31999L0030
L 163/41
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 1999/30/ЕО НА СЪВЕТА
от 22 април 1999 година
относно пределно допустимите стойности за серен двуоксид, азотен двуоксид и азотни оксиди, прахови частици и олово в околния въздух
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 130т, параграф 1 от него,
като взе предвид предложението на Комисията (1),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (2),
в съответствие с принципите, установени в член 189в от Договора (3),
(1)
като има предвид, че въз основа на принципите, определени в член 130с от Договора, програмата на Европейската общност за политика и действия в областта на околната среда и устойчивото развитие (Петата програма за действие в областта на околната среда) (4) предвижда по-конкретно изменения на съществуващото законодателство по отношение на замърсителите на въздуха; като има предвид, че тази програма препоръчва формулирането на дългосрочни цели в областта на качеството на въздуха;
(2)
като има предвид, че член 129 от Договора предвижда изискванията за опазване на здравето да представляват неразделна част от политиките на Общността; като има предвид, че член 3, буква о) от Договора предвижда действията на Общността да включват принос към постигането на високо ниво на здравеопазване;
(3)
като има предвид, че в изпълнение на член 4, параграф 5 от Директива 96/62/ЕО на Съвета от 27 септември 1996 г. относно оценката и управлението на качеството на въздуха (5) Съветът следва да приеме законодателството, предвидено в параграф 1 и разпоредбите, предвидени в параграфи 3 и 4 от същия член;
(4)
като има предвид, че пределно допустимите стойности, установени в тази директива, представляват минимални изисквания; като има предвид, че в съответствие с член 130у от Договора държавите-членки могат да поддържат или да въвеждат по-засилени опазващи мерки; като има предвид, че могат да се въвеждат конкретни, по-стриктни пределно допустими стойности, за да се опази здравето на определени уязвими категории от населението, като деца, болни; като има предвид, че една държава-членка може да изиска пределно допустимите стойности да бъдат достигнати преди датите, определени в настоящата директива;
(5)
като има предвид, че екосистемите следва да бъдат защитени от неблагоприятните ефекти на азотните оксиди;
(6)
като има предвид, че различните видове частици могат да имат различно вредно въздействие върху човешкото здраве; като има предвид, че съществуват доказателства, че рисковете за човешкото здраве, свързани с излагането на въздействието на прахови частици, възникнали в резултат на човешката дейност, са по-високи от рисковете, свързани с излагането на въздействие на естествено възникващите частици от природни явления в околния въздух;
(7)
като има предвид, че Директива 96/62/ЕО изисква разработване на планове за действие за зоните, в които концентрациите на замърсителите в околния въздух превишават определено допустимите стойности плюс приложимите временни допустими отклонения, за да се осигури спазване на пределно допустимите стойности към датата или датите, посочени по-долу; като има предвид, че доколкото имат отношение към праховите частици, такива планове за действие и други стратегии за намаляване следва да имат за цел намаляване на концентрациите на фините частици като част от общото намаляване на концентрациите на праховите частици;
(8)
като има предвид, че Директива 96/62/ЕО предвижда стойностите на пределно допустимите стойности и алармени прагове да се основават на констатациите от работата, извършвана от международни научни групи, които работят активно в тази област; като има предвид, че Комисията трябва да вземе предвид най-новите данни от научните изследвания в съответните области на епидемиологията и околната среда и последните новости в метрологията при последващото преразглеждане на елементите, върху които се основават пределно допустимите стойности и алармените прагове;
(9)
като има предвид, че с оглед улесняване на преразглеждането на настоящата директива през 2003 г. Комисията и държавите-членки следва да разгледат възможностите за стимулиране на изследванията за ефектите от замърсителите, обхванати в настоящата директива, а именно серен двуоксид, азотен двуоксид и азотни оксиди, прахови частици и олово;
(10)
като има предвид, че прецизните стандартизирани методи за измерване и общите критерии за местоположение на измервателните пунктове са важен елемент в оценката на качеството на околния въздух от гледна точка на това, да се получи съпоставима информация за цялата Общност;
(11)
като има предвид, че в съответствие с член 12, параграф 1 от Директива 96/62/ЕО измененията, необходими за приспособяване към научния и техническия прогрес, могат да се отнесат единствено до критериите и техниките за оценка на концентрациите на серен двуоксид, азотен двуоксид и азотни оксиди, прахови частици и олово или до подробния режим за изпращане на информация до Комисията и могат да нямат нито пряк, нито косвен ефект, изразяващ се в промяна на пределно допустимите стойности или на алармените прагове;
(12)
като има предвид, че актуалната информация относно концентрациите на серен двуоксид, азотен двуоксид и азотни оксиди, прахови частици и олово във въздуха следва да бъде на разположение на обществеността,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Цели
Целите на настоящата директива са да:
-
установи пределно допустими стойности и в случаите, в които това е уместно, алармени прагове относно концентрациите на серен двуоксид, азотен двуоксид и азотни оксиди, прахови частици и олово в околната среда с цел да бъдат избегнати, предотвратени или намалени вредните въздействия върху човешкото здраве и околната среда като цяло,
-
направи оценка на концентрациите на серен двуоксид, азотен двуоксид и азотни окиси, прахови частици и олово в околния въздух на базата на общи методи и критерии,
-
събере съответната информация относно концентрациите на серен двуоксид, азотен двуоксид и азотни окиси, прахови частици и олово в околния въздух и да осигури достъпа на обществеността до нея,
-
поддържа качеството на околния въздух там, където е добро, и да го подобрява в други случаи по отношение на концентрациите на серен двуоксид, азотен двуоксид и азотни окиси, прахови частици и олово.
Член 2
Определения
По смисъла на настоящата директива:
1.
„атмосферен въздух“ е въздухът на открито в тропосферата, с изключение на този на работните места;
2.
„замърсител“ е всяко вещество, въведено пряко или косвено от човека в околния въздух, което може да оказва вредно въздействие върху човешкото здраве и/или околната среда като цяло;
3.
„ниво“ е определена концентрация на даден замърсител в околния въздух или определена стойност на неговото отлагане от въздуха върху открити повърхности, в даден момент;
4.
„оценка“ е всеки метод, използван с цел измерване, изчисляване, прогнозиране или предварително определяне на нивото на замърсителя в околния въздух;
5.
„пределно допустима стойност“ е всяко ниво, определено въз основа на научни познания с цел избягване, предотвратяване или ограничаване на определени вредни въздействия върху човешкото здраве и/или околната среда като цяло, което следва да бъде постигнато в определен срок и да не бъде превишавано след постигането му;
6.
„алармен праг“ е всяко ниво, чието превишаване е свързано с риск за човешкото здраве, дори при кратковременна експозиция, и при превишаването на което държавите-членки следва незабавно да предприемат стъпките, предвидени в Директива 96/62/ЕО;
7.
