31993R2847
L 261/1
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕИО) № 2847/93 НА СЪВЕТА
от 12 октомври 1993 година
относно установяването на система за контрол, приложима към общата политика в областта на рибарството
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност и по-специално член 43 от него,
като взе предвид предложението на Комисията (1),
като взе предвид становището на Европейския парламент (2),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (3),
като има предвид, че на основание член 12 от Регламент (ЕИО) № 3760/92 на Съвета от 20 декември 1992 г. относно установяването на общностна система по рибарството и аквакултурите (4), Съветът следва да въведе контролна система на Общността;
като има предвид, че успехът на общата политика в областта на рибарството включва въвеждане на ефективна система за контрол, обхващаща всички аспекти на тази политика;
като има предвид, че за да се постигне тази цел, е необходимо да бъдат включени правила за наблюдението на мерките по опазването и управлението на ресурсите, структурните мерки и мерките по общата организация на пазара, както и някои разпоредби, касаещи случаите на неизпълнение на тези мерки, които да се прилагат в целия сектор на рибарството, от производителя до потребителя;
като има предвид, че тази система може да постигне желания резултат само ако засегнатият производствен сектор приеме нейната обоснованост;
като има предвид, че за контрол отговорност носят преди всичко държавите-членки; като има предвид, че Комисията следва също така да се стреми да гарантира, че държавите-членки осъществяват контрола и предотвратяват нарушенията по съответния начин; като има предвид следователно, че на Комисията следва да бъдат предоставени финансовите, правни и законодателни средства за възможно най-ефективното осъществяване на тези задачи;
като има предвид, че опитът, натрупан при прилагането на Регламент (ЕИО) № 2241/87 на Съвета от 23 юли 1987 г. относно установяването на някои контролни мерки по отношение на риболовните дейности (5) показа, че е необходимо засилване на контрола върху прилагането на правилата за опазване на риболовните ресурси;
като има предвид, че спазването на мерките за опазване и управление на риболовните ресурси изисква засилено чувство за отговорност от страна на всички оператори в риболовната промишленост;
като има предвид, че политиката за управление на риболовните ресурси, която по-специално се базира на общия допустим улов (ТАС), квотите и техническите мерки, следва да бъде допълнена от управлението на риболовното усилие, което включва наблюдението на риболовните дейности и възможности;
като има предвид, че с цел да бъде осигурен надзорът над всеки улов и разтоварване, държавите-членки трябва да контролират дейността на корабите на Общността и всички свързани с това дейности във всички морски води, което би позволило проверката на въвеждането на правилата, отнасящи се до общата политика в областта на рибарството;
като има предвид, че за държавите-членки е от съществено значение да си сътрудничат на оперативно ниво по време на инспекциите в морето на риболовните дейности, с цел да се позволи извършването на ефективни и финансово обосновани инспекции, по-специално на операции, извършвани във води, намиращи се извън юрисдикцията или суверенитета на държава-членка;
като има предвид, че общата политика в областта на рибарството налага необходимостта от контрол на корабите, плаващи под флага на трети страни във води на Общността, и по-специално от система за съобщаване на тяхното движение и видовете риба, държани на борда, без да се засяга правото на мирно преминаване през териториални води, както и свободата на навигация в 200-милната риболовна зона;
като има предвид, че въвеждането от Общността на пилотни проекти, приложими към определени категории кораби, ще даде възможност на Съвета да вземе решение преди 1 януари 1996 г. дали да бъде въведена система за сателитно наблюдение или алтернативна система;
като има предвид, че за управлението на риболовните полета чрез фиксиране на ТАС е необходима подробна информация за състава на уловите, като такава информация е също толкова необходима за други процедури, предвидени в Регламент (ЕИО) № 3760/92; като има предвид, че това налага всеки капитан на риболовен кораб да поддържа бордови дневник;
като има предвид, че за държавата-членка на разтоварването е необходимо да има възможност да контролира разтоварването на нейна територия и за тази цел е уместно, риболовните кораби, регистрирани в други държави-членки, да нотифицират държавата-членка на разтоварването за намерението си да разтоварват на нейна територия;
като има предвид, че е от съществено значение, към момента на разтоварване да бъде уточнена и потвърдена информацията, съдържаща се в бордовите дневници; като има предвид, че за тази цел е необходимо, субектите, ангажирани в разтоварването и търговията с улова, да декларират разтоварените, прехвърлените, предложените за продажба или продадените количества;
като има предвид, че за да бъдат предвидени изключения от задължението за поддържане на бордови дневник или за попълване на декларация за малки риболовни кораби, за които такова задължение би представлявало непропорционална тежест спрямо риболовния им капацитет, за всяка държава-членка е необходимо да наблюдава дейността на такива кораби чрез прилагане на план за вземане на случайни проби;
като има предвид, че с цел гарантиране спазването на общностните мерки за съхранението и търговия, всички рибни продукти, разтоварени или внесени в Общността следва да бъдат придружени до пункта на първата им продажба от транспортен документ, с който да се идентифицира техният произход;
като има предвид, че ограниченията на улова трябва да бъдат управлявани както на ниво държава-членка, така и на общностно ниво; като има предвид, че държавите-членки следва да регистрират разтоварванията и да ги нотифицират на Комисията чрез компютърно предаване на данните; като имат предвид съответно, че е необходимо да се предвидят изключения от това задължение за малки разтоварени количества, компютърното предаване на данните за които би представлявало непропорционална административна и финансова тежест за органите на държавите-членки;
като има предвид, че за да се осигури съхранението и управлението на всички използвани ресурси, декларациите за разтоварване и продажба и информацията, касаеща прехвърлянето и регистрацията на уловите може да бъде разширено за запасите, които не са обект на ТАС или квоти;
като има предвид, че държавите-членки трябва да бъдат информирани за резултатите от дейностите на техните кораби във водите, намиращи се под юрисдикцията на трети страни или в международни води; като има предвид, че капитаните на тези кораби следва съответно да бъдат задължени да поддържат бордови дневници и да попълват декларации за разтоварвания и прехвърляне; като има предвид, че информацията, събрана от държавите-членки следва да бъде изпратена на Комисията;
като има предвид, че управлението на събирането и обработването на данни налага създаването на компютъризирани бази данни, които по-специално да позволяват кръстосана проверка на данните; като има предвид следователно, че Комисията и нейните представители трябва да имат компютърен достъп до тези бази данни, за да осъществяват проверката на данните;
като има предвид, че разпоредбите, свързани с използването на риболовни съоръжения не може да бъде гарантирано по адекватен начин в случай, че на борда се намират мрежи с различни размери на отворите, освен ако същите са предмет на допълнителни мерки за контрол; като има предвид, че за специфични риболовни полета може да е уместно да бъдат установени специфични правила, като правилото за една мрежа;
като има предвид, че е необходимо риболовът да бъде забранен с решение на Комисията, когато бъде изчерпана квотата на държавата-членка или когато ТАС бъде изчерпан;
като има предвид, че е необходимо да бъдат компенсирани загубите на държавите-членки, които не са изчерпали своите квоти, разпределените им части от запаси или група от запаси, когато риболовното поле е закрито в резултат на изчерпването на ТАС; като има предвид, че за тази цел следва да се предвиди система за компенсации;
като има предвид, че в случаите, когато настоящият регламент не е бил спазен от лицата, носещи отговорност за риболовните кораби, съответният кораб следва да бъде предмет на допълнителни контролни мерки, с цел съхранение;
като има предвид, че е необходимо, с цел гарантиране на ефективното управление на приетите мерки, да бъдат предвидени механизми за деклариране в съзвучие с целите и стратегиите на управлението, както са определени в член 8 от Регламент (ЕИО) № 3760/92, приложими за държавите-членки, чийто улов е надхвърлил тяхната квота;
като има предвид, че една от основните цели на общата политика по рибарството е да адаптира риболовните възможности към наличните ресурси; като има предвид, че член 11 от Регламент (ЕИО) № 3760/92 предвижда, че определянето на целите и стратегиите за реструктурирането на риболовното усилие е задача на Съвета; като има предвид, че е необходимо също така да се гарантира спазването на мерките по общата организация на пазара, по-специално от лицата, към които тези мерки са приложими; като има предвид, следователно, че е от съществено значение, всяка държава-членка, в допълнение към финансовите проверки, които вече са предвидени от общностните правила, да извършва технически проверки с цел гарантиране спазването на разпоредбите, определени от Съвета;
като има предвид, че е необходимо да бъдат установени общи правила, които да позволят на инспекторите на Общността, назначени от Комисията, да осигуряват еднаквото прилагане на общностните правила и да проверяват контрола, извършен от компетентните органи на държавите-членки;
като има предвид, че с цел да бъде запазена обективността на проверките, е важно инспекторите на Общността да могат, при определени условия, да извършват независими проверки без предварително предупреждение, така че да се проверят контролните операции, извършвани от компетентните органи на държавите-членки; като има предвид, че такива проверки при никакви обстоятелства не включват проверки на частни лица;
като има предвид, че действията, предприети в отговор на нарушенията, не могат да се различават в отделните държави-членки и съответно да пораждат у рибарите усещане за неравенство в третирането им; като има предвид, че липсата на разубеждаващи санкции в определени държави-членки е намалила ефективността на контрола, и като има предвид, че в светлината на тези наблюдения държавите-членки следва да вземат всички необходими недискриминационни мерки за предотвратяване и преследване на неправомерни действия, по-специално чрез установяване на списък със санкциите, които лишават ефективно нарушителите от търговски печалби, получени като резултат от техните нарушения;
като има предвид, че възможността държавите-членки на флага да гарантират наблюдението на спазването на правилата за опазване и управление на риболовните ресурси намалява в случаите, когато държавата-членка на разтоварването не преследва ефективно неправомерните действия; като има предвид, следователно трябва да бъде предвидена разпоредба за приспадане на нелегалните улови от квотата на държавата-членка на разтоварването, ако тази държава-членка не осъществява ефективно преследване;
като има предвид, че държавите-членки следва да докладват редовно на Комисията за техните дейности по инспектирането и за мерките, предприети в отговор на нарушенията на общностните мерки;
като има предвид, че за някои мерки, установени с настоящия регламент, е уместно да се предвидят подробни правила за прилагане;
като има предвид, че следва да се гарантира поверителността на данните, събрани в рамките на настоящия регламент;
като има предвид, че настоящият регламент не следва да оказва въздействие върху националните разпоредби за наблюдение, които се включват в неговия обхват, но надхвърлят неговите минимални разпоредби, при условие обаче, че тези национални разпоредби са в съответствие с общностното право;
като има предвид, че Регламент (ЕИО) № 2241/87 следва да бъде отменен, като се направи изключение за член 5, който следва да остане в сила до приемането на списъците, посочени в член 6, параграф 2 от настоящия регламент;
като има предвид, че е необходимо да се предвиди преходен период за въвеждането на конкретни разпоредби, съдържащи се в определени членове, с цел да се позволи на компетентните органи на държавите-членки да установят и адаптират своите процедури към изискванията на новия регламент;
като има предвид, че разпоредбите на някои членове, доколкото се отнасят до риболовните дейности в Средиземно море, където общата политика по рибарството все още не се прилага, следва да влязат в сила на 1 януари 1989 г.,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
1. С цел да се гарантира съответствие с правилата на общата политика в областта на рибарството, се установява система на Общността, включваща по-конкретно условия за техническо наблюдение на:
-
мерките за съхранение и управление на ресурсите,
-
структурните мерки,
-
мерките, засягащи общата организация на пазара,
както и някои условия, отнасящи се до ефективността на санкциите, които следва да бъдат налагани в случаите, когато посочените по-горе мерки не се съблюдават.
2. За тази цел, всяка държава-членка приема, в съответствие с правилата на Общността, подходящи мерки за гарантиране на ефективността на системата. Тя предоставя достатъчно средства на разположение на компетентните органи, за да им позволи да изпълняват техните задачи за инспекция и контрол така, както е установено в настоящия регламент.
3. Системата се прилага спрямо всички риболовни дейности и за всички свързани с тях дейности, извършвани в рамките на територията и в морските води, обект на суверенитета или юрисдикцията на държавите-членки, включително онези дейности, които са упражнявани от кораби, плаващи под флага на трета страна или регистрирани в трета страна, без да се засяга правото на свободното корабоплаване в 200-милната риболовна зона; тя се прилага и спрямо дейностите на риболовните кораби на Общността, които действат във водите на страни, които не са членки и в извънтериториални води, без да се засягат специалните условия, съдържащи се в риболовните споразумения, сключени между Общността и трети страни или в международните конвенции, по които Общността е страна.
ДЯЛ I
Инспекция и контрол на риболовните кораби и техните дейности
Член 2
1. С цел да гарантира съответствие с всички действащи правила по отношение на мерките за опазване и контрол, всяка държава-членка, в рамките на своята територия и в морските води, които са под нейна юрисдикция или под неин суверенитет, контролира риболовната дейност и свързаните с нея други дейности. Тя инспектира риболовни кораби и проучва всички дейности, като по този начин се позволява проверка на прилагането на настоящия регламент, включително на дейностите по разтоварване на улова на брега, продажбата, транспортирането и складирането на рибата и регистрирането на разтоварванията и продажбите.
2. Риболовните кораби, които могат да упражняват дейности, като плават под флага на трета страна и в морски води, които са под юрисдикцията или суверенитета на държава-членка, са обект на система за съобщаване на маневрите и улова на борда.
Държавите-членки нотифицират Комисията за мерките, взети с цел гарантиране на съответствието с тези процедури.
3. Всяка държава-членка контролира, извън риболовната зона на Общността, върху дейностите на своите кораби в случаите, когато такъв контрол е необходим, за да се гарантира съответствието с правилата на Общността, прилагани в тези води.
4. С цел да се гарантира, че инспекцията е както ефективна, така и възможно най-икономична, държавите-членки координират своите контролни дейности. За тази цел те могат да създадат съвместни програми за инспекция, които да позволят инспекцията на риболовни кораби на Общността във водите, посочени в параграфи 1 и 3. Те вземат мерки, позволяващи редовна информация за натрупания опит на техните компетентни органи и на Комисията на взаимна основа.
Член 3
1. С цел подобряване на ефективността на наблюдението на риболовните дейности, до 1 януари 1996 г. Съветът взема решение съгласно процедурата, установена в член 43 от Договора, относно това дали, до каква степен и кога да бъде въведена система за постоянно наблюдение на местоположението на риболовните кораби на Общността, наземна или сателитна, с използване на сателитна връзка за предаване на данни.
2. За установяване на технологията, която да бъде използвана, и определяне на корабите, които да бъдат обхванати от посочената по-горе система, държавите-членки, в сътрудничество с Комисията, осъществяват пилотни проекти до 30 юни 1995 г. За тази цел държавите членки осигуряват инсталирането на система за постоянно наблюдение на разположението на риболовните кораби, наземна или сателитна, с използване на сателитна връзка за предаване на данни, за определени категории кораби на Общността.
Едновременно с това държавите-членки могат да осъществяват пилотни проекти с оглед оценка на използването на автоматични устройства за регистриране на местоположението на корабите.
3. При осъществяването на посочените в параграф 2 пилотни проекти държавата-членка, под чийто флаг плава или в която е регистриран корабът, предприема необходимите мерки за осигуряване на това, данните, предадени или получени от нейните кораби, да бъдат записани в електронно четивна форма, независимо от водите, в които плават те или пристанището, в което се намират.
В случаите, когато корабите действат във води, намиращи се под суверенитета или юрисдикцията на друга държава-членка, държавата-членка на флага осигурява незабавното предаване на тези данни на компетентните органи на съответната държава-членка.
4. Подробните правила за въвеждането на пилотните проекти се приемат в съответствие с процедурата, установена в член 36.
Член 4
1. Инспекцията и контролът, определени в член 2, се извършват от всяка държава-членка за нейна собствена сметка чрез система за инспекция, решена от държавата-членка.
При изпълнение на поверените им задачи, държавите-членки осигуряват спазването на разпоредбите и мерките, посочени в член 2. Освен това те действат по такъв начин, че да избягват неправомерната намеса в нормалните риболовни дейности. Те също така гарантират, че няма дискриминация по отношение на сектора и корабите, избрани за инспекция.
2. Лицата, отговарящи за риболовните кораби, помещения или транспортни средства, които са предмет на инспекция, оказват сътрудничество за улесняване на инспекциите, извършвани в съответствие с параграф 1.
Член 5
В съответствие с процедурата, предвидена в член 36, могат да бъдат приети подробни правила за прилагането на членове 2, 3 и 4, засягащи по-конкретно:
a)
идентификацията на официално назначени инспектори, на плавателни съдове за инспекция и други средства за инспекция, които могат да бъдат използвани от дадена държава-членка;
б)
процедурата, която следва да се използва от инспекторите и капитаните на риболовни кораби, ако инспектор желае да се качи на борда на кораба;
в)
процедурата, която следва да се използва от инспектори, които са на борда на риболовен кораб, при инспекция на този кораб, на неговите съоръжения или улов;
г)
доклада, който следва да се изготвя след всяко посещение на кораб;
д)
маркировка и идентификация на риболовните кораби и техните съоръжения;
е)
удостоверяване на характеристиките на риболовните кораби, свързани с риболовните дейности;
ж)
регистрирането на данни, свързани с местоположението на риболовните кораби и предаването на тези данни до държавите-членки и Комисията;
з)
системата за съобщаване на маневрите и рибните продукти, държани на борда, прилагана спрямо риболовни кораби, плаващи под флага на трета страна.
