РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 428/2009 НА СЪВЕТА
от 5 май 2009 година
за въвеждане режим на Общността за контрол на износа, трансфера, брокерската дейност и транзита на изделия и технологии с двойна употреба
(преработен)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 133 от него,
като взе предвид предложението на Комисията,
като има предвид, че:
(1)
Регламент (ЕО) № 1334/2000 на Съвета от 22 юни 2000 г. за въвеждане режим на Общността за контрол на износа на стоки и технологии с двойна употреба (1) беше съществено изменян на няколко пъти. Тъй като предстои да бъдат направени допълнителни изменения, той следва да бъде преработен с цел по-голяма яснота.
(2)
Изделията с двойна употреба (включително софтуер и технологии) следва да бъдат предмет на ефективен контрол, когато се изнасят от Европейската общност.
(3)
Необходима е ефективна обща система за контрол на износа на изделия с двойна употреба, за да се гарантира, че се изпълняват международните ангажименти и отговорности на държавите-членки, особено по отношение на неразпространението, както и тези на Европейския съюз (ЕС).
(4)
Наличието на обща система за контрол и на хармонизирана политика за правоприлагане и наблюдение във всички държави-членки е необходимо условие за въвеждането на свободно движение на изделия с двойна употреба в рамките на Общността.
(5)
Отговорността за вземането на решения относно индивидуалните, глобалните или националните генерални разрешения за износ, относно разрешенията за брокерски услуги, относно транзита на необщностни изделия с двойна употреба или относно разрешенията за трансфер в рамките на Общността на изделия с двойна употреба, описани в приложение IV, е на националните власти. Националните разпоредби и решенията, засягащи износа на изделия с двойна употреба, трябва да бъдат вземани в рамките на общата търговска политика, и в частност на Регламент (ЕИО) № 2603/69 на Съвета от 20 декември 1969 г. за установяване на общи правила за износ (2).
(6)
Решенията за актуализация на общия списък на изделията с двойна употреба, чийто износ подлежи на контрол, трябва да бъдат в съответствие със задълженията и ангажиментите, които държавите-членки са поели като участници в съответните международни режими за неразпространение и договорености за контрол върху износа, или чрез ратификация на съответните международни договори.
(7)
Общите списъци на изделия с двойна употреба, местоназначения и ръководни правила, са съществени елементи на режима за ефективен контрол на износа;
(8)
Предаването на софтуер и технологии посредством електронни средства, телефакс или телефон до местоназначения извън Общността също следва да бъде предмет на контрол.
(9)
Необходимо е да се отделя особено внимание на въпросите на реекспорта и крайната употреба.
(10)
На 22 септември 1998 г. представители на държавите-членки и Европейската комисия подписаха протоколи в допълнение към съответните споразумения за предпазни мерки между държавите-членки, Европейската общност за атомна енергия и Международната агенция за атомна енергия, които, освен другите мерки, задължават държавите-членки да предоставят информация за трансфер на определени видове оборудване и неядрени материали.
(11)
Общността е приела комплекс от митнически правила, съдържащи се в Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 г. за създаване на Митнически кодекс на Общността (3) (оттук нататък: Митнически кодекс на Общността) и Регламент (ЕИО) № 2454/93 на Комисията (4) за прилагането на Регламент (ЕИО) № 2913/92, които наред с другото въвеждат разпоредби, свързани с износа и реекспорта на стоки. Настоящият регламент не съдържа разпоредби, които ограничават правомощията съгласно и по силата на Митническия кодекс на Общността и разпоредбите за неговото прилагане.
(12)
По силата на и в рамките на ограниченията на член 30 от Договора и до постигане на по-голяма степен на хармонизация държавите-членки си запазват правото да извършват контрол върху трансфера на някои изделия с двойна употреба в рамките на Общността с оглед защита на обществения ред или обществената сигурност. Когато тези мерки за контрол са свързани с ефективността на контрола на износа от Общността, те следва да бъдат преглеждани периодично от Съвета.
(13)
За да се осигури правилното прилагане на настоящия регламент, всяка държава-членка следва да вземе мерки, даващи на компетентните органи съответните правомощия.
(14)
През юни 2003 г. държавните или правителствените ръководители на ЕС приеха план за действие относно неразпространението на оръжия за масово унищожение (Солунски план за действие). Този план за действие беше допълнен от стратегията на ЕС срещу разпространението на оръжия за масово унищожение (Стратегия на ЕС срещу разпространението на ОМУ), приета от Европейския съвет на 12 декември 2003 г. Съгласно глава III от тази стратегия Европейският съюз трябва да използва всичките си инструменти с цел предотвратяване, възпиране, преустановяване и по възможност премахване на програмите за разпространение, които са предмет на загриженост в световен план. В алинея 30.A (4) от същата глава се обръща специално внимание на укрепването на политиките и практиката в областта на контрола на износа.
(15)
В Резолюция 1540 на Съвета за сигурност на ООН, приета на 28 април 2004 г., се определя, че всички държави вземат и налагат ефективни мерки за въвеждане на вътрешен контрол, за да се предотврати разпространението на ядрени, химични или биологични оръжия и техните носители, включително чрез въвеждане на необходимия контрол върху свързаните с тях материали, и за тази цел, наред с другите мерки, въвеждат контрол на транзита и брокерската дейност. Свързаните с тях материали са материали, оборудване и технологии, обхванати от съответните многостранни договори и договорености или включени в национални списъци за контрол, които могат да се използват за разработване, развиване, производство или употреба на ядрени, химични и биологични оръжия и техните носители.
(16)
Настоящият регламент обхваща изделия, които само преминават през територията на Общността, т.е. тези, за които не се определя митническо направление, различно от режима външен транзит, или които само се поставят в свободна зона или свободен склад и за които не се изисква да се отразяват данни в материалната отчетност. Съответно следва да бъде предвидена възможност за органите на държавите-членки, след оценка на всеки отделен случай, да забраняват транзита на необщностни изделия с двойна употреба, когато съществуват основания, въз основата на информация от разузнавателни или от други източници, за подозрения, че изделията са или могат да бъдат предназначени, изцяло или частично, за разпространение на оръжия за масово унищожение или за техни носители.