„допустимо отклонение“ е такъв процент от пределно допустимата стойност, с който последната може да бъде превишавана съгласно условията, предвидени в Директива 96/62/ЕО;
8.
„зона“ е произволна част от територията на държавите-членки в граници, определени от самите тях;
9.
„агломерация“ е всяка зона с концентрация на населението, по-голяма от 250 000 жители, или в случаите, когато концентрацията на населението е по-малка или равна на 250 000 жители, се гледа гъстотата на населението на км2, която трябва да е такава според държавите-членки, че да оправдава необходимостта от оценка и управление на качеството на околния въздух;
10.
„азотни оксиди“ е сумата от азотните оксиди и азотния двуоксид, прибавени като милиардни части и изразени като азотен двуоксид в микрограмове на кубичен метър;
11.
„ПЧ10“ са прахови частици, които са в състояние да преминат през размерно-селективен сепаратор с 50-процентна ефективност на задържане и с критичен размер 10 μm аеродинамичен диаметър;
12.
„ПЧ2,5“ са прахови частици, които са в състояние да преминат през размерно-селективен сепаратор с 50-процентна ефективност на задържане и с критичен размер 2,5 μm аеродинамичен диаметър;
13.
„горен оценъчен праг“ е ниво, определено в приложение V, под което може да се използва комбинация от измервания и моделиращи техники за оценка на качеството на въздуха в съответствие с член 6, параграф 3 от Директива 96/62/ЕО;
14.
„долен оценъчен праг“ е ниво, определено в приложение V, под което може да се използва едно от двете: моделиране или техники на оценка на целите за качество на въздуха, в съответствие с член 6, параграф 4 от Директива 96/62/ЕО;
15.
„природни явления“ са вулканичните изригвания, сеизмичната активност, геотермалните активности, пожарите, силни ветрове и атмосферни отлагания или пренос на природни частици от сухи райони;
16.
„фиксирани измервания“ са измервания, извършени в съответствие с член 6, параграф 5 от Директива 96/62/ЕО.
Член 3
Серен двуоксид
1. Държавите-членки следва да предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че концентрациите на серен двуоксид в околния въздух, оценени в съответствие с член 7, не превишават пределно допустимите стойности, определени в раздел I от приложение I, считано от съответните дати, изложени пак там.
Допустимите граници, установени в раздел I от приложение I, се прилагат в съответствие с член 8 от Директива 96/62/ЕО.
2. Допустимите отклонения за концентрации на серен двуоксид в околния въздух са определени в раздел II от приложение I.
3. За да се подпомогне Комисията при подготовката на доклада, съгласно разпоредбите на член 10 там, където е приложимо, до 31 декември 2003 г. държавите-членки следва да записват данни за концентрациите на серен двуоксид, усреднени в рамките на десет минути, от определени пунктове за мониторинг, които те са избрали като представителни за качество на въздуха в населени райони, които са близко до източниците и за които се измерват часови концентрации. В същото време, когато се предоставят данни за часовите концентрации в съответствие с член 11, параграф 1 от Директива 96/62/ЕО, държавите-членки следва да докладват на Комисията за упоменатите избрани пунктове за мониторинг, броя на десетминутните концентрации, които са надвишавали 500 µg/m3, броя на дните в рамките на календарната година, когато са настъпили те, броя на дните, в които часовите концентрации на серен двуоксид едновременно надвишават 350 µg/m3 и записаната максимална стойност на десетминутна концентрация.
4. Държавите-членки могат да определят зони или агломерации, в рамките на които пределно допустимите стойности за серен двуоксид, определени в раздел I от приложение I, са надвишени в резултат на концентрации на серен двуоксид в околния въздух, дължащи се на природни източници. Държавите-членки изпращат на Комисията списък с тези зони или агломерации заедно с информацията за концентрациите и източниците на серен двуоксид, които са ги причинили. При информиране на Комисията в съответствие с член 11, параграф 1 от Директива 96/62/ЕО държавите-членки предоставят и необходимите доказателства, за да покажат, че каквито и да е превишения се дължат на природни източници.
В рамките на тези зони или агломерации държавите-членки са задължени да прилагат планове за действие в съответствие с член 8, параграф 3 от Директива 96/62/ЕО само когато пределно допустимите стойности, определени в раздел I от приложение I, са надвишени в резултат на емисии от човешка дейност.
Член 4
Азотни двуоксиди и азотни оксиди
1. Държавите-членки вземат необходимите мерки, които да гарантират, че концентрациите на азотен двуоксид и в случаите, когато това е приложимо, на азотни оксиди в околния въздух, оценени в съответствие с член 7, не превишават пределно допустимите стойности, определени в раздел I от приложение II, считано от съответните дати, определени пак там.
Допустимите отклонения, изложени в раздел I от приложение II, се прилагат в съответствие с член 8 от Директива 96/62/ЕО.
2. Алармените прагове за концентрации на азотен двуоксид в околния въздух са определените в раздел II от приложение II.
Член 5
Прахови частици
1. Държавите-членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че концентрациите на ПЧ10 в околния въздух, оценени в съответствие с член 7, не превишават пределно допустимите стойности, определени в раздел I от приложение III, считано от съответните дати, определени пак там.
Допустимите отклонения, определени в раздел I от приложение III, се прилагат в съответствие с член 8 от Директива 96/62/ЕО.
2. Държавите-членки осигуряват инсталирането и действието на пунктове за мониторинг, от които ще се получават данни за концентрациите на ПЧ2,5. Броят и разположението на станциите, в които се измерва ПЧ2,5, се определят от отделните държави-членки с оглед представителността на концентрациите на ПЧ2,5 на местно и регионално ниво в съответната държава-членка. Където това е възможно, пробовземните точки се разполагат заедно с пробовземни точки за ПЧ10.
Държавите-членки изпращат на Комисията ежегодно, не по-късно от девет месеца след края на всяка година, средната аритметична стойност, медианата, 98-ия перцентил и максималната концентрация, изчислени спрямо извършените за период от 24 часа отделни измервания на ПЧ2,5, в рамките на съответната година. 98-ият перцентил се изчислява съгласно процедурата, определена в раздел 4 от приложение I към Решение 97/101/ЕО на Съвета от 27 януари 1997 г. относно въвеждане на взаимен обмен на информация и данни от мрежи и отделни станции, измерващи замърсяването на обкръжаващия въздух в рамките на държавите-членки (6).
3. Плановете за действие относно ПЧ10, изготвени в съответствие с член 8 от Директива 96/62/ЕО и общите стратегии за намаляване на концентрациите на ПЧ10, също така са насочени към намаляването на концентрациите на ПЧ2,5.
