РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 1192/2008 НА КОМИСИЯТА
от 17 ноември 2008 година
за изменение на Регламент (ЕИО) № 2454/93 за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета за създаване на Митнически кодекс на Общността
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
като взе предвид Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 г. относно създаване на Митнически кодекс на Общността (1), и по-специално член 247 от него,
като има предвид, че:
(1)
Понастоящем Регламент (ЕИО) № 2454/93 на Комисията (2) определя разпоредби за единните разрешения, които се отнасят до митнически администрации в повече от една държава-членка само при митнически икономически режими и специфично предназначение.
(2)
Предвид Лисабонската стратегия, която цели да превърне ЕС в най-конкурентоспособната икономика на света, от основно значение е създаването на модерна и опростена среда с условия за реален вътрешен пазар, където търговската конкурентоспособност ще се увеличава и ще се избягва нарушаването на правилата на конкуренцията между дружествата в различните държави-членки. Единните разрешения за опростени процедури, както и интегрираното единно разрешение, позволяват на операторите да централизират и интегрират счетоводните, логистичните и разпределителните функции като реализират икономии на административни разходи и разходи по сделките и представляват реално опростяване. Следователно е целесъобразно приложното поле на единните разрешения да се разшири в посока използване на опростената декларация и процедурата за оформяне на място.
(3)
Съответно е подходящо съществуващите определения за „единно разрешение“, отнасящи се до митническите икономически режими и специфичното предназначение, да се слеят с тези за опростената декларация и процедурата за оформяне на място, поради факта, че при използването им тези процедури могат да бъдат съчетавани.
(4)
С Регламент (ЕО) № 1875/2006 на Комисията (3) за изменение на Регламент (ЕИО) № 2454/93 бяха определени минималните данни, които трябва да бъдат декларирани при процедурата с опростена декларация или въведени в регистрите при процедурата за оформяне на място. При единните разрешения минималните данни, които трябва да бъдат декларирани при процедурата с опростена декларация, следва да бъдат максимума данни, които могат да бъдат предоставени на митническо учреждение в друга държава-членка.
(5)
Тъй като сертификатите АЕО, и най-вече тези, които се отнасят до митнически опростявания, често ще бъдат съчетавани с единни разрешения, е целесъобразно правилата за издаване, суспендиране и отмяна на двата вида разрешения, включително разпоредбите относно регистрите, позволяващи извършването на подходящия одит на процедурата, да бъдат доколкото е възможно синхронизирани.
(6)
Превозвачи, спедитори и митнически агенти, притежаващи сертификат за АЕО имат по-лесен достъп до опростените митнически процедури, включително опростената процедура и процедурата за оформяне на място. Следователно е целесъобразно да се предвиди, че на представителите може да бъде издадено разрешение за опростена декларация или за процедура за оформяне на място, ако отговарят на определени условия и критерии.
(7)
Необходимо е да се усъвършенства процедурата по искане и издаване на единни разрешения чрез намаляване на времето, необходимо за обмен на информация, както и чрез създаване на общи правила, с цел избягване на закъсненията при издаване на такива разрешения. Тези правила следва да позволят на митническите органи да контролират и наблюдават операции под единни разрешения без непропорционални на съответните икономически нужди административни разпоредби.
(8)
Условията и критериите за издаването на национални и единни разрешения за опростена декларация и за процедура за оформяне на място следва да бъдат идентични, с цел постигане на хармонизация в рамките на единния пазар.
(9)
Необходимо е определянето на общи правила за изменение, суспендиране и отмяна на разрешения за опростена декларация и за процедура за оформяне на място, с цел гарантиране на общи практики в рамките на митническата територия на Общността.
(10)
С оглед постигане на целта за подобряване на процедурите по искане и издаване на разрешения е необходимо да се въведе електронна система за комуникация и база данни за единни разрешения, които да се използват в информационния и комуникационния обмен между митническите учреждения и за информиране на Комисията и на икономическите оператори. Тази система следва да представлява разширение на информационната и комуникационна система за издаване на сертификати АЕО.
(11)
Използването на опростената декларация и процедурата за оформяне на място следва, след изтичане на преходния период, да бъде позволено само на икономически оператори, които подават електронни митнически декларации или уведомления съгласно изискванията за опростена и безхартиена среда.
(12)
Следва да се поясни, че след одобрение от митническия орган или органи, участващи в издаването на разрешението, митническата декларация може да бъде подадена в митническо учреждение, различно от учреждението, в което стоките са представени, ще бъдат представени или ще бъдат налични за проверка.
(13)
По отношение на формалностите по транзита, до датата, на която Регламент (ЕО) № 1875/2006 стане приложим, следва, когато формалностите по транзита са извършени с помощта на електронни методи за обработка на данни да бъде предвидено приемане на обобщената декларация въз основа на съобщението „Предварително уведомление за пристигане.
(14)
В съответствие с Регламент (ЕИО) № 2454/93, изменен с Регламент (ЕО) № 837/2005 на Съвета (4), съгласно който от 1 юли 2005 г. се изисква транзитните декларации да бъдат подавани с помощта на компютърни методи, всички икономически оператори следва да използват компютризираната система за общ транзит за подаване на транзитни декларации. Освен това пътниците следва да могат да подават писмени транзитни декларации пред митническите органи, които, от своя страна, следва да осигурят обмена на информацията за транзита между митническите органи с помощта на информационни технологии и компютърни мрежи.
(15)
Конвенцията от 20 май 1987 г. за общ транзитен режим (5) e изменена в съответствие със задължението за подаване на транзитни декларации по нормалната процедура с помощта на електронни методи за обработка на данни, като следва успоредните разпоредби на законодателството на Общността да бъдат съответно адаптирани.
(16)
При тези обстоятелства разпоредбите за прилагане на режим общностен транзит, основани на подаване на писмена транзитна декларация, включително и онези, които се отнасят до придружаващите документи, свързани с декларацията, следва да бъдат адаптирани към задължението за подаване на общностни транзитни декларации по нормалната процедура с помощта на електронни методи за обработка на данните.
(17)
Освен в случая на пътници, използването на писмена транзитна декларация и на свързаните с нея документи следва да бъде ограничено до аварийната процедура, за да се даде възможност на операторите да извършват транзитни операции, когато митническата компютризирана система за транзит или компютризираната система на одобрения изпращач или на отговорното лице не функционира или в случай, че комуникационните мрежи между операторите и митническите органи не функционират.
(18)
Необходимо е да бъдат използвани методи за електронна обработка на данни за операциите ТИР, които се извършват на митническата територия на Общността, за да се гарантира ефективен обмен на данни и същото ниво на митнически контрол, както при режим общностен/общ транзит.
(19)
Следва операциите ТИР на митническата територия на Общността да бъдат интегрирани в електронната среда, въведена с Регламент (ЕО) № 1875/2006, предвиждащ подаване на декларации преди пристигане и преди заминаване по електронен път.
(20)
Използването на електронни данни следва да премахне необходимостта от връщане на съответната част на отрязък № 2 от карнета ТИР на митническата територия на Общността при използване на компютризираната система и, като резултат, следва да намали броя на излишните процедури за разследване. По този начин следва също така да се подобри ефикасността и сигурността на операциите ТИР, тъй като компютризираната система ускорява тяхното проследяване, което следователно донася осезаеми преимущества както за митническите администрации, така и за икономическите оператори.
(21)
Уместно е да се предвиди титулярят на карнет ТИР да подава данни за карнета ТИР в отправното или входното учреждение посредством методи за електронна обработка на данни. Същевременно правните последици, произтичащи от несъответствие между подадените електронни данни за карнета ТИР и карнета ТИР, следва да се основават на данните в карнета ТИР в съответствие с Конвенцията ТИР. Следва формалностите, засягащи други лица освен митническите органи на Общността, да продължат да бъдат извършвани въз основа на карнета ТИР, включително използването на карнет ТИР като доказателство за международна гаранция.
(22)
Освобождаване от задължението за подаване на данни за карнет ТИР посредством методи за електронна обработка на данни е позволено единствено в изключителни случаи, когато компютризираната транзитна система на митницата или приложението за подаване на декларации не функционира или когато връзката между тези две системи е нарушена.
(23)
Поради съображения за яснота, в член 453, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 2454/93 следва да бъде направена препратка към правилото за определяне на статуса на общностните стоки, поставени под режим ТИР.
(24)
Данните които ще се предоставят в компютризираната система за електронни данни за карнета ТИР, следва да бъдат интегрирани в правилата и кодовете за електронни транзитни декларации, определени в приложения 37а и 37в.
(25)
За да се опрости и ускори публикуването на изменения в списъка с координационни центрове, определени от държавите-членки за всякакви действия, свързани с нарушения или нередности във връзка с карнети АТА, това публикуване следва да се прави чрез официалната интернет страница на Европейския съюз.
(26)
Редовното преразглеждане в течение на дадена транзитна операция на списъка със стоки с по-висок риск от измама от приложение 44в към Регламент (ЕИО) № 2454/93, провеждано съгласно член 340а от посочения регламент на основата на информация, събирана от държавите-членки, показа, че определени стоки, които фигурират в този списък, не се възприемат повече като стоки с по-висок риск от измама. Следователно е уместно списъкът от приложение 44в да бъде съответно адаптиран.
(27)
Приложение 67 към Регламент (ЕИО) № 2454/93 съдържа общ формуляр за заявление и разрешение за митнически икономически режими и за специфично предназначение; посоченият формуляр трябва да се използва при участие както на една, така и на повече от една митнически администрации. Целесъобразно е да се разшири приложното поле на приложение 67, за да се обхванат случаите на подаване на искане за разрешаване използването на опростената декларация или за процедура за оформяне на място, и двете на национално ниво, и случаите, когато участва повече от една митническа администрация.
(28)
Поради това следва Регламент (ЕИО) № 2454/93 да бъде съответно изменен.
(29)
Тъй като измененията, предвидени в Решение № 1/2008 на Съвместния комитет ЕО-ЕАСТ за общ транзит от 16 юни 2008 г. за изменение на Конвенцията от 20 май 1987 г. за общ транзитeн режим, се прилагат от 1 юли 2008 г. и 1 юли 2009 г., съответстващите разпоредби, предвидени в настоящия регламент следва да се прилагат от същите дати.
(30)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Комитета по Митническия кодекс,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Регламент (ЕИО) № 2454/93 се изменя, както следва:
1.
В член 1 се добавят следните точки 13, 14 и 15:
„13.
Единно разрешение означава: разрешение, отнасящо се до митническите администрации в повече от една държава-членка за една от следните процедури:
-
процедурата с опростена декларация съгласно член 76, параграф 1 от Кодекса, или
-
процедурата за оформяне на място съгласно член 76, параграф 1 от Кодекса, или
-
митнически икономически режими съгласно член 84, параграф 1, буква б) от Кодекса, или
-
специфично предназначение съгласно член 21, параграф 1 от Кодекса.
14.
Интегрирано разрешение означава: разрешение за ползване на повече от една от посочените в точка 13 процедури; то може да бъде под формата на интегрирано единно разрешение в случаите, когато се отнася до повече от една митническа администрация.
15.
Разрешаващ митнически орган означава: митническият орган, който издава разрешение.“
2.
В член 183 параграф 3 се заменя със следното:
„3. Обобщената декларация за стоки, придвижвани под режим транзит, формалностите за които се извършват с помощта на електронни методи за обработка на данни преди представянето им пред митница, се изготвя на базата на данните в транзитната декларация, предадени на получаващото митническо учреждение чрез съобщението „Предварително уведомление за пристигане“.
Когато се прилага член 353, параграф 2, обобщената декларация е под формата на екземпляр от транзитния документ или на придружаващия транзитен документ.“
3.
В член 199 параграфи 1 и 2 се заменят със следното:
„1. Без да се засяга възможното прилагане на наказателни разпоредби, подаването в митническо учреждение на декларация, подписана от декларатора или неговия представител, или на транзитна декларация, подадена с помощта на методи за електронна обработка на данни, го прави отговорен по действащите разпоредби за:
-
точността на информацията, дадена в декларацията,
-
автентичността на приложените документи, и
-
спазването на всички задължения, свързани с поставянето на въпросните стоки под съответния митнически режим.
2. Когато деклараторът използва системи за електронна обработка на данни при изготвяне на митническите си декларации, включително транзитни декларации, изготвени в съответствие с член 353, параграф 2, буква б), митническите органи могат да разпоредят ръкописният му подпис да се замени с друг начин за идентифициране на самоличността, който може да се основава на употребата на кодове. Това улеснение се позволява само в случай, че са спазени техническите и административни условия, определени от митническите органи.
Митническите органи могат също така да разпоредят декларациите, включително транзитните декларации, изготвени в съответствие с член 353, параграф 2, буква б) с помощта на митническа система за електронна обработка на данни, да бъдат пряко заверявани от въпросните системи, вместо да се заверяват ръчно или механично чрез поставяне на печати на съответното митническо учреждение и подпис на компетентния служител.“
4.
В член 201 се добавя следният параграф 3:
„3. Митническите органи могат да разрешат подаването на митническата декларация в митническо учреждение, различно от това, в което стоките са представени, ще бъдат представени или ще бъдат налични за проверка, при условие че е спазено едно от следните изисквания:
а)
посочените в първата алинея митнически учреждения се намират в същата държава-членка;
б)
стоките ще бъдат поставени под митнически режим от титуляря на единно разрешение за опростена декларация или за процедура за оформяне на място.“
5.
В член 202 се добавя следният параграф 3:
„3. Подаването на транзитната декларация и представянето на стоките в отправното митническо учреждение се осъществяват в дните и часовете, определени от митническите органи.
По молба на отговорното лице и за негова сметка отправното митническо учреждение може да разреши стоките да бъдат представени на друго място.“
6.
Член 203 се заменя със следното:
„Член 203
1. Върху декларация се отбелязва датата, на която тя е била приета.
2. Декларацията за общностен транзит се приема и регистрира в отправното митническо учреждение в дните и часовете, определени от митническите органи.“
7.
В член 205, параграф 3 пето и шесто тире се заменят със следното:
„-
използване от заинтересованите лица на товарни списъци за приключване на формалностите по общностния транзит в случай на пратки, включващи повече от един вид стоки, когато се прилагат член 353, параграф 2 и член 441,
-
отпечатване на износни, вносни и транзитни декларации, когато се прилага член 353, параграф 2, и на документи, удостоверяващи общностния статус на стоки, които не се придвижват под режим вътрешен общностен транзит с помощта на официални или частни системи за електронна обработка на данните, ако е необходимо на обикновена хартия, при условия, определени от държавите-членки.“
8.
В член 208 параграф 2 се заменя със следното:
„2. Когато режимът общностен транзит или режимът общ транзит се предхожда или биват последван от друг митнически режим, може да бъде представен набор, съдържащ необходимия брой екземпляри за приключването на формалностите, свързани с транзитния режим, в случай че се прилага член 353, параграф 2 и предходния или следващ режим.“
9.
В член 215, параграф 1 втората алинея се заменя със следното:
„Хартията за всички екземпляри е бяла. Върху екземплярите, използвани при общностен транзит в съответствие с член 353, параграф 2 обаче, клетки № 1 (първо и трето подразделение), 2, 3, 4, 5, 6, 8, 15, 17, 18, 19, 21, 25, 27, 31, 32, 33 (първото подразделение вляво), 35, 38, 40, 44, 50, 51, 52, 53, 55 и 56 са в зелен фон.
Формулярите се отпечатват със зелено мастило.“
10.
В член 219 параграф 1 се заменя със следното:
„1. Стоките, които са предмет на транзитната декларация, се представят заедно с транспортния документ.
Отправното митническо учреждение може да освобождава от изискването за представяне на този документ при извършване на митническите формалности, при условие че този документ продължава да е на негово разположение.
Транспортният документ обаче се представя по искане на митническите органи или на всеки друг компетентен орган по време на превоза.“
11.
В член 247 се добавя следният параграф 5:
„5. За изпълнението на режим общностен транзит отправното митническо учреждение отразява резултатите от проверката чрез въвеждане на съответните данни в транзитната декларация.“
12.
В член 249 се добавя следният параграф 3:
„3. За изпълнението на режим общностен транзит и ако резултатите от проверката на декларацията дават възможност за това, отправното митническо учреждение разрешава вдигането на стоките и записва в компютризираната система датата, на която това е извършено.“
13.
В част I, дял IX, глава 1 преди член 253 се вмъква следното заглавие:
„Раздел 1
Общи положения“
14.
В член 253 се добавят следните параграфи 4-8:
„4. Всяко лице може да подаде искане за разрешение за опростена декларация или за процедура за оформяне на място, което да му бъде издадено лично на него и за негово собствено ползване или за ползване в качеството му на представител, при условие че съществуват достатъчно регистри и процедури, позволяващи на разрешаващия митнически орган да идентифицира представляваните лица и да осъществи съответните митнически проверки.
Това искане може да се отнася и за интегрирано разрешение, без да се засягат разпоредбите на член 64 от Кодекса.
5. Използването на опростената декларация или на процедурата за оформяне на място зависи от представянето на обезпечение за вносните мита и други такси.
6. Титулярят на разрешението отговаря на условията и критериите, изложени в настоящата глава и спазва задълженията, произтичащи от разрешението, без да се засягат задълженията на декларатора и правилата, приложими при възникването на митническо задължение.
7. Титулярят на разрешението уведомява разрешаващия митнически орган за всяка промяна, настъпила след издаването на разрешението, която може да повлияе върху неговото продължаване или съдържание.
8. Разрешаващият митнически орган извършва преоценка на разрешение за опростена декларация или за процедура за оформяне на място в следните случаи:
а)
основни промени в съответното законодателство на Общността;
б)
основателни показания, че титулярят вече не отговаря на съответните условия.
В случай че разрешение за опростена декларация или за процедура за оформяне на място е издадено на заявител, установен от по-малко от три години, през първата година след издаването се извършва строг мониторинг.“
15.
В член 253а се добавя следният параграф:
„Използването на опростена декларация или на процедура за оформяне на място зависи от подаването на електронни митнически декларации и уведомления.“
16.
В част I, дял IX, глава 1 след член 253а се въвежда следният раздел 2:
„Раздел 2
Издаване, суспендиране, отмяна на разрешения за опростена декларация или за процедура за оформяне на място
Член 253б
1. Исканията за разрешение за опростена декларация или за процедура за оформяне на място се подават като се използва образецът, посочен в приложение 67, или съответстващият електронен формат.
2. В случаите, когато разрешаващият митнически орган установи, че искането не съдържа всички необходими данни, в срок от 30 календарни дни от получаването на искането той приканва заявителя да осигури съответната информация и посочва причините за това.
3. Искането не се приема, ако:
а)
не отговаря на условията на параграф 1;
б)
не е било подадено пред компетентните митнически органи;
в)
заявителят е бил осъден за тежко престъпление, свързано с икономическата дейност на заявителя;
г)
заявителят е в производство по несъстоятелност в момента на подаване на искането.
4. Преди издаване на разрешение за опростена декларация или за процедура за оформяне на място митническите органи проверяват регистрите на заявителя, освен в случаите, когато могат да се използват резултати от предишни одити.
Член 253в
1. Разрешение за процедура с опростена декларация се издава, ако са спазени условията и критериите, посочени в член 14з, с изключение на параграф 1, буква в), в член 14и, букви г), д) и ж) и в член 14й.
Разрешение за процедура за оформяне на място се издава, ако са спазени условията и критериите, посочени в член 14з, с изключение на параграф 1, буква в), и в членове 14и и 14й.
За издаване на разрешенията, посочени в първата и втората алинея, митническите органи прилагат член 14а, параграф 2 и използват формуляра за разрешение, посочен в приложение 67.
2. Когато заявителят е титуляр на сертификат за АЕО, посочен в член 14а, параграф 1, буква а) или в), условията и критериите, посочени в параграф 1 от настоящия член, се смятат за изпълнени.
Член 253г
1. Разрешаващият митнически орган суспендира разрешение за опростена декларация или за процедура за оформяне на място, когато:
а)
се установи, че не са спазени условията и критериите, посочени в член 253в, параграф 1;
б)
митническите органи имат достатъчно основания да смятат, че титулярят на разрешението или друго лице, посочено в член 14з, параграф 1, букви а), б) или г), е извършил действие, което подлежи на наказателно съдебно производство и е свързано с нарушаване на митническите правила.
В посочения в първа алинея, буква б) от настоящия член случай обаче разрешаващият митнически орган може да реши да не суспендира разрешението за опростена декларация или за процедура за оформяне на място, ако сметне, че нарушението е нищожно спрямо броя или размера на свързаните с митницата дейности и не предизвиква съмнения относно добросъвестността на титуляря на разрешението.
Разрешаващият митнически орган съобщава своите заключения на титуляря на разрешението преди да вземе решение. На титуляря на разрешението се дава право да нормализира ситуацията и/или да изрази своето виждане в рамките на тридесет календарни дни, считано от датата на съобщението.
2. Ако титулярят не нормализира ситуацията, посочена в параграф 1, първа алинея, буква а) в рамките на тридесет календарни дни, разрешаващият митнически орган информира титуляря на разрешението, че разрешението за опростена декларация или за процедура за освобождаване на място е суспендирано за период от тридесет календарни дни, с оглед да се даде възможност на титуляря на разрешението да предприеме необходимите мерки, за да нормализира ситуацията.
3. В случаите, посочени в параграф 1, първа алинея, буква б), разрешаващият митнически орган суспендира разрешението до края на съдебното производство. Той информира съответно титуляря на разрешението.
4. Когато титулярят на разрешението не е бил в състояние да нормализира ситуацията в рамките на тридесет календарни дни, но може да представи доказателства, че може да отговори на условията, ако периодът на суспендиране бъде продължен, разрешаващият митнически орган суспендира разрешението за опростена декларация или за процедура за оформяне на място за допълнителни 30 календарни дни.
5. Суспендирането на дадено разрешение не оказва влияние върху вече започналия преди датата на суспендирането, но още незавършил митнически режим.
Член 253д
1. Когато титулярят на разрешението е предприел по удовлетворителен за разрешаващия митнически орган начин необходимите мерки, за да отговори на условията и критериите за получаване на разрешение за опростена декларация или за процедура за оформяне на място, разрешаващият митнически орган оттегля суспендирането и информира титуляря на разрешението. Суспендирането може да бъде оттеглено преди изтичането на срока, посочен в член 253г, параграф 2 или 4.
2. Ако титулярят на разрешението не предприеме необходимите мерки по време на периода на суспендиране, посочен в член 253г, параграф 2 или 4, се прилага член 253ж.
Член 253е
1. Когато титуляр на разрешение временно не е в състояние да отговори на които и да било от условията и критериите за получаване на разрешение за опростена декларация или за процедура за оформяне на място, той може да поиска суспендиране на разрешението. В такива случаи титулярят на разрешението уведомява разрешаващия митнически орган, като посочва датата, на която ще бъде в състояние да отговори на условията и критериите. Той уведомява също така разрешаващия митнически орган за каквито и да било планирани мерки и съответния им времеви график.