ДЯЛ II
Контрол на улова
Член 6
1. Капитаните на риболовни кораби на Общността, извършващи риболов на определен запас или група запаси, водят бордови дневник за техните дейности, като отбелязват по-конкретно количествата от всеки уловен и съхраняван на борда вид, датата и местоположението (статистически правоъгълник на ICES) на този улов и типа използвани съоръжения.
2. Видовете, които следва да бъдат записани в бордовия дневник съгласно параграф 1, са видове, които са предмет на общия допустим улов (ТАС) или квоти, както и други, включени в предложени от Комисията списъци, които следва да бъдат гласувани от Съвета с квалифицирано мнозинство.
3. Капитаните на риболовни кораби на Общността регистрират в техните бордови дневници количествата, уловени в морето, датата и местоположението на този улов и видовете, посочени в параграф 2. Количествата, изхвърлени в морето, могат да бъдат записани с цел оценка.
4. Капитаните на риболовни кораби на Общността се освобождават от задълженията по параграфи 1 и 3, ако съвкупната дължина на плавателните кораби е по-малка от 10 метра.
5. Чрез квалифицирано мнозинство Съветът, по предложение от Комисията, може да разреши други дерогации, различни от дерогацията, предвидена в параграф 4.
6. Всяка държава-членка провежда, въз основа на пробни анализи, наблюдение на дейностите на риболовни кораби, които са освободени от изискванията, определени в параграфи 4 и 5, с цел да гарантира съблюдаването на действащите правила на Общността от страна на тези кораби.
За тази цел всяка държава-членка установява план за пробни анализи и го представя на Комисията. Резултатите от извършваните наблюдения се предават редовно на Комисията.
7. Капитаните на риболовни кораби на Общността записват информацията, изисквана по параграфи 1 и 3 в компютърно възпроизводима форма или на хартия.
8. Подробни правила за прилагането на настоящия член се приемат в съответствие с процедурата, установена в член 36, включваща географска база, различна от тази на статистическия правоъгълник ICES за някои специфични случаи.
Член 7
1. Капитан на риболовен кораб на Общността, който желае да използва места за разтоварване на улова в дадена държава-членка, различни от тези на държавата-членка на флага, трябва да уведоми компетентните органи в тази държава-членка най-малко два часа по-рано за:
-
местоположението(та) на разтоварването и очаквано време на пристигане там,
-
количествата от всеки вид, които следва да се разтоварят.
2. Капитанът, посочен в параграф 1, който не извърши това уведомяване, може да стане обект на санкции от страна на компетентните органи.
3. Комисията, в съответствие с процедурата, установена в член 36, може да позволи за някои категории риболовни кораби на Общността освобождаване от задължението, предвидено в параграф 1, за ограничен и възобновим период или да предвиди клауза за друг период на уведомяване, като вземе под внимание, inter alia, разстоянието между риболовните зони, местата за разтоварване и пристанищата, където въпросните риболовни кораби са регистрирани или вписани.
Член 8
1. Капитанът на всеки риболовен кораб на Общността, чиято обща дължина е равна или по-голяма от 10 метра, или негов представител, след всяка експедиция и в рамките на 48 часа от разтоварването представят декларация на компетентните органи на държавата-членка, в която се е състояло разтоварването. Капитанът носи отговорност за точността на декларацията, която посочва разтоварените количества от всеки вид, предвидени в член 6, параграф 2 и зоната, в която те са уловени.
2. Съветът, по предложение на Комисията, може да вземе решение с квалифицирано мнозинство да включи в задължението, формулирано в параграф 1, и кораби, чиято обща дължина е по-малка от 10 метра. Също така, Съветът, по предложение от страна на Комисията, може да вземе решение с квалифицирано мнозинство да разшири освобождаването от задължението, формулирано в параграф 1, и за някои категории плавателни съдове, чиято обща дължина е равна или по-голяма от 10 метра и изпълняват специфични риболовни дейности.
3. Всяка държава-членка провежда, въз основа на пробни анализи, наблюдение на дейностите на риболовни кораби, които са освободени от изискванията, определени по параграф 1, с цел да се гарантира спазването на действащите правила на Общността от страна на тези кораби.
За тази цел всяка държава-членка изготвя план за пробни анализи и го представя на Комисията. Резултатите от извършваните наблюдения се съобщават редовно на Комисията.
4. Подробни правила за прилагането на настоящия член се приемат в съответствие с процедурата, установена в член 36.
Член 9
1. Тръжните центрове или други органи, одобрени от държавите-членки, които отговарят за първоначална търговия с рибни продукти, разтоварени в дадена държава-членка, по време на първата продажба представят бележка за продажба, за точността на която носят отговорност посочените органи, на компетентни органи на държавата-членка, на чиято територия се провежда първоначалната продажба. Тази отговорност се ограничава до информацията, изисквана по параграф 3.
2. Ако първоначалната продажба на рибни продукти, разтоварени в дадена държава-членка, следва да се извършва по начин, различен от начина, формулиран в параграф 1, разтоварените рибни продукти не се прибират от купувача, докато не се представи бележка за продажба на компетентните органи или други оправомощени органи на държавата-членка, на чиято територия е била извършена тази операция. Купувачът носи отговорност за точността на данните, посочени в параграф 3, които фигурират в бележката за продажба.
3. Бележките за продажба, посочени в параграфи 1 и 2, съдържат най-малко следната информация:
-
за всички видове, когато е уместно, отделния размер или тегло, качество, представяне и свежест,
-
цената и количеството при първоначалната продажба за всеки вид и когато това е уместно, отделния размер или тегло, качество, представяне и свежест,
-
когато е уместно, предназначение на продуктите, оттеглени от пазара (субпродукти, консумация от човека, запаси),
-
името както на продавача, така и на купувача,
-
мястото и датата на продажбата.
4. Тези бележки за продажба се попълват и представят в съответствие с правото на държавата-членка на разтоварване по такъв начин и при такива условия на продажба, че да бъдат включени следните данни:
-
външната идентификация и името на риболовния кораб, който е разтоварил въпросните продукти,
-
името на собственика или капитана на кораба,
-
пристанище и дата на разтоварване.
5. Бележките за продажба, посочени в параграф 1, се представят в рамките на 48 часа на компетентния орган или на други органи, одобрени от държавата-членка, или в компютърен вид, или на хартиен носител.
6. Компетентните органи съхраняват копие от всяка бележка за продажба за период от една година, започващ от годината, следваща годината, в която е записана информацията, представена на компетентните органи.
7. Комисията, в съответствие с процедурата, предвидена в член 36, може да позволи освобождаване от задължението за представяне на бележките за продажба на компетентните органи или на други одобрени органи на държавата-членка за рибни продукти, разтоварени от някои категории риболовни кораби на Общността, чиято обща дължина е по-малка от 10 метра.
Такива изключения могат да бъдат предоставени само в случаи, когато въпросната държава-членка е изградила приемлива система за контрол.
8. Продукти, закупени от клиент, които след това не се предлагат на пазара, а се използват единствено за собствена консумация, се освобождават от изискванията по параграф 2.
9. Подробните правила за прилагането на настоящия член се приемат в съответствие с процедурата, установена в член 36.
Член 10
1.
a)
Риболовни кораби, плаващи под флага на или регистрирани в трета страна, които имат разрешение да изпълняват риболовни дейности в морски води под суверенитета или юрисдикцията на дадена държава-членка, водят бордови дневник, съдържащ информацията, описана в член 6.
б)
Всяка държава-членка гарантира, че капитанът на риболовен кораб, плаващ под флага на или регистриран в трета страна или негов представител, при разтоварването представя на органите на държавата-членка, чиито съоръжения за разтоварване използва, декларация, определяща състоянието на разтоварените количества, както и датата и местоположението на всеки улов, като капитанът или негов представител трябва да удостоверят точността на тази декларация.
в)
Капитанът на риболовен кораб, плаващ под флага на или регистриран в трета страна, уведомява компетентните органи на държава-членка за съоръженията за разтоварване, които той желае да използва, най-малко 72 часа преди часа на неговото пристигане в пристанището на разтоварване.
Капитанът не може да осъществи каквато и да е операция по разтоварване, ако компетентните органи на държавата-членка не са потвърдили получаването на предварителното уведомление.
Държавите-членки установят подробни правила за прилагането на настоящата алинея, които се нотифицират на Комисията.
2. Комисията, в съответствие с процедурата, установена в член 36, може да предостави освобождаване на някои категории риболовни кораби на трета страна от задължението, предвидено в параграф 1, буква в) за ограничен и възобновим период, или да постави условие за друг срок за уведомяване, като вземе под внимание разстоянието между риболовните зони, местата на разтоварване и пристанищата, където въпросните кораби са регистрирани или се водят на отчет.
3. Разпоредбите на параграфи 1 и 2 се прилагат, без да се засягат разпоредбите, предвидени в риболовните споразумения, сключени между Общността и някои трети страни.
Член 11
1. Без да се засягат членове 7, 8 и 9, капитанът на риболовен кораб на Общността, който:
-
извършва трансбордиране на друг кораб, наричан по-долу „приемащ кораб“, определено количество улов на запас или група от запаси, предмет на ТАС или квота, без значение от мястото на трансбордирането, или
-
директно разтоварва такива количества извън територията на Общността,
по време на трансбордирането или разтоварването информира държавата-членка, под чийто флаг плава неговият кораб, за съответните видове и количества, както и за датата на трансбордирането или разтоварването и местоположението на улова чрез посочване на най-малката зона, за която са били определени квоти или ТАС.
2. В последните 24 часа преди започването и в края на трансбордирането или серията от трансбордирания, когато то (те) се извършва(т) в пристанище или морски води, намиращи се под суверенитета или юрисдикцията на държава-членка, капитанът на приемащия кораб информира компетентните органи на тази държава-членка за количеството улов от запаса или групата запаси, предмет на ТАС или квота, намиращи се на борда на неговия кораб.
Капитанът на приемащия кораб записва данните за количествата улов на запас или група запаси, предмет на ТАС или квота, получени при трансбордирането, за датата на получаването им и за кораба, трансбордиращ този улов на приемащия кораб. Това изискване се счита за изпълнено при запазване на копия от декларацията за трансбордиране, изготвена в съответствие с подробните правила за регистриране на информация за улова на риба от държавите-членки.
В края на трансбордирането или серията трансбордирания, в рамките на 24 часа, капитанът на приемащия кораб представя тези елементи на компетентните органи, посочени по-горе.
Капитанът на приемащия кораб съхранява и данни за количествата улов запас или група от запаси, предмет на ТАС или квота, които са били трансбордирани от приемащия кораб на трети кораб и информира посочените по-горе компетентни органи за такова трансбордиране най-малко 24 часа, преди то да се е състояло. След трансбордирането капитанът информира посочените органи за трансбордираните количества.
Капитаните на приемащия кораб и третия кораб, посочен по-горе, позволят на компетентните органи да проверят точността на информацията и данните, изисквани по настоящия параграф.
3. Държавите-членки вземат подходящи мерки, за да проверят точността на информацията, получена по параграфи 1 и 2 и когато това е уместно, да информират държавата-членка или държавите-членки, в които приемащият кораб и риболовният кораб, извършващ трансбордиране на приемащия кораб, са регистрирани или под чийто флаг плават, за тази информация и за резултатите от проверката.
4. Параграфи 2 и 3 се прилагат и спрямо приемащ кораб, плаващ под флага на или регистриран в трета страна.
Член 12
Когато трансбордирането или разтоварването трябва да се осъществи след повече от 15 дни след улова, информацията, изисквана по членове 8 и 11, се представя на компетентните органи на държавата-членка, под чийто флаг плават корабите или в която са регистрирани корабите, в срок не по-късно от 15 дена след улова.
Член 13
1. Всички рибни продукти, разтоварени или внесени в Общността, както непреработени, така и след преработка на борда, които са транспортирани на място, различно от мястото на разтоварване или внос, се придружават от документ, изготвен от превозвача, докато се състои първата продажба.
2. Този документ:
а)
посочва произхода на пратката (име на кораба и неговата външна идентификация);
б)
включва мястото на предназначение на пратката и идентификацията на транспортното средство;
в)
посочва количеството риба (в килограми преработено тегло) за всеки превозван вид, имената на получателя на запаса и мястото на товарене.
3. Всеки превозвач трябва да гарантира, че документът, посочен в параграф 1, съдържа цялата минимално необходима информация, изисквана по параграф 2.
4. Превозвачът се освобождава от задължението, определено в параграф 1, ако е изпълнено едно от следните условия:
а)
документът, посочен в параграф 1, е заменен от копие на една от декларациите, предвидени в член 8 или 10, свързани с превозваните количества;
б)
документът, посочен в параграф 1, е заменен от копие на документ T2M, посочващ произхода на превозваните количества.
5. Компетентните органи на дадена държава-членка могат да позволят изключения от задължението, определено в параграф 1, ако количествата риба се транспортират в пристанищната зона или на не повече от 20 километра от пристанището на разтоварване.
6. Всяка държава-членка осъществява контрол чрез взимане на проби на своя територия, с цел да се провери, дали задълженията, определени от настоящия член, се спазват.
7. Държавите-членки координират своите контролни дейности, за да се гарантира, че инспекцията е както ефективна, така и възможно най-икономична. За тази цел държавите-членки осъществяват по-специално надзор на движението на стоките, което може да им е било сигнализирано като вероятен предмет на операции, противоречащи на регламентите на Общността.
Член 14
1. Държавите-членки гарантират, че всички разтоварвания в дадена държава-членка, както е посочено в членове 8, 9 и 10, се регистрират. За тази цел държавите-членки могат да поставят изискване, първото пускане на пазара да се извърши чрез продажба в тръжен център.
2. Когато разтовареният улов не е пуснат на пазара за първи път чрез продажба на тръжен център, както е предвидено в член 9, параграф 2, държавите-членки гарантират, че съответните количества са съобщени на тръжните центрове или на други органи, одобрени от държавите-членки.
3. Информацията за разтоварвания от някои категории плавателни съдове, предмет на дерогациите, посочени в член 7 и 8 или при разтоварване в пристанища, които нямат достатъчно добре развита административна структура за регистриране на разтоварните дейности, може при поискване от държава-членка до Комисията, в рамките на 12 месеца от влизането в сила на настоящия регламент, да бъде освободена от изискването за обработка на такъв вид информация. Дерогацията може да бъде предоставена, ако регистрирането на необходимите данни би създало големи трудности за националните органи по отношение на всички разтоварвания и ако съответните разтоварени видове се продават на място. Списък на пристанищата и плавателните съдове, на които е предоставена такава дерогация, се изготвя от всяка държава-членка и се изпраща на Комисията.
4. Държава-членка, ползваща се от дерогацията, посочена в параграф 3, изготвя план за извадков анализ с цел да се оцени размера на съответните разтоварвания в определените пристанища. Този план трябва да бъде одобрен от Комисията, преди да се прилага всяка дерогация. Държавата-членка редовно представя на Комисията резултатите от оценките.
Член 15
1. Преди 15 число на всеки месец, всяка държава-членка нотифицира Комисията чрез компютърно оповестяване на количествата от всеки запас или група от запаси, предмет на ТАС или квоти, разтоварени по време на предходния месец и ѝ предоставя всяка информация, получена по членове 11 и 12.
Нотификациите до Комисията посочват местоположението на улова, както е установено в член 6 и 8 и националността на съответните риболовни кораби.
Всяка държава-членка информира Комисията за предвижданията за използване на квотата, заедно с очакваната дата на изчерпването по отношение на видовете, за които се счита, че уловът, извършен от риболовните кораби, плаващи или регистрирани под неин флаг, е изчерпил 70 % от квотата, разпределената част или дела, определен за тази държава-членка.
В случаите, когато уловът на запасите или група от запаси, предмет на ТАС или квоти може да достигне нивата на ТАС или квотата, държави-членките по свое искане предоставят на Комисията по-подробна или по-редовна информация, отколкото се изисква по настоящия параграф.
2. Комисията предоставя получените съгласно настоящия член нотификации на разположение на държавите-членки в компютърен вид.
3. Когато Комисията реши, че дадена държава-членка не е изпълнила крайния срок за предаване на данните за месечния улов, както е предвидено в параграф 1, тя може да определи датата, на която за запас или група запаси, чиито улов е предмет на квота или друга форма на количествено ограничение и се извършва от риболовни кораби, плаващи под флага или регистрирани в тази държава-членка, се счита за изчерпил 70 % от квотата или дела, определен за тази държава-членка и може да определи очакваната дата, на която квотата или делът се считат за изчерпани.