4. Държавите-членки информират Комисията за местата, където пределно допустимите стойности за ПЧ10, определени в раздел I от приложение III, са превишени поради концентрации на ПЧ10 в околния въздух, дължащи се на природни явления, и това води до значително по-високи концентрации, отколкото са нивата на естествения фон в съответствие с член 11, параграф 1 от Директива 96/62/ЕО. При информиране на Комисията в съответствие с член 11, параграф 1 от Директива 96/62/ЕО държавите-членки предоставят и необходимите доказателства, за да покажат, че тези превишения се дължат на природни явления. Държавите-членки са задължени да прилагат планове за действие в съответствие с член 8, параграф 3 от Директива 96/62/ЕО само в случаите, когато пределно допустимите стойности, определени в раздел I от приложение III, са превишени по причини, различни от природните явления.
5. Държавите-членки могат да определят зони или агломерации, в които пределно допустимите стойности на ПЧ10, определени в раздел I от приложение III, са превишени поради концентрации на ПЧ10 в околния въздух, дължащи се на отлагания на частици като резултат от опесъчаване на пътищата през зимата. Държавите-членки изпращат на Комисията списък с тези зони и агломерации заедно с информация за концентрациите и източниците на ПЧ10, определени пак там. При информиране на Комисията в съответствие с член 11, параграф 1 от Директива 96/62/ЕО държавите-членки предоставят необходимите доказателства, за да покажат, че тези превишения се дължат на отложени частици и че са взети съответни мерки за намаляване на концентрациите.
В тези зони или агломерации държавите-членки са задължени да прилагат планове за действие в съответствие с член 8, параграф 3 от Директива 96/62/ЕО, само ако пределно допустимите стойности, определени в раздел I от приложение III, са превишени поради нива на ПЧ10, причинени не от опесъчаване на пътищата през зимата, а по други причини.
Член 6
Олово
Държавите-членки вземат необходимите мерки, за да гарантират, че концентрациите на олово в околния въздух, оценени в съответствие с член 7, не превишават пределно допустимите стойности, определени в раздел I от приложение IV, считано от съответните дати, определени пак там.
Допустимите отклонения, определени в раздел I от приложение IV, се прилагат в съответствие с член 8 от Директива 96/62/ЕО.
Член 7
Оценка на концентрациите
1. Горните и долните оценъчни прагове за серен двуоксид, азотен двуоксид и азотни оксиди, прахови частици и олово за целите на член 6 от Директива 96/62/ЕО са определените в раздел I от приложение V.
Класификацията на всяка зона или агломерация за целите на посочения член 6 се преразглежда най-малко на всеки пет години в съответствие с процедурата, определена в раздел II от приложение V. В случай на настъпили значителни изменения в дейностите, имащи отношение към концентрациите на серен двуоксид, азотен двуоксид и азотни оксиди, прахови частици или олово в околния въздух, класификацията се преразглежда по-рано.
2. Списък на критериите за определяне на разположението на пробовземните точки, използвани при измерване на серен двуоксид, азотен двуоксид и азотни оксиди, прахови частици и олово, е определен в приложение VI. Минималният брой на пробовземните точки за фиксирани измервания на концентрации за всеки конкретен замърсител е посочен в приложение VII. Те се инсталират във всяка зона или агломерация, в които се изисква измерване, ако фиксираните измервания са единственият източник на данни за концентрациите в рамките на тази зона или агломерация.
3. В зоните и агломерациите, в рамките на които информацията от фиксираните мониторингови пунктове се допълва с информация от други източници, такива като инвентаризация на емисиите, представителни измервателни методи и моделиране на качеството на въздуха, броят на фиксираните мониторингови пунктове, които следва да бъдат инсталирани, както и пространствената разделителна способност на останалите методи са достатъчни, с оглед определянето на концентрациите на замърсителите на въздуха в съответствие с раздел I от приложение VI и раздел I от приложение VIII.
4. В зоните и агломерациите, в рамките на които не се изискват измервания, може да се използва моделиране или методи, оценяващи целите.
5. Референтните методи за анализ на серен двуоксид, азотен двуоксид и азотни оксиди, както тези за пробовземане и анализи на олово са определени в раздели от I до III от приложение IХ.
Еталонните методи за пробовземане и измерване на ПЧ10 са определени в раздел IV от приложение IХ.
Еталонните методи за пробовземане и измерване на ПЧ2,5 са определени в раздел V от приложение IХ.
Еталонните техники за моделиране качеството на въздуха са определени в раздел VI от приложение IХ.
6. Датата, до която държавите-членки информират Комисията за методите, използвани за предварителна оценка на качеството на въздуха съгласно член 11, параграф 1, буква г) от Директива 96/62/ЕО, е 18 месеца след влизане в сила на настоящата директива.
7. Всички изменения, необходими за изменението на настоящия член и приложения V - IХ в съответствие с научния и техническия прогрес, се приемат в съответствие с процедурата, определена в член 12 от Директива 96/62/ЕО.
Член 8
Информиране на обществеността
1. Държавите-членки осигуряват, че на обществеността е осигурен достъп до актуална информация за концентрациите на серен двуоксид, азотен двуоксид и азотни оксиди, прахови частици и олово във въздуха, както и на съответни организации, като екологични организации, потребителски организации, организации, представляващи интересите на уязвимите части от населението, и на други заинтересовани органи по здравеопазване посредством организации за радиоразпръскване, преса, информационни екрани или услуги по компютърните мрежи.
Информацията за концентрациите на серен двуоксид, азотен двуоксид и азотни оксиди и прахови частици трябва да се актуализира най-малко един път дневно. В случаите, когато данните за стойностите на серен двуоксид и азотен двуоксид са почасови, при възможност информацията се актуализира почасово. Информацията за концентрации на олово във въздуха се актуализира на три месеца.
Тази информация като минимум показва превишения на концентрациите на пределно допустимите стойности и алармените прагове за усреднени периоди, както е определено в приложения I - IV. Също така информацията включва кратка оценка като съпоставка с пределно допустимите стойности и алармените прагове и подходяща информация за ефектите върху здравето.
2. При осигуряване на достъп до обществеността съгласно член 8, параграф 3 от Директива 96/62/ЕО, включително до планове или програми, отнасящи се до разпоредбите на член 3, параграф 4, член 5, параграф 4 и член 5, параграф 5 от настоящата директива, държавите-членки също така осигуряват подобен достъп и на организациите по параграф 1 от настоящия член.
3. В случаите, когато алармените прагове, определени в приложение I или II, са превишени, се осигурява достъп на обществеността до данните в съответствие с член 10 от Директива 96/62/ЕО. Информацията като минимум включва точките, изброени в раздел III от приложения I и III.
4. Информацията, която се предоставя на обществеността и организациите по параграфи 1 и 3 от настоящия член, е ясна, изчерпателна и достъпна.