(17)
Следва също да се въведе контрол върху предоставянето на брокерски услуги, когато брокерът е бил уведомен от компетентните национални органи или знае, че такова предоставяне може да доведе до производство или доставка на оръжия за масово унищожение в трета държава.
(18)
Желателно е да се постигне уеднаквено и последователно прилагане на контрола в целия ЕС, за да се подобри сигурността на ЕС и в международен план, както и да се осигурят равни условия за износители от ЕС. Ето защо е целесъобразно, в съответствие с препоръките от Солунския план за действиеи посланията на Стратегията на ЕС срещу разпространението на ОМУ, да се разшири обхватът на консултациите между държавите-членки преди предоставянето на разрешение за износ. Сред ползите от този подход би била например гаранцията, че основните интереси на сигурността на дадена държава-членка няма да бъдат застрашени от износ от друга държава-членка. По-голямото сближаване на условията за въвеждане на национален контрол върху изделията с двойна употреба, които не са включени в регламента, и хармонизирането на условията за използване на различни видове разрешения, които могат да бъдат издадени съгласно регламента, би довело до по-уеднаквено и последователно прилагане на контрол. Прецизирането на определението за нематериален трансфер на технологии, така че да включва предоставянето на контролирани технологии на лица, намиращи се извън ЕС, би подпомогнало усилията за подобряване на сигурността, какъвто резултат би имало и от по-нататъшното привеждане на условията за обмен на чувствителна информация между държавите-членки в съответствие с тези на международните режими за контрол на износа, по-специално като се предвиди възможност за въвеждане на защитена електронна система за обмен на информация между държавите-членки.
(19)
Всяка държава-членка следва да определи ефективни, пропорционални и възпиращи санкции, приложими в случай на нарушение на разпоредбите на настоящия регламент,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ПРЕДМЕТ И ОПРЕДЕЛЕНИЯ
Член 1
Настоящият регламент въвежда режим на Общността за контрол на износа, трансфера, брокерската дейност и транзита на изделия и технологии с двойна употреба.
Член 2
За целите на настоящия регламент:
1.
„изделия с двойна употреба“ означава изделия, включително софтуер и технология, които могат да се използват както за граждански, така и за военни цели, и включва всички изделия, които могат да се прилагат както за невзривна употреба, така и по какъвто и да било начин, подпомагащ производството на ядрени оръжия или други ядрени взривни устройства;
2.
„износ“ означава:
i)
режим износ по смисъла на член 161 от Регламент (ЕИО) № 2913/92 (Митнически кодекс на Общността);
ii)
реексспорт по смисъла на член 182 от този кодекс с изключение на изделията при транзит, както и
iii)
предаване на софтуер или технологии по електронен път, включително по телефакс, телефон, електронна поща или други електронни средства, до местоназначения извън Европейската общност; включва се предоставянето в електронен формат на такива софтуер и технологии на юридически и физически лица и съдружия извън Общността. Износът се отнася също до устно предаване на технологии, когато се дава описание на технологиите по телефона;
3.
„износител“ означава физическо или юридическо лице или съдружие:
i)
от чието име се изготвя декларация за износ, т.е. лицето, което по времето, когато декларацията бива приета, е страна по договора с получателя в третата държава и има правото да вземе решение за изпращането на изделието извън митническата територия на Общността. Ако не е бил сключен договор за износ или ако страната по договора не действа от свое собствено име, „износител“ означава лицето, което има право да вземе решение за изпращане на изделието извън митническата територия на Общността;
ii)
което взема решение за предаване или предоставяне на софтуер или технологии по електронен път, включително по телефакс, телефон, електронна поща или други електронни средства, до местоназначение извън Общността;
В случай че правото за разпореждане с изделието с двойна употреба принадлежи на лице, установено извън Общността, по силата на договора, на който се основава износът, за износител се смята договарящата страна, установена в Общността;
4.
„декларация за износ“ означава актът, чрез който лицето заявява по установената форма и ред желанието си да постави изделия с двойна употреба под режим износ.
5.
„брокерски услуги“ означава:
-
договарянето или уреждането на сделки за закупуване, продажба или доставка на изделия с двойна употреба от трета държава за друга трета държава; или
-
продаването или купуването на изделия с двойна употреба, които се намират в трети държави с цел трансфер в друга трета държава.
За целите на настоящия регламент предоставянето само на спомагателни услуги се изключва от настоящото определение. Спомагателните услуги включват транспорт, финансови услуги, застрахователни или презастрахователни услуги, или обща реклама или промоции;
6.
„брокер“ означава физическо или юридическо лице или съдружие, пребиваващо или установено в държава-членка на Общността, което извършва услугите, определени в точка 5, от Общността за територията на трета държава;
7.
„транзит“ означава транспортиране на необщностни изделия с двойна употреба, които влизат и преминават през митническата територия на Общността с местоназначение извън Общността;
8.
„индивидуално разрешение за износ“ означава разрешение, предоставено на един конкретен износител за един краен потребител или получател в трета държава, и което обхваща едно или повече изделия с двойна употреба;
9.
„генерално разрешение за износ на Общността“ означава разрешение за износ в определени държави на местоназначение, достъпно за всички износители, които спазват условията за ползване, описани в приложение II;
10.
„глобално разрешение за износ“ означава разрешение, предоставено на един конкретен износител според вида или категорията изделие с двойна употреба, което може да е валидно за износ към един или повече конкретни крайни потребители и/или в една или повече определени трети държави;
11.
„национално генерално разрешение за износ“ означава разрешение за износ, предоставено съгласно член 9, параграф 2 и определено в националното законодателство в съответствие с член 9 и приложение IIIв;
12.
„митническа територия на Европейския съюз“ означава територията по смисъла на член 3 от Митническия кодекс на Общността;
13.
„необщностни изделия с двойна употреба“ означава изделия, които попадат в категорията необщностни стоки по смисъла на член 4, точка 8 от Митническия кодекс на Общността.
ГЛАВА II
ПРИЛОЖНО ПОЛЕ
Член 3
1. За износ на изделията с двойна употреба, описани в приложение I, се изисква разрешение.
2. Съгласно член 4 или член 8 разрешение може да се изисква също и за износ до всички или до някои местоназначения на определени изделия с двойна употреба, които не са описани в приложение I.