2. Ако титулярят на разрешението не успее да нормализира ситуацията в рамките на посочения в уведомлението му срок, разрешаващият митнически орган може да удължи съответно срока в разумни граници, при условие че титулярят на разрешението е действал добросъвестно.
Член 253ж
Без да се засягат разпоредбите на член 9 от Кодекса и член 4 от настоящия регламент, разрешаващият митнически орган отменя разрешението за опростена декларация или за процедура за оформяне на място в следните случаи:
а)
когато титулярят на разрешението не успее да нормализира ситуацията, посочена в член 253г, параграф 2 и член 253е, параграф 1;
б)
когато титулярят на разрешението или други лица, посочени в член 14з, параграф 1, букви а), б) или г), са извършили сериозни или многократни нарушения, свързани с митническите разпоредби и нямат по-нататъшно право на обжалване;
в)
по молба на титуляря на разрешението.
В посочения в първа алинея, буква б) случай обаче разрешаващият митнически орган може да реши да не отменя разрешение за опростена декларация или за процедура за оформяне на място, ако сметне, че нарушението е маловажно спрямо броя или размера на свързаните с митницата дейности и не предизвиква съмнения относно добросъвестността на титуляря на разрешението.“
17.
В част I, дял IX се вмъква следната глава 1A:
„ГЛАВА 1А
Единно разрешение за опростена декларация или процедура за оформяне на място
Раздел 1
Ред за подаване на исканията
Член 253з
1. Искането за единно разрешение за опростена декларация или за процедура за оформяне на място се подава до един от посочените в член 14г, параграфи 1 и 2 митнически органи.
Когато обаче разрешението за опростена декларация или за процедура за оформяне на място се заявява едновременно или след подаване на искане за единно разрешение за специфично предназначение или за митнически икономически режим, се прилага член 292, параграфи 5 и 6 или членове 500 и 501.
2. Ако част от съответните регистри и документация се съхранява в държава-членка, различна от държавата-членка, в която се подава искането, заявителят надлежно попълва клетки 5а, 5б и 7 от формуляра за искане, посочен в приложение 67.
3. Заявителят осигурява леснодостъпно централно звено или определя лице за контакт от служителите в своята администрация в държавата-членка, където се подава искането, с цел информацията, необходима за доказване на съответствие с изискванията за издаване на единно разрешение, да бъде достъпна за митническите органи.
4. Доколкото е възможно, заявителите подават необходимите данни до митническите органи по електронен път.
5. До въвеждането на електронна система за обмен на данни между засегнатите държави-членки, която е необходима за съответните митнически режими, разрешаващият митнически орган може да отхвърля искания, подадени съгласно параграф 1, ако единното разрешение води до непропорционални административни разходи.
Член 253и
1. Държавите-членки изпращат на Комисията списък с митническите органи, посочени в член 253з, параграф 1, до които са подадени искания и я информират за всички последващи промени в него. Комисията публикува тази информация в интернет. Посочените органи изпълняват функцията на разрешаващи митнически органи за единните разрешения за опростена декларация и за процедура за оформяне на място.
2. Държавите-членки определят централно учреждение, отговорно за обмена на информация между държавите-членки и между държавите-членки и Комисията, и информират Комисията за това.
Раздел 2
Ред за издаване
Член 253й
1. Когато е подадено искане за единно разрешение за опростена декларация или за процедура за оформяне на място, разрешаващият митнически орган предоставя следната информация на останалите засегнати митнически органи:
а)
искането;
б)
проекта на разрешение;
в)
цялата необходима информация за издаване на разрешението.
Тя е достъпна чрез комуникационната система, посочена в член 253м, когато тази система бъде налична.
2. Информацията, посочена в параграф 1, букви а), б) и в) се предоставя от разрешаващия митнически орган в рамките на следните срокове:
а)
30 календарни дни, в случай че на заявителя вече е била разрешавана опростена декларация, процедура за оформяне на място или сертификат за АЕО, посочен в член 14а, параграф 1, буква а) или в);
б)
90 календарни дни във всички останали случаи.
Разрешаващият митнически орган може да удължи сроковете с 30 календарни дни, когато не е в състояние да ги спази. В такива случаи разрешаващият митнически орган информира заявителя за причините за това удължение преди изтичането на въпросните срокове.
Срокът се отчита от датата, на която разрешаващият митнически орган е получил цялата необходима информация, посочена в параграф 1, букви а), б) и в). Разрешаващият митнически орган уведомява заявителя за приемането на искането и за датата, от която започва да тече срокът.
3. До 31 декември 2009 г. максималните срокове от 30 или 90 календарни дни, посочени в параграф 2, първа алинея, се заменят с 90 или 210 календарни дни.
Член 253к
1. Разрешаващият митнически орган на държавата-членка, където е подадено искането, и митническите органи на другите държави-членки, имащи отношение към исканото единно разрешение, си сътрудничат за определяне на оперативни и отчетни изисквания, включително план за контрол, позволяващ надзора на извършвания съгласно единното разрешение митнически режим. Обменяните между съответните митнически органи за целите на митническия/те режим/и данни обаче не надхвърлят описаните в приложение 30А.
2. Митническите органи на другите държави-членки, имащи отношение към исканото единно разрешение, уведомяват разрешаващия митнически орган за всяко възражение в рамките на тридесет календарни дни от датата на получаване на проекта на разрешение. В случай че е необходимо допълнително време за това уведомление, разрешаващият митнически орган се информира във възможно най-кратък срок и при всички случаи преди изтичането на срока. Този допълнителен срок може да бъде удължен с не повече от 30 календарни дни. В случай на съгласие за допълнителен срок, разрешаващият митнически орган информира заявителя за удължаването на срока.
В случай че има възражения и че в рамките на срока не е постигнато споразумение между митническите органи, искането се отхвърля до обхвата на повдигнатите възражения.
Ако консултираният митнически орган не отговори в рамките на срока/овете, посочени в първата алинея, разрешаващият митнически орган може да приеме, на отговорността на консултирания митнически орган, че не съществуват възражения по отношение на издаването на подобно разрешение.
3. Преди частично или цялостно отхвърляне на искането, разрешаващият митнически орган съобщава на заявителя причините, поради които смята да вземе такова решение, и му дава възможност да изрази своята гледна точка в рамките на 30 календарни дни от датата на съобщението.
Член 253л
1. В случай че искането за единно разрешение е подадено от заявител, който е титуляр на сертификат за АЕО, посочен в член 14а, параграф 1, буква а) или в), разрешението се издава след организиране на необходимия обмен на информация между:
а)
заявителя и разрешаващия митнически орган;
б)
разрешаващия митнически орган и останалите митнически органи, имащи отношение към исканото единно разрешение.
В случай че заявителят не е титуляр на сертификат за АЕО, посочен в член 14а, параграф 1, буква а) или в), разрешение се издава, след като разрешаващият митнически орган се убеди, че заявителят ще бъде в състояние да отговори на условията и критериите за разрешение, определени или посочени в членове 253, 253а и 253в и след организиране на посочения в първата алинея от настоящия параграф необходим обмен на информация.
2. След получаване на съгласие или при липса на основателни възражения от страна на останалите заинтересовани митнически органи, разрешаващият митнически орган издава разрешението в съответствие с формуляра за разрешение, изложен в приложение 67, в рамките на 30 календарни дни след изтичането на посочените в член 253к, параграфи 2 или 3 срокове.
Разрешаващият митнически орган предоставя разрешението на митническите органи в участващите държави-членки, като използва информационната и комуникационна система, посочена в член 253м, когато такава бъде налична.
3. Единните разрешения за опростена декларация и за процедура за освобождаване на място се признават във всички държави-членки, изброени в клетка 10 или 11, или и в двете, от разрешението, според случая.
Раздел 3
Обмен на информация
Член 253м
1. В информационния и комуникационния процес между митническите органи и за уведомяване на Комисията и на икономическите оператори се използва, когато стане налична, електронна информационна и комуникационна система, определена при взаимно съгласие между Комисията и митническите органи. Информацията за икономическите оператори се ограничава до неповерителните данни, определени в дял II, точка 16 от обяснителните бележки към формуляра за искане за опростени процедури, посочен в приложение 67.
2. Комисията и митническите органи, като използват посочената в параграф 1 система, обменят, съхраняват и имат достъп до следната информация:
а)
данните от подадените искания;
б)
необходимата за издаване на разрешение информация;
в)
единните разрешения, издадени за посочените в член 1, параграфи 13 и 14 процедури и, когато е приложимо, тяхното изменение, суспендиране и отмяна;
г)
резултатите от повторната оценка в съответствие с член 253, параграф 8.
3. Списъкът с единните разрешения, както и неповерителните данни, определени в дял II, точка 16 от обяснителните бележки към посочения в приложение 67 формуляр за искане за опростени процедури, могат да бъдат публично оповестявани от Комисията и държавите-членки посредством интернет с предварителното съгласие на титуляря на разрешението. Списъкът се актуализира.“
18.
В член 260, параграф 1 думата „декларатора“ се заменя със „заявителя“.
19.
Член 261 се заменя със следното:
„Член 261
1. На заявителя се издава разрешение за използване на процедурата с опростена декларация, ако са изпълнени условията и критериите, посочени в членове 253, 253а и 253в.
2. В случай че заявителят е титуляр на сертификат за АЕО, упоменат в член 14а, параграф 1, буква а) или в), разрешаващият митнически орган издава разрешението след организиране на необходимия обмен на информация между заявителя и разрешаващия митнически орган. Всички посочени в параграф 1 от настоящия член условия и критерии се считат за спазени.“
20.
Член 264 се заменя със следното:
„Член 264
1. Разрешение за използване на процедурата за оформяне на място се издава на заявителя, ако са изпълнени условията и критериите, посочени в членове 253, 253а и 253в.
2. В случай че заявителят е титуляр на сертификат за АЕО, посочен в член 14а, параграф 1, буква а) или в), разрешаващият митнически орган издава разрешението след организиране на необходимия обмен на информация между заявителя и разрешаващия митнически орган. Всички посочени в параграф 1 от настоящия член условия и критерии се считат за спазени.“
21.
Член 265 се заличава.
22.
В член 269 параграф 1 се заменя със следното:
„1. На заявителя се издава разрешение за използване на процедурата с опростена декларация в съответствие с условията и критериите и по начина, посочен в членове 253, 253а, 253в и 270.“
23.
Член 270 се изменя, както следва:
а)
параграфи 2, 3 и 4 се заличават;
б)
параграф 5 се заменя със следното:
„5. В случай че заявителят е титуляр на сертификат за АЕО, посочен в член 14а, параграф 1, буква а) или в), разрешаващият митнически орган издава разрешението след организиране на необходимия обмен на информация между заявителя и разрешаващия митнически орган. Всички посочени в параграф 1 от настоящия член условия и критерии се считат за спазени.“
24.
В член 282 параграф 1 се заменя със следното:
„1. На заявителя се издава разрешение за използване на процедурата с опростена декларация, ако са изпълнени условията и критериите, посочени в членове 261 и 262, прилагани mutatis mutandis.“
25.
Член 288 се заличава.
26.
В член 291, параграф 2 буква а) се заличава.
27.
В член 340б се добавят следните точки:
„6. „Придружаващ транзитен документ“: означава документ, който е разпечатан от компютризираната система, за да придружава стоките и който се основава на данните от транзитната декларация.
7. „Аварийна процедура“: означава процедурата, която се основава на използването на хартиени документи, установена, за да се даде възможност за подаване, проверка на транзитната декларация и проследяване на транзитната операция, когато не може да се задейства нормалната процедура по електронен път.“
28.
В член 340в параграф 1 се заменя със следното:
„1. Общностни стоки се поставят под режим вътрешен общностен транзит, когато се изпращат:
а)
от част от митническата територия на Общността, където се прилагат разпоредбите на Директива 2006/112/ЕО, до част от митническата територия на Общността, където тези разпоредби не се прилагат; или
б)
от част от митническата територия на Общността, където не се прилагат разпоредбите на Директива 2006/112/ЕО, до част от митническата територия на Общността, където тези разпоредби се прилагат; или
в)
от част от митническата територия на Общността, където не се прилагат разпоредбите на Директива 2006/112/ЕО, до част от митническата територия на Общността, където тези разпоредби също не се прилагат.“
29.
В член 342 се добавя следният параграф 4:
„4. Когато обезпечението е учредено чрез поръчител пред гаранционно митническо учреждение:
а)
на отговорното лице се определя „Референтен номер на обезпечението“ за използване на обезпечението и за установяване на всички задължения на поръчителя;
б)
на отговорното лице се определя и съобщава код за достъп към „Референтния номер на обезпечението“.“
30.
Член 343 се заменя със следното:
„Член 343
Всяка държава-членка въвежда в компютризираната система списък на митническите учреждения, компетентни за операциите по общностен транзит, както и съответния им идентификационен номер, задължения и работно време. Всяка промяна в тази информация също се вписва в компютризираната система.
Комисията съобщава тази информация на всички държави-членки чрез компютризираната система.“
31.
Вмъква се следният член 343а:
„Член 343а
Всяка държава-членка съобщава на Комисията за създаването на централни митнически учреждения и правомощията, предоставени на тези митнически учреждения във връзка с управлението и проследяването на режим общностен транзит, както и във връзка с получаването и подаването на документите, като се посочва вида на съответните документи.
Комисията предава тази информация на останалите държави-членки.“
32.
В част II, дял II, глава 4, раздел 1 се вмъква следният член 344а:
„Член 344а
1. В рамките на режим общностен транзит формалностите се извършват с помощта на електронни методи за обработка на данните.
2. Съобщенията, които се използват между администрациите, се придържат към структурата и данните, определени от митническите органи по взаимно съгласие.“
33.
В член 345 се добавя следният параграф 4:
„4. Когато еднократното обезпечение се предоставя от поръчител, кодът за достъп към „Референтния номер на обезпечението“ не може да бъде променен от отговорното лице, освен в случаите, когато се прилага приложение 47а, точка 3.“
34.
В член 346 параграф 1 се заменя със следното:
„1. Когато еднократното обезпечение се предоставя от поръчител, то следва да отговаря на образеца в приложение 49.
Документът за поръчителство се съхранява в гаранционното митническо учреждение.“
35.
Член 347 се заменя със следното:
„Член 347
1. В случаите, посочени в член 345, параграф 3, еднократното обезпечение следва да съответства на образеца в приложение 50.
Член 346, параграф 2 се прилага mutatis mutandis.
2. В съответствие с начините, определени от митническите органи, поръчителят представя на гаранционното митническо учреждение всички изискуеми данни относно издадените от него сертификати за обезпечение.
Крайният срок за използването на сертификата не може да бъде по-дълъг от една година от датата на издаване.
3. Поръчителят съобщава на отговорното лице определения му „Референтен номер на обезпечението“ за всеки сертификат за еднократно обезпечение. Свързаният с него код за достъп не може да бъде променян от отговорното лице.
4. За целите на прилагането на член 353, параграф 2, буква б), поръчителят издава на отговорното лице сертификати за еднократно обезпечение, изготвени на хартиен носител в съответствие с образеца, посочен в приложение 54, включително идентификационния номер.
5. Поръчителят може да издава сертификати за еднократно обезпечение, които не са валидни за операции по общностен транзит, включващи стоки от списъка в приложение 44в. В този случай поръчителят вписва във всеки един сертификат за еднократно обезпечение на хартиен носител, по диагонал, следния израз:
-
Ограничена валидност - 99200.
6. Отговорното лице предоставя на отправното митническо учреждение съответния брой сертификати за еднократно обезпечение, всеки един от които на стойност от 7 000 EUR, необходими за покриване на пълния размер на митническото задължение, посочен в член 345, параграф 1. За целите на прилагането на член 353, параграф 2, буква б), сертификатите за еднократно обезпечение на хартиен носител се предават и задържат в отправното митническо учреждение, което съобщава идентификационния номер на всеки един сертификат на посоченото в него гаранционно митническо учреждение.“
36.
В член 348 параграф 3 се заменя със следното:
„3. Информацията относно оттеглянето или прекратяването, както и датата на влизането му в сила, се въвежда в компютризираната система от митническите органи на държавата-членка, отговорна за съответното гаранционно митническо учреждение.“
37.
Член 350 се заличава.
38.
Член 351 се заменя със следното:
„Член 351
В случай на пратки, включващи едновременно стоки, които трябва да се превозват под режим външен общностен транзит, и стоки, които трябва да се превозват под вътрешен общностен транзит, транзитната декларация, обозначена със символа „Т“, се допълва със символа „Т1“, „Т2“ или „T2F“ за всеки един артикул.“
39.
Член 352 се заличава.
40.
Член 353 се заменя със следното:
„Член 353
1. Транзитните декларации съответстват на структурата и данните, изложени в приложение 37а.
2. Митническите органи приемат писмена транзитна декларация, изготвена върху формуляр в съответствие с образеца, посочен в приложение 31 и в съответствие с процедурата, определена от митническите органи при взаимно съгласие помежду им в следните случаи:
а)
когато стоките се пренасят от пътници, които нямат пряк достъп до компютризираната митническа система, в съответствие с начините, посочени в член 353а;
б)
когато се прилага аварийната процедура, при условията и в съответствие с начините, определени в приложение 37г.
3. Използването на писмена транзитна декларация съгласно параграф 2, буква б) подлежи на одобрение от митническите органи, когато компютърната система на отговорното лице и/или мрежата не функционира(т).
4. Транзитната декларация може да се допълни с един или повече допълнителни формуляри, които съответстват на образеца в приложение 33. Формулярите са неразделна част от декларацията.
5. Вместо допълнителните формуляри като описателна част на писмената транзитна декларация, от която те са неделима част, може да се използват товарни списъци, отговарящи на условията в приложение 44а и съставени в съответствие с образеца в приложение 45.“
41.
В част II, дял II, глава 4, раздел 2, подраздел 2 се вмъква следният член 353а:
„Член 353а
1. За целите на прилагането на член 353, параграф 2, буква а) пътникът изготвя транзитната декларация в съответствие с член 208 и приложение 37.
2. Компетентните органи осигуряват обмена на транзитните данни между компетентните органи чрез използване на информационни технологии и компютърни мрежи.“
42.
Член 356, параграф 3 се заличава.
43.
Член 357 се изменя, както следва:
а)
параграф 1 се заменя със следното:
„1. Без да се засягат разпоредбите на параграф 4, стоки за поставяне под режим общностен транзит се вдигат само ако са пломбирани. Отправното митническо учреждение взема мерките за идентифициране, които счита за необходими, и вписва съответните данни в транзитната декларация.“
б)
параграф 4 се заменя със следното:
„4. Отправното митническо учреждение може да не пристъпи към пломбиране, когато, като се имат предвид други възможни мерки за идентифициране, описанието на стоките в данните от транзитната декларация или в допълнителните документи позволява лесното им идентифициране.
Счита се, че описанието на стоките позволява тяхното идентифициране, когато то е достатъчно точно, за да позволява лесно идентифициране както на количеството, така и на естеството на стоките.“
44.
Членове 358 и 359 се заменят със следното:
„Член 358
1. При вдигането на стоките отправното митническо учреждение уведомява декларираното получаващо митническо учреждение за операцията по общностен транзит чрез съобщение „Предварително уведомление за пристигане“, както и всички вписани в декларацията транзитни митнически учреждения чрез съобщение „Предварително уведомление за транзит“. Тези съобщения се изготвят въз основа на данните от транзитната декларация, изменени при необходимост.
2. След вдигане на стоките придружаващият транзитен документ придружава стоките, поставени под режим общностен транзит. Той отговаря на образеца и данните, посочени приложение 45а. Документът се предоставя на оператора по един от следните начини:
а)
той се дава на отговорното лице от отправното митническо учреждение или се отпечатва от компютърната система на отговорното лице, когато това е разрешено от митническите органи;
б)
той се отпечатва от компютърната система на одобрения изпращач след получаване на съобщението, изпратено от отправното митническо учреждение, позволяващо вдигането на стоките.
3. Когато е целесъобразно, придружаващият транзитен документ се допълва от списък с артикулите, отговарящ на образеца и бележките в приложение 45б. Този списък представлява неразделна част от придружаващия транзитен документ.
Член 359
1. Пратката и придружаващият транзитен документ се представят във всяко транзитно митническо учреждение.
2. В транзитното митническо учреждение се регистрира преминаването въз основа на съобщението „Предварително уведомление за транзит“, получено от отправното митническо учреждение. Отправното митническо учреждение бива информирано за преминаване на границата чрез съобщение „Уведомление за преминаване на граница“.
3. Транзитните митнически учреждения проверяват стоките, в случай че считат това за необходимо. Евентуалната проверка на стоките се извършва по-специално въз основа на съобщение „Предварително уведомление за транзит“.
4. Когато превозът на стоките се осъществява през транзитно митническо учреждение, различно от декларираното и посоченото в придружаващия транзитен документ, транзитното митническо учреждение, през което се преминава, изисква съобщението „Предварително уведомление за транзит“ от отправното митническо учреждение и информира за транзитното преминаване отправното митническо учреждение, като изпраща съобщение „Уведомление за преминаване на граница“.“
45.
Член 360 се изменя, както следва:
а)
встъпителното изречение в параграф 1 се заменя със следното:
„Превозвачът е длъжен да направи съответните вписвания в придружаващия транзитен документ и да го представи заедно с пратката на митническите органи на страната, на чиято територия се намира превозното средство:“
б)
параграф 2 се заменя със следното:
„2. Ако преценят, че операцията по общностен транзит може да продължи по нормалния ред, и при нужда - след вземане на необходимите мерки, митническите органи заверяват придружаващия транзитен документ.
В зависимост от случая съответната информация във връзка с прехвърлянето или друг инцидент се регистрират в компютризираната система от митническите органи на транзитното митническо учреждение или получаващото митническо учреждение.“
46.
Членове 361, 362 и 363 се заменят със следното:
„Член 361
1. Стоките и необходимите документи се представят в получаващото митническо учреждение в рамките на работното му време. Въпреки това, по искане и за сметка на заинтересованото лице, това митническо учреждение може да разреши представянето на документите и стоките да се осъществи извън посоченото работно време. По същия начин получаващото митническо учреждение може, по искане и за сметка на заинтересованото лице, да разреши стоките и необходимите документи да бъдат представени на друго място.
2. Когато стоките се представят в получаващото митническо учреждение след изтичане на срока, определен от отправното митническо учреждение, и когато неспазването на срока се дължи на обстоятелства, изложени по задоволителен за получаващото митническо учреждение начин, които не се дължат на превозвача или отговорното лице, се счита, че последният е спазил определения срок.
3. Получаващото митническо учреждение задържа придружаващия транзитен документ и проверката на стоките се извършва по-специално въз основа на съобщението „Предварително уведомление за пристигане“, получено от отправното митническо учреждение.
4. По искане на отговорното лице и с цел да послужи като доказателство за завършване на режима в съответствие с член 366, параграф 1, получаващото митническо учреждение заверява екземпляр от придружаващия транзитен документ със следния израз:
-
Алтернативно доказателство - 99202.