Член 9
Отмяна и преходни разпоредби
1. Директива 80/779/ЕИО на Съвета от 15 юли 1980 г. относно допустими емисии по качество на въздуха и ръководните стойности за серен двуоксид и суспендирани частици (7) се отменя считано от 19 юли 2001 г., с изключение на член 1, член 2, параграф 1, член 3, параграф 1, членове 9, 15 и 16 от Директива 80/779/ЕИО и приложения I, IIIб и IV към същата директива, които се отменят считано от 1 януари 2005 г.
2. Директива 82/884/ЕИО на Съвета от 3 декември 1982 г. относно допустимите стойности на олово във въздуха (8) се отменя считано от 19 юли 2001 г., с изключение на членове 1, 2, член 3, параграф 1, членове 7, 12 и 13 от същата директива, които се отменят от 1 януари 2005 г.
3. Директива 85/203/ЕИО на Съвета от 7 март 1985 г. относно нормите за азотен двуоксид във въздуха (9) се отменя считано от 19 юли 2001 г., с изключение на член 1, параграф 1, първо тире, член 2, параграф 2, първо тире, член 3, параграф 1, членове 5, 9, 15 и 16 от Директива 85/203/ЕИО и приложение I към същата директива, които се отменят от 1 януари 2010 г.
4. От 19 юли 2001 г. държавите-членки използват пунктове за мониторинг и други методи за оценка на качеството на въздуха, които са в съответствие с изискванията на настоящата директива, при оценката на концентрациите на серен двуоксид, азотен двуоксид и олово във въздуха с оглед получаването на данни с цел демонстриране на съответствието с пределно допустимите стойности, установени с Директива 80/779/ЕИО, Директива 82/884/ЕИО и Директива 85/203/ЕИО, дотогава, докато пределно допустимите стойности, определени с тези директиви, преустановят действието си.
5. От 19 юли 2001 г. държавите-членки могат да използват пунктове за мониторинг и други методи за оценка на качеството на въздуха, които са в съответствие с изискванията на настоящата директива, по отношение на ПЧ10 при оценката на концентрациите на суспендирани прахови частици, както са определени в приложение IV към Директива 80/779/ЕИО; с цел демонстриране на такова съответствие събраните данни се умножават по коефициент 1,2.
6. Държавите-членки информират Комисията за всяко превишаване на пределно допустимите стойности, установени в Директиви 80/779/ЕИО, 82/884/ЕИО и 85/203/ЕИО, заедно със запис на стойностите, причините за тях и предприетите мерки за предотвратяване на повторение в рамките на девет месеца считано от края на всяка година, в съответствие с процедурата, определена в член 11 от Директива 96/62/ЕО, докато пределно допустимите стойности, определени с упоменатите директиви, прекратят действието си.
7. Държавите-членки могат да продължат да използват ръководните стойности за опазване на екосистемите в зоните, в които считат за необходимо да ограничат или предотвратят предвидимо превишаване и замърсяване със серен двуоксид, азотни оксиди или суспендирани прахови частици, както е определено в приложение II към Директива 80/779/ЕИО и приложение II към Директива 85/203/ЕИО.
Член 10
Докладване и преразглеждане
Комисията предоставя на Европейския парламент и на Съвета не по-късно от 31 декември 2003 г. доклад въз основа на опита от прилагането на настоящата директива, и по-конкретно на резултатите от най-новите научни изследвания за въздействието върху човешкото здраве в резултат на излагането на въздействието на серен двуоксид, азотен двуоксид и азотни оксиди, прахови частици и олово, както и за технологичното развитие, постигнато при методите за измерване и другите начини за оценка на концентрациите на прахови частици във въздуха и отлагането на олово по повърхности.
С оглед поддържането на високо ниво на опазване на човешкото здраве и околната среда и като се има предвид придобитият опит при прилагане на настоящата директива от държавите-членки, по-специално условията, определени в приложение VI, според които са извършвани измервания, цитираният по-горе доклад се съпровожда с предложение за изменения на настоящата директива, ако е необходимо. По-специално Комисията ще подложи на проверка пределно допустимите стойности за втората фаза на ПЧ10 с оглед да ги направи задължителни и ще разгледа потвърждаването или предлагането на алтернативни пределно допустими стойности за втория етап или, в случай че това е подходящо, още за първия етап. В допълнение Комисията ще обърне специално внимание на определянето на пределно допустими стойности за ПЧ2,5 или на различни фракции на праховите частици, в случай че е подходящо. Освен това Комисията ще подложи на проверка годишните пределно допустими стойности за опазване на човешкото здраве от азотен двуоксид и ще направи предложение, което ще потвърди или измени сегашните стойности. Също така ще бъдат проучени часовите пределно допустими стойности за азотен двуоксид в светлината на указанията на Световната здравна организация и като се съобрази с това, дали тези пределно допустими стойности следва да се потвърдят или изменят.
Комисията също така ще се съобрази с това, дали е подходящо да се дадат стойности на алармени прагове за ПЧ10 и ПЧ2,5, или конкретни фракции на прахови частици, както е направено за другите замърсители, включени в настоящата директива.
Член 11
Глоби
Държавите-членки определят глоби за нарушение на националните разпоредби, приети съгласно настоящата директива. Тези глоби са ефикасни, съответстващи на нарушенията и възпиращи.
Член 12
Прилагане
1. Държавите-членки въвеждат в сила законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобразят с настоящата директива преди 19 юли 2001 г. Те незабавно информират Комисията за това.
Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
2. Държавите-членки съобщават на Комисията текстовете на основните разпоредби от националното си законодателство в областта, регулирана от настоящата директива.
Член 13
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейските общности.
Член 14
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Люксембург на 22 април 1999 година.
