutuo de las aguas minerales naturales entre la Comunidad y los terceros países, conviene establecer, hasta la aplicación de dichos acuerdos, las condiciones de admisión en la Comunidad en calidad de aguas minerales naturales de los productos similares importados de terceros países.
(7)
Es necesario velar por que las aguas minerales naturales conserven en la fase de la comercialización los caracteres que hayan justificado su reconocimiento como tales. Conviene, por tanto que los recipientes utilizados para su envasado estén provistos de un dispositivo de cierre apropiado.
(8)
Las aguas minerales naturales están sujetas, en lo referente a su etiquetado, a las normas generales establecidas por la Directiva 2000/13/CE del Parlamento Europeo y del Consejo, de 20 de marzo de 2000, relativa a la aproximación de las legislaciones de los Estados miembros en materia de etiquetado, presentación y publicidad de los productos alimenticios (5). Por tanto, la presente Directiva puede limitarse a adoptar los complementos y las excepciones que convenga incorporar a dichas normas generales.
(9)
La indicación de la composición analítica de las aguas minerales naturales debe ser obligatoria para garantizar la información del consumidor.
(10)
Procede aprobar las medidas necesarias para la ejecución de la presente Directiva con arreglo a la Decisión 1999/468/CE del Consejo, de 28 de junio de 1999, por la que se establecen los procedimientos para el ejercicio de las competencias de ejecución atribuidas a la Comisión (6).
(11)
Conviene, en particular, conferir competencias a la Comisión para que adopte los límites de concentración de los componentes de aguas minerales naturales, las disposiciones necesarias para indicar en el etiquetado concentraciones elevadas de determinados componentes, las condiciones de uso del aire enriquecido con ozono para el tratamiento de agua mineral natural, la información sobre los tratamientos de agua mineral natural, los métodos de análisis a fin de comprobar la ausencia de contaminación de las aguas minerales naturales y los procedimientos de muestreo y los métodos de análisis necesarios para comprobar las características microbiológicas de las aguas minerales naturales. Dado que estas medidas son de alcance general, y están destinadas a modificar elementos no esenciales de la presente Directiva, incluso completándola, deben adoptarse con arreglo al procedimiento de reglamentación con control previsto en el artículo 5 bis de la Decisión 1999/468/CE.
(12)
Cuando, por imperiosas razones de urgencia, los plazos normalmente aplicables en el marco del procedimiento de reglamentación con control no puedan respetarse, la Comisión debe poder aplicar el procedimiento de urgencia previsto en el artículo 5 bis, apartado 6, de la Decisión 1999/468/CE para la adopción de enmiendas a la presente Directiva necesarias para garantizar la salud pública.
(13)
Los nuevos elementos introducidos en la presente Directiva se refieren únicamente a los procedimientos de comité. Por consiguiente, no es preciso que sean objeto de transposición por parte de los Estados miembros.
(14)
La presente Directiva no debe afectar a las obligaciones de los Estados miembros relativas a los plazos de transposición al Derecho nacional de las Directivas, que figuran en la parte B del anexo IV.
HAN ADOPTADO LA PRESENTE DIRECTIVA:
Artículo 1
1. La presente Directiva se aplicará a las aguas extraídas del suelo de un Estado miembro y reconocidas por las autoridades competentes de dicho Estado miembro como aguas minerales naturales que se ajusten a las disposiciones de la parte I del anexo I.
2. La presente Directiva se aplicará asimismo a las aguas extraídas del suelo de un tercer país, importadas en la Comunidad y reconocidas como aguas minerales naturales por las autoridades competentes de un Estado miembro.
Las aguas mencionadas en el primer párrafo solo podrán ser reconocidas como aguas minerales naturales cuando la autoridad habilitada a tal efecto en el país de extracción haya certificado que dichas aguas se ajustan a lo dispuesto en la parte I del anexo I, y que se ha procedido al control periódico de la aplicación de las disposiciones del punto 2 del anexo II.
El período de validez del certificado a que se refiere el párrafo segundo no podrá ser superior a cinco años. No será necesario proceder de nuevo al reconocimiento contemplado en el párrafo si se ha renovado el certificado antes de que finalice dicho período.