5. Транзитната операция може да завърши в митническо учреждение, което е различно от вписаното в транзитната декларация. Тогава това митническо учреждение става получаващо митническо учреждение.
Ако новото получаващо митническо учреждение е под юрисдикцията на държава-членка, различна от тази, която отговаря за първоначално посоченото митническо учреждение, новото получаващо митническо учреждение изисква съобщението „Предварително уведомление за пристигане“ от отправното митническо учреждение.
Член 362
1. Получаващо митническо учреждение заверява квитанция по искане на лицето, което представя стоките и необходимите документи.
2. Формулярът на квитанцията съответства на образеца в приложение 47.
3. Квитанцията се попълва предварително от заинтересованото лице. Тя може да съдържа други данни, отнасящи се до пратката, освен в полето запазено за получаващото митническо учреждение. Квитанцията не може да се използва като доказателство за завършване на режима по смисъла на член 366, параграф 1.
Член 363
1. Чрез съобщението „Уведомление за пристигане“ получаващото митническо учреждение информира отправното митническо учреждение за пристигането на стоките в деня на представянето им в получаващото митническо учреждение.
2. Когато транзитната операция завършва в митническо учреждение, различно от митническото учреждение, декларирано първоначално в транзитната декларация, новото получаващо митническо учреждение информира за пристигането отправното митническо учреждение чрез съобщение „Уведомление за пристигане“.
Отправното митническо учреждение информира за пристигането на стоките първоначално декларираното получаващо митническо учреждение чрез съобщение „Препратено уведомление за пристигане“.
3. Съобщението „Уведомление за пристигане“, посочено в параграфи 1 и 2, не може да се използва като доказателство за завършване на режима по смисъла на член 366, параграф 1.
4. Освен в надлежно обосновани случаи, получаващото митническо учреждение изпраща на отправното митническо учреждение съобщение „Резултати от контрола“ най-късно на третия ден след деня на представяне на стоките в получаващото митническо учреждение. Въпреки това, когато се прилага член 408, получаващото митническо учреждение изпраща съобщение „Резултати от контрола“ на отправното митническо учреждение най-късно на шестия ден след деня на доставяне на стоките.“
47.
Член 364 се заличава.
48.
В част II, дял II, глава 4, раздел 2 заглавието на подраздел 6 се заменя със следното:
„Процедура за разследване“
49.
Член 365 се заменя със следното:
„Член 365
1. В случай че митническите органи на държавата-членка на изпращане не получат съобщение „Уведомление за пристигане“ в определения за представяне на стоките в получаващото митническо учреждение срок или ако не получат съобщение „Резултати от контрола“ в срок от шест дни след получаване на съобщение „Уведомление за пристигане“, те вземат решение за започване на процедура за разследване, за да съберат информацията, необходима за приключване на режима, или, когато това не е възможно:
-
за да установят дали е възникнало митническо задължение,
-
за да идентифицират длъжника, и
-
да определят кои митнически органи са отговорни за възстановяването.
2. Процедурата за разследване започва най-късно седем дни след изтичане на един от сроковете по параграф 1, освен в изключителни случаи, определени от държавите-членки при взаимно съгласие. Когато митническите органи получат по-рано информация, че транзитният режим не е приключил или подозират, че това е така, те имат право незабавно да започнат процедурата за разследване.
3. Ако митническите органи на държавата-членка на изпращане получат само съобщение „Уведомление за пристигане“, те започват процедурата за разследване, като изискват от получаващото митническо учреждение, изпратило съобщение „Уведомление за пристигане“, съобщение „Резултати от контрола“.
4. Ако митническите органи на държавата-членка на изпращане не получат съобщение „Уведомление за пристигане“, те започват процедурата за разследване, като изискват от отговорното лице необходимата информация за приключване на режима или, когато на местоназначението е налична достатъчна информация за разследването, от получаващото митническо учреждение.
От отговорното лице се изисква да предостави необходимата информация за приключване на режима най-късно двадесет и осем дни след началото на процедурата за разследване пред получаващото митническо учреждение, когато не е възможно приключване на транзитната операция.
5. Получаващото митническо учреждение и отговорното лице отговарят на запитването, посочено в параграф 4, в срок от двадесет и осем дни. Ако в рамките на този срок отговорното лице предостави достатъчно информация, митническите органи на държавата-членка на изпращане вземат предвид тази информация или приключват режима, ако предоставената информация дава възможност за това.
6. Ако информацията, съобщена от отговорното лице, не дава възможност да се приключи режимът, но митническите органи на държавата-членка на изпращане я считат за достатъчна, за да се продължи процедурата за разследване, незабавно се отправя запитване до съответното митническо учреждение.
7. Когато в резултат на процедурата за разследване се установи, че транзитният режим е завършил правомерно, митническите органи на държавата-членка на изпращане приключват режима и информират незабавно отговорното лице, както и, при необходимост, митническите органи, които може да са предприели действия по събиране на вземания в съответствие с членове 217-232 от Кодекса.“
50.
Вмъква се следният член 365а:
„Член 365а
1. Когато по време на процедура за разследване и преди изтичане на срока, посочен в член 450а, първо тире, митническите органи на държавата-членка на изпращане, наричани по-долу „запитващи органи“, получат доказателство, независимо по какъв начин, за мястото, на което е осъществен фактическият състав, довел до възникване на митническото задължение, и ако това място се намира в друга държава-членка, митническите органи изпращат незабавно цялата налична информация на органите, отговорни за това място, наричани по-долу „запитани органи“.
2. Запитаните органи потвърждават получаването на съобщението и посочват дали отговарят за събирането на възстановяването. В случай че не се получи отговор в срок от двадесет и осем дни, запитващите органи незабавно продължават процедурата за разследване.“
51.
Членове 366 и 367 се заменят със следното:
„Член 366
1. Доказателството за това, че режимът е завършил в посочените в декларацията срокове може да бъде представено от отговорното лице по задоволителен за митническите органи начин, под формата на заверен документ от митническите органи на държавата-членка на получаване, в който се идентифицират съответните стоки и се посочва, че те са представени в получаващото митническо учреждение, или, когато се прилага член 406 - пред одобрения получател.
2. Счита се също така, че режимът общностен транзит е завършен, ако отговорното лице представи по задоволителен за митническите органи начин един от следните документи:
а)
митнически документ за определяне на митническо направление на стоките, издаден в трета страна;
б)
документ, издаден в трета страна, заверен от митническите органи на тази страна, който удостоверява, че стоките се считат за намиращи се в свободно обращение в съответната трета страна.
3. Посочените в параграф 2 документи могат да бъдат заменени с копия или фотокопия, които са заверени като верни с оригинала от органа, заверил оригиналните документи, органите на съответните трети страни или органите на някоя от държавите-членки.
Член 367
Разпоредбите, отнасящи се до обмена на съобщения между митническите органи с помощта на информационни технологии и компютърни мрежи, не се прилагат към специфичната за някои видове транспорт опростена процедура, както и към другите опростени процедури, основани на член 97, параграф 2 от Кодекса, посочени в член 372, параграф 1, букви е) и ж).“
52.
Членове 368а, 369, 369а, 370 и 371 се заличават.
53.
Член 372 се заменя със следното:
„Член 372
1. След подадено искане от страна на отговорното лице или получателя, в зависимост от случая, митническите органи могат да разрешат следните опростявания:
а)
използване на общо обезпечение или освобождаване от обезпечение;
б)
използване на пломби от специален модел;
в)
освобождаване от изискването да се следва задължителен маршрут;
г)
статус на одобрен изпращач;
д)
статус на одобрен получател;
е)
прилагане на специални опростени процедури за стоки:
i)
превозвани с железопътен транспорт или в големи контейнери;
ii)
превозвани по въздуха;
iii)
превозвани по море;
iv)
превозвани по тръбопроводи;
ж)
прилагане на други опростени процедури, основаващи се на член 97, параграф 2 от Кодекса.
2. Освен ако е предвидено друго в настоящия раздел или в разрешението, при предоставяне на разрешение за ползване на опростяванията, посочени в параграф 1, букви а) и е), тези опростявания се прилагат във всички държави-членки. При разрешение за ползване на опростяванията, посочени в параграф 1, букви б), в) и г), последните се прилагат единствено за операции по общностен транзит, започващи от държавата-членка, където е дадено разрешението. При разрешение за ползване на опростяването, посочено в параграф 1, буква д), последното се прилага само в държавата-членка, където е дадено разрешението.“
54.
В член 373, параграф 1 буква б) се заменя със следното:
„б)
използват редовно режим общностен транзит или чиито митнически органи знаят, че са способни да изпълнят задълженията, свързани с режима, или във връзка с опростяването, посочено в член 372, параграф 1, буква д), получават редовно стоки, поставени под режим общностен транзит, и“.
55.
В член 374 параграф 1 се заменя със следното:
„1. Искането за разрешение за ползване на опростявания, наричано по-долу „искане“, е с дата и подпис. То може да бъде съставено писмено или да се подаде с помощта на техника за електронна обработка на данни, при условията и начините, определени от компетентните органи.“
56.
В член 376 параграф 3 се заменя със следното:
„3. В случай на опростяванията, посочени в член 372, параграф 1, букви б), в) и е), разрешението се представя при всяко поискване от страна на отправното митническо учреждение.“
57.
Член 379 се заменя със следното:
„Член 379
1. Отговорното лице може да използва общо обезпечение или освобождаване от обезпечение в рамките на определен референтен размер.
2. Референтният размер съответства на размера на митническото задължение, което може да възникне по отношение на стоките, които отговорното лице е поставило под режим общностен транзит за минимален период от една седмица.
Този размер се определя от гаранционното митническо учреждение в сътрудничество със заинтересованото лице на базата на:
а)
информацията за превозваните в миналото стоки и прогнозният обем на предстоящите общностни транзитни операции, виден inter alia от търговската и счетоводната документация на заинтересованото лице;
б)
при изчисляване на референтния размер се отчитат най-високите ставки на митни сборове и такси, прилагани за въпросните стоки в държавата-членка на гаранционното митническо учреждение. Общностни стоки, които са превозвани или които ще бъдат превозвани в съответствие с Конвенцията за общ транзитен режим, се разглеждат като необщностни стоки.
Изчислява се размерът на митническото задължение, което може да възникне за всяка транзитна операция. При отсъствие на необходимите данни се приема, че размерът на задължението е 7 000 EUR, освен когато на митническите органи е известна друга информация.
3. Гаранционното митническо учреждение извършва проверка на референтния размер, по-специално по искане от страна на отговорното лице и, при необходимост, коригира този размер.
4. Задължение на всяко отговорно лице е да се увери, че предвид операциите, за които режимът не е завършен, размерът в конкретния случай не превишава референтния размер.
Компютризираните системи на митническите органи обработват и могат да контролират използването на референтния размер за всяка транзитна операция.“
58.
Вмъква се следният член 380а:
„Член 380а
За всяко общо обезпечение и/или всяко освобождаване от обезпечение:
а)
за ползване на обезпечението на отговорното лице се дава „Референтен номер на обезпечението“, свързан с определен референтен размер;
б)
гаранционното митническо учреждение определя и съобщава на отговорното лице първоначален код за достъп към „Референтния номер на обезпечението“.
Отговорното лице може да даде един или няколко кода за достъп до това обезпечение, които се използват от самия него или от представителите му.“
59.
Член 382 се заменя със следното:
„Член 382
1. Общото обезпечение се учредява от поръчител.
2. Документът за поръчителство съответства на образеца в приложение 48. Документът за поръчителство се съхранява в гаранционното митническо учреждение.
3. Член 346, параграф 2 се прилага mutatis mutandis.“
60.
Член 383 се изменя, както следва:
а)
параграф 2 се заменя със следното:
„2. Срокът на валидност на сертификатите не може да надвишава две години. Въпреки това този срок може да бъде продължен еднократно от гаранционното митническото учреждение за не повече от две години.“;
б)
параграф 3 се заличава.
61.
Член 384 се изменя, както следва:
а)
параграф 2 се заменя със следното:
„2. Оттеглянето на разрешението за използване на общо обезпечение или за освобождаване от обезпечение от митническите органи и датата, на която поражда действие прекратяването на задължението на поръчителя от гаранционното митническо учреждение, приело обезпечението, или датата, на която поражда действие прекратяването на задължението от поръчителя, се въвеждат в компютризираната система от гаранционното митническо учреждение.“;
б)
параграф 3 се заменя със следното:
„3. От датата на влизане в сила на оттеглянето или прекратяването сертификатите, издадени за прилагането на член 353, параграф 2, буква б), не могат да се използват за поставянето на стоки под режим общностен транзит и се връщат без отлагане от отговорното лице в гаранционното митническо учреждение.
Всяка държава-членка съобщава на Комисията начините за идентифициране на валидните сертификати, които не са върнати или които са обявени за откраднати, изгубени или фалшифицирани. Комисията информира останалите държави-членки.“;
в)
параграф 4 се заличава.
62.
Член 385 се заличава.
63.
В член 386 параграф 2 се заменя със следното:
„2. Отговорното лице вписва модела, броя и маркировката на използваните пломби в данните на транзитната декларация.
Отговорното лице поставя пломбите най-късно по време на вдигането на стоките.“
64.
В член 387 параграф 2 се заличава.
65.
В член 398 първата алинея се заменя със следното:
„Всяко лице, което желае да извършва операции по общностен транзит без да представя стоките и съответната транзитна декларация в отправното митническо учреждение или на всяко друго място, на което това е разрешено, може да получи статус на одобрен изпращач.“
66.
В член 399 буква б) се заменя със следното:
„б)
срокът, с който разполагат митническите органи след подаване на транзитната декларация от одобрения изпращач, за да осъществят евентуално необходимите проверки преди заминаването на стоките;“.
67.
Член 400 се заменя със следното:
„Член 400
Одобреният изпращач подава транзитна декларация в отправното митническо учреждение. Вдигането на стоките не може да бъде осъществено преди края на срока, предвиден в член 399, буква б).“
68.
Член 401 се заличава.
69.
Член 402 се заменя със следното:
„Член 402
При необходимост одобреният изпращач въвежда в компютризираната система задължителния маршрут, определен в съответствие с член 355, параграф 2, определения съобразно член 356 срок, в който стоките трябва да се представят в получаващото митническо учреждение, както и броя, модела и маркировката на пломбите.“
70.
Членове 403 и 404 се заличават.
71.
Член 406 се заменя със следното:
„Член 406
1. На всяко лице, което желае да получава в помещенията си или на друго определено място стоки, поставени под режим общностен транзит, без да представя стоките или придружаващия транзитен документ в получаващото митническо учреждение, може да бъде предоставен статус на одобрен получател.
2. Счита се, че отговорното лице е изпълнило задълженията си по член 96, параграф 1, буква а) от Кодекса и режим общностен транзит е завършен от момента, в който придружаващият транзитен документ, придружавал пратката, както и стоките в непроменено състояние, са били доставени в рамките на определения срок на одобрения получател в неговите помещения или на мястото, посочено в разрешението, като надлежно са спазени всички мерки за идентифициране.
3. За всяка пратка, която му е доставена в съответствие с параграф 2, по искане от страна на превозвача одобреният получател издава квитанцията, посочена в член 362, който се прилага mutatis mutandis.“
72.
В член 407 параграф 1 се заменя със следното:
„1. Разрешението посочва по-специално:
а)
получаващото митническо учреждение или учреждения, отговорни за стоките, получени от одобрения получател;
б)
срокът, в който одобреният получател трябва да получи от получаващото митническо учреждение чрез съобщение „Разрешение за разтоварване“ съответните данни от съобщението „Предварително уведомление за пристигане“ за целите на прилагане mutatis mutandis на член 361, параграф 3;
в)
изключените видове стоки или направления.“
73.
Член 408 се заменя със следното:
„Член 408
1. За стоките, пристигащи в неговите помещения или на местата, посочени в разрешението, одобреният получател е длъжен:
а)
да информира незабавно получаващото митническо учреждение, отговорно за пристигането на стоките, посредством съобщение „Уведомление за пристигане“, в което са включени инцидентите по време на превоза;
б)
да изчака съобщение „Разрешение за разтоварване“ преди да започне разтоварването;
в)
след получаване на съобщението „Разрешение за разтоварване“ в съответствие с процедурата, определена в разрешението, да изпрати в получаващото митническо учреждение най-късно на третия ден след деня, в който са пристигнали стоките, съобщение „Бележки при разтоварване“, в което са записани всички констатирани разлики;
г)
да предостави на разположение на получаващото митническо учреждение или да му изпрати екземпляр от придружаващия транзитен документ, който е придружавал стоките съгласно условията на разрешението.
2. Получаващото митническо учреждение въвежда в компютризираната система данните от съобщението „Резултати от контрола“.“
74.
Член 408а се заличава.
75.
В член 441, параграф 1 първата алинея се заменя със следното:
„1. Член 353, параграф 5 и точка 23 от приложение 37г се прилагат за товарните списъци, които придружават железопътната товарителница СIМ или предавателната разписка TR.“
76.
В член 442 параграф 1 се заменя със следното:
„1. Когато е приложим режимът за общностен транзит, членове 412-441 не изключват използването на процедурите, предвидени в членове 344-362, член 367 и точка 22 от приложение 37г, и членове 415 и 417 или 429 и 432 все пак се прилагат.“
77.
Член 450а се заменя със следното:
„Член 450а
Срокът, посочен в член 215, параграф 1, трето тире от Кодекса, е:
-
седем месеца, считано от последната дата, на която стоките е следвало да бъдат представени в получаващото митническо учреждение, освен ако е било изпратено искане за събиране на вземане по смисъла на член 365а, при което този срок се удължава с не повече от един месец, или
-
един месец от изтичане на срока, посочен в член 365, параграф 5, когато отговорното лице не е предоставило информация или е предоставило недостатъчна информация.“
78.
В член 450в параграф 1 се заменя със следното:
„1. Когато режимът не е приключен, митническите органи на държавата-членка на изпращане уведомят поръчителя в срок от девет месеца, считано от срока за представяне на стоките пред получаващото митническо учреждение, че режимът не е приключен.“
79.
В член 450г втората алинея се заменя със следното:
„Тези органи информират отправното митническо учреждение и гаранционното митническо учреждение за всички случаи на възникване на митническо задължение във връзка с общностните транзитни декларации, приети от отправното митническо учреждение, както и за предприетите срещу длъжника действия по събиране на въпросните суми. Освен това те информират отправното митническо учреждение за събирането на мита и други такси, за да му дадат възможност да приключи транзитната операция.“
80.
В член 453, параграф 2 „член 314б“ се заменя с „член 314“.
81.
Член 454 се заменя със следното:
„Член 454
1. Настоящият раздел се отнася до превоза на стоки под покритието на карнети ТИР на митническата територия на Общността.
2. Съобщенията, посочени в настоящия раздел, се придържат към структурата и данните, определени от митническите органи при взаимно съгласие помежду им.
3. Титулярят на карнет ТИР подава в отправното или входното митническо учреждение данни за карнета ТИР посредством методи за обработка на данни в съответствие със структурата и съответстващите данни, изложени в приложения 37а и 37в.
4. При вдигане на стоките за операция ТИР отправното или входното митническо учреждение разпечатва придружаващ транзитен документ, който да бъде прикрепен към отрязък № 2 и предава електронните данни на декларираното получаващо или изходно митническо учреждение, като използва съобщението „Предварително уведомление за пристигане“.
5. Данните от карнета ТИР се използват за определяне на правните последици, които могат да възникнат при несъответствие между електронните данни за карнета ТИР и данните в карнета ТИР.
6. Освобождаване от задължението за подаване на данните за карнет ТИР чрез методи за обработка на данни се допуска единствено в следните изключителни случаи:
а)
компютризираната транзитна система на митническите органи не функционира;
б)
приложението за подаване на данни за карнет ТИР посредством методи за електронна обработка на данни не функционира;
в)
връзката между приложението за подаване на данни за карнет ТИР посредством методи за електронна обработка на данни и митническите органи не функционира.
7. Освобождаването по параграф 6, букви б) и в) подлежи на одобрение от страна на митническите органи.“
82.
В член 454а, параграф 2 се вмъква следната буква г):
„г)
използват методи за електронна обработка на данни при контактите си с получаващото митническо учреждение.“
83.
Член 454б се заменя със следното:
„Член 454б
1. По отношение на стоки, пристигащи в неговите помещения или на мястото, посочено в разрешението, посочено в член 454а, одобреният получател спазва следните задължения в съответствие с процедурата, описана в разрешението:
а)
той уведомява незабавно получаващото митническо учреждение за пристигането на стоките посредством съобщението „Уведомление за пристигане“, като включва и информация относно нередности или инциденти по време на превоза;
б)
изчаква съобщението „Разрешение за разтоварване“ преди да разтовари;
в)
без отлагане въвежда резултатите от разтоварването в регистрите си;
г)
най-късно на третия ден след пристигането на стоките изпраща на получаващото митническо учреждение съобщението „Бележки при разтоварване“, като включва информация относно нередности или инциденти.
2. Одобреният получател осигурява незабавното представяне на карнета ТИР и придружаващия транзитен документ пред митническите органи в получаващото митническо учреждение. Тези органи попълват талон № 2 от карнета ТИР и осигуряват връщането на карнета ТИР на титуляря на карнета ТИР или на лицето, което го представлява. Отрязък № 2 се задържа от получаващото или изходното митническо учреждение.
3. Датата на завършване на операция ТИР е датата на въвеждането в регистрите, посочени в параграф 1, буква в).
Въпреки това, в случаите, когато е възникнала нередност или инцидент по време на превоза, датата на завършване на операцията ТИР е датата на съобщението „Резултати от проверката“, посочено в член 455, параграф 4.
4. По искане на титуляря на карнета ТИР одобреният получател издава квитанция, която удостоверява пристигането на стоките в помещенията на одобрения получател и съдържа информация за придружаващия транзитен документ и за карнета ТИР. Квитанцията не може да бъде използвана като доказателство за завършване на операция ТИР по смисъла на член 1, буква г) от Конвенция ТИР или на член 455б.
5. Получаващото митническо учреждение въвежда съобщението „Резултати от проверката“ в компютризираната система.
Митническите органи изпращат също така и данните, предвидени в приложение 10 към Конвенция ТИР.
6. Когато приложението за обработка на данни на одобрения получател не функционира, компетентните органи могат да позволят използването на други средства за връзка с митническите органи в получаващото митническо учреждение.“
84.
В член 454в параграф 2 се заменя със следното:
„2. Завършването на операцията ТИР по смисъла на член 1, буква г) от Конвенция ТИР е осъществено, когато бъдат изпълнени изискванията на член 454б, параграф 1 и първо изречение от параграф 2.“
85.
Член 455 се заменя със следното:
„Член 455
1. Получаващото или изходното митническо учреждение попълва талон № 2, задържа отрязък № 2 и придружаващия транзитен документ и използва съобщението „Уведомление за пристигане“, за да уведоми отправното или входното митническо учреждение за пристигането на стоките в деня на представянето им в получаващото или изходното митническо учреждение.