DIRECTIVA 1999/30/CE DEL CONSEJO
de 22 de abril de 1999
relativa a los valores límite de dióxido de azufre, dióxido de nitrógeno y óxidos de nitrógeno, partículas y plomo en el aire ambiente
EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea y, en particular, el apartado 1 de su artículo 130 S,
Vista la propuesta de la Comisión(1),
Visto el dictamen del Comité Económico y Social(2),
De conformidad con el procedimiento establecido en el artículo 189 C del Tratado(3),
(1) Considerando que, basándose en los principios consagrados en el artículo 130 R del Tratado, el programa comunitario de política y actuación en materia de medio ambiente y desarrollo sostenible (quinto programa de acción en materia de medio ambiente)(4) prevé en particular la modificación de la legislación vigente sobre contaminantes atmosféricos; que el mencionado programa recomienda fijar objetivos a largo plazo en relación con la calidad del aire;
(2) Considerando que el artículo 129 del Tratado establece que las exigencias en materia de protección de la salud deben constituir un componente de las demás políticas de la Comunidad; que la letra o) del artículo 3 del Tratado establece que la acción de la Comunidad debe implicar una contribución al logro de un alto nivel de protección de la salud;
(3) Considerando que el apartado 5 del artículo 4 de la Directiva 96/62/CE del Consejo, de 27 de septiembre de 1996, sobre evaluación y gestión de la calidad del aire ambiente(5) dispone que el Consejo adopte la legislación contemplada en el apartado 1 y las normas contempladas en los apartados 3 y 4 de dicho artículo;
(4) Considerando que los valores límite establecidos por la presente Directiva constituyen requisitos mínimos; que, de conformidad con el artículo 130 T del Tratado, los Estados miembros podrán mantener y adoptar valores límite más exigentes; que, en particular, se podrán establecer disposiciones más exigentes para proteger la salud de categorías de la población especialmente vulnerables, como los niños y los pacientes hospitalizados; que los Estados miembros podrán establecer valores límite que deban alcanzarse en una fecha anterior a la establecida en la presente Directiva;
(5) Considerando que es preciso proteger los ecosistemas frente a los efectos adversos del dióxido de azufre; que es preciso proteger la vegetación de los efectos perjudiciales de los óxidos de nitrógeno;
(6) Considerando que los distintos tipos de partículas pueden tener distintos efectos nocivos en la salud de las personas; que se ha demostrado que los riesgos que supone para la salud de las personas la exposición a partículas producidas por las actividades humanas son superiores a los riesgos que lleva aparejados la exposición a partículas de origen natural en el aire ambiente;
(7) Considerando que la Directiva 96/62/CE requiere la elaboración de planes de acción para las zonas en las que las concentraciones de uno o más contaminantes superan el valor o valores límite incrementados por el margen de tolerancia temporal en orden a asegurar el cumplimiento del valor o valores límite en la fecha especificada; que esos planes de acción y demás estrategias de reducción, cuando guarden relación con las partículas, deben tener por objeto reducir las concentraciones de partículas finas, como parte de la reducción global de las concentraciones de partículas;
(8) Considerando que la Directiva 96/62/CE establece que los valores límite numéricos de los valores límite y de los umbrales de alerta deben basarse en los resultados de la labor realizada por grupos científicos internacionales que se ocupan de esta materia; que la Comisión debe tener en cuenta los datos más recientes sobre epidemiología y medio ambiente obtenidos en los trabajos de investigación científica, así como los últimos avances en métodos de medición, para reexaminar los elementos en los que se basan los valores límite y los umbrales de alerta;
(9) Considerando que, para facilitar la revisión de la presente Directiva en el año 2003, la Comisión y los Estados miembros deberían considerar la posibilidad de alentar la investigación sobre los efectos de los contaminantes a los que la Directiva se refiere, es decir, el dióxido de azufre, el dióxido de nitrógeno y los óxidos de nitrógeno, las partículas y el plomo;
(10) Considerando que unas técnicas normalizadas de medición que permiten obtener resultados precisos y unos criterios comunes para la ubicación de los centros de medición son elementos importantes para la evaluación de la calidad del aire ambiente con vistas a obtener datos comparables en toda la Comunidad;
(11) Considerando que, de conformidad con el apartado 1 del artículo 12 de la Directiva 96/62/CE, las modificaciones necesarias para la adaptación al progreso científico y técnico sólo podrán referirse a los criterios y técnicas de evaluación de las concentraciones de dióxido de azufre, dióxido de nitrógeno y óxidos de nitrógeno, partículas y plomo o a las disposiciones detalladas para la transmisión de información a la Comisión, y que dichas modificaciones no deberán suponer una modificación, directa o indirecta, de los valores límite ni de los umbrales de alerta;
(12) Considerando que la población debe poder acceder con rapidez a información actualizada sobre las concentraciones de dióxido de azufre, dióxido de nitrógeno, partículas y plomo en el aire ambiente,
HA ADOPTADO LA PRESENTE DIRECTIVA:
Artículo 1
Objetivos
La presente Directiva tiene por objeto:
- establecer valores límite y, en su caso, umbrales de alerta con respecto a las concentraciones de dióxido de azufre, dióxido de nitrógeno y óxidos de nitrógeno, partículas y plomo en el aire ambiente para evitar, prevenir o reducir los efectos nocivos para la salud humana y para el medio ambiente en su conjunto;
- evaluar, a partir de métodos y criterios comunes, las concentraciones de dióxido de azufre, dióxido de nitrógeno, partículas y plomo en el aire ambiente;
- obtener información adecuada sobre las concentraciones de dióxido de azufre, dióxido de nitrógeno y óxidos de nitrógeno, partículas y plomo en el aire ambiente y velar por que la población tenga conocimiento de la misma;
- mantener la calidad del aire ambiente cuando ésta sea buena y mejorarla en los demás casos con respecto al dióxido de azufre, dióxido de nitrógeno y los óxidos de nitrógeno, las partículas y el plomo.
Artículo 2
Definiciones
A efectos de la presente Directiva se entenderá por:
1) "aire ambiente": el aire exterior de la troposfera, excluidos los lugares de trabajo;
2) "contaminante": cualquier sustancia introducida directa o indirectamente por el hombre en el aire ambiente que pueda tener efectos nocivos sobre la salud humana o el medio ambiente en su conjunto;
3) "nivel": la concentración de un contaminante en el aire ambiente o su depósito en superficies en un momento determinado;
4) "evaluación": cualquier método utilizado para medir, calcular, predecir o estimar el nivel de un contaminante en el aire ambiente;
5) "valor límite": un nivel fijado basándose en conocimientos científicos, con el fin de evitar, prevenir o reducir los efectos nocivos para la salud humana y/o para el medio ambiente en su conjunto, que debe alcanzarse en un plazo determinado y no superarse una vez alcanzado;
6) "umbral de alerta": un nivel a partir del cual una exposición de breve duración supone un riesgo para la salud humana y a partir del cual los Estados miembros deberán tomar medidas inmediatas como establece la Directiva 96/62/CE;
7) "margen de tolerancia": el porcentaje del valor límite en el que éste puede sobrepasarse con arreglo a las condiciones establecidas en la Directiva 96/62/CE;
8) "zona": la porción de su respectivo territorio delimitada por los Estados miembros;
9) "aglomeración": un área que se caracteriza por una concentración de población de más de 250000 habitantes o, cuando la concentración de población es inferior o igual a 250000 habitantes, por una densidad de habitantes por km2 que justifica que los Estados miembros evalúen y controlen la calidad del aire ambiente;
10) "óxidos de nitrógeno": la suma, en partes por billón de óxido nítrico y dióxido de nitrógeno expresada como dióxido de nitrógeno, en microgramos por metro cúbico;
11) "PM10": las partículas que pasan a través de un cabezal de tamaño selectivo para un diámetro aerodinámico de 10 μm con una eficiencia de corte del 50 %;
12) "PM2,5": las partículas que pasan a través de un cabezal de tamaño selectivo para un diámetro aerodinámico de 2,5 μm con una eficiencia de corte del 50 %;
13) "Umbral de evaluación superior": el nivel especificado en el anexo V, por debajo del cual puede utilizarse una combinación de mediciones y técnicas de modelización para evaluar la calidad del aire ambiente, con arreglo al apartado 3 del artículo 6 de la Directiva 96/62/CE;
14) "umbral de evaluación inferior": el nivel especificado en el anexo V, por debajo del cual es posible limitarse al empleo de técnicas de modelización o de estimación objetiva para evaluar la calidad del aire ambiente, con arreglo al apartado 4 del artículo 6 de la Directiva 96/62/CE;
15) "fenómeno natural": las erupciones volcánicas, las actividades sísmicas, actividades geotérmicas, o los incendios de zonas silvestres, los fuertes vientos o la resuspensión atmosférica o el transporte de partículas naturales procedentes de regiones áridas;
16) "mediciones fijas": las mediciones realizadas con arreglo a lo dispuesto en el apartado 5 del artículo 6 de la Directiva 96/62/CE.