Член 4
1. Изисква се разрешение за износ на изделия с двойна употреба, които не са описани в приложение I, ако износителят е бил уведомен от компетентните власти на държавата-членка, в която е установен, че въпросните изделия са или могат да бъдат предназначени, изцяло или частично, за употреба във връзка с разработка, производство, обработка, експлоатация, поддръжка, складиране, откриване, идентифициране или разпространение на химически, биологични или ядрени оръжия, или други ядрени взривни устройства, или за разработка, производство, поддръжка или съхранение на ракети, способни да пренасят такива оръжия.
2. Изисква се също разрешение за износ на изделия с двойна употреба, които не са описани в приложение I, когато на купуващата държава или на държавата на местоназначение е наложено оръжейно ембарго, въведено с обща позиция или съвместно действие, приета(о) от Съвета, или с решение на Организацията за сигурност и сътрудничество в Европа (ОССЕ), или оръжейно ембарго, наложено със задължителна резолюция на Съвета за сигурност на ООН, както и в случай че износителят е бил уведомен от органите, посочени в параграф 1, че въпросните изделия са или могат да бъдат предназначени, изцяло или частично, за военна крайна употреба. За целите на настоящия параграф „военна крайна употреба“ означава:
а)
включване във военни изделия, посочени в списъка на оръжията на държавите-членки;
б)
използване на производствено, изпитателно или аналитично оборудване и съставни части за него за разработка, производство и поддръжка на военните изделия, посочени в гореспоменатия списък;
в)
използване на полуготови изделия в завод за производство на военните изделия, посочени в гореспоменатия списък.
3. Изисква се също разрешение за износ на изделия с двойна употреба, които не са описани в приложение I, в случай че износителят е бил информиран от органите, посочени в параграф 1, че въпросните изделия са или могат да бъдат предназначени, изцяло или частично, за употреба като части или компоненти на военните изделия, посочени в националния списък на оръжията, които са били изнесени от територията на тази държава-членка без разрешение или в нарушение на разрешението, изисквано от националното законодателство на въпросната държава-членка.
4. Ако износителят знае, че изделията с двойна употреба, които не са описани в приложение I и които той предлага да бъдат изнесени, са предназначени, изцяло или частично, за която и да е от употребите, посочени в параграфи 1, 2 и 3, той е длъжен да уведоми органите, посочени в параграф 1, които да вземат решение дали е целесъобразно или не въпросният износ да бъде предмет на разрешителен режим.
5. Държава-членка може да приема или поддържа национално законодателство, налагащо разрешителен режим за износа на изделия с двойна употреба, които не са описани в приложение I, когато износителят има основания за подозрение, че въпросните изделия са или могат да бъдат предназначени, изцяло или частично, за някоя от употребите, посочени в параграф 1.
6. Държава-членка, която налага разрешителен режим, в изпълнение на параграфи 1-5, за износа на изделия с двойна употреба, които не са описани в приложение I, при необходимост уведомява другите държави-членки и Комисията. Другите държави-членки разглеждат надлежно такава информация и уведомяват своите митнически органи и други съответни национални органи, които имат отношение към въпроса.
7. Разпоредбите на член 13, параграфи 1, 2 и 5-7 се прилагат по отношение на случаите, засягащи изделия с двойна употреба, които не са описани в приложение I.
8. Настоящият регламент не засяга правото на държавите-членки да вземат национални мерки съгласно член 11 от Регламент (ЕИО) № 2603/69.
Член 5
1. Изисква се разрешение за брокерски услуги по отношение на изделията с двойна употреба, описани в приложение I, ако брокерът е бил уведомен от компетентните органи на държавата-членка, в която пребивава или е установен, че въпросните изделия са или могат да бъдат предназначени, изцяло или частично, за някоя от употребите, посочени в член 4, параграф 1. Ако брокерът знае, че изделията с двойна употреба, описани в приложение I, за които той предлага брокерски услуги, са предназначени, изцяло или частично, за някоя от употребите, посочени в член 4, параграф 1, той е длъжен да уведоми компетентните органи, които ще вземат решение дали е целесъобразно или не тези брокерски услуги да бъдат предмет на разрешителен режим.
2. Държава-членка може да разшири приложението на параграф 1 до изделия с двойна употреба, които не са включени в списъка, по отношение на употреби, посочени в член 4, параграф 1, и до изделия с двойна употреба с военна крайна употреба и местоназначения, посочени в член 4, параграф 2.
3. Държава-членка може да приеме или поддържа национално законодателство, налагащо разрешителен режим за брокерски услуги с изделия с двойна употреба, ако брокерът има основания за подозрение, че въпросните изделия са или могат да бъдат предназначени за някоя от употребите, посочени в член 4, параграф 1.
4. Разпоредбите на член 8, параграфи 2, 3 и 4 се прилагат за националните мерки, посочени в параграфи 2 и 3 на настоящия член.
Член 6
1. Компетентните органи на държавите-членки могат да забранят транзита на необщностни изделия с двойна употреба, описани в приложение I, когато има транзит на изделия, които са или могат да бъдат предназначени, изцяло или частично, за употребите, посочени в член 4, параграф 1. Когато се взема решение относно подобна забрана, държавите-членки вземат предвид задълженията и ангажиментите си, произтичащи за тях като страни в международни договори или като членове в международни режими за неразпространение.
2. Преди да вземе решение дали да се наложи забрана на транзит или не, държавата-членка може да постанови компетентните ѝ органи да могат да налагат в отделни случаи разрешителен режим за конкретния транзит на изделия с двойна употреба, описани в приложение I, ако изделията са или могат да бъдат предназначени, изцяло или частично, за употребите, посочени в член 4, параграф 1.
3. Държава-членка може да разшири приложението на параграф 1 до изделия с двойна употреба извън списъка за употреби, посочени в член 4, параграф 1, и до изделия с двойна употреба за военна крайна употреба и местоположения, посочени в член 4, параграф 2.
4. Разпоредбите на член 8, параграфи 2, 3 и 4 се прилагат за националните мерки, посочени в параграфи 2 и 3 на настоящия член.
Член 7
Настоящият регламент не се прилага по отношение на предоставянето на услуги или предаването на технологии, когато това предоставяне или предаване включва трансгранично движение на физически лица.