2. Когато операцията ТИР е завършена в учреждение, различно от първоначално декларираното в транзитната декларация, новото получаващо или изходно митническо учреждение уведомява за получаването отправното или входното митническо учреждение със съобщението „Уведомление за пристигане“.
Отправното или входното митническо учреждение уведомява за получаването първоначално декларираното получаващо или изходно митническо учреждение със съобщението „Препратено уведомление за пристигане“.
3. Съобщението „Уведомление за пристигане“, цитирано в параграфи 1 и 2, не може да бъде използвано като доказателство за завършване на операцията по смисъла на член 455б.
4. Освен в случаите, когато съществува основателна причина, получаващото или изходното митническо учреждение препраща съобщението „Резултати от проверката“ до отправното или входното митническо учреждение най-късно на третия ден след деня на представяне на стоките в получаващото или изходното митническо учреждение. В случаите на прилагане на член 454б обаче получаващото митническо учреждение препраща съобщението „Резултати от проверката“ до отправното или входното митническо учреждение най-късно на шестия ден след пристигането на стоките в помещенията на одобрения получател.
Митническите органи изпращат също така и данните, предвидени в приложение 10 към Конвенция ТИР.
5. В случаите на прилагане на член 454, параграф 6 митническите органи на получаващата или на изходната държава-членка връщат съответната част от отрязък № 2 на карнет ТИР на митническите органи на отправната или входната държава-членка без забавяне и най-късно до осем дни след датата на завършване на операцията ТИР.“
86.
Член 455а се заменя със следното:
„Член 455а
1. Когато митническите органи на отправната или входната държава-членка не са получили съобщението „Уведомление за пристигане“ в срока, в който стоките е трябвало да бъдат представени в получаващото или изходното митническо учреждение, или не са получили съобщението „Резултати от проверката“ до шест дни след получаването на съобщението „Уведомление за пристигане“, тези органи вземат решение за започване на процедура за разследване, за да получат необходимата информация за приключване на операцията ТИР или, когато това не е възможно:
-
за да установят дали е възникнало митническо задължение,
-
за да идентифицират длъжника, и
-
за да определят митническите органи, отговорни за вземане под отчет.
2. Процедурата за разследване започва най-късно седем дни след изтичане на един от сроковете по параграф 1, освен в изключителни случаи, определени от държавите-членки при взаимно съгласие. В случай че митническите органи получат на по-ранен етап информация, че операцията ТИР не е завършена или подозират, че това е така, те незабавно предприемат процедура за разследване.
3. В случай че митническите органи на отправната или входната държава-членка са получили само съобщението „Уведомление за пристигане“, те започват процедура за разследване, като искат от получаващото или изходното митническо учреждение, което е изпратило съобщението „Уведомление за пристигане“, да изпрати съобщението „Резултати от проверката“.
4. В случай че митническите органи в отправното или входното митническо учреждение не са получили съобщението „Уведомление за пристигане“, те започват процедура за разследване, като искат от получаващото или изходното митническо учреждение необходимата информация за приключване на операцията ТИР. Това учреждение отговоря на искането в срок от двадесет и осем дни.
5. Към титуляря на карнета ТИР се отправя искане да предостави необходимата информация за приключване на режима най-късно двадесет и осем дни след началото на процедурата за разследване с получаващото или изходното митническо учреждение, когато операцията ТИР не може да бъде приключена. Титулярят на карнета ТИР трябва да отговори на искането в срок от двадесет и осем дни. По искане на титуляря на карнета ТИР този срок може да бъде удължен с още двадесет и осем дни.
Митническите органи на отправната или входната държава-членка уведомяват също така съответната гарантираща асоциация, без да се засяга уведомлението, което следва да бъде направено в съответствие с член 11, параграф 1 от Конвенция ТИР, и я приканват да представи доказателство за завършването на операцията ТИР.
6. Когато се прилага член 454, параграф 6, митническите органи на отправната или входната държава-членка започват процедурата за разследване, посочена в параграф 1, във всички случаи, когато не са получили доказателство за завършване на операцията ТИР в рамките на два месеца от датата на приемане на карнета ТИР. За целта тези органи отправят искане към митническите органи на получаващата или изходната държава-членка заедно с цялата необходима информация. В случай че органите получат на по-ранен етап информация, че операцията ТИР не е завършена или подозират, че това е така, те незабавно предприемат процедура за разследване. Процедурата за разследване започва също и ако впоследствие се окаже, че доказателството за завършване на операцията ТИР е било фалшифицирано и процедурата за разследване е необходима, за да се постигнат целите по параграф 1.
Процедурата, посочена в параграф 5, се прилага mutatis mutandis.
Митническите органи на получаващата или изходната държавата-членка отговарят в срок от двадесет и осем дни.
7. Когато процедурата за разследване установи, че операцията ТИР е завършена правилно, митническите органи на отправната или входната държава-членка приключват режима и незабавно уведомяват гарантиращата асоциация и титуляря на карнета ТИР и, когато е целесъобразно, митнически органи, които може да са започнали процедура по възстановяване в съответствие с членове 217-232 от Кодекса.“
87.
Вмъква се следният член 455б:
„Член 455б
1. Доказателството, че операцията ТИР е била завършена в срока, предвиден в карнета ТИР, може да бъде предоставено по убедителен за митническите органи начин под формата на документ, заверен от митническите органи на получаващата или изходната държава-членка, който идентифицира стоките и доказва, че те са били представени пред получаващото или изходното митническо учреждение или, когато се прилага член 454а, пред одобрен получател.
2. Операцията ТИР се счита за завършена и когато титулярят на карнета ТИР или гарантиращата асоциация представят по убедителен за митническите органи начин един от следните документи, идентифициращи стоките:
а)
митнически документ, издаден в трета страна, за определяне на митническо направление на стоките;
б)
документ, издаден в трета страна, заверен от митническите органи на тази страна, който удостоверява, че стоките се считат за намиращи се в свободно обращение в съответната трета страна.
3. Документите, посочени в букви а) и б), могат да бъдат заменени от техни копия или фотокопия, заверени като автентични копия от органа, заверил оригиналните документи, от органите на съответните трети страни или от органите на някоя от държавите-членки.“
88.
Член 456 се изменя, както следва:
а)
в параграф 1 се добавя следната алинея:
„Срокът, посочен в член 215, параграф 1, трето тире от Митническия кодекс, е седем месеца от най-късната дата, на която стоките е следвало да бъдат представени в получаващото или изходното митническо учреждение.“;
б)
параграф 2 се заменя със следното:
„2. Членове 450б и 450г се прилагат mutatis mutandis по отношение на процедурата по събиране във връзка с режима ТИР.“
89.
Член 457б се заменя със следното:
„Член 457б
1. Когато операция ТИР се отнася за същите стоки като тези, посочени в член 340а, или когато митническите органи счетат за необходимо, отправното или входното митническо учреждение може да определи маршрут за пратката.
2. Митническите органи на държавата-членка, в която се намира пратката, отбелязват необходимата информация в придружаващия транзитен документ и в талон № 1 от карнет ТИР в случаите, когато:
а)
маршрутът е променен по молба на титуляря на карнета ТИР;
б)
превозвачът се е отклонил от определения маршрут в случай на непреодолима сила.
Получаващото или изходното митническо учреждение въвежда необходимата информация в компютризираната система.
3. В случаите, посочени в параграф 2, буква б), пратката, придружаващият транзитен документ и карнетът ТИР се представят незабавно пред най-близките митнически органи.“
90.
В член 458, параграф 1 последното изречение от втората алинея се заменя със следното:
„Комисията ще разпространи тази информация сред останалите държави-членки чрез официалната страница на Европейския съюз в интернет.“
91.
В член 496 буква в) се заличава.
92.
В член 843 параграф 2 се заличава.
93.
В приложение 30А, точка 1 Встъпителни бележки към таблиците, бележка 5 Опростени процедури, точка 5.1 числото „288“ се заличава.
94.
В приложение 37, дял I, точка А, буква в) първото изречение се заменя със следното:
„в)
когато правилата на Общността изрично предвиждат тяхното използване, по-специално в рамките на режим общностен транзит, по отношение на транзитната декларация за пътници и на аварийната процедура.“
95.
В приложение 37а, дял II, буква Б „Подробности за данните в транзитната декларация“ се изменя, както следва:
а)
в група данни „ТРАНЗИТНА ОПЕРАЦИЯ“, в „Идентификационни данни при преминаване на границата“ (клетка 21) текстът се заменя със следното:
„Вид/дължина: бц. 27
Съгласно приложение 37 използването на това поле не е задължително за държавите-членки.“;
б)
в група данни „СТОКИ - Кодове за чувствителни стоки“ (клетка 31) текстът се заменя със следното:
„КОДОВЕ ЗА ЧУВСТВИТЕЛНИ СТОКИ
(клетка 31)
Брой: 9
Тази група данни се използва, когато транзитната декларация се отнася до стоки, изброени в списъка от приложение 44в.
Код за чувствителни стоки
(клетка 31)
Вид/Дължина: ц. 2
Кодът, фигуриращ в приложение 37в, се използва, ако тарифният код на стоките не е достатъчен за безсъмненото идентифициране на стока от списъка в приложение 44в.
Чувствителни стоки количество
(клетка 31)
Вид/Дължина: ц. 11,3
Това поле се използва, когато транзитната декларация се отнася до стоките, изброени в списъка от приложение 44в.“;
в)
в група данни „КОЛЕТИ“ (клетка 31) текстът в полето „Маркировки и номера на колетите“, „Вид колети“ и „Брой колети“ се заменя със следното:
„Маркировки и номера на колетите
(клетка 31)
Вид/дължина: бц. 42
Това поле се използва, когато полето „Вид колети“ съдържа различни от фигуриращите в приложение 37в кодове за насипни стоки (VQ, VG, VL, VY, VR или VO) или за „Неопаковани стоки“ (NE, NF, NG). Когато в полето „Вид колети“ се съдържа някой от посочените по-горе кодове, използването на това поле не е задължително.
Вид колети
(клетка 31)
Вид/дължина: а2
Използват се кодовете за колетите, посочени в клетка 31 от приложение 38.
Брой колети
(клетка 31)
Вид/дължина: ц. 5
Това поле се използва когато полето „Вид колети“ съдържа различни от фигуриращите в приложение 37в кодове за насипни стоки (VQ, VG, VL, VY, VR или VO) или за „Неопаковани стоки“ (NE, NF, NG). Когато в полето „Вид колети“ се съдържа някой от посочените по-горе кодове, това поле може да не се използва.“;
г)
в група данни „ПРЕДСТАВЕНИ ДОКУМЕНТИ/СЕРТИФИКАТИ“ (клетка 44) текстът след „Брой: 99“ се заменя със следното:
„Групата данни се използва за съобщения ТИР. В останалите случаи тя се използва съгласно приложение 37. В случай че се използва групата данни, трябва да бъде използвано поне едно от следните полета.“
96.
В приложение 37в се добавят следните точки 9 и 10:
„9.
За поле „Вид декларация“ (клетка 1): за декларации ТИР да се използва код „ТИР“.
10.
За поле „Вид обезпечение“ (клетка 52): за съобщения ТИР се използва код „B“.“
97.
Вмъква се приложение 37г, включено в приложение I към настоящия регламент.
98.
Приложение 38 се изменя, както е посочено в приложение II към настоящия регламент.
99.
В приложение 44а, дял I точка 1 се заменя със следното:
„1.
Определение
1.1.
Товарният списък е документ, който има посочените в настоящото приложение характеристики.
1.2.
Той може да се използва заедно с транзитната декларация в контекста на прилагане на член 353, параграф 2.“
100.
Приложение 44б се изменя, както следва:
а)
точка 3.1 се заменя със следното:
„3.1.
Формулярите се отпечатват на достатъчно здрава хартия, която да не позволява лесно разкъсване или намачкване при нормална употреба. Цветът на хартията е бял.“;
б)
точка 4.3 се заменя със следното:
„4.3.
Формулярите съдържат името и адреса на печатницата или знак, чрез който тя може да бъде идентифицирана, както и идентификационен номер.“
101.
Приложение 44в се заменя с текста, съдържащ се в приложение III към настоящия регламент.
102.
Приложение 45а се изменя, както следва:
а)
в глава I екземпляр B от образеца на „Придружаващ транзитен документ“ се заличава;
б)
глава II се заменя с текста, включен в приложение IV към настоящия регламент.
103.
Приложение 45б се изменя, както е посочено в приложение V към настоящия регламент.
104.
В приложение 46б втората колона от таблицата се изменя, както следва:
а)
коментарът към критерий 1 „Достатъчен опит“ се заменя със следното:
„Достатъчен опит се доказва от лицето чрез правилното и редовно използване на режим общностен транзит в качеството му на отговорно лице през следните периоди, предшестващи искането за намаление:
-
шест месеца при прилагането на член 380, параграф 2, буква а) и член 381, параграф 1,
-
една година при прилагането на член 380, параграф 2, буква б) и член 381, параграф 2, буква а),
-
две години при прилагането на член 380, параграф 3 и член 381, параграф 2, буква б).“;
б)
коментарът към критерий 2 „Тясно сътрудничество с митническите органи“ се заменя със следното:
„Сътрудничеството между отговорното лице и митническите органи се счита за тясно, когато отговорното лице използва в управлението на своите транзитни операции специални мерки, които предоставят на посочените органи по-добри възможности за контрол и защита на съответните интереси.
Тези мерки, които следва да са удовлетворителни за митническите органи, се отнасят inter alia до:
-
условията за попълване на транзитните декларации, или
-
съдържанието на тези декларации, като отговорното лице предоставя допълнителна информация в случаите, когато тези данни не са задължителни, или
-
методите за изпълнение на формалностите за поставяне на стоките под този режим (напр. когато отговорното лице представя декларациите си в едно и също митническо учреждение).“
105.
Приложение 47а се изменя, както следва:
а)
точка 1 се заменя със следното:
„1.
Ситуации, при които се допуска временна забрана за използване на общо обезпечение в намален размер или за използване на общо обезпечение
1.1.
Временна забрана за използване на общо обезпечение в намален размер
По смисъла на член 94, параграф 6 от Кодекса „особени обстоятелства“ представляват ситуация, при която е установено, че в значителен брой случаи с участието на няколко отговорни лица, при които правилното функциониране на режима е застрашено въпреки прилагането на член 384 или член 9 от Кодекса, общото обезпечение в намален размер, посочено в член 94, параграф 4 от Кодекса, вече не е достатъчно за гарантиране заплащането в предвидените срокове на митническите задължения, възникнали вследствие на отклоняването от режим общностен транзит на стоки, посочени в списъка от приложение 44в.
1.2.
Временна забрана за използване на общо обезпечение
По смисъла на член 94, параграф 7 от Кодекса „измама в големи размери“ означава ситуация, при която е установено, че въпреки прилагането на член 384, член 9 от Кодекса и, когато е уместно, член 94, параграф 6 от Кодекса, общото обезпечение, посочено в член 94, параграф 2, буква б) от Кодекса, вече не е достатъчно за гарантиране заплащането в предвидените срокове на митническите задължения, възникнали при отклоняването от режим общностен транзит на стоки, посочени в списъка от приложение 44в. В тази връзка се вземат предвид обемът на това отклоняване и обстоятелствата, при които то се осъществява, по-специално когато те са следствие от дейности на организираната престъпност в международен план.“;
б)
в точка 2 подточка 2.2 се заличава;
в)
в точка 3 второто тире се заличава;
г)
в точка 4 подточка 4.3 се заменя със следното:
„4.3.
Когато компетентните органи предоставят дерогация, те вписват в клетка 8 на сертификата за общо обезпечение следния израз:
-
ИЗПОЛЗВАНЕ БЕЗ ОГРАНИЧЕНИЯ - 99209“.
106.
В приложение 51б точка 1.2.1 се заменя със следното:
„1.2.1.
Когато общото обезпечение не може да се използва, тъй като стоките са посочени в списъка от приложение 44в, в клетка 8 на сертификата трябва да се впише следното:
-
Ограничена валидност - 99200“.
107.
Приложение 67 - Формуляри за заявление и разрешение - се изменя, както следва:
а)
във втория ред на заглавието, между думата „членове“ и „292“, се вмъкват числата „253б“, „253в“, „253з“ и „253л“;
б)
след общите забележки и преди формуляра „Заявление за разрешение за ползване на митнически икономически режим/специфично предназначение“ се вмъкват формулярите и обяснителните бележки, посочени в приложение VI към настоящия регламент;
в)
след формуляра „Разрешение за използване на режим пасивно усъвършенстване, формуляр продължение“, заглавието ОБЯСНИТЕЛНИ БЕЛЕЖКИ се заменя, със следното:
„ОБЯСНИТЕЛНИ БЕЛЕЖКИ КЪМ ФОРМУЛЯРА ЗА МИТНИЧЕСКИ ИКОНОМИЧЕСКИ РЕЖИМ И СПЕЦИФИЧНО ПРЕДНАЗНАЧЕНИЕ“.
Член 2
До 1 януари 2012 г. митническите органи преразглеждат в съответствие с член 253, параграф 8 от Регламент (ЕИО) № 2454/93 разрешенията за опростена декларация и процедура за оформяне на място, издадени преди датата, посочена в член 3, параграф 3 от настоящия регламент, и издават нови разрешения в съответствие с Регламент (ЕИО) № 2454/93, както е изменен с настоящия регламент.
Член 3
1. Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
2. Член 1, точки 2, 3, 5-12, 27-48, 51-76, 92, 94, точка 95, букви а), б) и в), точки 97-100 и 102-106 се прилагат от 1 юли 2008 г.
3. Член 1, точки 1, 4, 13, 14, 16-24, 26, 80-85, 87, 89, 90, 91, точка 95, буква г), и точки 96, 101 и 107 се прилагат от 1 януари 2009 г.
4. Член 1, точки 49, 50, 77, 78, 79, 86 и 88 се прилагат от 1 юли 2009 г.
5. Член 1, точки 15, 25 и 93 се прилагат от 1 януари 2011 г.
6. Член 1, точка 2 се прилага до 30 юни 2009 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 17 ноември 2008 година.
REGLAMENTO (CE) N o 1192/2008 DE LA COMISIÓN
de 17 de noviembre de 2008
por el que se modifica el Reglamento (CEE) no 2454/93, por el que se fijan determinadas disposiciones de aplicación del Reglamento (CEE) no 2913/92 del Consejo por el que se establece el Código Aduanero Comunitario
LA COMISIÓN DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS,
Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea,
Visto el Reglamento (CEE) no 2913/92 del Consejo, de 12 de octubre de 1992, por el que se aprueba el Código Aduanero Comunitario (1), y, en particular, su artículo 247,
Considerando lo siguiente:
(1)
El Reglamento (CEE) no 2454/93 de la Comisión (2) establece en la actualidad las disposiciones relativas a las autorizaciones únicas en las que intervengan las administraciones aduaneras de más de un Estado miembro solo para los regímenes aduaneros económicos y de destino especial.
(2)
Atendiendo a la estrategia de Lisboa, cuyo objetivo es hacer de la Unión Europea la economía más competitiva del mundo, es indispensable crear un entorno moderno y simplificado, que reúna las condiciones para implantar un verdadero mercado interior en el que se potencie la competitividad comercial y se evite el falseamiento de la competencia entre empresas de distintos Estados miembros. Las autorizaciones únicas de procedimientos simplificados, así como la autorización única integrada, permiten a los operadores centralizar y agrupar las funciones de contabilidad, logística y distribución, con las consiguientes economías de costes administrativos y de transacción, y representan una auténtica simplificación. Resulta, por tanto, oportuno hacer extensivas las disposiciones relativas a las autorizaciones únicas a la utilización de la declaración simplificada y al procedimiento de domiciliación.
(3)
En consecuencia, conviene unificar las actuales definiciones de «autorización única» relativas a los regímenes aduaneros económicos y de destino especial con las referentes a la declaración simplificada y al procedimiento de domiciliación, dada la posibilidad de utilizar estos regímenes y procedimientos de manera combinada.
(4)
El Reglamento (CE) no 1875/2006 de la Comisión (3) por el que se modifica el Reglamento (CEE) no 2454/93establece los datos que deben declararse, como mínimo, con arreglo al procedimiento de declaración simplificada o que deben consignarse en los registros con arreglo al procedimiento de domiciliación. De acuerdo con el sistema de autorizaciones únicas, los datos que deben declararse, como mínimo, con arreglo al procedimiento de declaración simplificada deben representar el máximo de información que puede facilitarse a la aduana de otro Estado miembro.
(5)
Dado que los certificados OEA y, en particular, los de simplificaciones aduaneras, se combinarán con frecuencia con autorizaciones únicas, procede armonizar las disposiciones relativas a la concesión, suspensión y revocación de ambos tipos de autorización en la medida de lo posible, así como las relativas a los registros destinados a permitir la oportuna auditoría del procedimiento.
(6)
Los transportistas, transitarios y agentes de aduanas titulares de un certificado OEA tienen un mejor acceso acceso a las simplificaciones aduaneras, incluido el recurso a la declaración simplificada y al procedimiento de domiciliación. Cabe, por tanto, disponer que la autorización de declaración simplificada o de procedimiento de domiciliación pueda concederse a personas que actúen como representantes, siempre que satisfagan determinados criterios y condiciones.
(7)
Es preciso mejorar el procedimiento de solicitud y concesión de autorizaciones únicas, reduciendo el lapso de tiempo necesario para el intercambio de información y definiendo normas comunes, a fin de evitar retrasos en la concesión de dichas autorizaciones. Esas normas deben permitir a las autoridades aduaneras supervisar y controlar las operaciones efectuadas en el marco de autorizaciones únicas, sin que ello requiera un dispositivo administrativo desproporcionado respecto de las necesidades económicas correspondientes.
(8)
A fin de lograr una armonización en el mercado único, los criterios y condiciones de concesión de autorizaciones nacionales y de autorizaciones únicas de declaración simplificada o de procedimiento de domiciliación deben ser idénticos.
(9)
Es preciso establecer normas comunes de cara a la modificación, suspensión y revocación de autorizaciones de declaración simplificada o de procedimiento de domiciliación, de modo que se garanticen unas mismas prácticas en todo el territorio aduanero de la Comunidad.
(10)
A fin de alcanzar el objetivo de mejorar los procedimientos de solicitud y autorización, es necesario implantar un sistema electrónico de comunicaciones y bases de datos en relación con las autorizaciones únicas, que se utilizará en el intercambio de información y comunicación entre autoridades aduaneras, para informar a la Comisión y a los operadores económicos. Este sistema debe constituir una extensión del sistema de información y comunicación previsto en relación con la concesión de certificados OEA.
(11)
Tras un período transitorio, únicamente debe permitirse utilizar la declaración simplificada o el procedimiento de domiciliación a los operadores económicos que presenten declaraciones de aduana o notificaciones por vía electrónica, tal como exige la creación de un entorno simplificado y sin soporte papel.
(12)
Resulta oportuno aclarar que, con el consentimiento de la autoridad o autoridades que intervienen en la concesión de la autorización, las declaraciones de aduana pueden presentarse en aduanas distintas de aquella donde las mercancías se presenten o vayan a presentarse o a ponerse a disposición para su control.