Artículo 3
Dióxido de azufre
1. Los Estados miembros adoptarán las medidas necesarias para que las concentraciones de dióxido de azufre en el aire ambiente, evaluadas con arreglo al artículo 7, no excedan de los valores límite fijados en el la sección I del anexo I a partir de las fechas que en el mismo se indican.
Los márgenes de tolerancia que se especifican en la sección I del anexo I se aplicarán de conformidad con el artículo 8 de la Directiva 96/62/CE.
2. El umbral de alerta para las concentraciones de dióxido de azufre en el aire ambiente figura en la sección II del anexo I.
3. Para ayudar a la Comisión a preparar el informe que cita el artículo 10, los Estados miembros registrarán hasta el 31 de diciembre de 2003, donde es posible, las concentraciones de dióxido de azufre promediadas en períodos de diez minutos en algunas estaciones de medición seleccionadas por los Estados miembros como representativas de la calidad del aire en las áreas habitadas próximas a las fuentes y en las que se midan las concentraciones horarias. Al mismo tiempo que se suministren los datos sobre las concentraciones horarias de conformidad con lo dispuesto en el punto 1 del artículo 11 de la Directiva 96/62/CE, los Estados miembros comunicarán a la Comisión, respecto a las estaciones de medición seleccionadas, el número de las concentraciones promediadas durante períodos de diez minutos que excedan los 500 μg/m3, el número de días dentro del año civil en que ocurrió tal hecho, el número de días simultáneos en que las concentraciones horarias de dióxido de azufre excedieron también los 350 μg/m3 y la máxima concentración registrada en los períodos de diez minutos.
4. Los Estados miembros podrán designar zonas o aglomeraciones dentro de las que se rebasen los valores límite de dióxido de azufre a que se refiere la sección I del anexo I debido a concentraciones de dióxido de azufre en el aire ambiente producidas por fuentes naturales. Los Estados miembros remitirán a la Comisión una lista de cualesquiera de esas zonas o aglomeraciones junto con la información sobre las concentraciones y fuentes de dióxido de azufre dentro de las mismas. Cuando informen a la Comisión de conformidad con lo dispuesto en el apartado 1 del artículo 11 de la Directiva 96/62/CE, los Estados miembros facilitarán la justificación necesaria para demostrar que los rebasamientos se deben a fuentes naturales.
Dentro de dichas zonas o aglomeraciones los Estados miembros estarán obligados a ejecutar planes de actuación de conformidad con el apartado 3 del artículo 8 de la Directiva 96/62/CE sólo cuando se rebasen los valores límite a que se refiere la sección I del anexo I debido a emisiones antropogénicas.
Artículo 4
Dióxido de nitrógeno y óxidos de nitrógeno
1. Los Estados miembros adoptarán las medidas necesarias para que las concentraciones de dióxido de nitrógeno y, en su caso, las concentraciones de óxidos de nitrógeno y en su caso de óxido nítrico en el aire ambiente, evaluadas con arreglo al artículo 7, no excedan de los valores límite fijados en la sección I del anexo II a partir de las fechas indicadas.
Los márgenes de tolerancia que se especifican en la sección I del anexo II se aplicarán de conformidad con el artículo 8 de la Directiva 96/62/CE.
2. El umbral de alerta para las concentraciones de dióxido de nitrógeno en el aire ambiente figura en la sección II del anexo II.
Artículo 5
Partículas
1. Los Estados miembros adoptarán las medidas necesarias para que las concentraciones de PM10 en el aire ambiente, evaluadas con arreglo al artículo 7, no excedan de los valores límite indicados en la sección I del anexo III a partir de las fechas indicadas.
Los márgenes de tolerancia que se especifican en la sección I del anexo III se aplicarán de conformidad con el artículo 8 de la Directiva 96/62/CE.
2. Los Estados miembros garantizarán que se instalen y exploten estaciones de medición que proporcionen datos sobre las concentraciones de PM2,5. El número y situación de las estaciones en que se mida PM2,5 serán elegidos por los Estados miembros para que sean representativos de las concentraciones de PM2,5 en esos Estados miembros. Donde sea posible, los puntos de muestreo de PM2,5 se ubicarán en el mismo lugar que los puntos de muestreo de PM10.
Los Estados miembros presentarán cada año a la Comisión, a más tardar nueve meses después de finalizar cada año, la media aritmética, la mediana, el percentil 98 y la concentración máxima calculados a partir de las mediciones de PM2,5 durante 24 horas en ese año. El percentil 98 se calculará con arreglo al procedimiento establecido en la sección 4 del anexo I de la Decisión 97/101/CE del Consejo, de 27 de enero de 1997, por la que se establece un intercambio recíproco de información y datos de las redes y estaciones aisladas de medición de la contaminación atmosférica en los Estados miembros(6).
3. Los planes de actuación correspondientes a las partículas PM10 preparados con arreglo al artículo 8 de la Directiva 96/62/CE y las estrategias generales de reducción de las concentraciones de PM10 también tendrán por objetivo reducir las concentraciones de PM2,5.
4. Cuando se superen los valores límite de PM10 a que se refiere la sección I del anexo III debido a concentraciones de PM10 en el aire ambiente producidas por fenómenos naturales, que supongan concentraciones considerablemente superiores a los niveles de fondo procedentes de fuentes naturales, los Estados miembros informarán de ello a la Comisión de conformidad con el apartado 1 del artículo 11 de la Directiva 96/62/CE y facilitarán la justificación necesaria para demostrar que dichos rebasamientos se deben a fenómenos naturales. En estos casos, los Estados miembros tendrán la obligación de ejecutar planes de actuación con arreglo al apartado 3 del artículo 8 de la Directiva 96/62/CE sólo cuando se rebasen los valores límite a que se refiere la sección I del anexo III por causas que no sean tales fenómenos naturales.