4. Всяка държава-членка уведомява Комисията чрез компютърно оповестяване, преди края на първия месец на всяко календарно тримесечие за количествата запаси, различни от посочените в параграф 1, разтоварени по време на предходното тримесечие.
Член 16
1. Без да се засяга член 15, държавите-членки предоставят, при поискване от заинтересована държава-членка, данни за разтоварвания, оферти за продажби или претоварване на рибни продукти, извършвани в техни пристанища или води под тяхна юрисдикция от риболовни кораби, регистрирани или плаващи под флага на тази държава-членка и базирани на стокова резерва или група от стокови резерви, обект на квота, предоставена на тази държава-членка.
Тази информация съдържа името и външната маркировка за идентификация на въпросния кораб, количествата риба по запас или група запаси, които са били разтоварени, предложени за продажба или претоварени от този кораб, както и датата и мястото на разтоварване и предлагането за първоначална продажба или претоварване. Тази информация се изпраща в рамките на четири работни дни, следващи датата на заявката от заинтересованата държава-членка или в рамките на следващ период от време, който може да бъде определен от тази държава-членка или от държавата-членка, в която е извършено разтоварването.
2. Държавата-членка, в която е извършено разтоварването, предлагането за първоначална продажба или трансбордирането, изпраща на Комисията при поискване тази информация едновременно с изпращането до държавата-членка, в която е регистриран корабът.
Член 17
1. Държавите-членки вземат необходимите мерки, за да се гарантира контрола на улова, извършен от техни кораби, действащи във води, намиращи се под на суверенитета или юрисдикцията на трети страни и в извънтериториални води и да се гарантира проверката и регистрацията на трансбордиранията и разтоварванията на този улов.
2. Мерките за контрол и проверка гарантират изпълнението на следните задължения от страна на собствениците и/или капитаните на корабите:
-
на борда на риболовните кораби се съхранява корабен дневник, в който капитаните регистрират улова,
-
на властите на държавата-членка на разтоварване по време на разтоварните дейности, извършвани в пристанища на Общността, се предава декларация за разтоварване,
-
държава-членка на флага се информира за подробностите на всяко трансбордиране на риба на риболовни кораби на трети страни и за разтоварванията, извършени директно в трети страни.
3. Разпоредбите на параграфи 1 и 2 се прилагат, без да се засягат условията на риболовните споразумения, сключени между Общността и трети страни и международните конвенции, по които Общността е страна.
Член 18
1. Всяка държава-членка нотифицира Комисията чрез компютърно оповестяване преди края на първия месец на всяко календарно тримесечие за количествата, уловени в риболовните води, посочени в член 17 и разтоварени по време на предходното тримесечие, както и цялата информация, получена съгласно член 17, параграф 2.
2. За улов, извършен във води на трета страна, информацията, нотифицирана в съответствие с параграф 1, се разпределя по трети страни и запаси по отношение на най-малката статистическа зона, определена за съответния риболовен район.
Улов, извършен в извънтериториални води, се нотифицира по отношение на най-малката статистическа зона, определена от международната конвенция, ръководеща местоположението на улова и по видове или групи видове за всички запаси в съответния риболовен район.
3. Преди 1 октомври всяка година Комисията предостави на разположение на държавите-членки информацията, получена съгласно настоящия член.
Член 19
1. С цел да се гарантира спазването на задълженията, установени в членове 3, 6, 8, 9, 10, 14 и 17, всяка държава-членка установява система за потвърждение, обхващаща по-конкретно кръстосани проверки и проверка на данните, произтичащи от тези задължения.
2. С цел да се улеснят тези проверки, всяка държава-членка изгражда компютъризирана база данни, където ще се регистрират данните, отнасящи се до параграф 1.
Държавите-членки могат да създадат децентрализирани бази данни при условие че те и процедурите, отнасящи се до събирането и регистрацията на данните, са стандартизирани, така че да се гарантира съвместимост между тях на цялата територия на държавата-членка.
3. В случай че дадена държава-членка не може да изпълни незабавно изискванията на параграф 2 за всички или част от нейните риболовни райони, Комисията може по нейно искане да реши да приеме преходен период, възлизащ максимално на три години от датата на влизане в сила на настоящия регламент, в съответствие с процедурата, определена в член 36.
4. Държава-членка, която се ползва от такава дерогация, съхранява, чрез средствата на некомпютъризирана документация, записи на данните, посочени в параграф 1 за период от три години и установява план за вземане на проби, одобрен от Комисията, така че да се позволи проверка на място на прецизността на тези данни. Комисията може да проведе проверка на място по свое собствено усмотрение с цел да оцени ефективността на плана за вземане на проби.
5. През дванадесетте месеца, следващи влизането в сила на настоящия регламент, всяка държава-членка представя на Комисията доклад, описващ начина, по който се събират и проверяват данните, като се определя надеждността на тези данни. Комисията, в сътрудничество с държавите-членки, изготвя резюме на тези доклади, което изпраща до тях.
6. Подробните правила за прилагането на настоящия член се приемат в съответствие с процедурата, определена в член 36.
ДЯЛ III
Контрол на използването на риболовни принадлежности
Член 20
1. Уловът, съхраняван на борда на който и да е риболовен кораб на Общността, съответства на видовия състав, установен в Регламент (ЕИО) № 3094/86 на Съвета от 7 октомври 1986 г. относно определяне на някои технически мерки за съхраняване на рибните ресурси (6) за мрежата, която този кораб носи на борда си.
Мрежи, намиращи се на борда на кораби, които не се използват, се прибират, така че те да не могат да бъдат лесно използвани в съответствие със следните условия:
a)
мрежи, тежести и подобни принадлежности се разкачват от техните тралови бордове, теглещи и влачещи въжета и корди,
б)
мрежи, които са на или над палубата се завързани надеждно към някоя част на надстройката.
2. Ако уловът, който се съхранява на борда на риболовен кораб на Общността, е бил уловен с мрежи с различни минимални размери отвори на мрежата по време на един и същи рейс, видовият състав се изчислява за всяка част от улова, която е била уловена при различни условия.
За тази цел всички промени на размера на отворите на мрежата, които са били използвани преди това, както и съставът на улова на борда в момента на такава промяна се регистрират в бордовия дневник и декларацията за разтоварване. При специфични случаи подробни правила за воденето на борда на план за разпределяне по видове на преработени продукти, указващ къде са се намирали по време на улова, се приемат в съответствие с процедурата, определена в член 36.
3. Независимо от параграфи 1 и 2, Съветът може, въз основа на доклад, изготвен от Комисията, да вземе решение с квалифицирано мнозинство по предложение то Комисията, според което:
a)
никой риболовен кораб на Общността, участващ по-конкретно в риболовните дейности, не може да носи мрежи с различен минимален размер на отворите по време на един риболовен рейс;
б)
специфични правила се прилагат спрямо използването на мрежи с различен размер на отворите за конкретни риболовни дейности.
ДЯЛ IV
Регулиране и прекратяване на риболовни дейности
Член 21
1. Уловът на запас или група от запаси, които са обект на квота, извършен от риболовни кораби на Общността се проверява по отношение на квотата, прилагана спрямо държавата-членка на флага за въпросния запас или група от запаси, без оглед на мястото на разтоварване.
2. Всяка държава-членка определя датата, от която уловът на запаса или групата от запаси, представляващи предмет на квота, извършен от риболовни кораби, плаващи под неин флаг или регистрирани в тази държава-членка се счита за изчерпил квотата, прилагана спрямо нея за този запас или група от запаси. От тази дата тя временно забранява риболова на този запас или група от запаси от такива кораби, както и съхраняването на борда, трансбордирането и разтоварването на рибата, уловена след тази дата и взема решение за датата, до която са позволени трансбордирания, разтоварвания и финални декларации за улова. Комисията се нотифицира незабавно за тази мярка, след което тя информира останалите държави-членки.
3. След нотификацията по параграф 2 или по своя собствена инициатива, Комисията определя, въз основа на наличната информация, датата, от която за даден запас или група от запаси, чийто улов е предмет на ТАС, квота или друго количествено ограничение, и е извършван от риболовни кораби, плаващ под флага или регистрирани в държава-членка, се счита, че квотата, частта или делът, определени за тази държава-членка или според случая - за Общността, са изчерпани.
Когато се направи оценка на тази ситуация, както е посочено в алинея първа, Комисията съветва съответните държави-членки за перспективите за спиране на риболова, като резултат от изчерпването на ТАС.
Риболовните кораби на Общността прекратяват риболова по отношение на запас или група от запаси, които са обект на квота или ТАС, на датата, на която квотата, отпусната за въпросния запас или група от запаси на тази държава-членка, се счита за изчерпана или на датата, на която ТАС за видове, съставляващи въпросния запас или група от запаси се счита за изчерпана: такива кораби също така прекратяват и съхраняването на борда, трансбордирането, разтоварването или ангажиментите за трансбордиране или разтоварване по отношение на улова от такива запаси или групи от запаси, уловени след тази дата.
4. Когато Комисията, по силата на алинея първа от параграф 3, е спряла риболова поради предполагаемото изчерпване на ТАС, квота, част или дял, определен за Общността, но се предполага, че дадена държава-членка всъщност не е изчерпила своята квота, част или дял за запаса или групата от запаси, се прилагат следващите разпоредби.
Ако щетата, претърпяна от държавата-членка, чийто риболов е бил забранен преди да се изчерпи квотата, не е била отстранена с действие в съответствие с член 9, параграф 2 of Регламент (ЕИО) № 3760/92, се приемат мерки с цел да се компенсира по подходящ начин причинената вреда в съответствие с процедурата, определена в член 36. Тези мерки могат да включват приспадане от квотата, частта или дела на държавата-членка, която е надвишила количеството на улов, като по този начин приспаднатите количества могат да бъдат преразпределени съответно за държавата-членка, чиито риболовни дейности са били спрени преди изчерпването на квотата ѝ. Тези приспадания и последващото ги преразпределение се извършват, като се вземат под внимание като приоритет видовете и зоните, за които са били определени годишни квоти, части или дялове. Тези приспадания или преразпределения могат да бъдат извършени през годината, в която е настъпила щетата или през следващата година или години.
Подробните правила за прилагането на настоящия параграф и по-конкретно за определянето на съответните количества, се приемат в съответствие с процедурата, определена в член 36.
Член 22
Ако компетентните органи на държава-членка установят, че дейностите на риболовен кораб от Общността сериозно или многократно са нарушили настоящия регламент, държава-членка на флага може да наложи на въпросния кораб допълнителни контролни мерки.
Държавата-членка на флага информира Комисията и останалите държави-членки за името и маркировката за външна идентификация на кораба, на който са били наложени посочените допълнителни контролни мерки.
Член 23
1. Когато се установи от страна на Комисията, че дадена държава-членка е надхвърлила своята квота, част или дял за запас или група от запаси, определени за нея, Комисията въвежда приспадане от годишната квота, част или дял на държавата-членка, която е надхвърлила ограничението. Тези приспадания се решават в съответствие с процедурата, определена в член 36.
2. Съветът приема с квалифицирано мнозинство, по предложение от Комисията, правила за приспадане в съответствие с целите и стратегиите за управление, формулирани в член 8 от Регламент (ЕИО) № 3760/92 и вземе под внимание като приоритет следните параметри:
-
степента на надвишаване на риболова,
-
всички случаи на надвишаване на улова от същия запас за предходната година,
-
биологичния статус на съответните ресурси.
ДЯЛ V
Инспекция и контрол на някои мерки за подобряване и адаптиране на структурите в сектор рибарство, включително аквакултури
Член 24
С цел да гарантира съответствие с целите и стратегиите, формулирани от Съвета в съответствие с член 11 от Регламент (ЕИО) № 3760/92, и по-конкретно количествените цели, засягащи риболовния капацитет на флотите на Общността и регулиране на техните дейности, всяка държава-членка организира редовни проверки на своя територия и в рамките на морските води под неин суверенитет или юрисдикция, на всички лица, заинтересовани от прилагането на горепосочените цели.
Член 25
1. Всяка държава-членка приема разпоредби за проверка на изпълнението на целите, посочени в член 24. За тази цел тя осъществява технически контрол, по-специално в следните области:
а)
реструктуриране, обновяване и модернизиране на риболовния флот;
б)
приспособяване на риболовния капацитет чрез временно или окончателно прекратяване;
в)
ограничаване на дейността на някои риболовни кораби;
г)
ограничаване на конструкцията и броя на риболовните принадлежности и метода, по който те се използват;
д)
развитие на аквакултурна промишленост в крайбрежните райони.
2. Ако Комисията установи, че държава-членка не изпълнява разпоредбите на параграф 1, тя може, без да се засяга член 169 от Договора, да представя предложения на Съвета за приемане на подходящи общи мерки. Съветът взема решение с квалифицирано мнозинство.
Член 26
1. Подробни правила за прилагането на член 25 могат да бъдат приети в съответствие с процедурата, установена в член 36, и по-конкретно по отношение на:
a)
проверка на мощността на двигателя на риболовните кораби;
б)
проверка на регистрирания тонаж на риболовните кораби;
в)
проверка на периода, през който даден риболовен кораб не е в движение;
г)
проверка на спецификациите на риболовните принадлежности и техния брой за риболовен кораб.
2. Държавите-членки изпращат незабавно на Комисията информация за използваните контролни методи, заедно с имената и адресите на органите, отговарящи за осъществяване на проверката.
Член 27
1. С цел да се улесни контролът, предвиден в член 25, всяка държава-членка изгражда система за потвърждение, която включва по-конкретно проверка чрез кръстосана информация за флотския риболовен капацитет и извършваните дейности, която се съдържа inter alia:
-
в бордовия дневник, както е определено с член 6,
-
в декларацията за разтоварване, както е определено с член 8,
-
в регистъра на риболовните кораби на Общността, както е определено в Регламент (ЕИО) № 163/89 на Комисията (7).
2. За тази цел, държавите-членки изграждат или попълват съществуващите компютъризирани бази данни, съдържащи съответната информация относно флотския риболовен капацитет и дейности.
3. Прилагат се мерките, посочени в член 19, параграфи 3, 4 и 5.
4. Подробни правила за прилагането на настоящия член се приемат в съответствие с процедурата, определена в член 36.
ДЯЛ VI
Инспекция и контрол на някои мерки, засягащи общата организация на пазара на рибни продукти
Член 28
1. С цел да се гарантира изпълнението на техническите аспекти на правилата по отношение на мерките, определени в Регламент (ЕИО) № 3759/92 на Съвета от 17 декември 1992 г. относно общата организация на пазара на рибни продукти и продукти от аквакултури (8), всяка държава-членка организира на своя собствена територия редовни проверки на всички лица, участващи в прилагането на мерките.
2. Проверките обхващат техническите аспекти на прилагането на:
а)
стандартите за търговия и по-специално минималните размери;
б)
режима на цените и по-конкретно;
-
изтеглянето на продукти от пазара за цели, различни от консумация от човека,
-
съхраняване и/или преработка на продукти, изтеглени от пазара.
Държавите-членки правят сравнения между документите, свързани с първото пускане на пазара на количествата, посочени в член 9, и разтоварените количества, посочени в документите, по-конкретно по отношение на тяхното тегло.
3. Държавите-членки нотифицират Комисията за информацията, отнасяща се до приетите контролни мерки, компетентните контролни органи, типа на откритите нарушения и предприетите действия.
Комисията, компетентните органи в държавите-членки и официалните лица и другите служители са длъжни да не разгласяват информация, получена съгласно настоящия член, която представлява професионална тайна.
4. Настоящият член не засяга националните разпоредби относно поверителността на съдебните производства.
ДЯЛ VII
Прилагане и проверка на контрола
Член 29
1. Комисията проверява прилагането на настоящия регламент от държавите-членки чрез преглеждане на документите и осъществяване на посещения на място. Комисията може да реши, ако счете за необходимо, да осъществи проверка без предизвестие.
С цел провеждане на посещения на място, Комисията издава писмени инструкции до своите инспектори, като посочва техните правомощия и целите на посещенията им.
2. Винаги, когато бъде счетено за необходимо от страна на Комисията, нейните инспектори могат да присъстват на контролни и инспекционни дейности, извършвани от националните контролни служби. В рамките на тези посещения, Комисията установява подходящи контакти с държавите-членки с оглед на установяване, когато е възможно, на взаимно приемлива програма за инспекция.
a)
Държавите-членки сътрудничат на Комисията с цел да улеснят изпълняването на нейните задачи. По-специално, държавите-членки вземат всички необходими мерки, за да се гарантира, че посещенията за инспекция няма да бъдат предмет на разгласяване, вредящо на инспекцията и контролните операции.
Винаги, когато Комисията или нейни упълномощени служители срещнат трудности при изпълнение на своите задължения, съответните държави-членки осигуряват на Комисията средства за изпълнение на нейните задължения и дават на инспекторите възможност да оценят специфичните контролни операции.
б)
Ако обстоятелствата, констатирани на място, не позволяват инспекцията и контролните операции, предвидени в рамките на първоначалната програма за инспекция, инспекторите на Комисията, във връзка и със съгласието на компетентната национална контролна служба, променят първоначалната инспекция и контролни операции.