(13)
En cuanto a los trámites de tránsito conviene que, cuando se realicen mediante técnicas electrónicas de tratamiento de datos, hasta la fecha en que sea aplicable el Reglamento (CE) no 1875/2006. La declaración sumaria se acepte sobre la base del mensaje «aviso anticipado de llegada».
(14)
De acuerdo con el Reglamento (CEE) no 2454/93 a tenor de su modificación por el Reglamento (CE) no 837/2005 del Consejo (4), que obliga a presentar las declaraciones de tránsito mediante procedimientos informáticos a partir del 1 de julio de 2005, todos los operadores deberían presentar sus declaraciones de tránsito en el sistema de tránsito informatizado aduanero. Por otra parte, debería permitirse a los viajeros la presentación de declaraciones de tránsito por escrito ante las autoridades aduaneras, que deberían garantizar el intercambio de datos de tránsito entre las autoridades aduaneras mediante tecnologías de la información y redes informáticas.
(15)
El Convenio de 20 de mayo de 1987 relativo a un régimen común de tránsito (5) se han modificado para responder a la obligación de presentar las declaraciones de tránsito común por el procedimiento normal, utilizando las técnicas electrónicas de tratamiento de datos, y las disposiciones paralelas de la legislación comunitaria deberían adaptarse en consecuencia.
(16)
En estas circunstancias, las disposiciones de aplicación del régimen de tránsito comunitario basadas en la presentación de declaraciones de tránsito por escrito, incluidas las disposiciones aplicables a los documentos conexos a la declaración, deberían adaptarse a la obligación de presentar las declaraciones de tránsito comunitarias por el procedimiento normal, utilizando técnicas electrónicas de tratamiento de datos.
(17)
Exceptuando en el caso de los viajeros, la utilización de las declaraciones por escrito y los documentos conexos debería limitarse al procedimiento de emergencia que permite a los operadores efectuar las operaciones de tránsito cuando el sistema de tránsito informatizado aduanero o la aplicación del expedidor autorizado o del obligado principal no funcionan, o cuando no funciona la red entre estos últimos y las autoridades aduaneras.
(18)
Es preciso aplicar a las operaciones TIR que se llevan a cabo dentro del territorio aduanero de la Comunidad procedimientos informáticos, a fin de lograr un intercambio eficaz de datos y asegurar un nivel de control aduanero similar al del régimen de tránsito común/comunitario.
(19)
Resulta oportuno integrar las operaciones TIR realizadas en el territorio aduanero de la Comunidad en el entorno electrónico establecido por el Reglamento (CE) no 1875/2006, que prevé la presentación de declaraciones previas a la llegada y salida por medios electrónicos.
(20)
El recurso a datos electrónicos suprimirá, en principio, la necesidad de devolver la parte pertinente de la hoja no 2 del cuaderno TIR dentro del territorio aduanero de la Comunidad siempre que se utilice el sistema informatizado y, en consecuencia, reducirá el número de procedimientos de búsqueda innecesarios. Asimismo, mejorará previsiblemente la eficiencia y seguridad de las operaciones TIR, dado que el sistema informatizado agiliza su supervisión, y aportará ventajas tangibles tanto a las Administraciones de aduanas como a los operadores económicos.
(21)
Resulta oportuno prever que el titular del cuaderno TIR comunique los datos en él contenidos en la aduana de partida o de entrada empleando procedimientos informáticos. No obstante, las posibles consecuencias jurídicas derivadas de una discrepancia entre los datos electrónicos del cuaderno TIR y el cuaderno TIR propiamente dicho deben determinarse sobre la base de la información contenida en este último, con arreglo al Convenio TIR. Los trámites en los que intervengan partes distintas de las autoridades aduaneras de la Comunidad, incluida la utilización del cuaderno TIR como prueba de garantía internacional, deben seguir cumplimentándose sobre la base de dicho cuaderno.
(22)
Las dispensas de la obligación de presentar los datos del cuaderno TIR por procedimientos informáticos solo deben estar permitidas en casos excepcionales, cuando no funcionen el sistema de tránsito informatizado de las aduanas o la aplicación para presentar la declaración, o la red de conexión entre ambos.
(23)
En aras de la claridad, resulta oportuno hacer referencia en el artículo 453, apartado 2, del Reglamento (CEE) no 2454/93, a la norma que hace posible el establecimiento del carácter comunitario de las mercancías transportadas al amparo del régimen TIR.
(24)
Las especificaciones relativas a los datos del cuaderno TIR en formato electrónico que deberán introducirse en el sistema informatizado deben integrarse en las normas y códigos correspondientes a las declaraciones electrónicas de tránsito que se especifican en los anexos 37 bis y 37 quater.
(25)
A fin de simplificar y acelerar la publicación de cualquier cambio introducido en la lista de oficinas centralizadoras designadas por los Estados miembros para coordinar las acciones contra las infracciones o irregularidades cometidas en relación con los cuadernos ATA, resulta oportuno que esa publicación se realice a través de las páginas oficiales de la Unión Europea en Internet.
(26)
La revisión periódica de la lista de las mercancías que presentan mayores riesgos de fraude en el transcurso de una operación de tránsito, según se establece en el anexo 44 quater del Reglamento (CEE) no 2454/93, realizada de conformidad con el artículo 340 bis del mismo Reglamento utilizando la información obtenida de los Estados miembros, ha revelado que ya no se considera que algunas de las mercancías que figuran en esa lista presenten mayores riesgos de fraude. Por lo tanto, procede ajustar en consecuencia la lista que figura en el anexo 44 quater.
(27)
El anexo 67 del Reglamento (CEE) no 2454/93 contiene un formulario común de solicitud y de autorización para regímenes aduaneros económicos y de destino especial. Dicho formulario debe utilizarse tanto cuando hay una sola como cuando hay más de una Administración aduanera interesada. Resulta oportuno hacer extensiva la aplicación del anexo 67 a los casos de solicitud de autorización de declaración simplificada o de procedimiento de domiciliación, tanto a nivel nacional como en el supuesto de intervención de más de una Administración aduanera.
(28)
Conviene pues modificar el Reglamento (CEE) no 2454/93 en consecuencia.
(29)
Dado que las modificaciones introducidas por la Decisión 1/2008 del Comité conjunto de Tránsito Común de la CE-AELC de 16 de junio de 2008 por el que se modifica el Convenio de 20 de mayo de 1987 sobre un procedimiento común de tránsito se aplican desde el 1 de julio de 2008 al 1 de julio de 2009, las disposiciones correspondientes del presente Reglamento deben aplicarse durante el mismo período.
(30)
Las medidas previstas en el presente Reglamento se ajustan al dictamen del Comité del código aduanero.
HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
Artículo 1
El Reglamento (CE) no 2454/93 queda modificado como sigue:
1)
En el artículo 1, se insertan los apartados 13, 14 y 15 siguientes:
«13.
Autorización única: toda autorización para emplear uno de los procedimientos que se especifican a continuación en la que intervengan las Administraciones aduaneras de más de un Estado miembro:
-
procedimiento de declaración simplificada, con arreglo al artículo 76, apartado 1, del Código, o
-
procedimiento de domiciliación, con arreglo al artículo 76, apartado 1, del Código, o
-
regímenes aduaneros económicos, con arreglo al artículo 84, apartado 1, letra b), del Código, o
-
régimen de destino especial, con arreglo al artículo 21, apartado 1, del Código.
14.
Autorización integrada: toda autorización para utilizar más de uno de los procedimientos mencionados en el apartado 13; estas autorizaciones podrán adoptar la forma de autorización única integrada cuando intervenga más de una Administración aduanera.
15.
Autoridad aduanera otorgante: la autoridad aduanera que concede la autorización.».
2)
En el artículo 183, el apartado 3 se sustituye por el texto siguiente:
«3. La declaración sumaria para las mercancías que antes de su presentación en aduana hayan circulado con arreglo a un procedimiento de tránsito cuyos trámites se hayan realizado mediante técnicas electrónicas de tratamiento de datos estará constituida por los datos de la declaración de tránsito transmitidos a la oficina de destino por medio del mensaje “Aviso anticipado de llegada”.
La declaración sumaria estará constituida por el ejemplar del documento de tránsito o del documento de acompañamiento de tránsito destinado a la aduana de destino cuando se aplique el artículo 353, apartado 2.».
3)
El artículo 199, los apartados 1 y 2 se sustituyen por los apartados siguientes:
«1. Sin perjuicio de la eventual aplicación de disposiciones sancionadoras, la presentación en una aduana de una declaración firmada por el declarante o por su representante, o de una declaración de tránsito presentada mediante las técnicas electrónicas de tratamiento de datos, constituirá un compromiso con arreglo a las disposiciones vigentes por lo que respecta a:
-
la exactitud de las indicaciones que figuren en la solicitud,
-
la autenticidad de los documentos presentados, y
-
el cumplimiento de todas las obligaciones inherentes a la inclusión de las mercancías de que se trate en el régimen considerado.
2. Cuando el declarante utilice sistemas informáticos para la edición de sus declaraciones en aduana, incluidas las declaraciones de tránsito realizadas con arreglo al artículo 353, apartado 2, letra b), las autoridades aduaneras podrán prever que se sustituya la firma manuscrita por otra técnica de identificación que podrá eventualmente basarse en la utilización de códigos. Esta posibilidad solo se concederá si se cumplen las condiciones técnicas administrativas fijadas por las autoridades aduaneras.
Las autoridades aduaneras podrán asimismo prever que las declaraciones que hayan sido realizadas por medio de sistemas informáticos aduaneros, incluidas las declaraciones de tránsito realizadas con arreglo al artículo 353, apartado 2, letra b), se autentiquen directamente mediante estos sistemas, en lugar de la colocación manual o mecánica del sello de la aduana y de la firma del funcionario competente.».
4)
En el artículo 201 se añade el apartado 3 siguiente:
«3. Las autoridades aduaneras podrán permitir que la declaración de aduana se presente en una aduana distinta de aquella donde las mercancías se presenten o vayan a presentarse o a ponerse a disposición para su control, siempre que se satisfaga una de las siguientes condiciones:
a)
que las aduanas contempladas enla frase introductoria se hallen en el mismo Estado miembro;
b)
que el titular de una autorización única de declaración simplificada o de procedimiento de domiciliación vaya a incluir la mercancía en un régimen aduanero.».
5)
En el artículo 202 se añade el apartado 3 siguiente:
«3. La presentación de la declaración de tránsito comunitario y de las mercancías en la aduana de partida en los días y las horas establecidos por las autoridades aduaneras.
La aduana de partida, a petición y expensas del obligado principal, podrá autorizar que las mercancías se presenten en otro lugar.».
6)
El artículo 203 se sustituye por el texto siguiente:
«Artículo 203
1. La fecha de admisión de la declaración deberá figurar en ella.
2. La aduana de partida aceptará y registrará la declaración de tránsito comunitario durante el horario y los días de apertura establecidos por las autoridades aduaneras.».
7)
En el artículo 205, apartado 3, los guiones quinto y sexto se sustituyen por el texto siguiente:
«-
la posibilidad de que los interesados utilicen listas de carga a efectos del cumplimiento de las formalidades de tránsito comunitario cuando se aplican el artículo 353, apartado 2, o el artículo 441, para los envíos que comprenden varias clases de mercancías,
-
la edición, por medios informáticos públicos o privados en las condiciones fijadas por los Estados miembros, en su caso sobre papel virgen, de declaraciones de importación, de tránsito cuando se aplique el artículo 353, apartado 2, o de exportación, así como de los documentos que deban acreditar el carácter comunitario de mercancías que no circulen bajo el régimen de tránsito comunitario interno.».
8)
En el artículo 208, el apartado 2 se sustituye por el texto siguiente:
«2. Cuando el régimen de tránsito comunitario o común vaya precedido o seguido de otro régimen aduanero, se podrá presentar un legajo que incluya el número de ejemplares necesarios para el cumplimiento de las formalidades relativas al régimen de tránsito, cuando se aplique el artículo 353, apartado 2, y al régimen aduanero precedente o siguiente.».
9)
En el artículo 215, apartado 1, los párrafos segundo y tercero se sustituyen por el texto siguiente:
«Este papel será de color blanco para todos los ejemplares. No obstante, en lo que se refiere a los ejemplares relativos al tránsito comunitario utilizados con arreglo a lo dispuesto en el artículo 353, apartado 2, las casillas 1 (en lo que se refiere a la primera y la tercera subcasilla), 2, 3, 4, 5, 6, 8, 15, 17, 18, 19, 21, 25, 27, 31, 32, 33 (en lo que se refiere a la primera subcasilla de la izquierda), 35, 38, 40, 44, 50, 51, 52, 53, 55 y 56 tendrán un fondo verde.
Los formularios se imprimirán en color verde.».
10)
En el artículo 219, el apartado 1 se sustituye por el texto siguiente:
«1. Las mercancías que sean objeto de la declaración de tránsito se presentarán junto con el documento de transporte.
Las autoridades aduaneras de la aduana de partida podrán dispensar de la presentación de dicho documento en el momento en que se lleven a cabo las formalidades, siempre que se tenga a disposición de aquellas.
Sin embargo, deberá presentarse el documento de transporte cuando, en el transcurso del mismo, así lo soliciten las autoridades aduaneras o cualquier otra autoridad habilitada.».
11)
En el artículo 247 se añade el apartado 5 siguiente:
«5. Para la aplicación del régimen de tránsito comunitario, la aduana de partida introducirá los datos correspondientes en el sistema informático, en función de los resultados de la comprobación.».
12)
En el artículo 249 se añade el apartado 3 siguiente:
«3. Para la aplicación del régimen de tránsito comunitario, si los resultados de la comprobación lo permiten, la aduana de partida concederá el levante de las mercancías y registrará la fecha del levante en el sistema informático.».
13)
En la parte I, título IX, capítulo 1, se inserta el siguiente encabezamiento antes del artículo 253:
«Sección 1
Generalidades».
14)
En el artículo 253 se añaden los apartados 4 a 8 siguientes:
«4. Cualquier persona podrá solicitar una autorización de declaración simplificada o de procedimiento de domiciliación, bien para uso propio, bien para uso en calidad de representante, siempre que existan registros y procedimientos adecuados que permitan a la autoridad aduanera otorgante identificar a las personas representadas y realizar los oportunos controles aduaneros.
La misma solicitud podrá presentarse en relación con una autorización integrada, sin perjuicio de lo dispuesto en el artículo 64 del Código.
5. La utilización de la declaración simplificada o del procedimiento de domiciliación estará supeditada a la constitución de una garantía que cubra el importe de los derechos de importación y demás gravámenes.
6. El titular de la autorización deberá satisfacer los criterios y condiciones establecidos en el presente capítulo y cumplir con las obligaciones que se deriven de la autorización, sin perjuicio de las obligaciones del declarante y de las normas que regulen el nacimiento de la deuda aduanera.
7. El titular de la autorización estará obligado a informar a la autoridad aduanera otorgante de cualquier circunstancia que surja tras la concesión de esta autorización y que pueda influir en su mantenimiento o su contenido.
8. La autoridad aduanera otorgante procederá a una reevaluación de las autorizaciones de declaración simplificada o de procedimiento de domiciliación en los siguientes casos:
a)
modificación importante de la legislación comunitaria correspondiente;
b)
indicios razonables de que el titular de la autorización ya no cumple las condiciones aplicables.
En el caso de que se autorice la declaración simplificada o el procedimiento de domiciliación a un solicitante que lleve establecido menos de tres años, se procederá a una estrecha supervisión durante el primer año posterior a la expedición de la autorización.».
15)
En el artículo 253 bis, se añade el párrafo siguiente:
«La utilización de la declaración simplificada o del procedimiento de domiciliación estará supeditada a la presentación de declaraciones de aduana y notificaciones por vía electrónica.».
16)
En la parte I, título IX, capítulo 1, se inserta la siguiente sección 2 tras el artículo 253 bis:
«Sección 2
Concesión, suspensión y revocación de autorizaciones de declaración simplificada o de procedimiento de domiciliación
Artículo 253 ter
1. Las solicitudes de autorización de declaración simplificada o de procedimiento de domiciliación se cursarán utilizando el formulario que figura en el anexo 67 o su correspondiente formato electrónico.
2. Si la autoridad aduanera otorgante determina que la solicitud no contiene todos los datos necesarios, pedirá al solicitante, en un plazo de 30 días naturales a partir de la recepción de la solicitud, que le proporcione la información pertinente, indicando los motivos de su petición.
3. La solicitud será denegada en caso de que:
a)
no se ajuste a lo dispuesto en el apartado 1;
b)
no se haya presentado a las autoridades aduaneras competentes;
c)
el solicitante haya sido condenado por una infracción penal grave relacionada con su actividad económica;
d)
el solicitante esté inmerso en un procedimiento de concurso en el momento de presentar la solicitud.
4. Antes de conceder una autorización de declaración simplificada o de procedimiento de domiciliación, las autoridades aduaneras auditarán los registros del solicitante, a menos que puedan aprovecharse los resultados de una auditoría previa.
Artículo 253 quater
1. La autorización de declaración simplificada se concederá siempre que se satisfagan los criterios y condiciones establecidos en el artículo 14 nonies, salvedad hecha del apartado 1, letra c), en el artículo 14 decies, letras d), e) y g), y en el artículo 14 undecies.
La autorización de procedimiento de domiciliación se concederá siempre que se satisfagan los criterios y condiciones establecidos en el artículo 14 nonies, salvedad hecha del apartado 1, letra c), y en los artículos 14 decies y 14 undecies.
A la hora de conceder las autorizaciones a que se refieren los párrafos primero y segundo, las autoridades aduaneras aplicarán lo dispuesto en el artículo 14 bis, apartado 2 y utillizarán el formulario de autorización que figura en el anexo 67.
2. Cuando el solicitante sea titular del certificado OEA a que se refiere el artículo 14 bis, apartado 1, letras a) o c), se considerará que se cumplen los criterios y condiciones a que se refiere el apartado 1 del presente artículo.
Artículo 253 quinquies
1. La autoridad aduanera otorgante suspenderá la autorización de declaración simplificada o de procedimiento de domiciliación en caso de que:
a)
se haya comprobado el incumplimiento de los criterios y condiciones contemplados en el artículo 253 quater, apartado 1;
b)
las autoridades aduaneras tengan motivos suficientes para presumir que el titular de la autorización u otra de las personas contempladas en el artículo 14 nonies, apartado 1), letras a), b) o d), ha cometido un acto punible penalmente y relacionado con una infracción de la normativa aduanera.
No obstante, en el supuesto contemplado en el párrafo primero, letra b) del presente artículo, la autoridad aduanera otorgante podrá decidir no suspender la autorización de declaración simplificada o de procedimiento de domiciliación si considera que la infracción no es de importancia significativa en relación con el número o la magnitud de las operaciones aduaneras ni suscita dudas en cuanto a la buena fe del titular de la autorización.
Antes de adoptar una decisión, la autoridad aduanera otorgante comunicará sus conclusiones al titular de la autorización. Este tendrá derecho a regularizar la situación o a manifestar su opinión en un plazo de 30 días naturales a partir de la fecha de la comunicación.
2. Si el titular de la autorización no regulariza la situación a que se refiere el apartado 1, párrafo primero, letra a), en el plazo de 30 días naturales, la autoridad aduanera otorgante le notificará la suspensión, durante un período de 30 días naturales, de la autorización de declaración simplificada o de procedimiento de domiciliación, al objeto de permitirle adoptar las medidas que procedan con vistas a regularizar dicha situación.
3. En los casos a que se refiere el apartado 1, párrafo primero, letra b), la autoridad aduanera otorgante suspenderá la autorización hasta la conclusión del proceso judicial. Así lo notificará al titular de la autorización.
4. Si el titular de la autorización no ha conseguido regularizar la situación en un plazo de 30 días naturales, pero aporta pruebas de que podrá cumplir las condiciones si se prorroga el período de suspensión, la autoridad aduanera otorgante suspenderá la autorización de declaración simplificada o de procedimiento de domiciliación durante un período adicional de 30 días naturales.
5. La suspensión no afectará a ningún procedimiento aduanero que se haya iniciado antes de la fecha de suspensión y aún no haya finalizado.
Artículo 253 sexies
1. Cuando el titular de la autorización haya adoptado, a satisfacción de la autoridad aduanera otorgante, las medidas necesarias para atenerse a los criterios y condiciones de la autorización de declaración simplificada o de procedimiento de domiciliación, la citada autoridad aduanera revocará la suspensión e informará al titular de la autorización. La suspensión podrá revocarse antes de que expire el plazo previsto en el artículo 253 quinquies, apartado 2 o 4.
2. Si el titular de la autorización no adopta las medidas necesarias dentro del período de suspensión previsto en el artículo 253 quinquies, apartado 2 o 4, se aplicará lo dispuesto en el artículo 253 octies.
Artículo 253 septies
1. Si el titular de una autorización no puede temporalmente satisfacer alguno de los criterios y condiciones de la autorización de declaración simplificada o de procedimiento de domiciliación, podrá solicitar una suspensión de la autorización. En tal caso, el titular de la autorización lo notificará a la autoridad aduanera otorgante, precisando la fecha en que podrá a satisfacer esos criterios y condiciones. Asimismo, notificará a la autoridad aduanera otorgante las medidas previstas y su calendario de aplicación.
2. Si el titular de la autorización no regulariza la situación en el plazo indicado en su notificación, la autoridad aduanera otorgante podrá conceder una prórroga razonable, siempre que el titular de la autorización haya actuado de buena fe.
Artículo 253 octies
Sin perjuicio de lo dispuesto en el artículo 9 del Código y en el artículo 4 del presente Reglamento, la autoridad aduanera otorgante revocará la autorización de declaración simplificada o de procedimiento de domiciliación en los siguientes casos:
a)
cuando el titular de la autorización no regularice la situación según lo previsto en el artículo 253 quinquies, apartado 2, y en el artículo 253 septies, apartado 1;
b)
cuando el titular de la autorización u otras de las personas contempladas en el artículo 14 nonies, apartado 1, letras a), b), o d), hayan cometido infracciones graves o reiteradas de la normativa aduanera y se hayan agotado las vías de recurso;
c)
a petición del titular de la autorización.
No obstante, en el supuesto contemplado en el párrafo primero, letra b), la autoridad aduanera otorgante podrá decidir no revocar la autorización de declaración simplificada o de procedimiento de domiciliación si considera que las infracciones no son de importancia significativa en relación con el número o la magnitud de las operaciones aduaneras ni suscitan dudas en cuanto a la buena fe del titular de la autorización.».
17)
En la parte I, título IX, se inserta el capítulo 1 bis siguiente:
«CAPÍTULO 1 BIS
Autorización única de declaración simplificada o de procedimiento de domiciliación
Sección 1
Procedimiento de solicitud
Artículo 253 nonies
1. La solicitud de autorización única de declaración simplificada o de procedimiento de domiciliación se presentará a una de las autoridades aduaneras previstas en el artículo 14 quinquies, apartados 1 y 2.