3. La presente Directiva no será aplicable:
a)
a las aguas que con arreglo a la Directiva 2001/83/CE del Parlamento Europeo y del Consejo, de 6 de noviembre de 2001, por la que se establece un código comunitario sobre medicamentos para uso humano (7), se consideren medicamentos;
b)
a las aguas minerales naturales utilizadas en el manantial con fines curativos en establecimientos termales o hidrominerales.
4. El reconocimiento al que se refieren los apartados 1 y 2 será debidamente motivado por las autoridades competentes del Estado miembro y deberá publicarse en una publicación oficial.
5. Cada Estado miembro informará a la Comisión de los casos en los que se haya procedido a otorgar o retirar el reconocimiento mencionado en los apartados 1 y 2. La lista de las aguas minerales naturales reconocidas como tales será publicada en el Diario Oficial de la Unión Europea.
Artículo 2
Los Estados miembros tomarán todas las medidas apropiadas para que solo las aguas mencionadas en el artículo 1 que cumplan las disposiciones de la presente Directiva puedan ser comercializadas como aguas minerales naturales.
Artículo 3
La explotación de los manantiales de aguas minerales y el envasado de estas deberán hacerse con arreglo a lo dispuesto en el anexo II.
Artículo 4
1. Las aguas minerales naturales, tal como broten del manantial, solo podrán ser sometidas a los tratamientos siguientes:
a)
la separación de los elementos inestables, como los compuestos de hierro y azufre, por filtración o decantación, precedida en su caso de oxigenación, a condición de que dicho tratamiento no tenga por efecto modificar la composición del agua en lo que respecta a aquellos componentes esenciales que confieren a esta sus propiedades;
b)
la separación de los compuestos de hierro, manganeso y azufre, así como del arsénico, en determinadas aguas minerales naturales, por tratamiento con aire enriquecido con ozono, a condición de que dicho tratamiento no altere la composición del agua en lo que respecta a aquellos componentes esenciales que confieren a esta sus propiedades y siempre que:
i)
el tratamiento cumpla las condiciones de uso que la Comisión establezca previa consulta a la Autoridad Europea de Seguridad Alimentaria establecida en el Reglamento (CE) no 178/2002 del Parlamento Europeo y del Consejo, de 28 de enero de 2002, por el que se establecen los principios y los requisitos generales de la legislación alimentaria, se crea la Autoridad Europea de Seguridad Alimentaria y se fijan procedimientos relativos a la seguridad alimentaria (8);
ii)
el tratamiento se notifique a las autoridades competentes y esté sometido a un control específico por parte de estas;
c)
la separación de los componentes no deseados distintos de los enumerados en las letras a) y b), siempre que dicho tratamiento no altere la composición del agua en lo que respecta a los componentes esenciales que confieren a esta sus propiedades y siempre que:
i)
el tratamiento cumpla las condiciones de uso que se establezcan de conformidad con el procedimiento establecido por la Comisión previa consulta a la Autoridad Europea de Seguridad Alimentaria,
ii)
el tratamiento se notifique a las autoridades competentes y esté sometido a un control específico por parte de estas;
d)
la eliminación total o parcial del gas carbónico libre por procedimientos exclusivamente físicos.
Las medidas contempladas en el inciso i) de la letra b) y en el inciso i) de la letra c), destinadas a modificar elementos no esenciales de la presente Directiva completándola, se adoptarán con arreglo al procedimiento de reglamentación con control contemplado en el artículo 14, apartado 2.
El primer párrafo no impide la utilización de aguas minerales naturales y de aguas de manantial en la fabricación de bebidas refrescantes sin alcohol.
2. Al agua mineral natural, tal como brote del manantial, no se le podrá añadir producto alguno que no sea gas carbónico incorporado o reincorporado en las condiciones previstas en la parte III del anexo I.
3. Quedará prohibido efectuar tratamiento alguno de desinfección por el medio que sea y, sin perjuicio de lo dispuesto en el apartado 2, la adición de elementos bacteriostáticos o cualquier otro tratamiento tendente a modificar el contenido en microorganismos del agua mineral natural.