в)
В рамките на морска или въздушна инспекция, когато компетентните национални служби трябва да изпълнят други приоритетни задачи, отнасящи се по-конкретно до защитата и сигурността в морето, органите на държавата-членка си запазват правото да отложат или да пренасочат операциите по инспекцията, които Комисията възнамерява да наблюдава. При такива обстоятелства държавата-членка сътрудничи с Комисията при изготвяне на алтернативни ангажименти.
В случаи на въздушни и морски инспекции командирът на кораба или самолета носи отговорност за операциите, като взима под внимание задължението от страна на неговите власти за прилагане на настоящия регламент. Инспекторите, упълномощени от Комисията и участващи в тези операции, се подчиняват на правилата и процедури, определени от командира.
3. Когато това изглежда необходимо, по-конкретно след посещения, извършвани от инспектори на Общността в съответствие с параграф 2, показващи че могат да настъпят нередности при изпълнението на настоящия регламент, Комисията може да изиска от държавите-членки да я уведомят за подробности по програмата за инспекция и контрол, планирана или определена от националните компетентни органи за определен период и за определени видове риболов и райони. При получаването на тази информация инспекторите, упълномощени от Комисията, когато Комисията счете това за необходимо, провеждат независими инспекции с цел да проверят прилагането на тази програма от компетентните органи на държавата-членка.
Когато инспекторите на Общността проверят прилагането на тази програма, служителите на държавата-членка носят отговорност през цялото време за провеждането на посочената програма. Инспекторите на Общността не могат по своя собствена инициатива да използват правата за инспекция, поверени на национални служители. Посочените инспектори нямат достъп до корабите или съоръженията, освен ако не придружават служители на държава-членка.
След тази проверка Комисията представя на съответната държава-членка доклад за оценка и, когато е приложимо, препоръчва контролни мерки с цел да се подобри осъществяването на контрол от тази държава-членка.
4. В контекста на посещенията за инспекция, провеждани чрез самолет в морето или на сушата, упълномощените инспектори не могат да извършват контрол по отношение на физически лица.
5. В рамките на техните посещения, посочени в параграфи 2 и 3, инспекторите, упълномощени от Комисията, могат да имат достъп на място, в присъствието на отговорните служби, до информация в специфични бази данни както в агрегирана, така и в индивидуална форма и могат също така да преглеждат всички документи, отнасящи се до прилагането на настоящия регламент.
Ако националните разпоредби предвиждат поверителност на разследването, изпращането на тази информация е подчинена на разрешение от компетентния съдебен орган.
Член 30
1. Държавите-членки предоставят на Комисията всяка информация, която тя може да изиска по прилагането на настоящия регламент. При представянето на искането за информация Комисията определя разумен срок, в рамките на който информацията да бъде предоставена.
2. Ако Комисията счита, че са настъпили нередности при прилагането на настоящия регламент или че съществуващите условия и методи на контрол са неефективни, тя информира държавата-членка или съответните страни, които след това провеждат административно разследване, в което могат да участват служители на Комисията.
Държавата-членка или заинтересованите страни информират Комисията за хода и резултатите от разследването и предоставят на Комисията копие от доклада за разследването и основните данни, използвани при изготвяне на доклада.
С цел да участват в инспекциите, посочени в настоящия параграф, служителите на Комисията изготвят писмени указания като посочват своята самоличност и функции.
3. Когато служители на Комисията участват в разследване, то това разследване се провежда през цялото време от служители на държавата-членка; служителите на Комисията не могат по своя собствена инициатива да използват правомощията за инспекция, поверени на националните служители; от друга страна, те имат достъп до същите помещения и до същите документи, както и националните служители.
Доколкото националните разпоредби за наказателното производство запазват някои дейности за служители, специално определени от националното право, служителите на Комисията не вземат участие в такива дейности. По-специално, те не участват в претърсване на сгради и в официални разпити на лица по националното наказателно право. Те въпреки това имат достъп до информацията, получена по този начин.
4. Настоящият член не засяга националните разпоредби относно поверителността на съдебните производства.
ДЯЛ VIII
Мерки, които трябва да бъдат взети в случай на неспазване на действащите правила
Член 31
1. Държавите-членки гарантират, че ще бъдат взети подходящи мерки, включително административно или наказателно производство в съответствие с националното право срещу физически или юридически лица, носещи отговорност за неспазването на правилата на общата политика в областта на рибарството, по-специално след контрол или инспекция, извършени съгласно настоящия регламент.
2. Производствата, започнати съгласно параграф 1, трябва да бъдат от естество, в съответствие приложимите разпоредби на националното право, да лишат ефективно носещите отговорност лица от икономическата изгода, получена вследствие на нарушенията или да предизвикат резултати, пропорционални на тежестта на тези нарушения, които ефективно да обезкуражат бъдещи нарушения от същия вид.
3. Санкциите, произтичащи от съдебните производства, посочени в параграф 2, могат да включват, в зависимост от тежестта на нарушението:
-
глоби,
-
конфискация на забранени риболовни принадлежности и улов,
-
конфискация на кораба,
-
временно спиране на кораба,
-
прекратяване на лицензията,
-
отнемане на лицензията.
4. Разпоредбите на настоящия член не възпрепятстват държавата-членка на разтоварване или трансбордиране да прехвърли съдебното преследване на дадено нарушение на компетентните органи на държавата-членка на регистрация при споразумение за това и при условие че прехвърлянето би позволило постигането на резултата, посочен в параграф 2. Комисията се нотифицира за такова прехвърляне от държавата-членка на разтоварване или трансбордиране.
Член 32
1. Когато нарушение на разпоредбите на настоящия регламент бъде открито от компетентните органи на държавата-членка на разтоварване или трансбордиране, тези компетентни органи предприемат подходящи действия в съответствие с член 31 срещу капитана на съответния кораб или срещу всяко друго лице, което носи отговорност за нарушението.
2. Ако държавата-членка на разтоварване или претоварване не е държавата-членка на флага и нейните компетентни органи не предприемат, в съответствие с тяхното национално право, подходящи мерки, включително започване на административно или наказателно производство срещу носещите отговорност физически или юридически лица, или не прехвърлят производството в съответствие с член 31, параграф 4, нелегално разтоварените или трансбордирани количества могат да бъдат извадени от квотата, отпусната на тази държава-членка.
Количествата риба, които трябва да бъдат извадени квотата на тази държава-членка се определят в съответствие с процедурата, определена в член 36, след като Комисията е консултирала двете заинтересовани държави-членки.
Ако държавата-членка на разтоварване или трансбордиране не разполага вече със съответната квота, то член 21, параграф 4 се прилага mutatis mutandis, като количествата нелегално разтоварена или трансбордирана риба се считат за еквивалентни на сумата на претърпяната вреда, както е посочено в настоящия член, от държавата-членка на регистрация.
Член 33
1. Компетентните органи на държавите-членки незабавно и в съответствие с техните процедури по националното законодателство уведомяват държавата-членка на флага или държавата-членка на регистрацията за всяко нарушение на правилата на Общността, посочени в член 1, като посочват името и идентификационните белези на съответния кораб, имената на капитана и на собственика, обстоятелствата около нарушението, всяко административно или наказателно производство или други взети мерки и всяко окончателно решение, отнасящо се до такова нарушение. При поискване държавите-членки нотифицират Комисията за тази информация в специфични случаи.
2. След прехвърляне на производството съгласно член 31, параграф 4, държавата-членка на флага или държавата-членка на регистрация взема всички подходящи мерки, както е определено в член 31.
3. Държавата-членка на флага или държавата-членка на регистрация нотифицират незабавно Комисията за всички мерки, взети в съответствие с параграф 2, заедно с името и външната идентификация на съответния кораб.
Член 34
1. Държавите-членки нотифицират Комисията за всички законови, подзаконови или административни разпоредби, приети от тях с цел предотвратяване и преследване на нередностите.
Всяка година те съобщават всички промени в минималната и максималната сума на предвидените глоби по отношение на всеки тип нарушения и естеството на всички други санкции.
2. Държавите-членки нотифицират редовно Комисията за резултатите от инспекциите или контрола, извършвани съгласно настоящия регламент, включително и броя и типа на констатираните нарушения и предприетите действия. При поискване от страна на Комисията държавите-членки я нотифицират за сумите на глобите, наложени за специфични нарушения.
3. Комисията предоставя на държавите-членки обобщение на информацията, получена в съответствие с параграфи 1 и 2.
ДЯЛ IX
Общи условия
Член 35
Преди 1 юни всяка година държавите-членки представят на Комисията доклад за прилагането на настоящия регламент по време на предходната календарна година, съдържащ оценка на техническите и човешки ресурси и мерките, които могат да спомогнат за преодоляване на констатираните недостатъци. Въз основа на докладите, представени от държавите-членки и свои собствени наблюдения Комисията изготвя годишен доклад и изпраща до всяка държава-членка информацията, която я засяга. След като направи съответните изводи от отговорите от държавите-членки, Комисията публикува този доклад заедно с отговорите и когато е уместно, предложения за мерки за преодоляване на констатираните нередности.
Член 36
Когато трябва да бъде следвана процедурата, установена в настоящия член, председателят отнася въпроса до Управителния комитет по рибарство и аквакултури, наричан по-нататък „Комитетът“, установен с Регламент (ЕИО) № 3760/92, или по своя собствена инициатива, или по искане на представител на държава-членка.
Представителят на Комисията представя на Комитета проект на мерките, които трябва да бъдат взети. Комитетът представя своето мнение по посочения проект в рамките на срок, който председателят може да определи съгласно спешността на разглеждания въпрос. Становището се приема с мнозинството, определено в член 148, параграф 2 от Договора за решения, които Съветът трябва да приеме по предложение от страна на Комисията. Гласовете на представителите на държави-членки в комитет се претеглят по начина, определен в посочения член. Председателят не гласува.
Комисията приема мерки, които се прилагат незабавно. Въпреки това, ако тези мерки не са в съответствие със становището на Комитета, те незабавно да бъдат изпратени от Комисията до Съвета. В такъв случай, Комисията може да отложи прилагането на мерките, за които е взела решение, за срок, не по-дълъг от един месец от датата на изпращането.
Съветът може да вземе различно решение с квалифицирано мнозинство в срока, установен в предходната алинея.
Член 37
1. Държавите-членки и Комисията предприемат всички необходими стъпки, за да гарантират, че данните, получени в рамките на настоящия регламент, се третират като поверителни.
2. Имената на физическите или юридическите лица не се съобщават на Комисията или на друга държава-членка, с изключение на случаите, когато такова съобщаване е изрично предвидено в настоящия регламент или е необходимо за целите на предотвратяване или преследване на нарушения или проверка на предполагаеми нарушения.
Данните, посочени в параграф 1, не се предават, освен ако са събрани заедно с други данни във форма, която не позволява прякото или непрякото идентифициране на физически или юридически лица.
3. Данните, обменяни между държавите-членки и Комисията, не се предават на лица, различни от лицата в институциите на държавите-членки или Общността, чиито функции изискват да имат такъв достъп, освен ако държавите-членки, предаващи данните, са дали своето изрично съгласие.
4. Данните, съобщавани или придобити в каквато и да е форма по силата на настоящия регламент, се считат за професионална тайна и се ползват от същата защита, давана на подобни данни от националното законодателство на държава-членка, която ги получава и от съответните разпоредби, прилагани спрямо институциите на Общността.
5. Данните, посочени в параграф 1, не се използват за цели, различни от предвидените в настоящия регламент, освен ако органите, предоставящи данните, са дали своето изрично съгласие и при условие че разпоредбите, действащи в държавата-членка на органа, получаващ данните, не забраняват такова използване или съобщаване.
6. Параграфи 1-5 не се тълкуват като препятствие за използване на данните, получени съгласно настоящия регламент в рамките на правните действия или процедури, предприети поради неспазване на законодателството на Общността в областта на рибарството. Компетентните органи на държавата-членка, предаваща данните, се информират във всички случаи, в които посочените данни са били използвани за тези цели.
Настоящият член не засяга задълженията, произтичащи от международните конвенции относно взаимното сътрудничество по наказателноправни въпроси.
7. Всеки път, когато държава-членка нотифицира Комисията, че е било установено, след извършване на разследване, че физическо или юридическо лице, чието име е съобщено съгласно настоящия регламент, не е замесено в нарушение, Комисията незабавно информира всяка страна или страни, на които тя е съобщила името на посоченото лице, за резултата от посоченото разследване или производство. Това лице повече не се третира като замесено във въпросните нарушения въз основа на първото нотифициране. Данните, съхранени под форма, позволяваща идентифицирането на съответното лице, незабавно се унищожават.
8. Разпоредбите на параграфи 1-5 не могат да се тълкуват като забрана за публикуване на всички данни от общ характер или проучвания, които не съдържат индивидулни препратки физически или юридически лица.
9. Данните, посочени в настоящия регламент, се съхраняват във форма, позволяваща идентификацията на съответните лица само доколкото е необходимо за изпълнението на въпросните цели.
10. Данните, получени в рамките на настоящия регламент, се предоставят при поискване от заинтересованите физически или юридически лица.
Член 38
Настоящият регламент се прилага, без да се засягат националните контролни мерки, които надхвърлят неговите минимални изисквания, при условие че те са съвместими със законодателството на Общността и са в съответствие с общата политика в областта на рибарството.
Националните мерки, посочени в алинея първа, се съобщават на Комисията в съответствие с член 2, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 101/76 на Съвета от 19 януари 1976 г. относно определяне общата структурна политика на рибната промишленост (9).
Член 39
1. Регламент (ЕИО) № 2241/87 се отменя от 1 януари 1994 г., с изключение на член 5, който продължава да се прилага, докато влязат в сила регламентите относно определяне на списъците, посочени в член 6, параграф 2 от настоящия регламент.
2. Позоваванията на регламента, отменен съгласно параграф 1, се считат за позовавания на настоящия регламент.
Член 40
Настоящият регламент влиза в сила на 1 януари 1994 г.
Държавите-членки се освобождават до 1 януари 1996 г. от задължението да прилагат разпоредбите на членове 9, 15 и 18, доколкото те засягат компютърното предаване на бележки за продажба и регистрация на разтоварване.
Държавите-членки се освобождават до 1 януари 1999 г. от задължението да прилагат разпоредбите на членове 6, 8 и 19, доколкото те засягат риболовни операции в Средиземно море.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Люксембург на 12 октомври 1993 година.