No obstante, cuando la autorización de declaración simplificada o de procedimiento de domiciliación se solicite con ocasión o a continuación de una solicitud de autorización única de destino especial o de régimen aduanero económico, se aplicará lo dispuesto en el artículo 292, apartados 5 y 6, o en los artículos 500 y 501.
2. Si una parte de los registros y la documentación pertinentes se halla en un Estado miembro distinto de aquel en el que se ha presentado la solicitud, el solicitante deberá cumplimentar debidamente las casillas 5a, 5b y 7 del formulario de solicitud que figura en el anexo 67.
3. El solicitante establecerá un punto central de fácil acceso o designará una persona de contacto dentro de su administración, en el Estado miembro donde se presente la solicitud, con objeto de que las autoridades aduaneras puedan disponer de toda la información necesaria para comprobar el cumplimiento de los requisitos de concesión de la autorización única.
4. En la medida de lo posible, los solicitantes comunicarán a las autoridades aduaneras los datos necesarios por medios electrónicos.
5. Hasta tanto no se introduzca un sistema electrónico de intercambio de datos entre los Estados miembros interesados, necesario a efectos del procedimiento aduanero pertinente, la autoridad aduanera otorgante podrá denegar las solicitudes presentadas con arreglo al apartado 1 en caso de que la autorización única pueda generar una carga administrativa desproporcionada.
Artículo 253 decies
1. Los Estados miembros comunicarán a la Comisión una lista de las autoridades aduaneras contempladas en el artículo 253 nonies, apartado 1, a las que deban presentarse las solicitudes y cualquier modificación posterior de la misma. La Comisión publicará esa información a través de Internet. Las citadas autoridades desempeñarán la función de autoridad aduanera otorgante a efectos de las autorizaciones únicas de declaración simplificada y de procedimiento de domiciliación.
2. Los Estados miembros designarán un servicio central responsable del intercambio de información entre Estados miembros y entre estos y la Comisión, y lo comunicarán a la Comisión.
Sección 2
Procedimiento de expedición
Artículo 253 undecies
1. Cuando se solicite una autorización única de declaración simplificada o de procedimiento de domiciliación, la autoridad aduanera otorgante pondrá a disposición de las demás autoridades aduaneras interesadas:
a)
la solicitud;
b)
el proyecto de autorización;
c)
toda la información necesaria para conceder la autorización.
Dicha documentación se facilitará a través del sistema de comunicación previsto en el artículo 253 quaterdecies, una vez que esté disponible.
2. La autoridad aduanera otorgante facilitará la documentación a que se refiere el apartado 1, letras a), b) y c), dentro de los siguientes plazos:
a)
30 días naturales, si el solicitante ha obtenido previamente una autorización de declaración simplificada o de procedimiento de domiciliación, o el certificado OEA a que se refiere el artículo 14 bis, apartado 1, letra a) o c);
b)
90 días naturales en los demás casos.
Si la autoridad aduanera otorgante no puede cumplir los citados plazos, podrá prorrogarlos 30 días naturales. En tal caso, antes de que finalicen esos plazos, la autoridad aduanera otorgante informará al solicitante de los motivos de la prórroga.
El plazo comenzará a computarse a partir de la fecha en que la autoridad aduanera otorgante reciba toda la documentación necesaria según se contempla en el apartado 1, letras a), b) y c). La autoridad aduanera otorgante informará al solicitante de la aceptación de su solicitud y de la fecha en que comenzará a correr el plazo anteriormente mencionado.
3. Hasta el 31 de diciembre de 2009, los plazos máximos de 30 o 90 días naturales previstos en el apartado 2, párrafo primero, se sustituirán por 90 o 210 días naturales.
Artículo 253 duodecies
1. La autoridad aduanera otorgante del Estado miembro en el que se haya presentado la solicitud y las autoridades aduaneras de los demás Estados miembros que intervengan en la autorización única solicitada cooperarán en el establecimiento de los requisitos de funcionamiento e información, así como de un plan de control orientado a la supervisión del procedimiento aduanero aplicado en el marco de la autorización única. No obstante, los datos que las autoridades aduaneras interesadas deberán intercambiar a efectos del procedimiento o procedimientos aduaneros se limitarán a los establecidos en el anexo 30 bis.
2. Las autoridades aduaneras de los demás Estados miembros afectados por la autorización única solicitada notificarán sus posibles objeciones a la autoridad aduanera otorgante en un plazo de 30 días naturales a contar desde la fecha de recepción del proyecto de autorización. En el supuesto de que se requiera un plazo adicional para la citada notificación, se informará a la autoridad aduanera otorgante lo antes posible y, en todo caso, dentro del plazo mencionado. La prórroga del plazo no podrá ser superior a 30 días naturales. En caso de prórroga, la autoridad aduanera otorgante informará de la misma al solicitante.
En caso de que se notifiquen objeciones y de que no se alcance un acuerdo entre las autoridades aduaneras dentro del plazo fijado, se denegará la solicitud en la medida en que se vea afectada por las objeciones planteadas.
Si la autoridad aduanera consultada no se pronuncia dentro del plazo o plazos establecidos en el párrafo primero, la autoridad aduanera otorgante podrá suponer, bajo la responsabilidad de la autoridad aduanera consultada, que la expedición de la autorización no suscita objeciones.
3. Antes de denegar parcial o totalmente una solicitud, la autoridad aduanera otorgante comunicará al solicitante los motivos en los que se propone basar su decisión, y le ofrecerá la posibilidad de manifestar su opinión en un plazo de 30 días naturales a contar desde la fecha en la que se haya realizado la comunicación.
Artículo 253 terdecies
1. En caso de que el solicitante de una autorización única sea titular del certificado OEA a que se refiere el artículo 14 bis, apartado 1, letras a) o c), la autorización se concederá una vez se haya organizado el preceptivo intercambio de información entre:
a)
el solicitante y la autoridad aduanera otorgante;
b)
la autoridad otorgante y las demás autoridades aduaneras afectadas por la autorización única solicitada.
En el supuesto de que el solicitante no sea titular del certificado OEA a que se refiere el artículo 14 bis, apartado 1, letras a) o c), la autorización se concederá si la autoridad aduanera otorgante considera que el solicitante podrá satisfacer los criterios y condiciones de autorización establecidos o mencionados en los artículos 253, 253 bis y 253 quater, y una vez que se haya organizado el preceptivo intercambio de información a que se refiere el presente apartado, párrafo primero.
2. Una vez obtenido el consentimiento de las demás autoridades aduaneras interesadas, o ante la ausencia de objeciones motivadas por parte de las mismas, la autoridad aduanera otorgante expedirá la autorización basándose en el formulario establecido en el anexo 67, en un plazo de 30 días naturales a computar desde la expiración de los plazos previstos en el artículo 253 duodecies, apartado 2 o 3.
La autoridad aduanera otorgante notificará la autorización a las autoridades aduaneras de los Estados miembros interesados, a través del sistema de información y comunicación previsto en el artículo 253 quaterdecies, una vez que esté disponible.
3. Las autorizaciones únicas de declaración simplificada o de procedimiento de domiciliación serán reconocidas en todos los Estados miembros indicados en la casilla 10 o la casilla 11 de la autorización o en ambas, según proceda.
Sección 3
Intercambio de información
Artículo 253 quaterdecies
1. Una vez que esté disponible, se utilizará un sistema electrónico de información y comunicación, definido por la Comisión y las autoridades aduaneras de común acuerdo, para los procesos de información y comunicación entre autoridades aduaneras y para informar a la Comisión y a los operadores económicos. La información facilitada a los operadores económicos se limitará a los datos no confidenciales definidos en el título II, punto 16, de las notas explicativas referentes al formulario de solicitud de procedimientos simplificados recogido en el anexo 67.
2. A través del sistema mencionado en el apartado 1, la Comisión y las autoridades aduaneras intercambiarán, archivarán y tendrán acceso a la siguiente información:
a)
los datos de las solicitudes;
b)
la información necesaria para el proceso de tramitación;
c)
las autorizaciones únicas expedidas en relación con los procedimientos contemplados en el artículo 1, apartados 13 y 14, y, en su caso, su modificación, suspensión o revocación;
d)
los resultados de toda reevaluación efectuada de conformidad con lo dispuesto en el artículo 253, apartado 8.
3. La Comisión y los Estados miembros podrán hacer pública a través de Internet, previo consentimiento del titular de la autorización, la relación de autorizaciones únicas, así como los datos no confidenciales definidos en el título II, punto 16, de las notas explicativas referentes al formulario de solicitud de procedimientos simplificados recogido en el anexo 67. Dicha lista se mantendrá actualizada.».
18)
En el artículo 260, apartado 1, los términos «el declarante» se sustituyen por «el solicitante».
19)
El artículo 261 se sustituye por el texto siguiente:
«Artículo 261
1. Se concederá autorización al solicitante para utilizar el procedimiento de declaración simplificada si se satisfacen los criterios y condiciones a que se refieren los artículos 253, 253 bis y 253 quater.
2. Cuando el solicitante sea titular del certificado OEA a que se refiere el artículo 14 bis, apartado 1, letras a) o c), la autoridad aduanera otorgante concederá la autorización una vez se haya organizado el preceptivo intercambio de información entre el solicitante y la citada autoridad otorgante. Se considerará en tal caso que se cumplen todos los criterios y condiciones mencionados en el presente artículo, apartado 1.».
20)
El artículo 264 se sustituye por el texto siguiente:
«Artículo 264
1. Se concederá autorización al solicitante para utilizar el procedimiento de domiciliación si se satisfacen los criterios y condiciones a que se refieren los artículos 253, 253 bis y 253 quater.
2. Cuando el solicitante sea titular del certificado OEA a que se refiere el artículo 14 bis, apartado 1, letras a) o c), la autoridad aduanera otorgante concederá la autorización una vez se haya organizado el preceptivo intercambio de información entre el solicitante y la citada autoridad otorgante. Se considerará en tal caso que se cumplen todos los criterios y condiciones mencionados en el presente artículo, apartado 1.».
21)
Se suprime el artículo 265.
22)
En el artículo 269, el apartado 1 se sustituye por el siguiente texto:
«1. Se concederá autorización al solicitante para utilizar el procedimiento de declaración simplificada de acuerdo con los criterios y condiciones y según las modalidades que se mencionan en los artículos 253, 253 bis, 253 quater y 270.».
23)
El artículo 270 queda modificado como sigue:
a)
se suprimen los apartados 2, 3 y 4;
b)
el apartado 5 se sustituye por el texto siguiente:
«5. Cuando el solicitante sea titular del certificado OEA a que se refiere el artículo 14 bis, apartado 1, letras a) o c), la autoridad aduanera otorgante concederá la autorización una vez se haya organizado el preceptivo intercambio de información entre el solicitante y la citada autoridad otorgante. Se considerará en tal caso que se cumplen todos los criterios y condiciones mencionados en el presente artículo, apartado 1.».
24)
En el artículo 282, el apartado 1 se sustituye por el texto siguiente:
«1. Se concederá autorización al solicitante para utilizar el procedimiento de declaración simplificada si se satisfacen los criterios y condiciones a que se refieren los artículos 261 y 262, aplicados mutatis mutandis.».
25)
Se suprime el artículo 288.
26)
En el artículo 291, apartado 2, se suprime la letra a).
27)
En el artículo 340 ter se añaden los apartados siguientes:
«6. “documento de acompañamiento tránsito”: documento impreso a partir del sistema informático para acompañar a las mercancías y basado en los datos de la declaración de tránsito.
7. “procedimiento de emergencia”: procedimiento basado en la utilización de documentos en papel redactados para permitir la presentación, el control de la declaración de tránsito y el seguimiento de la operación de tránsito cuando no se puede aplicar el procedimiento normal, por vía electrónica.».
28)
En el artículo 340 quater, el apartado 1 se sustituye por el texto siguiente:
«1. Circularán al amparo del régimen del tránsito comunitario interno las mercancías comunitarias que se expidan:
a)
desde una parte del territorio aduanero de la Comunidad en la que se aplican las disposiciones de la Directiva 2006/112/CE a una parte del mismo en la que no se aplican dichas disposiciones, o
b)
desde una parte del territorio aduanero de la Comunidad en la que no se aplican las disposiciones de la Directiva 2006/112/CE a una parte del mismo en la que sí se aplican dichas disposiciones, o
c)
desde una parte del territorio aduanero de la Comunidad en la que no se aplican las disposiciones de la Directiva 2006/112/CE a una parte del mismo en la que tampoco se aplican dichas disposiciones.».
29)
En el artículo 342 se añade el apartado 4 siguiente:
«4. Cuando la garantía esté constituida por una fianza en una aduana de garantía:
a)
se asignará un ‘número de referencia de la garantía’ al obligado principal para la utilización de la garantía y para definir cada compromiso del fiador;
b)
se asignará y se comunicará al obligado principal un código de acceso asociado al ‘número de referencia de la garantía’.».
30)
El artículo 343 se sustituye por el texto siguiente:
«Artículo 343
Cada Estado miembro introducirá en el sistema informático la lista y el número de identificación, las atribuciones, y los días y las horas de apertura de las aduanas competentes para las operaciones de tránsito comunitario. También deberán introducirse en el sistema informático todas las modificaciones.
La Comisión informará de ello a los demás Estados miembros mediante el sistema informático.».
31)
Se inserta el artículo 343 bis siguiente:
«Artículo 343 bis
Cada Estado miembro informará, en su caso, a la Comisión acerca de la creación de aduanas centralizadoras y de sus competencias en lo que se refiere a la gestión y el seguimiento del procedimiento de tránsito comunitario, así como a la recepción y la transmisión de documentos, con indicación del tipo de documentos de que se trate.
La Comisión informará de ello a los demás Estados miembros.».
32)
En la parte II, título II, capítulo 4, sección 1, se inserta el artículo 344 bis siguiente:
«Artículo 344 bis
1. En el marco del procedimiento de tránsito comunitario, los trámites se realizarán mediante las técnicas electrónicas de tratamiento de datos.
2. Los mensajes que deben utilizarse entre administraciones, en el marco del tránsito comunitario, se ajustarán a la estructura y las características definidas de común acuerdo por las autoridades aduaneras.».
33)
En el artículo 345 se añade el apartado 4 siguiente:
«4. Cuando la garantía individual esté constituida por una fianza, el obligado principal no podrá modificar el código de acceso asociado al “número de referencia de la garantía”, excepto en aplicación de las disposiciones del anexo 47 bis, punto 3.».
34)
En el artículo 346, el apartado 1 se sustituye por el texto siguiente:
«1. La garantía individual mediante fianza deberá ser objeto de un documento de fianza conforme con el modelo que figura en el anexo 49.
La aduana de garantía conservará dicho documento de fianza.».
35)
El artículo 347 se sustituye por el texto siguiente:
«Artículo 347
1. En el caso previsto en el artículo 345, apartado 3, la garantía individual deberá ser objeto de un documento de fianza conforme al modelo que figura en el anexo 50.
Se aplicará mutatis mutandis el artículo 346, apartado 2.
2. El fiador facilitará a la aduana de garantía, con arreglo a las modalidades decididas por las autoridades aduaneras, todos los detalles exigidos en relación con los títulos de garantía individual que hubiere emitido.
Su fecha de caducidad no podrá superar el plazo de un año a partir de la fecha de su emisión.
3. El fiador comunicará un “número de referencia de la garantía” por cada título de garantía individual que se le asigne al obligado principal, que no podrá modificar el código de acceso que lleva asociado.
4. Para la aplicación del artículo 353, apartado 2, letra b), el fiador expedirá al obligado principal títulos de garantía individual en soporte de papel extendidos con arreglo al modelo que figura en el anexo 54. El número de identificación se indicará en el título.
5. El fiador podrá expedir títulos de garantía individual no válidos para las operaciones de tránsito comunitario relacionadas con las mercancías incluidas en la lista que figura en el anexo 44 quater. En ese caso, el fiador consignará, en diagonal, en el título o los títulos de garantía individual que emita, en soporte de papel, la mención siguiente:
-
Validez limitada - 99200
6. El obligado principal deberá depositar en la aduana de partida el número de títulos de garantía individual correspondientes al múltiplo de 7 000 EUR necesario para cubrir la totalidad del importe señalado en el artículo 345, apartado 1. Para la aplicación del artículo 353, apartado 2, letra b), los títulos en soporte de papel deberán entregarse a la aduana de partida, que los conservará y comunicará los números de identificación de cada título a la aduana de garantía indicada en el título.».
36)
En el artículo 348, el apartado 3 se sustituye por el texto siguiente:
«3. Las autoridades aduaneras del Estado miembro al que pertenezca la aduana de garantía introducirán en el sistema informático la notificación de la revocación o rescisión y la fecha en que surta efecto.».
37)
Se suprime el artículo 350.
38)
El artículo 351 se sustituye por el texto siguiente:
«Artículo 351
En el caso de envíos que incluyan al mismo tiempo mercancías que tienen que incluirse en el régimen de tránsito comunitario externo y mercancías que tienen que incluirse en el régimen de tránsito comunitario interno, la declaración de tránsito de cada partida que lleve la sigla T deberá completarse con el atributo “T1”, “T2” o “T2F”.».
39)
Se suprime el artículo 352.
40)
El artículo 353 se sustituye por el texto siguiente:
«Artículo 353
1. Las declaraciones de tránsito deberán ajustarse a la estructura e indicaciones que figuran en el anexo 37 bis.
2. Las autoridades aduaneras podrán aceptar una declaración de tránsito hecha por escrito en un formulario conforme al modelo establecido en el anexo 31 y de conformidad con el procedimiento definido y acordado por las autoridades aduaneras en los siguientes casos:
a)
cuando las mercancías sean transportadas por viajeros que no tienen acceso directo al sistema informático aduanero, según las modalidades descritas en el artículo 353 bis;
b)
cuando se aplique el procedimiento de emergencia, en las condiciones y según las modalidades definidas en el anexo 37 quinquies.
3. La utilización de la declaración de tránsito formalizada por escrito en virtud del apartado 2, letra b), deberá someterse a la aprobación de las autoridades competentes cuando no funcione(n) la aplicación del obligado principal o la red.
4. La declaración de tránsito formalizada por escrito podrá completarse con uno o varios formularios complementarios conformes con el modelo que figura en el anexo 33. Los formularios serán parte integrante de la declaración.
5. Las listas de carga, que deberán ajustarse al anexo 44 bis y al modelo que figura en el anexo 45, podrán utilizarse, en lugar de los formularios complementarios, como partes descriptivas de las declaraciones de tránsito, de las que serán parte integrante.».
41)
En la parte II, título II, capítulo 4, sección 2, subsección 2, se inserta el artículo 353 bis siguiente:
«Artículo 353 bis
1. Para la aplicación del artículo 353, apartado 2, letra a), el viajero elaborará la declaración de tránsito con arreglo a lo dispuesto en el artículo 208 y en el anexo 37.
2. Las autoridades aduaneras velarán por que los datos de tránsito sean intercambiados entre las autoridades aduaneras mediante tecnologías de la información y redes informáticas.».
42)
En el artículo 356 se suprime el apartado 3.
43)
El artículo 357 queda modificado como sigue:
a)
el apartado 1 se sustituye por el texto siguiente:
«1. Sin perjuicio de lo dispuesto en el apartado 4, el levante de las mercancías que deben incluirse en el régimen de tránsito comunitario estará supeditado a su precintado. La aduana de partida adoptará las medidas de identificación que considere necesarias e introducirá la información correspondiente en la declaración de tránsito.»;
b)
el apartado 4 se sustituye por el texto siguiente:
«4. La aduana de partida podrá eximir del precintado cuando, habida cuenta de otras posibles medidas de identificación, la descripción de las mercancías que figure en la declaración de tránsito o en los documentos complementarios permita su identificación.
Se considerará que la descripción de las mercancías permite su identificación cuando esta se exprese en términos lo bastante precisos como para permitir reconocer con facilidad su cantidad y naturaleza.».
44)
Los artículos 358 y 359 se sustituyen por el texto siguiente:
«Artículo 358
1. En el momento del levante de las mercancías, la aduana de partida informará de la operación de tránsito comunitario a la aduana de destino declarada mediante un mensaje de “aviso de llegada anticipado”, y a cada una de las aduanas de paso declaradas, mediante un mensaje de “aviso anticipado de paso”. Estos mensajes se establecerán a partir de los datos, rectificados si procediese, que figuran en la declaración de tránsito.
2. Tras el levante de las mercancías, el documento de acompañamiento tránsito acompañará el transporte de las mercancías incluidas en el régimen de tránsito comunitario. Deberá seguir el modelo y los datos del anexo 45 bis. El documento se pondrá a disposición del operador con arreglo a alguno de los siguientes procedimientos:
a)
será entregado al obligado principal por la aduana de partida o, previa autorización de las autoridades aduaneras, se elaborará a partir del sistema informático del obligado principal;
b)
se elaborará a partir del sistema informático del expedidor autorizado, tras la recepción del mensaje enviado por la aduana de partida por el que concede el levante de las mercancías.
3. El documento de acompañamiento de tránsito se completará, en su caso, con una lista de partidas cuyo modelo y datos figuran en el anexo 45 ter, que es parte integrante de dicho documento.
Artículo 359
1. El envío y el documento de acompañamiento de tránsito se presentarán en todas las aduanas de paso.
2. La aduana de paso registrará el paso que le haya sido comunicado anticipadamente por la aduana de partida mediante un mensaje de “aviso anticipado de paso”. Se informará a la aduana de partida del paso de la frontera mediante el mensaje de “aviso de paso de frontera”.
3. Las aduanas de paso inspeccionarán las mercancías, si lo considerasen necesario. El eventual control de las mercancías se efectuará, en particular, sobre la base del “aviso anticipado de paso”.
4. Cuando el transporte se efectúe a través de una aduana de paso distinta de la que figura en el documento de acompañamiento de tránsito, la aduana de paso utilizada solicitará el mensaje de “aviso anticipado de paso” a la aduana de partida, y le informará del paso mediante el mensaje de “aviso de paso de frontera”.».
45)
El artículo 360 queda modificado como sigue:
a)
en el apartado 1, la frase introductoria se sustituye por el texto siguiente:
«El transportista deberá anotar el documento de acompañamiento de tránsito, y presentarlo junto con el envío a las autoridades aduaneras del Estado miembro en cuyo territorio se encuentre el medio de transporte en los siguientes casos.»;
b)
el apartado 2 se sustituye por el texto siguiente:
«2. Si las autoridades aduaneras consideran que la operación de tránsito comunitario puede continuarse normalmente, y una vez adoptadas, en su caso, las medidas necesarias, visarán el documento de acompañamiento de tránsito.
La información pertinente será introducida en el sistema informático por las autoridades aduaneras de la aduana de paso o de la de destino, según proceda.».
46)
Los artículos 361 a 363 se sustituyen por el texto siguiente:
«Artículo 361
1. Las mercancías y los documentos exigidos se presentarán en la aduana de destino en los días y horas de apertura. Sin embargo, a petición y expensas del interesado, dicha aduana podrá autorizar la presentación fuera de esos días y horas. Asimismo, a petición y expensas del interesado, la aduana de destino podrá autorizar la presentación de las mercancías y los documentos requeridos en cualquier otro lugar.