Artículo 5
1. Al brotar del manantial, el contenido total de microorganismos revivificables de un agua mineral natural deberá ajustarse a su microbismo normal y manifestar una protección eficaz del manantial contra toda contaminación. Dicho contenido deberá ser determinado en las condiciones previstas en el número 1.3.3 de la parte II del anexo I.
Tras el embotellado, dicho contenido no podrá pasar de 100 colonias por mililitro después de incubación a 20-22 °C durante 72 horas en placas de agar o de mezcla agar-gelatina, y de 20 por mililitro después de incubación a 37 °C durante 24 horas en placas de agar. El recuento deberá efectuarse en las 12 horas siguientes al embotellado; durante este tiempo, el agua deberá mantenerse a una temperatura de 4 °C ± 1 °C.
Al brotar del manantial, el contenido total de microorganismos revivificables no debe normalmente superar, respectivamente, 20 colonias por mililitro después de incubación a 20-22 °C durante 72 horas y 5 colonias por mililitro después de incubación a 37 °C durante 24 horas, dando por supuesto que estos valores deberán considerarse como datos y no como concentraciones máximas.
2. Tanto al brotar del manantial como durante su comercialización, un agua mineral natural deberá estar exenta:
a)
de parásitos y microorganismos patógenos;
b)
del Escherichia coli y otros coliformes, y de estreptococos fecales, en 250 mililitros de la muestra examinada;
c)
de clostridios sulfito reductores, en 50 mililitros de la muestra examinada;
d)
del Pseudomonas aeruginosa, en 250 mililitros de la muestra examinada.
3. Sin perjuicio de lo dispuesto en los apartados 1 y 2 y en las condiciones de explotación previstas en el anexo II, en la fase de comercialización:
a)
el contenido total de microorganismos revivificables del agua mineral natural solo podrá resultar de la evolución normal del contenido en gérmenes que tuviera al brotar del manantial;
b)
el agua mineral natural no podrá presentar ningún defecto desde el punto de vista organoléptico.
Artículo 6
Todo recipiente utilizado para el envasado de aguas minerales naturales deberá estar provisto de un dispositivo de cierre diseñado para evitar toda posibilidad de falsificación o de contaminación.
Artículo 7
1. La denominación de venta de las aguas minerales naturales será «agua mineral natural» o, si se tratara de un agua mineral natural efervescente definida en la parte III del anexo I, según el caso, «agua mineral natural naturalmente gaseosa», «agua mineral reforzada con gas procedente del mismo manantial» o «agua mineral natural con gas carbónico añadido».
La denominación de venta de las aguas minerales naturales que hayan sufrido el tratamiento mencionado en el artículo 4, apartado 1, párrafo primero, letra d), será, según el caso, completada por las menciones «totalmente desgasificada» o «parcialmente desgasificada».
2. Las etiquetas de las aguas minerales naturales deberán contener asimismo la siguiente información obligatoria:
a)
una indicación de la composición analítica en la que se señalen sus componentes característicos;
b)
el lugar en el que se explota la fuente y la denominación de la misma;
c)
información sobre los tratamientos enumerados en el artículo 4, apartado 1, párrafo primero, letras b) y c).
3. En ausencia de disposiciones comunitarias relativas a la información sobre los tratamientos a que se refiere el apartado 2, letra c), los Estados miembros podrán mantener las disposiciones nacionales.
Artículo 8
1. En el texto de la denominación comercial podrá entrar el nombre de una localidad, aldea o lugar siempre y cuando dicho nombre se refiera a un agua mineral natural cuyo manantial sea explotado en el lugar indicado por dicha denominación comercial y a condición de que ello no induzca a error sobre el lugar de explotación del manantial.
2. Se prohibirá la comercialización con diversas denominaciones comerciales de un agua mineral natural que proceda de un mismo manantial.
3. Cuando las etiquetas o inscripciones fijadas sobre los recipientes en los que se pongan a la venta las aguas minerales naturales incluyan una denominación comercial que difiera del nombre del manantial o del lugar de su explotación, la indicación de dicho lugar o el nombre del manantial deberá figurar en caracteres cuya altura y longitud sean al menos iguales a una vez y media las del mayor de los caracteres utilizados para la indicación de dicha denominación comercial.