5. Los Estados miembros podrán designar zonas o aglomeraciones en las cuales se rebasen los valores límite de PM10 a que se refiere la sección I del anexo III a causa de la existencia de concentraciones de PM10 en el aire ambiente debidas a la resuspensión de partículas a raíz del vertido invernal de arena para el mantenimiento de las carreteras. Los Estados miembros remitirán a la Comisión una lista de las posibles zonas o aglomeraciones de este tipo, junto con información sobre las concentraciones y fuentes de PM10 existentes en las mismas. Cuando informen a la Comisión con arreglo a lo dispuesto en la sección 1 del artículo 11 de la Directiva 96/62/CE, los Estados miembros suministrarán la información necesaria para demostrar que los rebasamientos se deben a la mencionada resuspensión de partículas y que se han adoptado medidas razonables para reducir las concentraciones.
Dentro de dichas zonas o aglomeraciones, los Estados miembros sólo estarán obligados a aplicar planes de actuación de conformidad con lo dispuesto en el apartado 3 del artículo 8 de la Directiva 96/62/CE en caso de que se rebasen los valores límite a que se refiere la sección I del anexo III debido a la presencia de niveles de PM10 distintos de los que se deriven del vertido invernal de arena para el mantenimiento de las carreteras.
Artículo 6
Plomo
Los Estados miembros adoptarán las medidas necesarias para que las concentraciones de plomo en el aire ambiente, evaluadas con arreglo al artículo 7, no excedan de los valores límite fijados en la sección I del anexo IV a partir de las fechas indicadas.
Los márgenes de tolerancia que se especifican en la sección I del anexo IV se aplicarán de conformidad con el artículo 8 de la Directiva 96/62/CE.
Artículo 7
Evaluación de las concentraciones
1. En la sección I del anexo V figuran los umbrales de evaluación superior e inferior correspondientes al dióxido de azufre, dióxido de nitrógeno y óxidos de nitrógeno, las partículas y el plomo a los fines del artículo 6 de la Directiva 96/62/CE.
La clasificación de cada zona o aglomeración a efectos de lo dispuesto en el artículo 6 de la mencionada Directiva se revisará por lo menos cada cinco años con arreglo al procedimiento establecido en la sección II del anexo V. Esa revisión podrá tener lugar antes de lo establecido si se producen cambios significativos en las actividades que pueden tener una incidencia sobre las concentraciones en el ambiente de dióxido de azufre, dióxido de nitrógeno o, cuando proceda, óxidos de nitrógeno, partículas o plomo.
2. En el anexo VI se establecen los criterios que deben aplicarse para determinar el emplazamiento de los puntos de muestreo con vistas a la medición de dióxido de azufre, dióxido de nitrógeno y óxidos de nitrógeno, partículas y plomo. El anexo VII establece el número mínimo de puntos de muestreo para las mediciones fijas de concentraciones de cada contaminante pertinente.
3. En las zonas y aglomeraciones en las que la información proporcionada por las estaciones de medición fijas se complete con información procedente de otras fuentes, tales como, inventarios de emisiones, métodos de medición indicativa y modelos de la calidad del aire, el número de estaciones de medición fijas que deben instalarse y la resolución espacial de las demás técnicas deben ser suficientes para que sea posible determinar las concentraciones de los contaminantes atmosféricos establecidos con arreglo a la sección I del anexo VI y en la sección I del anexo VIII.
4. En las zonas y aglomeraciones en que no se requieran mediciones podrán utilizarse técnicas de modelización o de estimación objetivas.
5. En las secciones I a III del anexo IX figuran los métodos de referencia para el análisis de dióxido de azufre, dióxido de nitrógeno, óxidos de nitrógeno y plomo, y para el muestreo y el análisis de plomo.
El método de referencia para el muestreo y análisis de PM10 figura en la sección IV del anexo IX.
El método de referencia provisional para el muestreo y el análisis de PM2,5 figura en la sección V del anexo IX.
La sección VI del anexo IX establece las técnicas de referencia para la modelización de la calidad del aire.
6. La fecha en que los Estados miembros informarán a la Comisión acerca de los métodos empleados para la evaluación preliminar de la calidad del aire con arreglo a la letra d) del punto 1 del artículo 11 de la Directiva 96/62/CE será de dieciocho meses después de la entrada en vigor de la Directiva.
7. Las modificaciones que sean necesarias para adaptar las disposiciones del presente artículo y de los anexos V a IX al progreso científico y técnico se adoptarán con arreglo al procedimiento establecido en el artículo 12 de la Directiva 96/62/CE.
Artículo 8
Información al público
1. Los Estados miembros garantizarán que periódicamente esté disponible información actualizada sobre las concentraciones de dióxido de azufre, dióxido de nitrógeno y óxidos de nitrógeno, partículas y plomo en el aire ambiente, para la población así como para las organizaciones interesadas, tales como organizaciones medioambientales, organizaciones de consumidores, organizaciones que representen los intereses de los grupos de población sensible y otros organismos sanitarios relacionados, a través de medios de difusión apropiados como, por ejemplo, la radio y la televisión, la prensa, pantallas de información o servicios de redes informáticas.
La información sobre las concentraciones de dióxido de azufre, dióxido de nitrógeno y partículas en el aire ambiente se actualizará, como mínimo, cada día, y cada hora por lo que respecta a los valores horarios de dióxido de azufre y de dióxido de nitrógeno, en caso de que resulte viable. La información sobre concentraciones de plomo en el aire ambiente se actualizará en base trimestral.
La información indicará, al menos, todos los casos en que las concentraciones superen los valores límite y los umbrales de alerta durante los períodos de promedio especificados en los anexos I a IV. También incluirá una breve evaluación en relación con los valores límite y con los umbrales de alerta, así como información adecuada en relación con las repercusiones para la salud.
2. Cuando los Estados miembros pongan a disposición de la población planes o programas realizados con arreglo al apartado 3 del artículo 8 de la Directiva 96/62/CE, incluyendo los planes o programas contemplados en el apartado 4 del artículo 3 y en los apartados 4 y 5 del artículo 5 de la presente Directiva los pondrán también a disposición de las organizaciones contempladas en el apartado 1.
3. Cuando se rebase el umbral de alerta citado en la sección II de los anexos I o II, los detalles difundidos al público con arreglo al artículo 10 de la Directiva 96/62/CE incluirán, como mínimo, los aspectos citados en la lista de la sección III de los anexos I y II.