2. Cuando las mercancías se presenten en la aduana de destino tras la expiración del plazo fijado por la aduana de partida y el incumplimiento de dicho plazo se deba a circunstancias debidamente justificadas a satisfacción de la aduana de destino, y no imputables al transportista o al obligado principal, se considerará que este último ha observado el plazo prescrito.
3. La aduana de destino conservará el documento de acompañamiento de tránsito y el examen de las mercancías se efectuará sobre la base, en particular, del mensaje de “aviso anticipado de llegada” de la aduana de partida.
4. A petición del obligado principal, para servir de prueba de la finalización del régimen con arreglo a lo dispuesto en el artículo 366, apartado 1, la aduana de destino visará la copia del documento de acompañamiento de tránsito que lleve la mención siguiente:
-
Prueba alternativa - 99202
5. La operación de tránsito podrá finalizar en una aduana distinta de la prevista en la declaración de tránsito. Esta última se convertirá entonces en la aduana de destino.
Si la nueva aduana de destino pertenece a un Estado miembro distinto de aquel al que pertenece la aduana prevista inicialmente, la nueva aduana de destino solicitará el mensaje de “aviso anticipado de llegada” a la aduana de partida.
Artículo 362
1. La aduana de destino visará un recibo a petición de la persona que presenta las mercancías y los documentos requeridos.
2. El recibo se ajustará a las indicaciones del modelo que figura en el anexo 47.
3. El recibo deberá ser previamente cumplimentado por el interesado. Podrá contener, fuera del recuadro reservado a la aduana de destino, otras indicaciones relativas al envío. El recibo no podrá servir como prueba de que el régimen ha finalizado a efectos del artículo 366, apartado 1.
Artículo 363
1. La aduana de destino informará a la aduana de partida de la llegada de las mercancías, el mismo día de su presentación en la aduana de destino, mediante un mensaje de “aviso de llegada”.
2. Cuando la operación de tránsito se termine en una aduana distinta de la prevista en la declaración de tránsito, la nueva aduana de destino informará de la llegada a la aduana de partida mediante el mensaje de “aviso de llegada”.
La aduana de partida informará de la llegada a la aduana de destino inicialmente prevista mediante el mensaje de “expedición del aviso de llegada”.
3. El mensaje de “aviso de llegada” contemplado en los apartados 1 y 2 no podrá servir de prueba de la finalización del régimen, según lo dispuesto en el artículo 366, apartado 1.
4. Excepto en circunstancias debidamente justificadas, la aduana de destino enviará el mensaje de “resultado del control” a la aduana de partida, a más tardar, el tercer día siguiente al de la presentación de las mercancías en la aduana de destino. Sin embargo, cuando se aplique el artículo 408, la aduana de destino enviará el mensaje de “resultado del control” a la aduana de partida, a más tardar, el sexto día siguiente al de la presentación de las mercancías.».
47)
Se suprime el artículo 364.
48)
En la parte II, título II, capítulo 4, sección 2, el título de la subsección 6 se sustituye por el texto siguiente:
«Procedimiento de investigación».
49)
El artículo 365 se sustituye por el texto siguiente:
«Artículo 365
1. Cuando las autoridades aduaneras del Estado miembro de partida no hayan recibido el mensaje de “aviso de llegada” en el plazo señalado para la presentación de las mercancías en la aduana de destino, o en el caso de que no hayan recibido el mensaje de “resultado del control” en los seis días siguientes a la recepción del mensaje de “aviso de llegada”, deberán considerar el recurso al procedimiento de investigación, con el fin de reunir la información necesaria para la liquidación del régimen, o, en su defecto:
-
establecer las condiciones que originan la deuda,
-
identificar al deudor,
-
determinar cuáles son las autoridades aduaneras para la recaudación.
2. El procedimiento de investigación se iniciará, a más tardar, en un plazo de siete días tras el vencimiento de uno de los plazos mencionados en el apartado 1, excepto en los casos excepcionales definidos de común acuerdo por los Estados miembros. El procedimiento se iniciará sin demora cuando las autoridades aduaneras sean informadas, en una fase temprana, de que el régimen no ha finalizado, o lo sospechen.
3. Si las autoridades aduaneras del Estado miembro de partida solo reciben el mensaje de “aviso de llegada”, iniciarán el procedimiento de investigación interrogando a la aduana de destino, que envió el mensaje de “aviso de llegada”, sobre el mensaje de “resultado del control”.
4. Si las autoridades aduaneras del Estado miembro de partida no reciben el mensaje de “aviso de llegada”, iniciarán el procedimiento de investigación solicitando al obligado principal la información necesaria para la liquidación del régimen, o a la aduana de destino, cuando se disponga de información suficiente para la investigación en destino.
Se interrogará al obligado principal a fin de obtener la información necesaria para la liquidación del régimen, a más tardar, 28 días después del inicio del procedimiento de investigación en la aduana de destino.
5. La aduana de destino y el obligado principal deberán responder a la solicitud mencionada en el apartado 4 en un plazo de 28 días. Si el obligado principal proporciona información suficiente durante este período, las autoridades aduaneras del Estado miembro de partida deberán tener en cuenta dicha información, o liquidar la operación, si la información proporcionada lo permite.
6. Si la información comunicada por el obligado principal no permite liquidar el régimen, pero las autoridades aduaneras del Estado miembro de partida la consideran suficiente para continuar el procedimiento de investigación, deberá iniciarse de manera inmediata una solicitud en la aduana de que se trate.
7. Cuando el procedimiento de investigación permita establecer que el régimen ha finalizado de manera correcta, las autoridades aduaneras del Estado miembro de partida liquidarán la operación e informarán sin demora al obligado principal, y, en su caso, a las autoridades aduaneras que hubiesen iniciado una acción de recaudación con arreglo a lo dispuesto en los artículos 217 a 232 del Código.».
50)
Se inserta el artículo 365 bis siguiente:
«Artículo 365 bis
1. Cuando, tras el inicio de un procedimiento de investigación y antes de que haya expirado el plazo citado en el artículo 450 bis, primer guión, la prueba del lugar donde se produjeron los hechos que originaron la deuda sea aportada por cualquier medio a las autoridades aduaneras del Estado miembro de partida, en lo sucesivo “autoridades solicitantes”, y siempre que ese lugar esté situado en otro Estado miembro, estas enviarán sin dilación toda la información disponible a las autoridades competentes en dicho lugar, en lo sucesivo “autoridades solicitadas”.
2. Las autoridades solicitadas acusarán recibo de la comunicación e indicarán si son responsables de la recaudación. En caso de no haber respondido en el plazo de veintiocho días, las autoridades solicitantes deberán continuar de manera inmediata el procedimiento de investigación.».
51)
Los artículos 366 y 367 se sustituyen por el texto siguiente:
«Artículo 366
1. La prueba de que el régimen ha finalizado en los plazos indicados en la declaración podrá ser aportada por el obligado principal, a satisfacción de las autoridades aduaneras, mediante la presentación de un documento certificado por las autoridades aduaneras del Estado miembro de destino, que incluya la identificación de las mercancías de que se trate y en el que se documente que estas se presentaron en la aduana de destino o, en caso de aplicación del artículo 406, ante el destinatario autorizado.
2. El régimen de tránsito comunitario se considerará también finalizado cuando el obligado principal produzca, a satisfacción de las autoridades aduaneras, uno de los documentos siguientes para la identificación de las mercancías:
a)
un documento aduanero de inclusión en un destino aduanero expedido en un tercer país;
b)
un documento expedido en un tercer país, y visado por las autoridades aduaneras de dicho país, por el que se certifique que las mercancías se consideran en libre circulación en el tercer país interesado.
3. Los documentos mencionados en el apartado 2 podrán ser sustituidos por sus copias o fotocopias certificadas conformes por el organismo que visó los documentos originales, las autoridades de los terceros países interesados o las autoridades de uno de los países.
Artículo 367
Las disposiciones relativas a los intercambios de mensajes entre las autoridades aduaneras sobre datos relativos al tránsito mediante tecnologías de la información y redes informáticas no serán aplicables a los procedimientos simplificados propios de determinados modos de transporte ni a los demás procedimientos simplificados basados en el artículo 97, apartado 2, del Código, contemplados en el artículo 372, apartado 1, letras f) y g).».
52)
Se suprimen los artículos 368 bis, 369, 369 bis, 370 y 371.
53)
El artículo 372 se sustituye por el texto siguiente:
«Artículo 372
1. A petición del obligado principal o del destinatario, según el caso, las autoridades aduaneras podrán autorizar las simplificaciones siguientes:
a)
utilización de una garantía global o dispensa de garantía;
b)
utilización de precintos de un modelo especial;
c)
dispensa de itinerario obligatorio;
d)
estatuto de expedidor autorizado;
e)
estatuto de destinatario autorizado;
f)
aplicación de procedimientos simplificados propios de los transportes de mercancías:
i)
transporte por ferrocarril o en grandes contenedores,
ii)
por vía aérea,
iii)
por vía marítima,
iv)
por canalizaciones;
g)
aplicación de otros procedimientos simplificados basados en el artículo 97, apartado 2, del Código.
2. A no ser que se disponga otra cosa en la presente sección o en la autorización, cuando se concedan las simplificaciones citadas en el apartado 1, letras a) y f), estas serán aplicables en todos los Estados miembros. Cuando se concedan las simplificaciones contempladas en el apartado 1, letras b), c) y d), estas solamente serán aplicables a las operaciones de tránsito comunitario que comiencen en el Estado miembro en el que se concedió la autorización. Cuando se conceda la simplificación contemplada en el apartado 1, letra e), esta solamente será aplicable en el Estado miembro en el que se concedió la autorización.».
54)
En el artículo 373, apartado 1, la letra b) se sustituye por el texto siguiente:
«b)
recurran regularmente al régimen de tránsito comunitario, o de las que las autoridades aduaneras sepan que están en condiciones de cumplir las obligaciones derivadas de dicho régimen, o, cuando se trate de la simplificación contemplada en el artículo 372, apartado 1, letra e), que reciban regularmente mercancías incluidas en el régimen de tránsito comunitario, y».
55)
En el artículo 374, el apartado 1 se sustituye por el texto siguiente:
«1. La solicitud de autorización para utilizar las simplificaciones, en lo sucesivo denominada “la solicitud”, se hará por escrito. Podrá elaborarse por escrito o presentarse mediante técnicas electrónicas de tratamiento de datos, en las condiciones y según los procedimientos determinados por las autoridades aduaneras.».
56)
En el artículo 376, el apartado 3 se sustituye por el texto siguiente:
«3. En el caso de las simplificaciones contempladas en el artículo 372, apartado 1, letras b), c) y f), la autorización deberá presentarse en la aduana de partida siempre que esta lo solicite.».
57)
El artículo 379 se sustituye por el texto siguiente:
«Artículo 379
1. El obligado principal podrá utilizar la garantía global o la dispensa de garantía dentro del límite del importe de referencia.
2. El importe de referencia corresponderá al importe de la deuda aduanera que pueda originarse respecto a las mercancías incluidas por el obligado principal en el régimen de tránsito comunitario en un período mínimo de una semana.
El importe será determinado por la aduana de garantía, en colaboración con el interesado:
a)
sobre la base de los datos relativos a las mercancías transportadas anteriormente y de una estimación del volumen de las operaciones de tránsito comunitario que deben efectuarse, resultante, sobre todo, de la documentación comercial y contable del interesado;
b)
para determinar el importe de referencia, se tendrán en cuenta los tipos más elevados correspondientes a las mercancías en el Estado miembro de la aduana de garantía. Para este cálculo, las mercancías comunitarias que deben ser o han sido transportadas en aplicación del Convenio relativo a un régimen común de tránsito se consideran mercancías no comunitarias.
En cada operación de tránsito se efectuará un cálculo del importe de la deuda aduanera que pueda originarse. Cuando no se disponga de los datos necesarios, se supondrá que el importe asciende a 7 000 EUR, a no ser que de otros datos conocidos por las autoridades aduaneras se deduzcan otros importes.
3. La aduana de garantía procederá a examinar el importe de referencia, principalmente en razón de una solicitud del obligado principal, y, en su caso, reajustará el importe.
4. El obligado principal será el responsable de garantizar que los importes comprometidos no superen el importe de referencia, teniendo en cuenta las operaciones para las que el régimen no haya finalizado.
Los sistemas informáticos de las autoridades aduaneras tratarán y podrán controlar la utilización del importe de referencia para cada operación de tránsito.».
58)
Se inserta el artículo 380 bis siguiente:
«Artículo 380 bis
Para la utilización de cada garantía global o dispensa de garantía:
a)
se asignará al obligado principal un “número de referencia de la garantía”, relacionado con el importe de referencia determinado;
b)
la aduana de garantía asignará y comunicará al obligado principal un código de acceso inicial, asociado al “número de referencia de la garantía”.
El obligado principal podrá asignar uno o más códigos de acceso a la garantía para sí mismo o para sus representantes.».
59)
El artículo 382 se sustituye por el texto siguiente:
«Artículo 382
1. La garantía global se constituirá mediante una fianza.
2. Deberá ser objeto de un documento de fianza, con arreglo al modelo que figura en el anexo 48. La aduana de garantía conservará dicho documento de fianza.
3. Se aplicará mutatis mutandis el artículo 346, apartado 2.».
60)
El artículo 383 queda modificado como sigue:
a)
se sustituye el apartado 2 por el texto siguiente:
«2. El período de validez de un certificado no será superior a dos años. Sin embargo, dicho período podrá ser objeto de una sola prórroga de la aduana de garantía no superior a dos años.»;
b)
se suprime el apartado 3.
61)
El artículo 384 queda modificado como sigue:
a)
el apartado 2 se sustituye por el texto siguiente:
«2. La revocación de la autorización de garantía global o de dispensa de garantía por las autoridades competentes o la revocación de la decisión por la que la aduana de garantía aceptó el compromiso del fiador o la rescisión del compromiso por el fiador, y su fecha de efectividad, deberán ser introducidas en el sistema informático por la aduana de garantía.»;
b)
el apartado 3 se sustituye por el texto siguiente:
«3. En la fecha en que surta efecto la revocación o la rescisión, los certificados expedidos para la aplicación del artículo 353, apartado 2, letra b), no podrán utilizarse para la inclusión de mercancías en el régimen de tránsito comunitario y deberán ser devueltos sin demora por el obligado principal a la aduana de garantía.
Cada Estado miembro comunicará a la Comisión los elementos de identificación de los certificados válidos que no se hayan devuelto o cuyo robo, pérdida o falsificación hayan sido declarados. La Comisión informará de ello a los demás Estados miembros.»;
c)
se suprime el apartado 4.
62)
Se suprime el artículo 385.
63)
En el artículo 386, el apartado 2 se sustituye por el texto siguiente:
«2. El obligado principal introducirá el número, el tipo y la marca de los precintos utilizados en los datos de la declaración de tránsito.
El obligado principal colocará los precintos, a más tardar, en el momento del levante.».
64)
En el artículo 387 se suprime el apartado 2.
65)
En el artículo 398, el párrafo primero se sustituye por el texto siguiente:
«Podrá concederse el estatuto de expedidor autorizado a toda persona que tenga la intención de efectuar operaciones de tránsito comunitario sin presentar en la oficina de partida ni en ningún otro lugar autorizado las mercancías que son objeto de la declaración de tránsito.».
66)
En el artículo 399, la letra b) se sustituye por el texto siguiente:
«b)
el plazo del que disponen las autoridades aduaneras, tras la presentación de la declaración por el expedidor autorizado, para que puedan proceder eventualmente a una inspección, antes de la salida de las mercancías;».
67)
El artículo 400 se sustituye por el texto siguiente:
«Artículo 400
El expedidor autorizado presentará una declaración de tránsito en la aduana de partida. El levante de las mercancías no podrá realizarse antes de finalizar el plazo previsto en el artículo 399, letra b).».
68)
Se suprime el artículo 401.
69)
El artículo 402 se sustituye por el texto siguiente:
«Artículo 402
El expedidor autorizado introducirá, en su caso, en el sistema informático el itinerario obligatorio, fijado con arreglo a lo dispuesto en el artículo 355, apartado 2, y el plazo fijado con arreglo al artículo 356 en el que deberán presentarse las mercancías en la aduana de destino, así como el número, el tipo y la marca de los precintos.».
70)
Se suprimen los artículos 403 y 404.
71)
El artículo 406 se sustituye por el texto siguiente:
«Artículo 406
1. Podrá concederse el estatuto de destinatario autorizado a toda persona que tenga la intención de recibir en sus locales, o en otros lugares determinados, mercancías incluidas en el régimen de tránsito comunitario, sin presentar en la aduana de destino ni las mercancías ni el documento de acompañamiento de tránsito.
2. El obligado principal habrá cumplido las obligaciones contraídas en virtud del artículo 96, apartado 1, letra a), del Código, y el régimen de tránsito comunitario habrá finalizado en el momento en el que, dentro del plazo establecido, se entregue al destinatario autorizado el documento de acompañamiento de tránsito que haya acompañado el envío y las mercancías entren intactas en sus instalaciones o en los lugares señalados en la autorización, habiéndose respetado las medidas de identificación adoptadas.
3. Por cada envío que le sea entregado en las condiciones previstas en el apartado 2, el destinatario autorizado expedirá, a petición del transportista, el recibo contemplado en el artículo 362, que se aplicará mutatis mutandis.».
72)
En el artículo 407, el apartado 1 se sustituye por el texto siguiente:
«1. La autorización determinará, en particular:
a)
la oficina o las oficinas de destino competentes para las mercancías que reciba el destinatario autorizado;
b)
el plazo en el que el destinatario autorizado recibe de la aduana de destino, mediante el mensaje de “permiso de descarga”, los datos pertinentes del mensaje de “aviso anticipado de llegada”, a efectos de la aplicación, mutatis mutandis, del artículo 361, apartado 3;
c)
las categorías o movimientos de mercancías excluidos.».
73)
El artículo 408 se sustituye por el texto siguiente:
«Artículo 408
1. Para las mercancías que lleguen a sus instalaciones o a los lugares designados en la autorización, el destinatario autorizado deberá:
a)
informar de inmediato a la aduana de destino de la llegada de las mercancías mediante el mensaje de “notificación de llegada”, que recogerá los incidentes que se hayan producido durante el transporte;
b)
esperar el mensaje de “permiso de descarga”, antes de proceder a la misma;
c)
una vez recibido el mensaje de “permiso de descarga”, enviar a la aduana de destino, a más tardar el tercer día siguiente al de la llegada de las mercancías, el mensaje de “observaciones sobre la descarga”, haciendo constar todas las diferencias observadas, de acuerdo con las condiciones fijadas en la autorización;
d)
tener a disposición de la aduana de destino, o hacerle llegar, el ejemplar del documento de acompañamiento de tránsito que haya acompañado a las mercancías, según las disposiciones tomadas en la autorización.
2. La aduana de destino introducirá en el sistema informático los datos contenidos en el mensaje de “resultados del control”.».
74)
Se suprime el artículo 408 bis.
75)
En el artículo 441, apartado 1, el párrafo primero se sustituye por el texto siguiente:
«1. El artículo 353, apartado 5, y el punto 23 del anexo 37 quinquies se aplicarán a las listas de carga que se adjuntarían eventualmente a la carta de porte CIM o al boletín de entrega TR.».
76)
En el artículo 442, el apartado 1 se sustituye por el texto siguiente:
«1. Cuando sea aplicable el régimen de tránsito comunitario, los artículos 412 a 441 no excluirán la posibilidad de utilizar los procedimientos establecidos en los artículos 344 a 362, 367, y en el punto 22 del anexo 37 quinquies. Sin embargo, serán aplicables los artículos 415 y 417 o 429 y 432.».
77)
El artículo 450 bis se sustituye por el texto siguiente:
«Artículo 450 bis
El plazo contemplado en el artículo 215, apartado 1, tercer guión, del Código será de:
-
siete meses después de la fecha en que las mercancías hubiesen debido presentarse en la aduana de destino, a menos que se haya enviado una solicitud de recaudación con arreglo al artículo 365 bis, en cuyo caso dicho período se prolongará un mes como máximo,
-
un mes después de la expiración del plazo contemplado en el artículo 365, apartado 5, cuando el obligado principal no proporcione información, o lo haga de manera insuficiente.».
78)
En el artículo 450 quater, el apartado 1 se sustituye por el texto siguiente:
«1. Cuando no se haya ultimado el régimen, las autoridades aduaneras del Estado miembro de partida deberán notificar al fiador la no ultimación del régimen en el plazo de nueve meses a partir de la fecha en que se hubiesen debido presentar las mercancías en la aduana de destino.».
79)
En el artículo 450 quinquies, el párrafo segundo se sustituye por el texto siguiente:
«Dichas autoridades informarán a la aduana de partida y a la aduana de garantía de todos los casos de nacimiento de una deuda en relación con las declaraciones de tránsito comunitario que hayan sido admitidas por la aduana de partida, así como de las acciones emprendidas con el fin de recaudar la deuda del deudor. También informarán a la aduana de partida de la percepción de los derechos y otros gravámenes, a fin de permitir a la aduana que liquide la operación de tránsito.».
80)
En el artículo 453, apartado 2, se sustituye «314 ter» por «314».
81)
El artículo 454 se sustituye por el texto siguiente:
«Artículo 454
1. Lo dispuesto en la presente sección se aplicará a los transportes de mercancías efectuados al amparo de un cuaderno TIR dentro del territorio aduanero de la Comunidad.
2. Los mensajes a que se refiere la presente sección se ajustarán a la estructura y las especificaciones fijadas de común acuerdo por las autoridades aduaneras.
3. El titular presentará los datos del cuaderno TIR mediante procedimientos informáticos en la aduana de partida o de entrada, respetando la estructura y las correspondientes especificaciones establecidas en los anexos 37 bis y 37 quater.
4. Al concederse el levante de las mercancías para la operación TIR, la aduana de partida o de entrada imprimirá un documento de acompañamiento de tránsito que se conservará junto con la hoja no 2 y transmitirá los datos en formato electrónico a la aduana de destino o de salida declarada mediante el mensaje “aviso anticipado de llegada”.
5. Cualesquiera consecuencias jurídicas derivadas de una discrepancia entre los datos electrónicos del cuaderno TIR y los datos contenidos en el mismo vendrán determinadas por estos últimos datos.
6. Solo podrá dispensarse de la obligación de presentar los datos del cuaderno TIR mediante procedimientos informáticos en los siguientes casos excepcionales:
a)
cuando no funcione el sistema informatizado de tránsito de las autoridades aduaneras;
b)
cuando no funcione la aplicación necesaria para presentar los datos del cuaderno TIR por procedimientos informáticos;
c)
cuando no funcione la red entre la aplicación necesaria para presentar los datos del cuaderno TIR por procedimientos informáticos y las autoridades aduaneras.
7. La dispensa a que se refiere el apartado 6, letras b) y c), se supeditará a la aprobación de las autoridades aduaneras.».