Член 8
1. Държава-членка може да забрани или да наложи разрешителен режим за износа на изделия с двойна употреба, които не са описани в приложение I, от съображения за защита на обществената сигурност или на човешките права.
2. Държавите-членки нотифицират Комисията относно всички мерки, взети по силата на параграф 1, веднага след въвеждането им и посочват точните основания за тези мерки.
3. Държавите-членки също незабавно нотифицират Комисията относно промени в мерките, приети по силата на параграф 1.
4. Комисията публикува мерките, относно които е била нотифицирана по силата на параграфи 2 и 3, в серия С на Официален вестник на Европейския съюз.
ГЛАВА III
РАЗРЕШЕНИЕ ЗА ИЗНОС И РАЗРЕШЕНИЕ ЗА БРОКЕРСКИ УСЛУГИ
Член 9
1. С настоящия регламент се въвежда генерално разрешение за износ на Общността на определени видове изделия, установени в приложение II.
2. За всякакъв друг износ, за който се изисква разрешение съгласно настоящия регламент, разрешението се издава от компетентните органи на държавата-членка, където е установен износителят. При спазване на ограниченията, посочени в параграф 4, това разрешение може да бъде индивидуално, глобално или генерално.
Всички разрешения са валидни на територията на Общността.
Износителите предоставят на компетентните органи цялата необходима информация, която се изисква във връзка със заявленията им за индивидуално и глобално разрешение за износ, с цел да се предостави пълна информация на компетентните национални органи относно, по-специално, крайния потребител, държавата на местоназначение и крайната употреба на изнасяните изделия. Разрешението може да бъде обвързано при необходимост със заявление за крайната употреба.
3. Държавите-членки разглеждат заявленията за индивидуални или глобални разрешения в срок, който се определя от националното законодателство или практика.
4. Националните генерални разрешения за износ:
а)
изключват от обхвата си изделията, описани в приложение II, част 2;
б)
се определят от националното законодателство или практика. Те могат да се използват от всички износители, установени или пребиваващи в държавата-членка, която издава въпросните разрешения, ако отговарят на условията, определени в настоящия регламент и в допълващото национално законодателство. Те се издават в съответствие с указанията, изложени в приложение IIIв. Те се издават в съответствие с националното законодателство или практика.
Държавите-членки нотифицират незабавно Комисията относно всички издадени или изменени национални генерални разрешения за износ. Комисията публикува информацията относно тези нотификации в серия С на Официален вестник на Европейския съюз;
в)
не се използват, ако износителят е бил уведомен от своите власти, че въпросните изделия са или могат да бъдат предназначени, изцяло или частично, за която и да е от употребите, посочени в член 4, параграфи 1 и 3, или в член 4, параграф 2, в държава с наложено оръжейно ембарго, въведено чрез обща позиция или съвместно действие, приета(о) от Съвета, или с решение на ОССЕ, или оръжейно ембарго, наложено със задължителна резолюция на Съвета за сигурност на ООН, или в случай че износителят знае, че изделията са предназначени за посочените по-горе употреби.
5. Държавите-членки запазват или въвеждат в националното си законодателство възможността за предоставяне на глобално разрешение за износ.
6. Държавите-членки предоставят на Комисията списък на органите, оправомощени да:
а)
предоставят разрешения за износ на изделия с двойна употреба;
б)
вземат решения по силата на настоящия регламент за забрана на транзита на необщностни изделия с двойна употреба.
Комисията публикува списъка на тези органи в серия С на Официален вестник на Европейския съюз.
Член 10
1. Разрешенията за брокерски услуги съгласно настоящия регламент се предоставят от компетентните органи на държавата-членка, където пребивава или е установен брокерът. Тези разрешения се предоставят за точно количество определени изделия, при които се осъществява движение между две или повече трети държави. Местонахождението на изделията в третата държава на произход, крайният потребител и точното му местонахождение трябва да бъдат точно посочени. Разрешенията са валидни на територията на Общността.
2. Брокерите предоставят на компетентните органи цялата необходима информация, която се изисква във връзка със заявленията им за разрешение съгласно настоящия регламент за брокерски услуги, относно, по-специално, информация за местонахождението на изделията с двойна употреба в третата държава на произход, ясно описание на съответните изделия и количества, третите страни, които участват в сделката, третата държава на местоназначение, крайния потребител в тази държава и точното му местонахождение.
3. Държавите-членки разглеждат заявленията за разрешения за брокерски услуги в срок, определен от националното законодателство или практика.
4. Държавите-членки предоставят на Комисията списък на органите, оправомощени да издават разрешения съгласно настоящия регламент за предоставяне на брокерски услуги. Комисията публикува списъка на тези органи в серия С на Официален вестник на Европейския съюз.
Член 11
1. В случай че изделията с двойна употреба, за които е подадено заявление за индивидуално разрешение за износ за местоназначение, което не е описано в приложение II или към което и да било местоназначение при изделия с двойна употреба, описани в приложение IV, са или ще бъдат разположени на територията на една или повече държави-членки, различни от тази, където е подадено заявлението, този факт се отбелязва в заявлението. Компетентните органи на държавата-членка, към която е отправено заявлението за разрешение, незабавно се консултират с компетентните органи на въпросната(ите) държава(и)-членка(и) и предоставят съответната информация. Запитаната(ите) държава(и)-членка(и) съобщават в рамките на 10 работни дни евентуални възражения, които тя (те) има(т) срещу издаването на такова разрешение, което има обвързваща сила за държавата-членка, в която е подадено заявлението.
Ако в срок от 10 работни дни не постъпят възражения, се смята, че запитаната(ите) държава(и)-членка(и) няма(т) възражения.
В изключителни случаи запитаната държава-членка има право да поиска удължаване на 10-дневния срок. Във всеки случай удължението не може да надхвърля 30 работни дни.
2. В случай че дадена сделка за износ може да засегне важни интереси за сигурността ѝ, държавата-членка има право да поиска от друга държава-членка да не издава разрешение за износ, или, ако такова разрешение вече е било издадено, да поиска то да бъде анулирано, спряно, променено или отменено. Държавата-членка, получила такова искане, незабавно предприема необвързващи консултации с отправилата искането държава-членка, които трябва да приключат в рамките на 10 работни дни. В случай че получилата такова искане държава-членка вземе решение да предостави разрешението, Комисията и другите държави-членки следва да бъдат нотифицирани относно него посредством електронната система, посочена в член 13, параграф 6.