4. La información diponible por el público y para las organizaciones en virtud de lo dispuesto en los anteriores apartados 1 y 3 deberá ser clara, comprensible y accesible.
Artículo 9
Derogaciones y disposiciones transitorias
1. La Directiva 80/779/CEE del Consejo, de 15 de julio de 1980, relativa a los valores límite y a los valores guía de calidad atmosférica para el anhídrido sulfuroso y las partículas en suspensión(7) quedará derogada con efectos a partir del 19 de julio de 2001, excepto el artículo 1, el apartado 1 del artículo 2, el apartado 1 del artículo 3, los artículos 9, 15 y 16 y los anexos I, III b y IV, que quedarán derogados con efectos a partir del 1 de enero de 2005.
2. La Directiva 82/884/CEE del Consejo, de 3 de diciembre de 1982, relativa al valor límite para el plomo contenido en la atmósfera(8) quedará derogada con efectos a partir del 19 de julio de 2001, excepto los artículos 1 y 2, el apartado 1 del artículo 3, y los artículos 7, 12 y 13, que quedarán derogados con efectos a partir del 1 de enero de 2005.
3. La Directiva 85/203/CEE del Consejo, de 7 de marzo de 1985, relativa a las normas de calidad del aire para el dióxido de nitrógeno(9) quedará derogada con efectos a partir del 19 de julio de 2001, excepto el primer guión del apartado 1 del artículo 1, el apartado 2 del artículo 1, el primer guión del artículo 2, el apartado 1 del artículo 3, los artículos 5, 9, 15 y 16 y el anexo I, que quedarán derogados con efectos a partir del 1 de enero de 2010.
4. A partir del 19 de julio de 2001, los Estados miembros utilizarán estaciones de medición y otros métodos de evaluación de la calidad del aire de conformidad con la presente Directiva para evaluar las concentraciones de dióxido de azufre, dióxido de nitrógeno y plomo en el aire ambiente con objeto de obtener los datos destinados a demostrar que se cumplen los valores límite establecidos en las Directivas 80/779/CEE, 82/884/CEE y 85/203/CEE hasta el momento en que dejen de aplicarse los valores límite establecidos en esas Directivas.
5. A partir del 19 de julio de 2001, los Estados miembros podrán utilizar estaciones de medición y otros métodos de evaluación de la calidad del aire de conformidad con la presente Directiva por lo que respecta al PM10 para evaluar las concentraciones de partículas en suspensión a fin de demostrar el cumplimiento de los valores límite establecidos en el anexo IV de la Directiva 80/779/CEE, si bien, para demostrar dicho cumplimiento, los datos así recogidos deberán multiplicarse por un factor de 1,2.
6. Los Estados miembros informarán a la Comisión de todo rebasamiento de los valores límite establecidos por las Directivas 80/779/CEE, 82/884/CEE y 85/203/CEE, así como de los valores registrados, las razones de cada caso registrado y las medidas adoptadas para evitar cualquier posible repetición; dicha información se comunicará a la Comisión anualmente durante los nueve primeros meses de cada año de conformidad con el procedimiento establecido en el artículo 11 de la Directiva 96/62/CE, y hasta tanto dejen de aplicarse los valores límite pertinentes.
7. En las zonas en las que un Estado miembro considere necesario limitar o prevenir un incremento previsible de la contaminación causada por dióxido de azufre, dióxido de nitrógeno o partículas en suspensión, podrá seguir utilizando los valores guía para la protección de los ecosistemas que figuran en el anexo II de la Directiva 80/779/CEE y en el anexo II de la Directiva 85/203/CEE.
Artículo 10
Informe y revisión
A más tardar el 31 de diciembre de 2003 la Comisión presentará al Parlamento Europeo y al Consejo, un informe basado en la experiencia adquirida en la aplicación de la presente Directiva y, en particular, sobre los resultados de las investigaciones científicas más recientes acerca de los efectos en la salud humana y en los ecosistemas de la exposición al dióxido de azufre, dióxido de nitrógeno y óxidos de nitrógeno, las distintas fracciones de partículas y el plomo, así como sobre la evolución de la tecnología, incluidos los avances realizados en relación con los métodos de medición y otros tipos de evaluaciones de las concentraciones de partículas en el aire ambiente y de la sedimentación de las partículas y del plomo en superficies.
Con vistas a mantener un elevado nivel de protección de la salud humana y del medio ambiente y teniendo en cuenta la experiencia obtenida gracias a la aplicación de la Directiva en los Estados miembros, incluidas, en particular, las condiciones en que, de conformidad con lo dispuesto en el anexo VI, se hayan llevado a cabo las mediciones, dicho informe se acompañará, cuando proceda, de propuestas de modificación de la presente Directiva. En especial, la Comisión estudiará los valores límite de PM10 para la segunda fase con miras a hacerlos obligatorios, y considerará la posibilidad de confirmar o modificar los valores límite para la segunda fase y, si procede, para la primera. Además, la Comisión concederá especial atención al establecimiento de valores límite para PM2,5 o para diferentes fracciones de partículas, según resulte adecuado y estudiará el valor límite anual para la protección de la salud humana para el dióxido de nitrógeno y presentará una propuesta que confirme o modifique dicho valor. También examinará el valor límite horario para el dióxido de nitrógeno a la luz de las directrices de la Organización Mundial de la Salud y considerará si el valor límite debe ser confirmado o modificado.
La Comisión prestará una atención especial a la fijación de umbrales de alerta, en consonancia con los fijados para los demás contaminantes contemplados en la presente Directiva, para las PM10 y PM2,5 o para las fracciones específicas de partículas, según resulte adecuado.
Artículo 11
Sanciones
Los Estados miembros determinarán el régimen de sanciones aplicable a las infracciones de las disposiciones nacionales adoptadas en aplicación de la presente Directiva. Las sanciones serán eficaces, proporcionadas y disuasorias.
Artículo 12
Aplicación
1. Los Estados miembros adoptarán las disposiciones legales, reglamentarias y administrativas necesarias para cumplir la presente Directiva a más tardar el 19 de julio de 2001. Informarán inmediatamente de ello a la Comisión.
Cuando los Estados miembros adopten dichas disposiciones, éstas harán referencia a la presente Directiva o irán acompañadas de dicha referencia en su publicación oficial. Los Estados miembros establecerán las modalidades de la mencionada referencia.
2. Los Estados miembros comunicarán a la Comisión el texto de las disposiciones de Derecho interno que adopten en el ámbito regulado por la presente Directiva.
Artículo 13
Entrada en vigor
La presente Directiva entrará en vigor el vigésimo día siguiente al de su publicación en el Diario Oficial de las Comunidades Europeas.
Artículo 14
Destinatarios
Los destinatarios de la presente Directiva serán los Estados miembros.
Hecho en Luxemburgo, el 22 de abril de 1999.