82)
En el artículo 454 bis, apartado 2, se añade la letra d) siguiente:
«d)
se comuniquen con la aduana de destino mediante procedimientos informáticos.».
83)
El artículo 454 ter se sustituye por el texto siguiente:
«Artículo 454 ter
1. Cuando las mercancías lleguen a sus locales o al lugar precisado en la autorización contemplada en el artículo 454 bis, el destinatario autorizado deberá cumplir, de acuerdo con las disposiciones establecidas en la autorización, las obligaciones siguientes:
a)
deberá informar de inmediato a la aduana de destino de la llegada de las mercancías mediante el mensaje “notificación de llegada”, en el que se harán constar las irregularidades o los incidentes que hayan podido producirse durante el transporte;
b)
deberá esperar la recepción del mensaje “permiso de descarga” antes de proceder a la descarga;
c)
deberá consignar sin demora en sus libros las mercancías descargadas;
d)
deberá enviar a la aduana de destino, a más tardar, el tercer día siguiente al de la llegada de las mercancías, el mensaje “observaciones sobre la descarga”, haciendo constar las irregularidades o los incidentes que hayan podido producirse.
2. El destinatario autorizado velará por que el cuaderno TIR y el documento de acompañamiento de tránsito se presenten sin demora a las autoridades de la aduana de destino. Estas autoridades cumplimentarán la matriz no 2 del cuaderno TIR y velarán por que este le sea devuelto a su titular o la persona que lo represente. La aduana de destino o salida conservará la hoja no 2.
3. La fecha de finalización de la operación TIR será la fecha de consignación en los libros según lo previsto en el apartado 1, letra c).
No obstante, cuando se haya producido alguna irregularidad o algún incidente durante el transporte, la fecha de finalización de la operación TIR será la fecha del mensaje “resultados del control” a que se refiere el artículo 455, apartado 4.
4. A petición del titular del cuaderno TIR, el destinatario autorizado extenderá un recibo en el que certifique la llegada de las mercancías a sus locales y que hará referencia al documento de acompañamiento de tránsito y al cuaderno TIR. El recibo no podrá servir de prueba de finalización de la operación TIR a efectos del artículo 1, letra d), del Convenio TIR o del artículo 455 ter.
5. La aduana de destino introducirá el mensaje “resultados del control” en el sistema informatizado.
Las autoridades aduaneras enviarán también los datos previstos en el anexo 10 del Convenio TIR.
6. En caso de que la aplicación informática del destinatario autorizado no funcione, las autoridades competentes podrán autorizar otros métodos de comunicación con las autoridades aduaneras en la aduana de destino.».
84)
En el artículo 454 quater, el apartado 2 se sustituye por el texto siguiente:
«2. La operación TIR se considerará finalizada, a tenor del artículo 1, letra d), del Convenio TIR, cuando se cumplan los requisitos establecidos en el artículo 454 ter, apartado 1 y apartado 2, primera frase.».
85)
El artículo 455 se sustituye por el texto siguiente:
«Artículo 455
1. La aduana de destino o de salida cumplimentará la matriz no 2, conservará la hoja no 2 y el documento de acompañamiento de tránsito, y notificará a la aduana de partida o de entrada, utilizando el mensaje “aviso de llegada”, la llegada de las mercancías el día en que se presenten en la aduana de destino o de salida.
2. Cuando la finalización de la operación TIR tenga lugar en una aduana distinta de la indicada inicialmente en la declaración de tránsito, la nueva aduana de destino o de salida notificará la llegada a la aduana de partida o de entrada a través del mensaje “aviso de llegada”.
La aduana de partida o de entrada notificará la llegada a la aduana de destino o de salida inicialmente indicada a través del mensaje “reenvío del aviso de llegada”.
3. El mensaje “aviso de llegada” mencionado en los apartados 1 y 2 no podrá servir de prueba de la finalización del régimen a tenor de lo previsto en el artículo 455 ter.
4. Salvo circunstancias debidamente justificadas, la aduana de destino o de salida remitirá a la aduana de partida o de entrada el mensaje “resultados del control”, a más tardar el tercer día siguiente al de la presentación de las mercancías en la aduana de destino o de salida. No obstante, cuando sea de aplicación el artículo 454 ter, la aduana de destino remitirá el mensaje “resultados del control” a la aduana de partida o de entrada, a más tardar, el sexto día siguiente al de la llegada de las mercancías a los locales del destinatario autorizado.
Las autoridades aduaneras enviarán también los datos previstos en el anexo 10 del Convenio TIR.
5. Cuando sea de aplicación el artículo 454, apartado 6, las autoridades aduaneras del Estado miembro de destino o de salida devolverán sin demora la parte pertinente de la hoja no 2 del cuaderno TIR a las autoridades aduaneras del Estado miembro de partida o de entrada y, a más tardar, en el plazo de ocho días a partir de la fecha de finalización de la operación TIR.».
86)
El artículo 455 bis se sustituye por el texto siguiente:
«Artículo 455 bis
1. Cuando las autoridades aduaneras del Estado miembro de partida o de entrada no hayan recibido el mensaje “aviso de llegada” al vencer el plazo dentro del cual deban presentarse las mercancías en la aduana de destino o de salida, o no hayan recibido el mensaje “resultados del control” en el plazo de seis días a partir de la recepción del mensaje “aviso de llegada”, considerarán la conveniencia de iniciar el procedimiento de búsqueda a fin de obtener la información necesaria para ultimar la operación TIR o, cuando ello no sea posible, para:
-
establecer las condiciones que originan la deuda,
-
identificar al deudor, y
-
determinar las autoridades aduaneras competentes para proceder a la contracción.
2. El procedimiento de búsqueda se iniciará, a más tardar, siete días después de la expiración de uno de los plazos contemplados en el apartado 1, salvo en casos excepcionales definidos de común acuerdo por los Estados miembros. Las autoridades aduaneras iniciarán de inmediato el procedimiento de búsqueda cuando sean informadas con anterioridad de que la operación TIR no ha finalizado, o cuando lo sospechen.
3. En caso de que las autoridades aduaneras del Estado miembro de partida o de entrada solo hayan recibido el mensaje “aviso de llegada”, iniciarán el procedimiento de búsqueda solicitando a la aduana de destino o de salida que lo haya enviado que remita el mensaje “resultados del control”.
4. Si las autoridades aduaneras de la aduana de partida o de entrada no han recibido el mensaje “aviso de llegada”, iniciarán el procedimiento de búsqueda solicitando a la aduana de destino o de salida la información necesaria para ultimar la operación TIR. Esta aduana responderá a la solicitud en el plazo de veintiocho días.
5. Cuando no pueda ultimarse la operación TIR, se solicitará al titular del cuaderno TIR que facilite la información necesaria para la ultimación del régimen, a más tardar, veintiocho días después de que se inicie el procedimiento de búsqueda ante la aduana de destino o de salida. El titular del cuaderno TIR responderá a la solicitud en el plazo de veintiocho días. Este plazo podrá prorrogarse por otros veintiocho días a petición del titular del cuaderno TIR.
Las autoridades aduaneras del Estado miembro de partida o de entrada informarán, asimismo, sin perjuicio de la notificación que deberá efectuarse de conformidad con el artículo 11, apartado 1, del Convenio TIR, a la correspondiente asociación garante, instándola a que aporte la prueba de que la operación TIR ha finalizado.
6. Cuando sea de aplicación el artículo 454, apartado 6, las autoridades aduaneras del Estado miembro de partida o de entrada iniciarán el procedimiento de búsqueda a que se refiere el apartado 1 en el caso de que no hayan recibido pruebas de que la operación TIR ha finalizado en los dos meses siguientes a la fecha de aceptación del cuaderno TIR. A tal fin, dichas autoridades enviarán a las autoridades aduaneras del Estado miembro de destino o de salida una solicitud acompañada de toda la información necesaria. Las autoridades iniciarán de inmediato el procedimiento de búsqueda cuando sean informadas con anterioridad de que la operación TIR no ha finalizado, o cuando lo sospechen. Se iniciará, asimismo, el procedimiento de búsqueda cuando se compruebe posteriormente que la prueba de finalización de la operación TIR ha sido falsificada y este procedimiento sea necesario para alcanzar los objetivos contemplados en el apartado 1.
Se aplicará mutatis mutandis el procedimiento establecido en el apartado 5.
Las autoridades aduaneras del Estado miembro de destino o de salida responderán en el plazo de veintiocho días.
7. Cuando el procedimiento de búsqueda demuestre que la operación TIR ha finalizado correctamente, las autoridades aduaneras del Estado miembro de partida o de entrada ultimarán el régimen e informarán de inmediato a la asociación garante, al titular del cuaderno TIR y, en su caso, a las autoridades aduaneras que hayan podido iniciar un procedimiento de recaudación de conformidad con los artículos 217 a 232 del Código.».
87)
Se inserta el artículo 455 ter siguiente:
«Artículo 455 ter
1. La prueba, a satisfacción de las autoridades aduaneras, de que la operación TIR ha finalizado en el plazo fijado en el cuaderno TIR podrá consistir en un documento certificado por las autoridades aduaneras del Estado miembro de destino o de salida en el que se especifiquen las mercancías y se haga constar que estas han sido presentadas en la aduana de destino o de salida, o, cuando sea de aplicación el artículo 454 bis, ante un destinatario autorizado.
2. Se considerará igualmente que la operación TIR ha sido finalizada cuando el titular del cuaderno TIR o la asociación garante presenten, a satisfacción de las autoridades aduaneras, alguno de los siguientes documentos, en el que se identifiquen las mercancías:
a)
un documento aduanero de inclusión en un destino aduanero expedido en un tercer país;
b)
un documento expedido en un tercer país y refrendado por las autoridades aduaneras del mismo en el que se certifique que las mercancías se consideran despachadas a libre práctica en ese país.
3. Los documentos mencionados en las letras a) y b) podrán sustituirse por una copia o fotocopia de los mismos compulsada por el organismo que haya visado el documento original, por las autoridades del tercer país interesado, o por las autoridades de uno de los Estados miembros.».
88)
El artículo 456 queda modificado como sigue:
a)
en el apartado 1 se añade el párrafo siguiente:
«El plazo a que se refiere el artículo 215, apartado 1, tercer guión, del Código Aduanero será de siete meses a partir de la fecha límite para la presentación de las mercancías en la aduana de destino o de salida.»;
b)
el apartado 2 se sustituye por el texto siguiente:
«2. Los artículos 450 ter y 450 quinquies se aplicarán mutatis mutandis al procedimiento de recaudación relativo al régimen TIR.».
89)
El artículo 457 ter se sustituye por el texto siguiente:
«Artículo 457 ter
1. Cuando una operación TIR se refiera a las mercancías mencionadas en el artículo 340 bis o cuando las autoridades aduaneras lo consideren necesario, la aduana de partida o de entrada podrá establecer un itinerario obligatorio para el envío.
2. Las autoridades aduaneras del Estado miembro donde se encuentre el envío consignarán la información pertinente en el documento de acompañamiento de tránsito y en la matriz no 1 del cuaderno TIR en caso de que:
a)
el itinerario se modifique a instancia del titular del cuaderno TIR;
b)
el transportista se desvíe del itinerario fijado por causas de fuerza mayor.
La aduana de destino o de salida introducirá la información pertinente en el sistema informatizado.
3. En el supuesto mencionado en el apartado 2, letra b), el envío, el documento de acompañamiento de tránsito y el cuaderno TIR deberán presentarse sin demora a las autoridades aduaneras más próximas.».
90)
En el artículo 458, apartado 1, párrafo segundo, el texto de la última frase se sustituye por el siguiente:
«La Comisión comunicará esta información a los demás Estados miembros a través del sitio oficial de la Unión Europea en Internet.».
91)
En el artículo 496, se suprime la letra c).
92)
En el artículo 843 se suprime el apartado 2.
93)
En el anexo 30 bis, punto 1 «Notas introductorias respecto a los cuadros», en la nota 5 «Procedimientos simplificados», en el punto 5.1, se suprime el número «288».
94)
En el anexo 37, título I, punto A, letra c), la primera frase se sustituye por el texto siguiente:
«c)
en el caso de que una disposición comunitaria prevea expresamente la utilización, en particular, en el marco del régimen de tránsito comunitario para la declaración de tránsito para los viajeros, así como para el procedimiento de emergencia.».
95)
El anexo 37 bis, título II, punto B «Elementos informativos de los datos de la declaración de tránsito», queda modificado de la manera siguiente:
a)
en el grupo de datos «DECLARACIÓN DE TRÁNSITO», en el texto explicativo, «nacionalidad al cruzar la frontera» (casilla 21) se sustituye por el siguiente texto:
«Tipo/longitud: an ..27
La utilización de este atributo es facultativa para los Estados miembros de acuerdo con lo dispuesto en el anexo 37.»;
b)
el texto explicativo del grupo de datos «MERCANCÍAS-Códigos IPS» (casilla 31) se sustituye por el texto siguiente:
«CÓDIGOS IPS
(casilla 31)
Número: 9
Este grupo de datos se utilizará cuando la declaración de tránsito se refiera a las mercancías enumeradas en la lista del anexo 44 quater.
Código de productos sensibles
(casilla 31)
Tipo/longitud: n ..2
El código que figura en el anexo 37 quater deberá utilizarse cuando el código de las mercancías no baste para identificar de forma unívoca una mercancía cubierta por la lista del anexo 44 quater.
Cantidad sensible
(casilla 31)
Tipo/longitud: n ..11,3
Este atributo se utilizará cuando la declaración de tránsito se refiera a las mercancías enumeradas en la lista del anexo 44 quater.»;
c)
en el grupo de datos «MERCANCÍAS - BULTOS» (casilla 31), el texto de los atributos «Marcas y numeración de los bultos», «Clase de bultos» y «Número de bultos» se sustituye por el siguiente:
«Marcas y numeración de los bultos
(casilla 31)
Tipo/longitud: an ..42
Este atributo se utilizará cuando el atributo “Clase de bultos” contenga códigos del anexo 37c distintos de los utilizados para “Graneles” (VQ, VG, VL, VY, VR o VO) o “Mercancías no envasadas” (NE, NF, NG). Su utilización será facultativa cuando el atributo “Clase de bultos” contenga alguno de los códigos mencionados.
Clase de bultos
(casilla 31)
Tipo/longitud: a2
Se utilizarán los códigos previstos en la lista de “códigos de los embalajes”, en el epígrafe “casilla 31” del anexo 38.
Número de bultos
(casilla 31)
Tipo/longitud: n ..5
Este atributo se utilizará cuando el atributo “Clase de bultos” contenga códigos del anexo 37 quater distintos de los utilizados para “Graneles” (VQ, VG, VL, VY, VR o VO) o para “Mercancías no envasadas” (NE, NF, NG). No se podrá utilizar cuando el atributo “Clase de bultos” contenga alguno de los códigos mencionados.»;
d)
en el grupo de datos «MERCANCÍA - DOCUMENTOS/CERTIFICADOS PRESENTADOS» (casilla 44), el texto «Número: 99» se sustituye por el texto siguiente:
«Se utilizará el grupo de datos para los mensajes TIR. En los demás casos, se utilizará de conformidad con el anexo 37. Si se utiliza el grupo de datos, deberá emplearse al menos uno de los atributos siguientes.».
96)
En el anexo 37 quater, se añaden los siguientes puntos 9 y 10:
«9.
En relación con el atributo “tipo de declaración” (casilla 1): para las declaraciones TIR, utilizar el código “TIR”.
10.
En relación con el atributo “tipo de garantía” (casilla 52): cuando se trate de mensajes TIR utilizar el código “B”.».
97)
Se iserta el anexo 37 quinquies, establecido por el anexo I del presente Reglamento.
98)
El anexo 38 se modifica tal como se establece en el anexo II del presente Reglamento.
99)
En el anexo 44 bis, título I, el punto 1 se sustituye por el texto siguiente:
«1.
Definición
1.1.
La lista de carga es un documento que responde a las características del presente anexo.
1.2.
Puede utilizarse con la declaración de tránsito para la aplicación del artículo 353, apartado 2.».
100)
El anexo 44 ter queda modificado como sigue:
a)
el texto del punto 3.1 se sustituye por el siguiente:
«3.1.
El papel que se utilice deberá tener una resistencia tal que no acuse desgarros ni arrugas con el uso normal. El papel será de color blanco.»;
b)
el texto del punto 4.3 se sustituye por el siguiente:
«4.3.
En el formulario deberá figurar el nombre y la dirección del impresor o un signo que permita su identificación y llevará, además, un número de identificación.».
101)
El anexo 44 quater se sustituye por el texto que figura en el anexo III del presente Reglamento.
102)
El anexo 45 bis queda modificado como sigue:
a)
en el capítulo I, Modelo del documento de acompañamiento de tránsito, se suprime el ejemplar «B»;
b)
el capítulo II se sustituye por el anexo IV al presente Reglamento.
103)
En el anexo 45 ter, queda modificado tal como se establece en el anexo V del presente Reglamento.
104)
En el anexo 46 ter, la segunda columna del cuadro queda modificada de la manera siguiente:
a)
los comentarios del primer criterio «experiencia suficiente» se sustituyen por el texto siguiente:
«La experiencia deberá acreditarse mediante la utilización correcta del régimen de tránsito comunitario, en calidad de obligado principal, durante uno de los períodos siguientes con anterioridad a la solicitud:
-
seis meses para la aplicación del artículo 380, apartado 2, letra a), y del artículo 381, apartado 1,
-
un año para la aplicación del artículo 380, apartado 2, letra b), y del artículo 381, apartado 2, letra a),
-
dos años para la aplicación del artículo 380, apartado 3, y del artículo 381, apartado 2, letra b).»;
b)
los comentarios del segundo criterio «alto grado de cooperación con las autoridades aduaneras» se sustituyen por el texto siguiente:
«El obligado principal alcanzará un alto grado de cooperación con las autoridades aduaneras cuando introduzca en la gestión de sus operaciones medidas específicas que ofrezcan a dichas autoridades mayores posibilidades de control y protección de los intereses en juego.
Dichas medidas podrán referirse, entre otras cosas, y siempre según los criterios de las autoridades aduaneras:
-
a las condiciones de la elaboración de la declaración de tránsito, o
-
al contenido de la declaración de tránsito, cuando el obligado principal proporcione, en dicha declaración, los datos suplementarios en casos en los que la inclusión de dichos datos no es obligatoria, o
-
a las modalidades de cumplimiento de los trámites de inclusión en el régimen (en particular, la presentación de la declaración en una sola aduana).».
105)
El anexo 47 bis queda modificado como sigue:
a)
el punto 1 se sustituye por el texto siguiente:
«1.
Situaciones en las que podrá prohibirse temporalmente la utilización de la garantía global de importe reducido o la utilización de la garantía global
1.1.
Prohibición temporal de la utilización de la garantía global de importe reducido
A efectos del artículo 94, apartado 6, se entenderá por “circunstancias especiales” una situación en la que se haya comprobado, en un número significativo de casos en los que estén implicados varios obligados principales y que pongan en peligro el buen funcionamiento del régimen que, aunque se apliquen los artículos 384 y 9 del Código, la garantía global de importe reducido contemplada en el artículo 94, apartado 4, del Código ya no permite garantizar, en el plazo establecido, el pago de las deudas nacidas como consecuencia de la sustracción al régimen de tránsito comunitario de mercancías incluidas en la lista del anexo 44 quater.
1.2.
Prohibición temporal de la utilización de la garantía global
A efectos del artículo 94, apartado 7, se entenderá por “número importante de fraudes probados” una situación en la que se haya comprobado que, aunque se apliquen los artículos 384 y 9, y, en su caso, el artículo 94, apartado 6, la garantía global contemplada en el artículo 94, apartado 2, letra b), del Código ya no permite garantizar, en el plazo establecido, el pago de las deudas nacidas como consecuencia de sustracciones al régimen de tránsito comunitario de mercancías incluidas en la lista del anexo 44 quater, dada la importancia de las sustracciones y las condiciones en las que se han realizado, especialmente cuando se deban a actividades de organizaciones criminales a escala internacional.»;
b)
en el punto 2, se suprime el punto 2.2;
c)
en el punto 3, se suprime el segundo guión;
d)
en el punto 4, el punto 4.3 se sustituye por el texto siguiente:
«4.3.
Cuando las autoridades competentes autoricen la excepción, consignarán en la casilla 8 del certificado de garantía global la mención siguiente:
-
UTILIZACIÓN NO LIMITADA - 99209».
106)
En el anexo 51 ter, el punto 1.2.1 se sustituye por el texto siguiente:
«1.2.1.
Cuando la garantía global no se pueda utilizar para las mercancías contempladas en la lista del anexo 44 quater, en la casilla 8 del certificado deberá figurar una de las indicaciones siguientes:
-
Validez limitada - 99200».
107)
El anexo 67 «Formularios de solicitud y de autorización» se modifica como sigue:
a)
en la segunda línea del encabezamiento, entre la palabra «Artículos» y el número «292», se añaden los números «253 ter», «253quater», «253 nonies» y «253 terdecies»;
b)
tras el apartado «Observaciones generales» y precediendo al formulario titulado «Solicitud de autorización para utilizar un régimen aduanero económico/destino especial», se insertan los formularios y las notas explicativas que figuran en el anexo VI del presente Reglamento;
c)
tras el formulario titulado «Autorización para utilizar el régimen de perfeccionamiento pasivo, Formulario complementario», el encabezamiento «NOTAS EXPLICATIVAS» se modifica como sigue:
«NOTAS EXPLICATIVAS REFERENTES AL FORMULARIO DE REGÍMENES ADUANEROS ECONÓMICOS Y DE DESTINO ESPECIAL».
Artículo 2
Antes del 1 de enero de 2012, las autoridades aduaneras procederán a reevaluar las autorizaciones concedidas con anterioridad a la fecha contemplada en el artículo 3, apartado 3 del presente Reglamento, de acuerdo con lo dispuesto en el artículo 253, apartado 8 del Reglamento (CEE) no 2454/93, y expedirán nuevas autorizaciones de conformidad con el Reglamento (CEE) no 2454/93.
Artículo 3
1. El presente Reglamento entrará en vigor el séptimo día siguiente al de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
2. El artículo 1, puntos 2, 3, 5 a 12, 27 a 48, 51 a 76, 92, 94, 95 letras a), b) y c) 97 a 100 y 102 a 106, serán aplicables a partir del 1 de julio de 2008.
3. El artículo 1, puntos 1, 4, 13, 14, 16 a 24, 26, 80 a 85, 87, 89, 90, 91, 95 letra d), 96, 101, y 107, serán aplicables a partir del 1 de enero de 2009.
4. El artículo 1, puntos 49, 50, 77, 78, 79, 86 y 88, serán aplicables a partir del 1 de julio de 2009.
5. EL artículo 1, puntos 15, 25 y 93, serán aplicables a partir del 1 de enero de 2011.
6. El artículo 1, punto 2, será aplicable hasta el 30 de junio de 2009.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Bruselas, el 17 de noviembre de 2008.