Член 12
1. При вземането на решение дали да се предостави индивидуално или глобално разрешение за износ или да се предостави разрешение за брокерски услуги съгласно настоящия регламент държавите-членки вземат предвид всички съображения, които имат отношение към въпроса, в това число:
а)
задълженията и ангажиментите, които са поели като членове в съответните международни режими за неразпространение и договорености за контрол върху износа, или чрез ратификация на съответните международни договори;
б)
задълженията си по силата на санкции, наложени съгласно обща позиция или съвместно действие на Съвета или с решение на ОССЕ, или посредством задължителна резолюция на Съвета за сигурност на ООН;
в)
съображения във връзка с националната външна политика и политика на сигурност, включително тези, обхванати от Обща позиция 2008/944/ОВППС на Съвета от 8 декември 2008 г., определяща общи правила за режим на контрол върху износа на военни технологии и оборудване (5);
г)
съображения относно крайното предназначение и риска от отклоняване.
2. В допълнение към критериите, посочени в параграф 1, когато се оценява заявление за глобално разрешение за износ, държавите-членки вземат предвид прилагането от износителя на пропорционални и адекватни мерки и процедури, за да осигури спазването на разпоредбите и целите на настоящия регламент, както и на условията по разрешението.
Член 13
1. Компетентните органи на държавите-членки, които действат в съответствие с настоящия регламент, могат да откажат да издадат разрешение за износ и могат да анулират, спрат, изменят или отменят разрешение за износ, което вече са издали. В случай на отказ, анулиране, спиране, значително ограничаване или отменяне на разрешение за износ или когато държавите-членки решат, че съответният износ не може да бъде разрешен, те нотифицират за това компетентните органи на другите държави-членки и Комисията и им предоставят необходимата информация. В случай че компетентните органи на държава-членки са спрели разрешение за износ, окончателната оценка се предоставя на държавите-членки и на Комисията в края на срока на спирането.
2. Компетентните органи на държавите-членки разглеждат отказите за разрешения, относно които е направена нотификация съгласно параграф 1, в срок от три години от нотификацията и ги отменят, изменят или подновяват. Компетентните органи на държавите-членки нотифицират възможно най-бързо компетентните органи на други държави-членки и Комисията относно резултатите от прегледа. Отказите, които не са отменени, остават в сила.
3. Компетентните органи на държавите-членки незабавно нотифицират държавите-членки и Комисията относно взетите в съответствие с член 6 решения за забрана на транзита на изделия с двойна употреба, описани в приложение I. Тези нотификации ще съдържат цялата необходима информация, включително класификацията на изделието, техническите му параметри, държавата на местоназначение и крайния потребител.
4. Параграфи 1 и 2 се прилагат също за разрешенията за брокерски услуги.
5. Преди компетентните органи на държава-членка по силата на настоящия регламент да предоставят разрешение за износ или за брокерски услуги или да вземат решение за транзит, те разглеждат всички валидни откази или решения, взети съгласно настоящия регламент, за забрана на транзита на изделия с двойна употреба, описани в приложение I, за да се уверят дали вече има отказано разрешение или транзит от компетентните органи на друга(и) държава(и)-членка(и) за идентична по същество сделка (в смисъл на изделие с идентични по същество параметри или технически характеристики за същия краен потребител или получател). Те първо се консултират с компетентните органи на държавата(ите)-членка(и), издала(и) такъв(ива) отказ(и) или решения за забрана на транзита съгласно параграфи 1 и 3. Ако след такава консултация компетентните органи на държавата-членка решат да предоставят разрешение или да разрешат транзита, те нотифицират компетентните органи на другите държави-членки и Комисията, като предоставят цялата необходима информация, за да обосноват решението.
6. Всички нотификации, които се изискват съгласно настоящия член, ще се извършват със защитени електронни средства, включително чрез защитена система, която може да бъде създадена в съответствие с член 19, параграф 4.
7. Цялата информация, която се предоставя съгласно разпоредбите в настоящия член, е в съответствие с разпоредбите на член 19, параграфи 3, 4 и 6 относно поверителния характер на подобна информация.
Член 14
1. Всички индивидуални и глобални разрешения за износ и разрешения за брокерски услуги се издават в писмен вид или в електронен формат на формуляри, които съдържат най-малко всички елементи от образците, поместени в приложения IIIа и IIIб, в установения в образците ред.
2. При поискване от износителите глобалните разрешения за износ, които съдържат количествени ограничения, се разделят.
ГЛАВА IV
АКТУАЛИЗИРАНЕ НА СПИСЪКА НА ИЗДЕЛИЯТА С ДВОЙНА УПОТРЕБА
Член 15
1. Списъкът на изделията с двойна употреба, поместен в приложение I, се актуализира в съответствие със съответните задължения и ангажименти и всички изменения в тях, които държавите-членки са поели като членове на международните режими за неразпространение и договореностите за контрол върху износа, или посредством ратификация на съответните международни договори.
2. Приложение IV, което представлява подраздел на приложение I, се актуализира в съответствие с член 30 от Договора за създаване на Европейската общност, а именно интересите на държавите-членки, свързани с обществения ред и сигурност.
ГЛАВА V
МИТНИЧЕСКИ ПРОЦЕДУРИ
Член 16
1. При извършване на формалностите при износ на изделия с двойна употреба в митническата служба, която отговаря за обработката на декларацията за износ, износителят предоставя доказателства, че са били получени всички необходими разрешения за износ.
2. От износителя може да бъде изискано да осигури превод на документите, представени като доказателство, на официален език на държавата-членка, където се подава декларацията за износ.
3. Без да се засягат правомощията, възложени ѝ съгласно и по силата на Митническия кодекс на Общността, всяка държава-членка има право също, за срок не по-дълъг от сроковете, посочени в параграф 4 по-долу, да спре процеса на износ от своята територия или, при необходимост, по друг начин да не позволи изделията с двойна употреба, описани в приложение I, за които има валидно разрешение за износ, да напуснат Общността през нейна територия, когато има основания да подозира, че:
а)
при издаването на разрешението не е била взета предвид информация, която има отношение по въпроса, или
б)
обстоятелствата съществено са се променили след издаването на разрешението.