A toda forma de publicidad de las aguas minerales naturales le serán aplicables, mutatis mutandis y con la misma finalidad, las disposiciones del párrafo primero relativas a la importancia dada al nombre del manantial o al lugar de su explotación con respecto a la indicación de la denominación comercial.
Artículo 9
1. Se prohibirá, tanto en los envases o etiquetas como en toda forma de publicidad, la utilización de menciones, designaciones, marcas de fábrica o marcas comerciales, imágenes u otros signos figurativos o no, que:
a)
en el caso de las aguas minerales naturales, evoquen características que estas no posean, concretamente en lo que se refiere a su origen, a la fecha de la autorización de explotación, a los resultados de los análisis u otras referencias análogas a las garantías de autenticidad;
b)
en el caso de aguas potables envasadas, no se ajusten a las disposiciones de la parte I del anexo I, puedan crear confusión con un agua mineral natural y, en particular, la mención «agua mineral».
2. Se prohibirán todas las menciones que atribuyan a un agua mineral natural propiedades de prevención, tratamiento o curación de una enfermedad humana.
Sin embargo, se autorizarán las menciones que figuran en el anexo III, siempre que se respeten los criterios correspondientes fijados en dicho anexo o, en su defecto, los criterios fijados por las disposiciones nacionales, a condición de que estas hayan sido establecidas sobre la base de análisis físico-químicos y, si fuera necesario, de exámenes farmacológicos, fisiológicos y clínicos efectuados según métodos científicamente reconocidos, con arreglo a lo dispuesto en el punto 2 de la parte I del anexo I.
Los Estados miembros podrán autorizar las menciones «estimula la digestión», «puede favorecer las funciones hepatobiliares» o menciones similares. Además, podrán autorizar otras menciones en la medida en que no estén en contradicción con los principios establecidos en el primer párrafo y sean compatibles con los principios establecidos en el segundo párrafo.
3. Los Estados miembros podrán adoptar disposiciones que regulen el uso -tanto sobre los envases o etiquetas como en la publicidad- de menciones que hagan referencia a la idoneidad de un agua mineral natural para la alimentación infantil. Dichas disposiciones podrán fijar asimismo las propiedades que deberá tener el agua para que pueda hacerse uso de las citadas menciones.
Los Estados miembros que tengan intención de adoptar tales disposiciones informarán previamente de ello a los otros Estados miembros y a la Comisión.
4. El término «agua de manantial» se reservará para las aguas destinadas al consumo humano en su estado natural embotelladas en su fuente que:
a)
cumplan las condiciones de explotación enumeradas en los puntos 2 y 3 del anexo II, que se aplicarán plenamente a las aguas de manantial;
b)
satisfagan los requisitos microbiológicos estipulados en el artículo 5;
c)
cumplan los requisitos de etiquetado que figuran en el artículo 7, apartado 2, letras b) y c), y en el artículo 8;
d)
no hayan sido sometidas a un tratamiento distinto de los enumerados en el artículo 4. La Comisión podrá autorizar otros tratamientos.
Las medidas contempladas en la letra d), destinadas a modificar elementos no esenciales de la presente Directiva completándola, se adoptarán con arreglo al procedimiento de reglamentación con control contemplado en el artículo 14, apartado 2.
Las aguas de manantial deberán ajustarse además a las disposiciones de la Directiva 98/83/CE del Consejo, de 3 de noviembre de 1998, relativa a la calidad de las aguas destinadas al consumo humano (9).
5. En ausencia de disposiciones comunitarias relativas al tratamiento de las aguas de manantial a que se hace referencia en el apartado 4, párrafo primero, letra d), los Estados miembros podrán mantener sus disposiciones nacionales sobre estos tratamientos.
Artículo 10
Los Estados miembros tomarán las medidas necesarias para que el comercio de las aguas minerales naturales que se ajusten a las definiciones y normas establecidas en la presente Directiva no pueda ser obstaculizado por la aplicación de disposiciones nacionales no armonizadas que regulen las propiedades, la composición, las condiciones de explotación, el envasado, el etiquetado o la publicidad de las aguas minerales naturales o de los productos alimenticios en general.