REGLAMENTO (CEE) N° 2847/93 DEL CONSEJO de 12 de octubre de 1993 por el que se establece un régimen de control aplicable a la política pesquera común
EL CONSEJO DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS,
Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Económica Europea y en particular su artículo 43,
Vista la propuesta de la Comisión (1),
Visto el dictamen del Parlamento Europeo (2),
Visto el dictamen del Comité Económico y Social (3),
Considerando que, de conformidad con el artículo 12 del Reglamento (CEE) n° 3760/92 del Consejo, de 20 de diciembre de 1992, por el que se establece un régimen comunitario de la pesca y la acuicultura (4), corresponde al Consejo establecer un régimen comunitario de control;
Considerando que el éxito de la política pesquera común depende de la aplicación de un régimen eficaz de control de todos los aspectos de esa política;
Considerando que, para alcanzar este objetivo, es necesario incluir normas de control de las medidas de conservación y gestión de los recursos, medidas estructurales, medidas de organización común de los mercados y determinadas disposiciones para sancionar los casos de incumplimiento de dichas medidas que deberán aplicarse a la totalidad del sector pesquero, del productor al consumidor;
Considerando que tal régimen únicamente puede dar los resultados deseados si los operadores reconocen su justificación;
Considerando que el control es responsabilidad, en primer lugar y fundamentalmente, de los Estados miembros y que la Comisión también debe velar por que los Estados miembros controlen y eviten las infracciones de manera equitativa; que, por consiguiente, debería dotarse a la Comisión de los medios financieros, jurídicos y normativos necesarios para que pueda desempeñar su misión con la mayor eficacia posible;
Considerando que, según la experiencia adquirida con la aplicación del Reglamento (CEE) n° 2241/87 del Consejo, de 23 de julio de 1987, por el que se establecen ciertas medidas de control respecto a las actividades pesqueras (5), es necesario incrementar el control de la aplicación de las normas de conservación de los recursos pesqueros;
Considerando que el cumplimiento de las medidas de conservación y gestión de los recursos pesqueros requiere una mayor responsabilización de todos los operadores de la industria pesquera;
Considerando que la política de gestión de los recursos pesqueros, basada en los totales admisibles de capturas (TAC), en las cuotas y en medidas técnicas, debe completarse con la gestión del esfuerzo pesquero, lo que requiere controlar las capacidades y las actividades pesqueras;
Considerando que, a fin de mantener la vigilancia de todas las capturas y desembarques, los Estados miembros deben controlar en todas las aguas marítimas las actividades de los buques comunitarios y todas las actividades conexas que permitan verificar la aplicación de la normativa de la política pesquera común;
Considerando que resulta primordial que los Estados miembros cooperen en la realización de las inspecciones en el mar de las actividades pesqueras, para hacer posible una inspección eficaz y que se justifique financieramente, sobre todo de las operaciones que se realicen en aguas que no estén sometidas a la jurisdicción o soberanía de un Estado miembro;
Considerando que la aplicación de la política común de pesca hace necesario adoptar medidas de control respecto de los buques que enarbolen pabellón de un país tercero y que se encuentren en aguas comunitarias y, en particular, un sistema de comunicación de sus desplazamientos y de las especies que lleven a bordo, sin perjuicio del derecho de paso inocente por el mar territorial y de la libertad de navegación en la zona de 200 millas de pesca;
Considerando que la ejecución de proyectos piloto aplicables a determinadas categorías de buques por los Estados miembros, en cooperación con la Comisión, hará posible que el Consejo decida antes del 1 de enero de 1996 si deberá aplicarse un sistema de vigilancia por satélite o un sistema alternativo;
Considerando que la gestión de la pesca basada en la fijación de los TAC requiere un conocimiento detallado de la composición de estas últimas, y que dicho conocimiento es igualmente necesario para los demás procedimientos previstos en el Reglamento (CEE) n° 3760/92; que, a tal fin, el capitán de cada buque pesquero deberá llevar un diario de pesca;
Considerando que es necesario que el Estado miembro de desembarque pueda controlar los desembarques en su territorio, y que para ello es conveniente que los buques de pesca registrados en otros Estados miembros notifiquen al Estado miembro de desembarque su intención de desembarcar en su territorio;
Considerando que es esencial que, en el momento del desembarque, se confirmen y se precisen los datos consignados en los diarios de pesca; que, con tal fin, es necesario que quienes intervengan en las actividades de desembarque y comercialización de las capturas declaren las cantidades desembarcadas, transbordadas, puestas en venta o adquiridas;
Considerando que para establecer excepciones a la obligación de llevar un diario de pesca o rellenar una declaración de desembarque por parte de los barcos de pesca pequeños, para los cuales dicha obligación constituirá una carga desproporcionada con respecto a su capacidad de pesca, es necesario que cada Estado miembro controle las actividades de dichos barcos mediante la aplicación de un plan de toma de muestras;
Considerando que, para velar por el cumplimiento de las medidas de conservación y comercio comunitarias, todos los productos pesqueros desembarcados o importados en la Comunidad deberían ir acompañados de un documento de transporte que identifique su origen hasta el primer punto de venta;
Considerando que tanto los Estados miembros como la Comunidad deberán gestionar la limitación de las capturas; que los Estados miembros deberían registrar los desembarques y notificarlos a la Comisión por vía informática; que, por consiguiente, es necesario establecer excepciones a esa obligación para el desembarque de cantidades pequeñas, cuya transmisión por vía informática representaría una carga administrativa y financiera desproporcionada para las autoridades de los Estados miembros;
Considerando que, con objeto de garantizar la conservación y gestión de la totalidad de los recursos utilizados, pueden hacerse extensivas a las poblaciones de peces que no están sujetas a TAC o cuotas las disposiciones sobre el diario de pesca, las declaraciones de desembarque y de venta y la información relativa a los transbordos y al registro de las capturas;
Considerando que los Estados miembros deben estar informados de los resultados de las actividades de sus buques en aguas jurisdiccionales de terceros países o en aguas internacionales; que, por consiguiente, los capitanes de dichos buques deberían estar sujetos a las obligaciones relativas al diario de pesca y a las declaraciones de desembarque y de transbordo; que los datos así obtenidos por los Estados miembros deberían notificarse a la Comisión;
Considerando que la gestión de la recogida y del tratamiento de datos exige la creación de bases de datos informatizadas que permitan, en particular, cotejar los datos; que, por consiguiente, la Comisión y sus agentes deben tener acceso a esas bases de datos por vía informática para proceder a la verificación de los datos;
Considerando que el cumplimiento de las disposiciones sobre utilización de artes de pesca no está asegurado convenientemente cuando se transportan a bordo redes con distinto tamaño de mallas, si no están sometidas a medidas adicionales de control; que para actividades pesqueras específicas puede ser conveniente establecer normas específicas como la norma de red única;
Considerando que es necesario que, cuando la cuota asignada a un Estado miembro se haya agotado o cuando se haya agotado el propio TAC, una decisión de la Comisión prohíba la pesca;
Considerando que es necesario compensar el perjuicio sufrido por un Estado miembro que no haya agotado su cuota, su asignación de parte de una población de peces o grupo de poblaciones de peces, en caso de que el caladero haya sido cerrado por agotamiento del TAC; que con ese fin debería establecerse un sistema de compensación;
Considerando que, en aquellos casos en los que los responsables de los buques de pesca hayan incumplido el presente Reglamento, deberían aplicarse a estos últimos medidas de control adicionales con carácter cautelar;
Considerando que, para garantizar una gestión eficaz de las medidas adoptadas, es necesario contar con mecanismos de declaración que se ajusten a los objetivos y modalidades de gestión estipulados en el artículo 8 del Reglamento (CEE) n° 3760/92, aplicables a los Estados miembros cuyas capturas sean superiores a sus cuotas;
Considerando que la adaptación de la capacidad pesquera a los recursos disponibles constituye uno de los principales objetivos de la política pesquera común; que, con arreglo a lo dispuesto en el artículo 11 del Reglamento (CEE) n° 3760/92, corresponde al Consejo fijar los objetivos y estrategias necesarios para efectuar la reestructuración del esfuerzo de pesca; que es igualmente necesario garantizar el cumplimiento de las medidas referentes a la organización común de mercados, especialmente por las personas afectadas por la aplicación de esas medidas; que, por consiguiente, es indispensable que, además de los controles financieros ya previstos en la normativa comunitaria, cada Estado miembro lleve a cabo controles técnicos para garantizar el cumplimiento de las disposiciones aprobadas por el Consejo;
Considerando que es necesario establecer normas generales que permitan a los inspectores comunitarios designados por la Comisión garantizar la aplicación uniforme de la normativa comunitaria y verificar el control llevado a cabo por las autoridades competentes de los Estados miembros;
Considerando que, para preservar la objetividad de las verificaciones, es preciso que los inspectores comunitarios puedan, en determinadas circunstancias, efectuar sus misiones sin aviso previo y de forma independiente para verificar las operaciones de control realizadas por las autoridades competentes de los Estados miembros; que dichas misiones no supondrán, bajo ninguna circunstancia, el control de las personas físicas;
Considerando que las acciones emprendidas como consecuencia de infracciones puedan ser diferentes en los distintos Estados miembros, lo que produce una impresión de trato desigual entre los pescadores; que la falta de sanciones disuasorias en algunos Estados miembros disminuye la eficacia del sistema de control y que, en vista de estas observaciones, conviene que los Estados miembros adopten todas las medidas necesarias de no discriminación para prevenir y perseguir las irregularidades, en particular, una serie de sanciones que priven a los infractores del beneficio económico obtenido con sus infracciones;
Considerando que, si el Estado miembro donde se desembarcan las capturas no persigue eficazmente las irregularidades, el Estado miembro del pabellón tiene menos posibilidades de garantizar el respeto de las normas de conservación y gestión de los recursos pesqueros; que, por consiguiente, es necesario establecer que las capturas ilegales se imputen a la cuota del Estado miembro de desembarque si éste no ha emprendido ninguna acción eficaz;
Considerando que los Estados miembros deberían informar periódicamente a la Comisión acerca de sus actividades de inspección y de las medidas adoptadas como consecuencia de las infracciones de las disposiciones comunitarias;
Considerando que conviene establecer normas de desarrollo para determinadas medidas establecidas en el presente Reglamento;
Considerando que debe garantizarse el carácter confidencial de los datos recogidos en el marco del presente Reglamento;
Considerando que el presente Reglamento no debe afectar a las disposiciones nacionales de control, que si bien entran en su ámbito de aplicación, rebasan sus disposiciones mínimas, siempre que dichas disposiciones nacionales sean conformes al Derecho comunitario;
Considerando que debería derogarse el Reglamento (CEE) n° 2241/87, con excepción, no obstante, del artículo 5 que debería mantenerse en vigor hasta que se adopten las listas a que se refiere el apartado 2 del artículo 6;
Considerando que es necesario establecer un período transitorio para la aplicación de determinadas disposiciones específicas incluidas en algunos artículos, con el fin de permitir a las autoridades competentes de los Estados miembros que establezcan y adapten sus procedimientos a los requisitos del nuevo Reglamento;
Considerando que las disposiciones de algunos artículos, en la medida en que se refieran a las operaciones de pesca en el mar Mediterráneo, a las que la política pesquera común todavía no se aplica íntegramente, entrarán en vigor el 1 de enero de 1999,
HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
Artículo 1
1. Con objeto de garantizar el cumplimiento de la normativa de la política pesquera común, se establece un régimen comunitario que comprenderá, en particular, disposiciones destinadas al control técnico de:
- las medidas de conservación y gestión de los recursos,
- las medidas estructurales,
- las medidas de la organización común de mercados,
así como determinadas disposiciones referentes al nivel de eficacia de las sanciones aplicables en caso de incumplimiento de las medidas antes citadas.
2. Para ello, cada Estado miembro adoptará, de acuerdo con la normativa comunitaria, las medidas apropiadas para asegurar la máxima eficacia del régimen. Pondrá a disposición de sus autoridades competentes los medios suficientes para que éstas cumplan las funciones de inspección y de control definidas en el presente Reglamento.
3. El régimen se aplicará a todas las actividades pesqueras y conexas que se ejerzan en el territorio y en las aguas marítimas sometidas a la soberanía o jurisdicción de los Estados miembros, incluidas las de los buques pesqueros que enarbolen pabellón de un país tercero o estén registrados en un país tercero, sin perjuicio del derecho de paso inocente en las aguas marítimas territoriales ni de la libertad de navegación en la zona de 200 millas de pesca; se aplicará igualmente a las actividades de los buques pesqueros comunitarios que faenen en aguas de países terceros o en alta mar, sin perjuicio de las disposiciones especiales de los acuerdos de pesca celebrados entre la Comunidad y países terceros o de los convenios internacionales de los que la Comunidad sea Parte.
TÍTULO I
Inspección y control de los buques pesqueros y de sus actividades
Artículo 2
1. Con objeto de garantizar el cumplimiento de toda la normativa vigente sobre medidas de conservación y control, cada Estado miembro controlará, en su territorio y en las aguas marítimas sometidas a su soberanía o jurisdicción, la práctica de la pesca y de las actividades conexas. Inspeccionará los buques pesqueros y examinará todas las actividades de manera que pueda verificarse la aplicación del presente Reglamento, en particular las actividades de desembarque, venta, transporte y almacenamiento de productos de la pesca y el registro de desembarques y ventas.
2. Los buques pesqueros que enarbolen pabellón de un país tercero que puedan faenar y que naveguen en aguas marítimas sometidas a la jurisdicción o soberanía de un Estado miembro estarán sujetos a un régimen de comunicación de sus desplazamientos y de comunicación de las capturas que lleven a bordo.
Los Estados miembros comunicarán a la Comisión las medidas adaptadas para garantizar el cumplimiento de estos procedimientos.
3. Cada Estado miembro controlará, fuera de la zona de pesca comunitaria, las actividades pesqueras realizadas por sus buques cuando tal control sea preciso para garantizar el cumplimiento de la normativa comunitaria aplicable en esas aguas.
4. Con objeto de asegurar que la inspección sea lo más eficaz y económica posible, los Estados miembros coordinarán sus actividades de control. A tal fin, podrán establecer programas comunes de inspección que les faculten para controlar los buques pesqueros comunitarios que se encuentren en las aguas contempladas en los apartados 1 y 3. Adoptarán medidas que permitan a sus autoridades competentes y a la Comisión mantenerse informadas de forma regular y recíproca de la experiencia adquirida al respecto.
Artículo 3
1. Con objeto de mejorar la eficacia del control de las actividades pesqueras, el Consejo decidirá, antes del 1 de enero de 1996, con arreglo al procedimiento del artículo 43 del Tratado, si se instala en los buques comunitarios un sistema de localización continua, por medio de técnicas terrestres o vía satélite y con comunicación vía satélite para la transmisión de datos, y, en caso afirmativo, cuándo y con qué alcance.
2. Con el fin de evaluar la técnica que habrá de aplicarse y los buques que deberán incluirse en dicho sistema, los Estados miembros, en colaboración con la Comisión, realizarán proyectos piloto antes del 30 de junio de 1995. A tal fin, los Estados miembros velarán por que se instale un sistema de localización continua de buques pesqueros por medio de técnicas terrestres o vía satélite y con comunicación vía satélite para la transmisión de datos, para determinadas categorías de buques pesqueros comunitarios.
Los Estados miembros podrán llevar a cabo simultáneamente proyectos piloto que permitan evaluar el uso de registradores automáticos de la localización.
3. Al llevar a cabo los proyectos piloto mencionados en el apartado 2, el Estado miembro cuyo pabellón enarbole o en el que esté registrado el buque adoptará las medidas necesarias para recoger en un soporte informático los datos transmitidos por sus buques pesqueros o recogidos de éstos, sean cuales sean las aguas en que se hallen faenando o el puerto en que se encuentren.
Cuando sus buques pesqueros faenen en aguas sometidas a la soberanía o jurisdicción de otro Estado miembro, el Estado del pabellón asegurará la transmisión inmediata de dichos datos a las autoridades competentes del Estado miembro de que se trate.
4. Las normas de desarrollo para la realización de los proyectos piloto se decidirán de acuerdo con el procedimiento del artículo 36.
Artículo 4
1. Cada Estado miembro se encargará por sus propios medios de llevar a cabo la inspección y el control que se especifican en el artículo 2, mediante un sistema de inspección que él mismo decidirá.
En el ejercicio de las funciones que se les confían, los Estados miembros garantizarán el cumplimiento de las disposiciones y medidas previstas en el artículo 2. Por otra parte, llevarán a cabo su acción de manera que se eviten injerencias injustificadas en las actividades normales de pesca. Velarán igualmente por que no haya discriminación alguna en la selección de los sectores y de los buques que se inspeccionen.
2. Las personas responsables de los buques pesqueros, instalaciones o transporte que sean objeto de una inspección prestarán su colaboración, facilitando la inspección efectuada con arreglo al apartado 1.
Artículo 5
Con arreglo al procedimiento del artículo 36, podrán aprobarse normas de desarrollo de los artículos 2, 3 y 4, especialmente en lo referente a:
a) la identificación de los inspectores designados oficialmente, de los buques de inspección y de cualquier otro medio similar de inspección que pueda ser utilizado por un Estado miembro;
b) el procedimiento que deban seguir los inspectores y los capitanes de los buques pesqueros cuando un inspector se proponga efectuar una inspección a bordo;
c) el procedimiento que deban seguir los inspectores cuando, estando a bordo de un buque pesquero, inspeccionen el buque, sus artes o sus capturas;
d) el informe que los inspectores deberán elaborar después de cada inspección a bordo;
e) el marcado e identificación de los buques pesqueros y de sus artes;
f) la certificación de las características de los buques pesqueros que estén relacionadas con el ejercicio de la pesca;
g) la recogida de los datos referentes a la localización de los buques pesqueros y la transmisión de los mismos a los demás Estados miembros y a la Comisión;
h) el régimen de comunicación de los desplazamientos y de comunicación de los productos de la pesca transportados a bordo, aplicable a los buques pesqueros que enarbolen pabellón de un país tercero.
TÍTULO II
Control de capturas
Artículo 6
1. Los capitanes de buques pesqueros comunitarios dedicados a la pesca de una población o grupo de poblaciones de peces llevarán un diario de pesca, en el que anotarán, en particular, las cantidades de cada especie capturadas y transportadas a bordo, la fecha y el lugar (rectángulo estadístico del CIEM) de las capturas, así como el tipo de arte utilizado.
2. Las especies que se deberán anotar en el diario de pesca con arreglo al apartado 1 serán aquellas que estén sujetas a un TAC o a una cuota, así como otras incluidas en listas que decidirá el Consejo por mayoría cualificada a propuesta de la Comisión.
3. Los capitanes de los buques pesqueros comunitarios anotarán en el diario de pesca las cantidades capturadas en el mar, la fecha y el lugar de las capturas y las especies contempladas en el apartado 2. Las cantidades devueltas al mar se podrán anotar con fines de evaluación.
4. Estarán exentos de las obligaciones establecidas en los apartados 1 y 3 los capitanes de los buques pesqueros comunitarios cuya eslora total sea inferior a 10 metros.
5. El Consejo podrá decidir, por mayoría cualificada, previa propuesta de la Comisión, exenciones distintas de la que se contempla en el apartado 4.
6. Cada Estado miembro controlará por muestreo las actividades de los buques pesqueros exentos de los requisitos contemplados en los apartados 4 y 5 con el fin de asegurarse de que dichos buques respeten las normas comunitarias vigentes.
Con este fin, cada Estado miembro establecerá un plan de muestreo y lo remitirá a la Comisión. Los resultados del control realizado se comunicarán con regularidad a la Comisión.