4. В случая, посочен в параграф 3, с компетентните органи на държавата-членка, която е издала разрешението, незабавно се провеждат консултации, за да може да се предприемат действия съгласно член 13, параграф 1. Ако тези компетентни органи решат да оставят в сила разрешението, те дават отговор в рамките на 10 работни дни, който срок може по тяхно искане да бъде удължен до 30 работни дни при изключителни обстоятелства. В такъв случай или ако не бъде получен отговор в рамките на 10 или 30 дни, в зависимост от обстоятелствата, изделията с двойна употреба се освобождават незабавно. Държавата-членка, която е издала разрешението, уведомява останалите държавите-членки и Комисията.
Член 17
1. Държавите-членки могат да решат митническите формалности при износ на изделия с двойна употреба да се изпълняват само в оправомощени за тази цел митнически учреждения.
2. Държавите-членки, възползвали се от възможността, посочена в параграф 1, уведомяват Комисията за съответно оправомощените митнически учреждения. Комисията публикува тази информация в серия С на Официален вестник на Европейския съюз.
Член 18
Разпоредбите на членове 843 и 912а-912ж от Регламент (ЕИО) № 2454/93 се прилагат по отношение на ограниченията, отнасящи се до износ, реекспорт и излизане от митническата територия на изделията с двойна употреба, за чийто износ се изисква разрешение съгласно настоящия регламент.
ГЛАВА VI
АДМИНИСТРАТИВНО СЪТРУДНИЧЕСТВО
Член 19
1. Държавите-членки в сътрудничество с Комисията вземат всички необходими мерки за установяване на пряко сътрудничество и обмен на информация между компетентните органи, по-специално за да се изключи рискът евентуални различия при прилагането на контрола върху износа на изделия с двойна употреба да доведат до отклонения в търговията, които биха могли да създадат трудности за една или повече държави-членки.
2. Държавите-членки вземат всички необходими мерки за установяване на пряко сътрудничество и обмен на информация между компетентните органи с оглед да се повиши ефикасността на режима на Общността за контрол на износа. Тази информация може да включва:
а)
данни за износители, лишени по силата на национални санкции от правото да използват национални генерални разрешения за износ или генерални разрешения на Общността за износ;
б)
данни за чувствителни крайни потребители, участници в подозрителни дейности за доставка и, ако има такива, използвани маршрути.
3. Регламент (ЕО) № 515/97 на Съвета от 13 март 1997 г. относно взаимопомощта между административните органи на държавите-членки и сътрудничеството между последните и Комисията по гарантиране на правилното прилагане на законодателството в областта на митническите и земеделските въпроси (6), и по-специално разпоредбите относно поверителността на информацията, се прилагат mutatis mutandis, без да се засяга член 23 от настоящия регламент.
4. Комисията може да въведе защитена и криптирана система за обмен на информация между държавите-членки, а при необходимост и с Комисията, в консултация с координационната група по въпросите на изделията с двойна употреба, създадена съгласно член 23.
5. Предоставянето на указания за износителите и брокерите е отговорност на държавите-членки, в които те пребивават или са установени. Комисията и Съветът също могат да предоставят указания и/или препоръки за най-добри практики по въпросите, обхванати в настоящия регламент.
6. Обработката на лични данни е в съответствие с правилата, определени в Директива 95/46/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 г. за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни (7) и в Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 г. относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни (8).
ГЛАВА VII
МЕРКИ ЗА КОНТРОЛ
Член 20
1. Износителите на изделия с двойна употреба водят подробни регистри за своя износ в съответствие с националното законодателство или действащата практика в съответните държави-членки. Тези регистри включват по-специално търговски документи като фактури, манифести и транспортни и други спедиционни документи, съдържащи достатъчно информация, за да може да се установи следното:
а)
описанието на изделията с двойна употреба;
б)
количеството на изделията с двойна употреба;
в)
името и адреса на износителя и на получателя;
г)
когато е известно, крайната употреба и крайния потребител на изделията с двойна употреба.
2. В съответствие с националното законодателство или действащата практика в съответните държави-членки брокерите водят регистри за брокерски услуги, които попадат в обхвата на член 5, така че при поискване да могат да докажат описанието на изделията с двойна употреба, които са били обект на брокерски услуги, периода, през който изделията са били обект на такива услуги, тяхното местоназначение и държавите, които са засегнати от тези брокерски услуги.
3. Регистрите и документите, посочени в параграфи 1 и 2, се съхраняват най-малко три години след изтичане на календарната година, през която е осъществен износът или са предоставени брокерските услуги. При поискване те се представят на компетентните органи на държавата-членка, в която е установен износителят или е установен или пребивава брокерът.
Член 21
За да се гарантира, че настоящият регламент се прилага надлежно, държавите-членки вземат всякакви необходими мерки, за да позволят на своите компетентни органи:
а)
да събират информация, свързана с която и да е поръчка или сделка, засягаща изделия с двойна употреба;
б)
да установят дали мерките за контрол на износа се прилагат надлежно, което може по-специално да включва правомощието да се влиза в помещенията на лица, участващи в сделка по износ, или брокери, предоставящи брокерски услуги, в случаите, определени в член 5.
ГЛАВА VIII
ДРУГИ РАЗПОРЕДБИ
Член 22
1. Изисква се разрешение за всякакъв трансфер в рамките на Общността на изделия с двойна употреба, описани в приложение IV. За изделията, описани в приложение IV, част 2, не се издава генерално разрешение.
2. Всяка държава-членка може да наложи разрешителен режим за трансфера на други изделия с двойна употреба от нейна територия към друга държава-членка в случаите, когато към момента на трансфера:
-
операторът знае, че крайното местоназначение на въпросните изделия е извън Общността,
-
износът на тези изделия към това крайно местоназначение подлежи на разрешителен режим съгласно членове 3, 4 или 8 в държавата-членка, откъдето ще бъдат трансферирани изделията, и такъв износ пряко от нейната територия не е разрешен с генерално или глобално разрешение,
-
няма да се извършва обработка или преработка, както са определени в член 24 от Митническия кодекс на Общността, на изделията в държавата-членка, в която те трябва да бъдат трансферирани.