Artículo 11
1. Si un Estado miembro tuviere motivos fundados para considerar que un agua mineral natural no se ajusta a los dispuestos en la presente Directiva o supone un riesgo para la salud pública a pesar de circular libremente en uno o varios Estados miembros, dicho Estado miembro podrá suspender o limitar temporalmente la comercialización de ese producto en su territorio. Informará de ello inmediatamente a la Comisión y a los demás Estados miembros, especificando los motivos que justifiquen su decisión.
2. A instancias de cualquier Estado miembro o de la Comisión, el Estado miembro que haya reconocido dicha agua facilitará toda la información pertinente relativa al reconocimiento de dicha agua, junto con los resultados de los controles periódicos.
3. La Comisión examinará lo antes posible los motivos aducidos por el Estado miembro a que se refiere el apartado 1 en el seno del Comité permanente a que se refiere el artículo 14, apartado 1 y emitirá un dictamen sin demora y tomará las medidas adecuadas.
4. Cuando la Comisión considere que es preciso introducir modificaciones en la presente Directiva a fin de garantizar la protección de la salud pública, adoptará dichas enmiendas.
Estas medidas, destinadas a modificar elementos no esenciales de la presente Directiva, se adoptarán con arreglo al procedimiento de reglamentación con control contemplado en el artículo 14, apartado 2. Por imperiosas razones de urgencia, la Comisión podrá hacer uso del procedimiento de urgencia contemplado en el artículo 14, apartado 3.
En ese caso, el Estado miembro que haya adoptado medidas de salvaguardia podrá mantenerlas hasta que las modificaciones hayan sido adoptadas.
Artículo 12
La Comisión adoptará las siguientes medidas:
a)
límites de concentración de los componentes de las aguas minerales naturales;
b)
cuantas disposiciones sean necesarias para indicar en el etiquetado concentraciones elevadas de determinados componentes;
c)
las condiciones de uso de aire enriquecido con ozono a que se refiere el artículo 4, apartado 1, párrafo primero, letra b);
d)
la información sobre los tratamientos a que se refiere el artículo 7, apartado 2, letra c);
e)
los métodos de análisis, incluidos los límites de detección, a fin de comprobar la ausencia de contaminación de las aguas minerales naturales;
f)
los procedimientos de muestreo y los métodos de análisis necesarios para el control de las características microbiológicas de las aguas minerales naturales.
Estas medidas, destinadas a modificar elementos no esenciales de la presente Directiva completándola, se adoptarán con arreglo al procedimiento de reglamentación con control contemplado en el artículo 14, apartado 2.
Artículo 13
Toda decisión que pueda tener consecuencias para la salud pública será adoptada por la Comisión, previa consulta a la Autoridad Europea de Seguridad Alimentaria.
Artículo 14
1. La Comisión estará asistida por el Comité Permanente de la Cadena Alimentaria y de Sanidad Animal, creado por el artículo 58 del Reglamento (CE) no 178/2002.
2. En los casos en que se haga referencia al presente apartado, serán de aplicación el artículo 5 bis, apartados 1 a 4, y el artículo 7 de la Decisión 1999/468/CE, observando lo dispuesto en su artículo 8.
3. En los casos en que se haga referencia al presente apartado, serán de aplicación el artículo 5 bis, apartados 1, 2, 4 y 6, y el artículo 7 de la Decisión 1999/468/CE, observando lo dispuesto en su artículo 8.
Artículo 15
La presente Directiva no se aplicará a las aguas minerales naturales destinadas a ser exportadas a terceros países.
Artículo 16
Queda derogada la Directiva 80/777/CEE, modificada por los actos indicados en la parte A del anexo IV, sin perjuicio de las obligaciones de los Estados miembros relativas a los plazos de transposición al Derecho nacional de la Directivas que figuran en la parte B del anexo IV.
Las referencias a la Directiva derogada se entenderán hechas a la presente Directiva con arreglo a la tabla de correspondencias que figura en el anexo V.
Artículo 17
La presente Directiva entrará en vigor a los veinte días de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
Artículo 18
Los destinatarios de la presente Directiva son los Estados miembros.
Hecho en Bruselas, el 18 de junio de 2009.