7. Los capitanes de los buques pesqueros comunitarios anotarán los datos estipulados en los apartados 1 y 3 en soporte legible por ordenador o en papel.
8. Las normas de desarrollo del presente artículo se adoptarán de acuerdo con el procedimiento del artículo 36. Se incluirá, en algunos casos particulares, una base geográfica distinta del rectángulo estadístico CIEM.
Artículo 7
1. El capitán del buque pesquero comunitario que desee utilizar las instalaciones de desembarque de un Estado miembro distinto del Estado miembro de bandera notificará a las autoridades competentes de ese Estado miembro, con una antelación de 2 horas como mínimo:
- la instalación o instalaciones de desembarque y la hora de llegada prevista;
- las cantidades de cada especie que se vayan a desembarcar.
2. El capitán a que se refiere el apartado 1 que no realice la citada notificación podrá ser objeto de las oportunas sanciones por parte de las autoridades competentes.
3. De conformidad con el procedimiento establecido en el artículo 36, la Comisión podrá eximir a determinadas categorías de buques pesqueros comunitarios de la obligación contemplada en el apartado 1 durante un período limitado y renovable, o disponer otro período de notificación teniendo en cuenta entre otras cosas la distancia entre los caladeros, las instalaciones de desembarque y los puertos en donde los buques en cuestión se encuentren registrados o matriculados.
Artículo 8
1. Después de cada travesía y en las 48 horas siguientes al desembarque, el capitán de cada buque pesquero comunitario cuya eslora total sea igual o superior a 10 metros, o su representante, presentará una declaración a las autoridades competentes del Estado miembro en el que se realice el desembarque. El capitán será responsable de la exactitud de la declaración, que indicará, como mínimo, las cantidades desembarcadas de cada una de las especies contempladas en el apartado 2 del artículo 6, así como la zona en que fueron capturadas.
2. El Consejo podrá decidir por mayoría cualificada, previa propuesta de la Comisión, extender la obligación establecida en el apartado 1 a los buques de eslora total inferior a 10 metros. El Consejo podrá decidir también, por mayoría cualificada y a propuesta de la Comisión, excepciones a la obligación establecida en el apartado 1 para determinadas categorías de buques de eslora total igual o superior a 10 metros y que ejerzan actividades pesqueras específicas.
3. Cada Estado miembro controlará, por muestreo, las actividades de los buques pesqueros exentos de los requisitos establecidos en el apartado 1 con el fin de asegurarse de que dichos buques cumplan las normas comunitarias vigentes.
Con este fin, cada Estado miembro establecerá un plan de muestreo o lo remitirá a la Comisión. Los resultados del control realizado se comunicarán con regularidad a la Comisión.
4. Las normas de desarrollo del presente artículo se aprobarán de acuerdo con el procedimiento del artículo 36.
Artículo 9
1. Las lonjas u otros organismos autorizados por los Estados miembros, encargados de la primera comercialización de los productos desembarcados en un Estado miembro presentarán en la primera venta una nota de ventas, de cuya exactitud serán responsables los citados organismos, ante las autoridades competentes del Estado miembro en cuya territorio se efectúe la primera comercialización. Dicha responsabilidad estará limitada a la información estipulada en el apartado 3.
2. En el supuesto de que la primera comercialización de los productos de la pesca desembarcados en un Estado miembro se efectúe de forma diferente de la contemplada en el apartado 1, el comprador no podrá retirarlos hasta que se haya presentado una nota de ventas a las autoridades competentes o a los demás organismos autorizados por el Estado miembro en cuyo territorio se haya llevado a cabo la operación. El comprador será responsable de la exactitud de los datos contemplados en el apartado 3 que figuren en la nota de ventas.
3. Las notas de venta a que hacen referencia los apartados 1 y 2 incluirán como mínimo los siguientes datos:
- para todas las especies, si procede, el tamaño o peso de los ejemplares, la clase, presentación y frescura;
- el precio y la cantidad en la primera venta para cada especie y, si procede, en relación con el tamaño o peso de los ejemplares, la clase, presentación y frescura;
- en su caso, destino de los productos retirados del mercado (productos secundarios, de consumo humano, de aplazamiento);
- nombre del comprador y del vendedor;
- lugar y fecha de la venta.
4. Esas notas de venta se cumplimentarán y remitirán con arreglo a la legislación del Estado miembro de desembarque de tal manera y en condiciones de venta tales que se incluyan los datos siguientes:
- marcas externas de identificación y nombre del buque del que se hayan desembarcado las cantidades de que se trate;
- nombre del armador o nombre del capitán;
- puerto y fecha de desembarque.
5. Las notas de venta a que se refiere el apartado 1 se remitirán en un plazo de 48 horas después de la venta a la autoridad competente o a otros organismos autorizados por el Estado miembro, en soporte informático o en papel.
6. Las autoridades competentes conservarán una copia de cada nota de ventas durante un período de un año a partir del comienzo del año siguiente al registro de los datos comunicados a las autoridades competentes.
7. La Comisión, de acuerdo con el procedimiento del artículo 36, podrá eximir de la obligación de presentar las notas de venta a las autoridades competentes o a otros organismos autorizados del Estado miembro, cuando se trate de productos pesqueros desembarcados de determinadas categorías de buques comunitarios de eslora total inferior a 10 metros.
Dichas exenciones sólo podrán concederse en aquellos casos en los que el Estado miembro de que se trate haya instalado un régimen de control aceptable.
8. Los compradores que adquieran productos que posteriormente no comercialicen sino que utilicen exclusivamente para consumo privado estarán exentos de los requisitos contemplados en el apartado 2.
9. Las normas de desarrollo del presente artículo se aprobarán de acuerdo con el procedimiento del artículo 36.
Artículo 10
1. a) Los buques pesqueros que enarbolen pabellón de un país tercero o estén registrados en un país tercero, y que estén autorizados para faenar en aguas marítimas sometidas a la soberanía o la jurisdicción de un Estado miembro, llevarán un diario de pesca en el que anotarán los datos mencionados en el artículo 6.
b) Cada Estado miembro velará por que, en el momento de desembarcar la pesca, los capitanes de los buques pesqueros que enarbolen pabellón de un país tercero o que estén registrados en un país tercero, o su representante, presenten a las autoridades del Estado miembro cuyas instalaciones de desembarque utilicen, una declaración de cuya exactitud responderá el capitán o su representante en la que aparezcan anotadas las cantidades desembarcadas, la fecha y el lugar de captura.
c) Los capitanes de los buques pesqueros que enarbolen pabellón de un país tercero o que estén registrados en un país tercero deberán comunicar a las autoridades competentes del Estado miembro cuyas instalaciones de desembarque deseen utilizar la hora prevista de llegada al puerto de desembarque, con una antelación de al menos 72 horas.
No podrán efectuar desembarque alguno si las autoridades competentes del Estado miembro no confirman haber recibido dicha comunicación anticipada.
Los Estados miembros aprobarán normas de desarrollo de lo dispuesto en la presente letra c) que notificarán a la Comisión.
2. De conformidad con el procedimiento del artículo 36, la Comisión podrá eximir a determinadas categorías de buques pesqueros de países terceros de la obligación contemplada en la letra c) del apartado 1 durante un período limitado y renovable, o disponer otro período de notificación, teniendo en cuenta, entre otras cosas, la distancia entre los caladeros, las instalaciones de desembarque y los puertos en donde los buques de que se trate se encuentren registrados o matriculados.
3. Sin perjuicio de las disposiciones de los acuerdos de pesca celebrados entre la Comunidad y determinados países terceros, se aplicarán las disposiciones de los apartados 1 y 2.
Artículo 11
1. Sin perjuicio de lo dispuesto en los artículos 7, 8 y 9, el capitán de un buque pesquero comunitario que:
- transborde a otro barco, denominado en lo sucesivo « buque receptor », cualquier cantidad de capturas de poblaciones o grupos de poblaciones sujetas a un TAC o a una cuota, con independencia del lugar de transbordo, o
- desembarque tales capturas directamente fuera del territorio de la Comunidad,
comunicará, en el momento del transbordo o del desembarque, al Estado miembro cuyo pabellón enarbole o en el que esté registrado el buque, las especies y cantidades de que se trate y la fecha de transbordo o de desembarque, así como el lugar de captura, con referencia a la zona más pequeña para la que se haya fijado un TAC o cuota.
2. A más tardar 24 horas antes del comienzo de un transbordo o de una serie de transbordos que vayan a efectuarse en un puerto o en aguas marítimas sometidas a la soberanía o a la jurisdicción de un Estado miembro y al finalizar esas operaciones, el capitán del buque receptor comunicará a las autoridades competentes de ese Estado miembro las cantidades de capturas de cada población o grupo de poblaciones de peces sujetos a TAC o a cuotas que se encuentren a bordo de su buque.
El capitán del buque receptor conservará los datos relativos a las cantidades de capturas de cada población o grupo de poblaciones sujetos a TAC o a cuotas que haya recibido por transbordo, a la fecha en que hayan sido recibidas y al buque que las haya transbordado. Se considerará cumplida esta obligación si se conservan copias de la declaración de transbordo suministrada de conformidad con las normas específicas de registro de los datos relativos a las capturas de peces por los Estados miembros.
Al finalizar un transbordo o una serie de transbordos, el capitán del buque receptor transmitirá dichos datos a las autoridades competentes anteriormente mencionadas, en un plazo máximo de 24 horas.
El capitán del buque receptor conservará asimismo los datos relativos a las cantidades de capturas de cada población o grupo de poblaciones de peces sujetos a TAC o a cuotas que sean transbordadas por el buque receptor a un tercer buque, y comunicará a las autoridades competentes anteriormente mencionadas dicho transbordo, al menos 24 horas antes de que tenga lugar. Después del transbordo, el capitán comunicará a dichas autoridades competentes las cantidades transbordadas.
El capitán del buque receptor y el del tercer buque antes mencionado deberán permitir a las autoridades competentes verificar la exactitud de la información y de los datos previstos en el presente apartado.
3. Los Estados miembros adoptarán las medidas necesarias para verificar la exactitud de los datos recibidos con arreglo a los apartados 1 y 2 y, en su caso, comunicarán dichos datos y el resultado de la comprobación al Estado miembro o a los Estados miembros en que estén registrados o cuyo pabellón enarbolen el buque receptor y el buque pesquero que realice el transbordo.
4. Los apartados 2 y 3 se aplicarán igualmente a los buques receptores que enarbolen pabellón de un país tercero o que estén registrados en un país tercero.
Artículo 12
Si el transbordo o desembarque debiere efectuarse más de quince días después de la captura, la información requerida en los artículos 8 y 11 se transmitirá a las autoridades competentes del Estado miembro cuyo pabellón enarbolen o en el que estén registrados los buques a más tardar quince días después de la captura.
Artículo 13
1. Todos los productos pesqueros desembarcados o importados en la Comunidad, sin transformar o después de haber sido transformados a bordo, y que se transporten a un lugar distinto del de desembarque o importación, deberán ir acompañados de un documento redactado por el transportista hasta que se efectúe la primera venta.
2. En dicho documento:
a) se indicará el origen del envío (nombre y marcas externas de identificación del buque),
b) se hará constar el lugar de destino del envío o envíos y la identificación del vehículo de transporte,
c) se señalarán las cantidades (en kilogramos de peso transformado) de pescado de cada especie transportadas, el nombre del consignatario, el lugar y la fecha de carga.
3. Los transportistas deberán velar por que el documento mencionado en el apartado 1 contenga, como mínimo, toda la información requerida en virtud del apartado 2.
4. Estarán exentos de la obligación establecida en el apartado 1 los transportistas que cumplan alguna de las siguientes condiciones:
a) que se sustituya el documento mencionado en el apartado 1 por una copia de una de las declaraciones a que se refieren los artículos 8 o 10 en la que consten las cantidades transportadas;
b) que se sustituya el documento mencionado en el apartado 1 por una copia del documento T 2 M en el que conste el origen de las cantidades transportadas.
5. Las autoridades competentes de los Estados miembros podrán establecer excepciones a la obligación del apartado 1 si dichas cantidades de pescado se transportan dentro del recinto portuario o a no más de 20 kilómetros del lugar de desembarque.
6. Cada Estado miembro efectuará en su territorio controles por muestreo con el fin de comprobar el cumplimiento de las obligaciones establecidas en el presente artículo.
7. Los Estados miembros coordinarán sus actividades de control con el fin de que la inspección sea lo más eficaz y económica posible. A tal fin, los Estados miembros vigilarán en especial los movimientos de mercancía respecto de los cuales se les hayan facilitado indicios de que podrían ser objeto de operaciones contrarias a la normativa comunitaria.
Artículo 14
1. Los Estados miembros velarán por que se registren todos los desembarques efectuados en un Estado miembro según se menciona en los artículos 8, 9 y 10. A tal fin podrán exigir que la primera puesta en el mercado se realice mediante venta en lonja.
2. Cuando las capturas desembarcadas no se comercialicen por primera vez mediante venta en lonja, conforme a lo dispuesto en el apartado 2 del artículo 9, los Estados miembros deberán asegurar que las cantidades de que se trate se comuniquen a las lonjas u otros organismos autorizados por los Estados miembros.
3. La información sobre los desembarques efectuados por determinadas categorías de buques sujetos a las excepciones recogidas en los artículos 7 y 8, o sobre los desembarques en puertos que cuenten con una estructura administrativa insuficiente para el registro de los desembarques, podrá ser procesada por medios no informáticos, siempre que así lo solicite un Estado miembro a la Comisión dentro de un plazo de doce meses a partir de la entrada en vigor del presente Reglamento. Podrá autorizarse tal exención siempre que el registro de los datos necesarios suponga para las autoridades nacionales dificultades desproporcionadas con respecto al volumen total de los desembarques, y siempre que las especies desembarcadas se vendan localmente. Los Estados miembros confeccionarán una lista, que notificarán a la Comisión, de los puertos y los buques que puedan beneficiarse de dicha exención.
4. Los Estados miembros que se acojan a la excepción mencionada en el apartado 3 establecerán un plan de muestreo que permita evaluar la importancia de los desembarques en los puertos que cumplan las condiciones estipuladas. Este plan deberá ser aprobado por la Comisión antes de que pueda aplicarse excepción alguna. Los Estados miembros transmitirán regularmente a la Comisión los resultados de las evaluaciones.
Artículo 15
1. Cada Estado miembro notificará por vía informática a la Comisión, antes del 15 de cada mes, las cantidades de cada población o grupo de poblaciones sujetos a TAC o cuotas desembarcadas durante el mes precedente y le comunicará toda la información recibida con arreglo a los artículos 11 y 12.
Las notificaciones a la Comisión indicarán el lugar de las capturas tal como se especifica en los artículos 6 y 8, así como la nacionalidad de los buques pesqueros de que se trate.
Cada Estado miembro notificará a la Comisión las previsiones de utilización y la fecha previsible de agotamiento de las cuotas de aquellas especies respecto de las cuales estime que las capturas realizadas por buques pesqueros que enarbolen su pabellón o estén registrados en él representen el 70 % de la cuota, asignación o participación que le haya sido atribuida.
Los Estados miembros, a instancia de la Comisión, le facilitarán información más detallada o frecuente de lo requerido en el presente apartado, cuando las capturas de poblaciones o grupos de poblaciones sujetos a TAC o cuotas puedan alcanzar el nivel de tales TAC o cuotas.
2. La Comisión mantendrá a disposición de los Estados miembros, en soporte informático, las notificaciones que haya recibido con arreglo al presente artículo.
3. En caso de que la Comisión compruebe que un Estado miembro no ha comunicado los datos sobre capturas mensuales en el plazo previsto en el apartado 1, podrá fijar la fecha en la que se estime que las capturas de una población o grupo de poblaciones sujetos a una cuota o a cualquier otra restricción cuantitativa, efectuadas por los buques pesqueros que enarbolen pabellón de ese Estado miembro o que estén registrados en él, han alcanzado el 70 % de la cuota, asignación o participación atribuida a dicho Estado miembro, así como la fecha previsible en que se considerará agotada la cuota, asignación o participación atribuida.
4. Cada Estado miembro notificará a la Comisión por vía informática, antes de que finalice el primer mes de cada trimestre civil, las cantidades de poblaciones que no sean las mencionadas en el apartado 1 desembarcadas durante el trimestre anterior.
Artículo 16
1. Sin perjuicio de lo dispuesto en el artículo 15, los Estados miembros facilitarán, a petición del Estado miembro interesado, información sobre los productos pesqueros de poblaciones o grupos de poblaciones para los que se haya asignado una cuota a dicho Estado miembro y que hayan sido desembarcados, comercializados o transbordados en sus puertos o en sus aguas marítimas por buques que enarbolen pabellón del citado Estado miembro o que estén registrados en él.