3. Разрешението за трансфер трябва да бъде поискано от държавата-членка, от която ще бъдат трансферирани изделията с двойна употреба.
4. В случаите, когато последващият износ на изделията с двойна употреба вече е бил приет - чрез процедурата на консултация, предвидена в член 11 - от държавата-членка, от която тези изделия трябва да бъдат трансферирани, разрешението за трансфер се издава на оператора незабавно, освен ако обстоятелствата не са се променили съществено.
5. Държава-членка, която приеме законодателство, налагащо разрешителен режим, уведомява Комисията и останалите държавите-членки за взетите от нея мерки. Комисията публикува тази информация в серия С на Официален вестник на Европейския съюз.
6. Мерките съгласно параграфи 1 и 2 не предполагат прилагане на граничен контрол по вътрешните граници на Общността, а само мерки за контрол, извършвани в рамките на обичайната процедура на контрол, която се прилагат недискриминационно на цялата територия на Общността.
7. Прилагането на мерките съгласно параграфи 1 и 2 не може да води до подлагане на трансфера от една държава-членка в друга на по-строги ограничителни условия от налаганите при износ на същите изделия към трети държави.
8. Документите и регистрите за трансфери в рамките на Общността на изделия с двойна употреба, описани в приложение I, се съхраняват за срок от най-малко три години след изтичане на календарната година, през която е извършен трансферът, и при поискване се представят на компетентните органи на държавата-членка, от която са били трансферирани изделията.
9. Всяка държава-членка може чрез националното си законодателство да изисква, за всякакъв трансфер в рамките на Общността от тази държава-членка на изделия, описани в приложение I, част 2, категория 5, които не са описани в приложение IV, на компетентните органи на тази държава-членка да се предостави допълнителна информация относно тези изделия.
10. Съответните търговски документи, свързани с трансфер в рамките на Общността на изделия с двойна употреба, описани в приложение I, указват ясно, че тези изделия са предмет на мерки за контрол при износ от Общността. Съответните търговски документи включват по-специално договори за продажба, потвърждения на поръчки, фактури или спедиционни бележки.
Член 23
1. Създава се координационна група по въпросите на изделията с двойна употреба под председателството на представител на Комисията. Всяка държава-членка назначава свой представител в тази група.
Координационната група проучва всички въпроси, свързани с прилагането на настоящия регламент, които биха могли да бъдат повдигнати или от председателя, или от представител на държава-членка.
2. Председателят на координационната група по въпросите на изделията с двойна употреба (или координационната група) се консултира, когато сметне за необходимо, с износители, брокери и други заинтересовани страни, които засяга настоящият регламент.
Член 24
Държавите-членки вземат необходимите мерки да гарантират правилното прилагане на всички разпоредби на настоящия регламент. По-специално те определят санкциите, приложими при нарушения на разпоредбите на настоящия регламент, или на други такива, приети за неговото прилагане. Тези санкции трябва да бъдат ефективни, пропорционални и възпиращи.
Член 25
Държавите-членки уведомяват Комисията за законовите, подзаконовите и административните разпоредби, приети в изпълнение на настоящия регламент, включително мерките, посочени в член 24. Комисията препраща информацията до останалите държави-членки.
На всеки три години Комисията извършва преглед на прилагането на настоящия регламент и представя на Европейския парламент и Съвета доклад относно прилагането му, който може да включва предложения за изменение. Държавите-членки предоставят на Комисията цялата информация, необходима за изготвянето на доклада.
Член 26
Настоящият регламент не засяга:
-
прилагането на член 296 от Договора за създаване на Европейската общност,
-
прилагането на Договора за създаване на Европейската общност за атомна енергия.
Член 27
Регламент (ЕО) № 1334/2000 се отменя, считано от 27 август 2009 г.
Въпреки това по отношение на заявленията за разрешения за износ, подадени преди 27 август 2009 г., продължават да се прилагат съответните разпоредби на Регламент (ЕО) № 1334/2000.
Позоваванията към отменения регламент се считат за позовавания към настоящия регламент и се четат съгласно таблицата за съответствията в приложение VI.
Член 28
Настоящият регламент влиза в сила 90 дни след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 5 май 2009 година.
REGLAMENTO (CE) no 428/2009 DEL CONSEJO
de 5 de mayo de 2009
por el que se establece un régimen comunitario de control de las exportaciones, la transferencia, el corretaje y el tránsito de productos de doble uso
(versión refundida)
EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad y, en particular, su artículo 133,
Vista la propuesta de la Comisión,
Considerando lo siguiente:
(1)
El Reglamento (CE) no 1334/2000 del Consejo, de 22 de junio de 2000, por el que se establece un régimen comunitario de control de las exportaciones de productos y tecnología de doble uso (1), se ha modificado sustancialmente en varias ocasiones. Dado que necesita nuevas modificaciones debe refundirse en aras de la claridad.
(2)
Los productos de doble uso [incluido el soporte lógico (software) y tecnología] deben someterse a un control eficaz cuando sean exportados de la Comunidad.
(3)
Es necesario aplicar un régimen común eficaz de control de las exportaciones de los productos de doble uso para cumplir los compromisos y responsabilidades internacionales de los Estados miembros, particularmente en materia de no proliferación, y de la Unión Europea (UE).
(4)
La existencia de un sistema común de control y de políticas armonizadas de ejecución y seguimiento en todos los Estados miembros constituye un requisito previo para instaurar la libre circulación de productos de doble uso dentro de la Comunidad.
(5)
La responsabilidad de decidir sobre las autorizaciones de exportación individuales, globales o generales nacionales, sobre las autorizaciones para servicios de corretaje, sobre el tránsito de productos de doble uso no comunitarios, o sobre las autorizaciones de transferencias dentro de la Comunidad de los productos de doble uso enumerados en el anexo IV corresponde a las autoridades nacionales; las disposiciones y decisiones nacionales que afectan a las exportaciones de productos de doble uso deben adoptarse en el marco de la política comercial común, y, en particular, del Reglamento (CEE) no 2603/69 del Consejo, de 20 de diciembre de 1969, por el que se establece un régimen común aplicable a las exportaciones (2).