Entre esos datos se incluirán el nombre y las marcas de identificación exterior del buque, las cantidades de pescado de cada población o grupo de poblaciones de peces que hayan sido desembarcadas, comercializadas o transbordadas por él y la fecha y lugar de desembarque, primera venta o transbordo. Esta información se transmitirá en el plazo de cuatro días laborables a partir de la fecha de la solicitud del Estado miembro interesado o en un plazo posterior que fije dicho Estado miembro o el Estado miembro del desembarque.
2. Cuando la Comisión lo solicite, el Estado miembro en el que se haya efectuado el desembarque, la primera venta o el transbordo le transmitirá la información correspondiente, al mismo tiempo que al Estado miembro en el que esté registrado el buque.
Artículo 17
1. Los Estados miembros adoptarán las medidas necesarias para controlar las capturas de especies realizadas por sus buques en aguas sometidas a la soberanía o jurisdicción de países terceros en alta mar, y para verificar y registrar los transbordos y los desembarques de esas capturas.
2. Las medidas de control y verificación deberán garantizar la observancia de las siguientes obligaciones por parte de los armadores o capitanes de los buques:
- tenencia a bordo de los buques de un diario de pesca en el que los capitanes anotarán las capturas que efectúen,
- presentación, al desembarcar las capturas en puertos de la Comunidad, de una declaración de desembarque a las autoridades del Estado miembro en el que se efectúe el desembarque,
- comunicación, al Estado miembro cuyo pabellón enarbole el buque, de los datos referidos a los transbordos de pescado a buques pesqueros de países terceros y a los desembarques directos en países terceros.
3. Las disposiciones de los apartados 1 y 2 se aplicarán sin perjuicio de las disposiciones de los acuerdos de pesca celebrados entre la Comunidad y países terceros y de los convenios internacionales de los que la Comunidad sea Parte.
Artículo 18
1. Cada Estado miembro notificará por vía informática a la Comisión, antes del final del primer mes de cada trimestre civil, las cantidades capturadas en las aguas de pesca a que se refiere el artículo 17, desembarcadas en el trimestre anterior, así como toda la información recibida en virtud del apartado 2 del artículo 17.
2. Los datos sobre capturas efectuadas en aguas de países terceros que se notifiquen en virtud del apartado 1 se desglosarán por países terceros y poblaciones de peces, con referencia a la zona estadística más pequeña que se haya establecido para la actividad de pesca considerada.
Las capturas efectuadas en alta mar se notificarán con referencia a la zona estadística más pequeña determinada en el convenio internacional que regule el caladero y se desglosarán por especies o grupos de especies de todas las poblaciones de la actividad de pesca considerada.
3. Antes del 1 de octubre de cada año, la Comisión pondrá a disposición de los Estados miembros la información que reciba con arreglo al presente artículo.
Artículo 19
1. Para garantizar el cumplimiento de las obligaciones establecidas en los artículos 3, 6, 8, 9, 10, 14 y 17, cada Estado miembro establecerá un sistema de validación que incluya, en particular, la confrontación y la comprobación de los datos resultantes de tales obligaciones.
2. Para facilitar estas comprobaciones, cada Estado miembro creará una base de datos informatizada en la que se registrarán los datos a que se refiere el apartado 1.
Los Estados miembros podrán crear bases de datos descentralizadas siempre que estas bases y los procedimientos de recogida y registro de datos estén normalizados, de manera que se garantice la compatibilidad entre los mismos en todo el territorio del Estado miembro de que se trate.
3. Cuando un Estado miembro no pueda dar cumplimiento inmediato a los requisitos del apartado 2, en la totalidad o en parte de su sector pesquero, la Comisión, a petición de dicho Estado miembro, podrá decidir conceder un período transitorio de hasta tres años, como máximo, a partir de la fecha de la entrada en vigor del presente Reglamento, con arreglo al procedimiento del artículo 36.
4. El Estado miembro que obtenga tales excepciones conservará, en forma de documentación no informatizada, registros de los datos a que se refiere el apartado 1 durante tres años y elaborará un plan de muestreo aprobado por la Comisión que permita la comprobación inmediata de la exactitud de dichos datos. La Comisión podrá, por decisión propia, realizar comprobaciones in situ con el fin de evaluar la eficacia del plan de muestreo.
5. En los doce meses siguientes a la entrada en vigor del presente Reglamento, cada Estado miembro presentará a la Comisión un informe sobre el modo en que los datos hayan sido recabados y comprobados, especificando su fiabilidad. La Comisión, en colaboración con los Estados miembros, redactará un resumen de dichos informes, que remitirá a su vez a los Estados miembros.
6. Las normas de desarrollo del presente artículo se adoptarán con arreglo al procedimiento del artículo 36.
TÍTULO III
Control de la utilización de las artes de pesca
Artículo 20
1. Todas las capturas que se hayan mantenido a bordo de cualquier buque pesquero comunitario deberán ajustarse a la composición por especies que establece el Reglamento (CEE) n° 3094/86 del Consejo, de 7 de octubre de 1986, por el que se establecen determinadas medidas técnicas de conservación de los recursos pesqueros (6).
Las redes que se encuentren a bordo y que no se utilicen deberán guardarse de manera que no sean fácilmente utilizables, en las siguientes condiciones:
a) las redes, pesos y artes similares se separarán de sus puertas y de sus cables y cabos de tracción o de arrastre;
b) las redes que estén en cubierta o encima de ella deberán estibarse de forma segura en una parte de la superestructura.
2. En caso de que las capturas, mantenidas a bordo de cualquier buque pesquero comunitario, hayan sido obtenidas con redes de distintos tamaños mínimos de malla durante el mismo viaje, los porcentajes de la composición por especies se calcularán para cada parte del total de capturas obtenido en condiciones distintas.
A tal fin, todo cambio con respecto al tamaño de la red previamente utilizada, así como la composición de la captura a bordo en el momento de realizar dicho cambio se harán constar en el diario de pesca y en la declaración de embarque. En determinados casos, se adoptarán, con arreglo al procedimiento establecido en el artículo 36, normas para el seguimiento a bordo de un plan de almacenamiento, por especies, de los productos transformados, en el que se indique su situación en la bodega.
3. No obstante lo dispuesto en los apartados 1 y 2, el Consejo, basándose en un informe elaborado por la Comisión y a propuesta de ésta, podrá decidir por mayoría cualificada:
a) que ningún buque pesquero comunitario que efectúe determinadas actividades de pesca pueda llevar a bordo redes con distintos tamaños mínimos de malla durante una sola faena de pesca;
b) que se apliquen normas específicas al uso de redes con distintos tamaños de malla para actividades de pesca específicas.
TÍTULO IV
Regulación y prohibición de las actividades pesqueras
Artículo 21
1. Todas las capturas de una población o grupo de poblaciones sujetos a cuota efectuadas por buques pesqueros comunitarios se imputarán a la cuota aplicable al Estado miembro del pabellón para esa población o grupo de poblaciones de peces, sea cual fuere el lugar de desembarque.
2. Cada Estado miembro fijará la fecha en que se considerará que las capturas de una población o grupo de poblaciones de peces sujetos a cuota, efectuadas por los buques pesqueros que enarbolen su pabellón o estén registrados en su territorio, han agotado la cuota que le sea aplicable para esa población o ese grupo de poblaciones. Prohibirá provisionalmente la pesca de especies de esa población o de ese grupo de poblaciones por dichos buques a partir de esa fecha, así como el mantenimiento a bordo, el transbordo y el desembarque de las capturas que se hayan realizado con posterioridad a la misma, y fijará la fecha hasta la cual se permitirán los transbordos y desembarques o las últimas declaraciones de capturas. Esta medida se notificará inmediatamente a la Comisión, que informará de ella a los demás Estados miembros.
3. Cuando haya recibido una notificación efectuada en virtud del apartado 2 o por su propia iniciativa, la Comisión, basándose en los datos disponibles, fijará la fecha en la cual se considerará que las capturas de una población o grupo de poblaciones sujetos a un TAC, a una cuota o a otra forma de limitación cuantitativa, efectuadas por los buques pesqueros que enarbolen pabellón de un Estado miembro o que estén registrados en un Estado miembro, han agotado la cuota, la asignación o la participación disponible para ese Estado miembro o, en su caso, para la Comunidad.
Cuando se evalúe la situación contemplada en el párrafo primero, la Comisión informará a los Estados miembros interesados de las perspectivas de paralización de la pesca a raíz del agotamiento de un TAC.
Los buques pesqueros comunitarios dejarán de pescar las especies de una población o grupo de poblaciones de peces sujetos a cuota o a un TAC en la fecha en que se considere que se ha agotado la cuota adjudicada al Estado miembro de que se trate o el TAC para la especie de la población o grupo de poblaciones de que se trate; dichos buques dejarán de mantener a bordo, transbordar, desembarcar, hacer transbordar o hacer desembarcar las capturas de tales poblaciones o grupos de poblaciones cuando se hayan realizado después de esa fecha.
4. En caso de que, con arreglo a lo dispuesto en el párrafo primero del apartado 3, la Comisión haya paralizado las actividades de pesca debido al supuesto agotamiento del TAC de la cuota, de la asignación o de la participación disponible para la Comunidad, y se dé el hecho de que un Estado miembro no haya agotado en realidad su cuota, la asignación o la participación de que dispone respecto a la población o el grupo de poblaciones de que se trate, serán aplicables las disposiciones siguientes.
Si el perjuicio ocasionado al Estado miembro al que se haya prohibido la pesca antes del agotamiento de su cuota no se ha eliminado actuando con arreglo al apartado 2 del artículo 9 del Reglamento (CEE) n° 3760/92, se adoptarán medidas encaminadas a remediar adecuadamente el perjuicio ocasionado, de conformidad con el procedimiento previsto en el artículo 36. Tales medidas podrán consistir en deducciones aplicadas a los Estados miembros que hayan superado su cuota, su asignación o su participación, y las cantidades así deducidas se atribuirán de manera adecuada a los Estados miembros cuyas actividades pesqueras se hayan paralizado antes del agotamiento de su cuota. Las deducciones y las atribuciones subsiguientes se efectuarán teniendo en cuenta prioritariamente las especies y las zonas para las cuales se hayan fijado las cuotas, asignaciones o participaciones anuales. Dichas deducciones o asignaciones podrán efectuarse durante el año en que se haya originado el perjuicio o en el año o años siguientes.
Las normas de desarrollo del presente apartado, en particular en lo relativo al procedimiento de evaluación de las cantidades de que se trate, se aprobarán con arreglo al procedimiento del artículo 36.
Artículo 22
En caso de que las autoridades competentes de un Estado miembro determinen que las actividades de un buque pesquero comunitario han incumplido de manera grave o reiterada el presente Reglamento, el Estado miembro del pabellón podrá aplicar a dicho buque medidas de control suplementarias.
El Estado miembro del pabellón comunicará a la Comisión y a los demás Estados miembros el nombre y las marcas y números de identificación externa del buque al que se apliquen estas medidas de control suplementarias.
Artículo 23
1. En caso de que la Comisión observe que un Estado miembro ha rebasado su cuota, asignación o participación para la población o grupo de poblaciones de que se trate, efectuará las deducciones a partir de la cuota anual, la asignación o la participación del Estado miembro que haya rebasado su cuota. Estas deducciones se decidirán de acuerdo con el procedimiento establecido en el artículo 36.
2. El Consejo adoptará por mayoría cualificada, a propuesta de la Comisión, las normas para la deducción de conformidad con los objetivos y modalidades de gestión establecidos en el artículo 8 del Reglamento (CEE) n° 3760/92 y tomará en consideración, de forma prioritaria, los siguientes parámetros:
- la importancia del rebasamiento,
- los posibles rebasamientos del año anterior en la misma población,
- la situación biológica de la población afectada.
TÍTULO V
Inspección y control de determinadas medidas para la mejora y la adaptación de las estructuras del sector pesquero, incluida la acuicultura
Artículo 24
Para garantizar el cumplimiento de los objetivos y estrategias establecidos por el Consejo de conformidad con el artículo 11 del Reglamento (CEE) n° 3760/92 y, en particular, de los objetivos cuantitativos relacionados con la capacidad de pesca de las flotas comunitarias y con la adaptación de sus actividades, los Estados miembros llevarán a cabo, en sus respectivos territorios y en las aguas marítimas de su soberanía o jurisdicción, controles periódicos de todas las personas implicadas en la realización de los objetivos citados.
Artículo 25
1. Los Estados miembros adoptarán las disposiciones necesarias para verificar el cumplimiento de los objetivos a que se refiere el artículo 24. Con este fin, realizarán controles técnicos, en particular en los ámbitos siguientes:
a) reestructuración, renovación y modernización de la flota pesquera,
b) adaptación de la capacidad de pesca mediante la paralización temporal o definitiva,
c) limitación de la actividad de determinados buques pesqueros,
d) restricciones del diseño y número de las artes de pesca y de su modo de utilización,
e) desarrollo de la acuicultura y ordenación de las franjas costeras.
2. Si la Comisión determina que un Estado miembro no ha cumplido lo dispuesto en el apartado 1, podrá presentar propuestas al Consejo para la adopción de las medidas generales pertinentes, sin perjuicio del artículo 169 del Tratado. El Consejo decidirá al respecto por mayoría cualificada.
Artículo 26
1. Con arreglo al procedimiento previsto en el artículo 36, podrán adoptarse normas de desarrollo para la aplicación del artículo 25, en particular en lo relativo a:
a) la verificación de la potencia motriz de los buques pesqueros;
b) la verificación del arqueo registrado de dichos buques;
c) la verificación del tiempo de inmovilización de los buques pesqueros;
d) la verificación de las características de las artes de pesca y del número de éstas por buque.
2. Los Estados miembros comunicarán inmediatamente a la Comisión los datos relativos a los métodos de control empleados, así como el nombre y dirección de los organismos encargados de dichas verificaciones.
Artículo 27
1. Para facilitar los controles a que se refiere el artículo 25, cada Estado miembro implantará un sistema de validación que incluirá, en particular, la confrontación de los datos relativos a la capacidad pesquera de la flota y a la actividad de la misma recogidos, entre otros,
- en el diario de pesca a que se refiere el artículo 6,
- en la declaración de desembarque a que se refiere el artículo 8,
- en el registro de los buques comunitarios a que hace referencia el Reglamento (CEE) n° 163/89 (7).
2. A tal fin, los Estados miembros crearán bases de datos informatizadas, o completarán las existentes, con los datos pertinentes sobre la capacidad pesquera de las flotas y las actividades de las mismas.
3. Serán de aplicación las medidas contempladas en los apartados 3, 4 y 5 del artículo 19.
4. Las normas de desarrollo del presente artículo se adoptarán con arreglo al procedimiento del artículo 36.
TÍTULO VI
Inspección y control de determinadas medidas relativas a la organización común de mercados en el sector de los productos de la pesca
Artículo 28
1. A fin de garantizar el cumplimiento de los aspectos técnicos de la normativa relativa a las disposiciones del Reglamento (CEE) n° 3759/92 del Consejo, de 17 de diciembre de 1992, por el que se establece la organización común de mercados en el sector de los productos de la pesca y de la acuicultura (8), los Estados miembros organizarán en sus respectivos territorios controles periódicos de todas las personas que intervengan en la aplicación de las medidas.
2. Se controlarán, en particular, los aspectos técnicos de la aplicación:
a) de los tipos de comercialización, en particular los tamaños mínimos;
b) del régimen de precios y, en particular,
- la retirada de productos del mercado con fines distintos del consumo humano,
- el almacenamiento o la transformación de los productos retirados del mercado.
Los Estados miembros efectuarán comparaciones entre los documentos relativos a la primera comercialización de las cantidades mencionadas en el artículo 9 y las cantidades desembarcadas a que se refieren esos documentos, en particular en lo relativo a su peso.
3. Los Estados miembros comunicarán a la Comisión los datos relativos a las medidas de control adoptadas, las autoridades competentes de control, el tipo de infracciones registradas y las medidas tomadas al respecto.
La Comisión y las autoridades competentes de los Estados miembros, así como sus funcionarios y otros agentes, estarán obligados a no divulgar la información adquirida en virtud del presente artículo, que está amparada por el secreto profesional.
4. El presente artículo no afectará a las disposiciones nacionales relativas al secreto de la actuación judicial.
TÍTULO VII
Aplicación y verificación del control
Artículo 29
1. La Comisión verificará la aplicación del presente Reglamento por parte de los Estados miembros por medio del examen de documentos y la realización de visitas in situ. La Comisión podrá decidir si considera necesario llevar a cabo la verificación sin previo aviso.
A fin de realizar las visitas in situ, la Comisión expedirá instrucciones escritas a sus inspectores, en las que se indicarán las atribuciones de éstos y los objetivos de sus misiones.
2. Cuando la Comisión lo considere necesario, sus inspectores podrán estar presentes en las actividades de control y de inspección efectuadas por los servicios nacionales de control. En el marco de dichas misiones, la Comisión establecerá los contactos adecuados con los Estados miembros con miras a establecer, cuando sea posible, un programa de inspección mutuamente aceptable.
a) Los Estados miembros colaborarán con la Comisión para facilitarle el cumplimiento de su tarea. En particular, los Estados miembros tomarán cuantas medidas sean necesarias para garantizar que no se dé a las misiones de inspección una publicidad que resulte perjudicial para las operaciones de inspección y control.
Cuando la Comisión o los agentes autorizados por ella encuentren dificultades en el ejercicio de sus funciones, los Estados miembros interesados pondrán a disposición de la Comisión los medios necesarios para cumplir su tarea y dar a los inspectores la oportunidad de evaluar las operaciones específicas de control.
b) En caso de que las circunstancias con las que se encuentran in situ no permitan llevar a cabo las operaciones de control e inspección contempladas en el marco del programa inicial de inspección, los inspectores de la Comisión, en contacto con el servicio nacional de control competente y de acuerdo con el mismo, modificarán la operación inicial de inspección y de control.
c) En el marco de inspecciones en el mar o por avión, en casos en los que los servicios nacionales competentes deban desempeñar otros cometidos prioritarios relacionados, en particular, con la defensa y la seguridad en el mar, las autoridades del Estado miembro se reservarán el derecho de aplazar o de orientar en otro sentido las operaciones de inspección que la Comisión pretenda realizar. En tales circunstancias, el Estado miembro colaborará con la Comisión para adoptar soluciones alternativas.
En el caso de las inspecciones en el mar o por avión, el capitán del buque o del avión será el único responsable de las operaciones, teniendo en cuenta la obligación de sus autoridades de aplicar el presente Reglamento. Los inspectores autorizados por la Comisión que participen en dichas operaciones se someterán a las normas y procedimientos establecidos por el capitán.
3. Cuando resulte necesario, en particular en caso de que las misiones efectuadas por inspectores comunitarios de conformidad con lo dispuesto en el apartado 2 muestren indicios de posibles irregularidades en la aplicación del presente Reglamento, la Comisión podrá solicitar que los Estados miembros le notifiquen el programa detallado de inspección y control previsto o establecido por las autoridades nacionales competentes durante un período determinado y para caladeros y regiones específicos. Una vez recibida esta notificación, los inspectores autorizados por la Comisión efectuarán inspecciones independientes, siempre que la Comisión lo considere necesario, con el fin de verificar la ejecución de dicho programa por parte de las autoridades competentes de un Estado miembro determinado.
Cuando los inspectores comunitarios comprueben la aplicación del mencionado programa, los agentes del Estado miembro de que se trate serán responsables en todo momento de la realización del mismo. Los inspectores comunitarios no podrán asumir por iniciativa propia los poderes de inspección conferidos a agentes nacionales. Dichos inspectores únicamente podrán acceder a los buques o a las instalaciones en calidad de acompañantes de los agentes de un Estado miembro.
Tras dicha comprobación, la Comisión transmitirá al Estado miembro interesado un informe de evaluación sobre el programa y, en su caso, recomendará medidas de control encaminadas a mejorar la aplicación del mismo por dicho Estado miembro.
4. En el marco de las misiones de inspección efectuadas por avión, en el mar o en tierra, los inspectores autorizados no podrán efectuar controles en relación con personas físicas.
5. En el marco de sus visitas, mencionadas en los apartados 2 y 3, los inspectores autorizados por la Comisión podrán acceder in situ, en presencia de los servicios responsables, a la información contenida en forma agregada o desglosada en bases de datos específicos y podrán examinar asimismo todos los documentos pertinentes en relación con la aplicación del presente Reglamento.
Si las disposiciones nacionales establecieren el carácter confidencial de la investigación, la comunicación de dicha información se supeditará a la autorización de la autoridad judicial competente.
Artículo 30
1. Los Estados miembros facilitarán a la Comisión, a petición de ésta, todos los datos relativos a la aplicación del presente Reglamento. Cuando la Comisión formule tal petición, especificará un plazo razonable dentro del cual deberá facilitarse la información.
2. Si la Comisión considera que se han cometido irregularidades en la aplicación del presente Reglamento o que las disposiciones y métodos de control existentes no son eficaces, se lo comunicará al Estado miembro o Estados miembros interesados, que abrirán un expediente administrativo en el que podrán participar funcionarios de la Comisión.
El Estado o los Estados miembros de que se trate informarán a la Comisión de los progresos y resultados del expediente y le suministrarán una copia del informe del expediente y los elementos esenciales utilizados en la preparación del informe.
Para participar en los controles dispuestos en este apartado, los funcionarios de la Comisión presentarán instrucciones escritas en las que se indiquen su identidad y sus funciones.
3. En caso de que participen funcionarios de la Comisión en un expediente administrativo, la investigación será efectuada en todo momento por los funcionarios del Estado miembro; los funcionarios de la Comisión no podrán asumir por iniciativa propia los poderes de inspección conferidos a funcionarios nacionales; podrán acceder, en cambio, a las mismas instalaciones y a los mismos documentos que dichos funcionarios.
En la medida en que las disposiciones nacionales sobre procedimiento penal reserven determinados actos a funcionarios designados expresamente por el Derecho nacional, los funcionarios de la Comisión no intervendrán en tales actuaciones. En particular, no participarán en registros de locales ni en interrogatorios oficiales de personas en el marco del Derecho penal nacional. Podrán acceder, no obstante, a la información que por tales medios se obtenga.
4. Lo dispuesto en el presente artículo se entenderá sin perjuicio de las disposiciones nacionales sobre el secreto de la actuación judicial.
TÍTULO VIII
Medidas que deben adoptarse en caso de incumplimiento de la normativa vigente
Artículo 31
1. Los Estados miembros garantizarán que se tomen las medidas adecuadas, incluida la apertura de procedimientos administrativos o penales con arreglo a su Derecho nacional, contra las personas físicas o jurídicas responsables cuando se haya comprobado un incumplimiento de las normas de la política pesquera común, en particular como consecuencia de un control o una inspección efectuados en virtud del presente Reglamento.
2. Los procedimientos iniciados con arreglo al apartado 1 permitirán, de acuerdo con las disposiciones correspondientes del Derecho nacional, desposeer realmente a los responsables de los beneficios económicos procedentes de la infracción, o serán adecuados para producir unos resultados proporcionales a la gravedad de la infracción, con un efecto disuasorio real para cualquier nueva infracción del mismo tipo.
3. Las medidas que resulten de las actuaciones a que se refiere el apartado 2 podrán incluir, en función de la gravedad de la infracción:
- multas,
- embargo de las artes de pesca y capturas prohibidas,
- apresamiento preventivo del buque,
- inmovilización temporal del buque,
- suspensión de la licencia,
- retirada de la licencia.
4. Las disposiciones del presente artículo no serán óbice para que el Estado miembro en el que se efectúe el desembarque o transbordo transfiera el expediente relativo a una infracción a las autoridades competentes del Estado miembro en el que esté registrado el buque con el acuerdo de este último Estado y siempre que esta transferencia sea más adecuada para garantizar el resultado previsto en el apartado 2. Cualquier transferencia de este tipo deberá ser comunicada a la Comisión por el Estado miembro en el que se efectúe el desembarque o transbordo.
Artículo 32
1. Cuando las autoridades competentes del Estado en que se efectúe el desembarque o transbordo comprueben una infracción de las disposiciones del presente Reglamento, dichas autoridades actuarán en consecuencia, con arreglo al artículo 31, contra el capitán del buque de que se trate o contra cualquier otra persona responsable de la infracción.
2. Si el Estado miembro en el que se efectúa el desembarque o transbordo no es el Estado miembro del pabellón y sus autoridades competentes no adoptan, de conformidad con su Derecho nacional, medidas apropiadas, incluido el inicio de procedimientos administrativos o penales contra las personas físicas o jurídicas responsables, o no transfieren la persecución de conformidad con lo dispuesto en el apartado 4 del artículo 31, las cantidades ilegalmente desembarcadas o transbordadas podrán ser imputadas a la cuota asignada al primero de los Estados miembros mencionados.
Las cantidades de pescado que deban imputarse a la cuota de ese Estado miembro se fijarán con arreglo al procedimiento del artículo 36, previa consulta de la Comisión con los dos Estados miembros involucrados.
Si el Estado miembro en el que se haya efectuado el desembarque o transbordo no dispone ya de la cuota correspondiente, se aplicará, mutatis mutandis lo dispuesto en el apartado 4 del artículo 21 y las cantidades de pescado ilegalmente desembarcadas o transbordadas se considerarán equivalentes, en la forma establecida en el citado artículo, al importe del perjuicio sufrido por el Estado miembro en el que esté registrado el buque.
Artículo 33
1. Las autoridades competentes de los Estados miembros notificarán inmediatamente y de conformidad con los procedimientos de su legislación nacional, al Estado miembro del pabellón o al Estado miembro de registro del buque, cualquier infracción de la normativa comunitaria contemplada en el artículo 1, indicando el nombre y las marcas de identificación del buque de que se trate, el nombre del capitán y del armador, las circunstancias de la infracción y las acciones penales, administrativas o de otro tipo entabladas, en su caso, así como cualquier decisión judicial definitiva relativa a la infracción. A petición de la Comisión, los Estados miembros le notificarán dichos datos en casos específicos.
2. A raíz de una transferencia del expediente de conformidad con el apartado 4 del artículo 31, el Estado miembro de pabellón o el Estado miembro de registro adoptarán todas las medidas adecuadas que se establecen en el artículo 31.
3. El Estado miembro de pabellón o el Estado miembro de registro notificarán inmediatamente a la Comisión cualquier posible medida adoptada de conformidad con lo dispuesto en el apartado 2, así como el nombre y la identificación exterior del buque de que se trate.
Artículo 34
1. Los Estados miembros comunicarán a la Comisión las disposiciones legales, reglamentarias y administrativas que hayan adoptado para prevenir y perseguir las irregularidades.
Los Estados miembros notificarán anualmente cualquier cambio en el importe mínimo y máximo de las multas previstas para cada tipo de infracción, así como la índole de las demás sanciones posibles.
2. Los Estados miembros comunicarán periódicamente a la Comisión los resultados de las inspecciones y controles efectuados en virtud del presente Reglamento, en particular el número y tipo de infracciones descubiertas y las medidas tomadas al respecto. A solicitud de la Comisión, los Estados miembros le comunicarán los importes de las multas impuestas en casos concretos de infracción.
3. La Comisión facilitará a los Estados miembros un resumen de la información recibida en virtud de los apartados 1 y 2.
TÍTULO IX
Disposiciones generales
Artículo 35
Los Estados miembros enviarán anualmente a la Comisión, antes del 1 de junio de cada año, un informe sobre la aplicación del presente Reglamento, relativo al año civil precedente, que incluirá una evaluación de los medios técnicos y humanos empleados y de las medidas aplicables para paliar las deficiencias observadas. Sobre la base de los informes presentados por los Estados miembros y de sus propias observaciones, la Comisión elaborará un informe anual y comunicará a cada Estado miembro la información que le corresponda. Tras haber tomado debida nota de las respuestas de los Estados miembros, la Comisión publicará dicho informe junto con las mencionadas respuestas y, en su caso, con propuestas de medidas para paliar las deficiencias observadas.
Artículo 36
Cuando deba seguirse el procedimiento del presente artículo, el presidente llamará a pronunciarse al Comité de gestión del sector de la pesca y de la acuicultura, denominado en lo sucesivo « Comité », creado mediante Reglamento (CEE) n° 3760/92, ya sea por propia iniciativa o a instancia del representante de un Estado miembro.
El representante de la Comisión someterá al Comité un proyecto de medidas. El Comité emitirá su dictamen sobre dicho proyecto en un plazo que el presidente podrá fijar en función de la urgencia del asunto. El dictamen se emitirá según la mayoría prevista en el apartado 2 del artículo 148 del Tratado para la adopción de aquellas decisiones que el Consejo deba tomar a propuesta de la Comisión. Los votos de los representantes de los Estados miembros en el seno del Comité se ponderarán en la forma prevista en el mencionado artículo. El presidente no tomará parte en la votación.
La Comisión adoptará medidas de aplicación inmediata. No obstante, si tales medidas no se ajustaren al dictamen emitido por el Comité, la Comisión las comunicará inmediatamente al Consejo. En este caso, la Comisión podrá aplazar la aplicación de las medidas que haya decidido durante un período no superior a un mes a partir de la fecha de dicha comunicación.
El Consejo podrá tomar, por mayoría cualificada, una decisión diferente dentro del plazo previsto en el párrafo anterior.
Artículo 37
1. Los Estados miembros y la Comisión adoptarán todas las medidas necesarias para garantizar que se aplique un tratamiento confidencial a los datos recibidos en el marco del presente Reglamento.
2. Los nombres de personas físicas o jurídicas no se comunicarán a la Comisión ni a otros Estados miembros excepto en caso de que se establezca expresamente la posibilidad de dicha comunicación en el presente Reglamento o de que sea necesaria para prevenir o perseguir las infracciones o para la verificación de presuntas infracciones.
Los datos a que se hace referencia en el apartado 1 sólo se transmitirán en caso de que aparezcan agregados a otros datos de manera que se haga imposible la identificación directa o indirecta de personas físicas o jurídicas.
3. Los datos intercambiados entre los Estados miembros y la Comisión no se transmitirán a personas distintas de aquellas cuyas funciones en los Estados miembros o en las Instituciones comunitarias les exijan tener acceso a los mismos, excepto en caso de que los Estados miembros que transmitan los datos den su consentimiento explícito para ello.
4. La información comunicada u obtenida de cualquier otro modo en virtud del presente Reglamento quedará cubierta por el secreto profesional y gozará de la misma protección concedida a información de carácter similar por la legislación nacional del Estado miembro que las reciba y por las correspondientes disposiciones aplicables a las Instituciones comunitarias.
5. La información a que se hace referencia en el apartado 1 no se utilizará para ninguna finalidad distinta de la establecida en el presente Reglamento, excepto en caso de que las autoridades que proporcionen los datos den su consentimiento explícito para ello y a condición de que las disposiciones vigentes en el Estado miembro de la autoridad que reciba los datos no prohíban dicha utilización o comunicación.
6. Los apartados 1 a 5 no serán óbice para que los datos obtenidos en virtud del presente Reglamento se utilicen en el marco de actuaciones o procedimientos judiciales entablados a consecuencia del incumplimiento de la normativa pesquera comunitaria. Se informará a las autoridades competentes del Estado miembro que transmita los datos de todos los casos en que los mencionados datos se utilicen con estas finalidades.
El presente artículo se entenderá sin perjuicio de las obligaciones derivadas de convenios internacionales relativas a la asistencia mutua en materia penal.
7. Cuando un Estado miembro notifique a la Comisión que, al término de una investigación, ha quedado demostrado que una persona física o jurídica cuyo nombre le hubiera sido comunicado en virtud de las disposiciones del presente Reglamento no está implicada en una infracción, la Comisión informará sin demora del resultado de dicha investigación o actuación judicial a la parte o partes a las que hubiere comunicado el nombre de la persona mencionada. Dicha persona no seguirá siendo tratada como implicada en las irregularidades de que se trate sobre la base de la primera notificación. Los datos que permitan la identificación de la persona de que se trate se eliminarán sin demora.
8. Las disposiciones contenidas en los apartados 1 a 5 no serán óbice para la publicación de datos o estudios de carácter general que no contengan referencias específicas a personas físicas o jurídicas.
9. Los datos a que se hace referencia en el presente Reglamento se almacenarán en forma tal que sólo permita la identificación de las personas afectadas en la medida en que sea necesario para el cumplimiento de las finalidades de que se trate.
10. Los datos recibidos en el marco del presente Reglamento se pondrán a disposición de las personas físicas o jurídicas afectadas que lo soliciten.
Artículo 38
El presente Reglamento se aplicará sin perjuicio de las disposiciones nacionales en materia de control que superen sus requisitos mínimos, siempre que se ajusten a la normativa comunitaria y a la política pesquera común.
Las disposiciones nacionales a que se refiere el párrafo anterior serán comunicadas a la Comisión de conformidad con el apartado 2 del artículo 2 del Reglamento (CEE) n° 101/76 del Consejo de 19 de enero de 1976, por el que se establece una política común de estructuras en el sector pesquero (9).
Artículo 39
1. Queda derogado el Reglamento (CEE) n° 2241/87 a partir del 1 de enero de 1994, excepto su artículo 5, que seguirá siendo de aplicación hasta que hayan entrado en vigor los Reglamentos que establecerán las listas mencionadas en el apartado 2 del artículo 6 del presente Reglamento.
2. Las referencias al Reglamento derogado en virtud del apartado 1 se entenderán hechas al presente Reglamento.
Artículo 40
El presente Reglamento entrará en vigor el 1 de enero de 1994.
Los Estados miembros estarán exentos hasta el 1 de enero de 1996 de la obligación de aplicar las disposiciones de los artículos 9, 15 y 18 en la medida en que se refiera a la transmisión por vía informática de las notas de ventas y de los registros de desembarque.
Los Estados miembros estarán exentos hasta el 1 de enero de 1999 de la obligación de aplicar lo dispuesto en los artículos 6, 8 y 19 en la medida en que se refiera a actividades pesqueras en el mar Mediterráneo.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Luxemburgo, el 12 de octubre de 1993.