(6)
Las decisiones de actualizar la lista común de productos de doble uso sujetos a controles de exportación deben ajustarse a las obligaciones y compromisos que los Estados miembros hayan asumido en cuanto miembros de los regímenes internacionales de no proliferación y acuerdos de control de las exportaciones pertinentes o en virtud de la ratificación de tratados internacionales pertinentes.
(7)
Para que el régimen de control de la exportación de la UE sea eficaz es esencial elaborar listas comunes de productos de doble uso, de destinos y de directrices.
(8)
La transmisión de soporte lógico (software) y tecnología a través de medios electrónicos, fax y teléfono a destinos exteriores a la Comunidad debe ser asimismo controlada.
(9)
Es preciso que la reexportación y el uso final sean objeto de especial atención.
(10)
El 22 de septiembre de 1998, los Representantes de los Estados miembros y de la Comisión Europea firmaron Protocolos adicionales a los correspondientes Acuerdos de salvaguardia entre los Estados miembros, la Comunidad de la Energía Atómica y el Organismo Internacional de Energía Atómica, los cuales obligan a los Estados miembros, entre otras medidas, a facilitar información sobre equipos específicos y material no nuclear.
(11)
La Comunidad ha adoptado una serie de normas aduaneras, recogidas en el Reglamento (CEE) no 2913/92 del Consejo, de 12 de octubre de 1992, por el que se establece el código aduanero comunitario (3), y en el Reglamento (CEE) no 2454/93 de la Comisión, de 2 de julio de 1993, por el que se fijan determinadas disposiciones de aplicación del Reglamento (CEE) no 2913/92 del Consejo por el que se establece el código aduanero comunitario (4), que establecen, entre otras cuestiones, disposiciones relativas a la exportación y reexportación de mercancías. Nada de lo dispuesto en el presente Reglamento limita las competencias conferidas al amparo y en cumplimiento del código aduanero comunitario y sus disposiciones de aplicación.
(12)
En virtud del artículo 30 del Tratado, dentro de sus límites y a la espera de un mayor grado de armonización, los Estados miembros mantienen el derecho de llevar a cabo controles de las transferencias de determinados productos de doble uso dentro de la Comunidad con objeto de salvaguardar el orden público o la seguridad pública. Cuando dichos controles estén vinculados a la eficacia de los controles de las exportaciones de la Comunidad, deben serrevisados periódicamente por el Consejo.
(13)
Para garantizar la correcta aplicación del presente Reglamento, cada Estado miembro debe adoptar medidas para conferir a las autoridades competentes los poderes adecuados.
(14)
Los Jefes de Estado y de Gobierno de la UE adoptaron, en junio de 2003, un Plan de acción sobre la no proliferación de armas de destrucción masiva (Plan de acción de Tesalónica), que se completó con la Estrategia de la UE contra la proliferación de armas de destrucción masiva, adoptada por el Consejo Europeo del 12 de diciembre de 2003. Según el capítulo III de la Estrategia, la Unión Europea debe utilizar todos sus instrumentos para prevenir, disuadir, detener y, si es posible, eliminar los programas de proliferación que preocupan a nivel mundial. El apartado 30, punto A.4 de ese capítulo se refiere específicamente al refuerzo de las políticas y prácticas de control de las exportaciones.
(15)
La Resolución 1540 del Consejo de Seguridad de las Naciones Unidas, adoptada el 28 de abril de 2004, decide que todos los Estados deben adoptar y hacer cumplir medidas eficaces para instaurar controles nacionales a fin de prevenir la proliferación de las armas nucleares, químicas o biológicas y sus sistemas vectores, incluso estableciendo controles adecuados de los materiales conexos y que, para ello deberán establecer, entre otras cosas, controles a su tránsito y corretaje. Por materiales conexos se entiende los materiales, equipo y tecnología abarcados por los tratados y los mecanismos multilaterales pertinentes o incluidos en listas nacionales de control, que se podrían utilizar para el diseño, el desarrollo, la producción o el empleo de armas nucleares, químicas y biológicas y sus sistemas vectores.
(16)
El presente Reglamento incluye productos que no hagan más que pasar por el territorio de la Comunidad, es decir, productos que no tengan asignado un destino aduanero distinto del procedimiento de tránsito exterior o que simplemente se encuentren en una zona franca o en un depósito franco, sin que deban inscribirse en un registro autorizado de existencias. Por tanto, debe otorgarse a las autoridades de los Estados miembros la posibilidad de prohibir, atendiendo a cada caso concreto, el tránsito de productos de doble uso no comunitarios cuando tengan motivos fundados -derivados de fuentes de inteligencia o de otra índole- para sospechar que están destinados o pueden estar destinados total o parcialmente a hacer proliferar armas de destrucción masiva o sus vectores.
(17)
Deben introducirse, asimismo, controles de la prestación de servicios de corretaje en caso de que el corredor sea consciente de que sus servicios pueden utilizarse en la producción o el transporte de armas de destrucción masiva en un tercer país, o haya sido informado de ello por las autoridades nacionales competentes.
(18)
Es conveniente lograr una aplicación uniforme y coherente de los controles en el conjunto de la UE, a fin de promover la seguridad internacional y de la UE, así como condiciones de competencia leal entre exportadores comunitarios. Por tanto, conforme a las recomendaciones del Plan de acción y a los llamamientos de la Estrategia de la UE contra la proliferación de armas de destrucción masiva, es adecuado ampliar el alcance de la consulta entre los Estados miembros antes de conceder autorizaciones de exportación. Entre las ventajas de este enfoque, figura, por ejemplo, la tranquilidad de que una exportación de un Estado miembro no pondrá en peligro los intereses esenciales de seguridad de otro Estado miembro. Una mayor convergencia de las condiciones de aplicación de los controles nacionales de productos no enumerados en el presente Reglamento y la armonización de las condiciones de uso de los distintos tipos de autorización que se pueden conceder en virtud del presente Reglamento darán lugar a una aplicación de los controles más uniforme y coherente. Refinar la definición de transferencia intangible de tecnología para incluir la puesta de tecnología controlada a disposición de personas que se encuentran fuera de la UE contribuirá a fomentar la seguridad, e igual efecto tendrá el ajustar mejor las modalidades de intercambio de información sensible entre Estados miembros con las de los regímenes internacionales de control de la exportación, en particular facilitando el establecimiento de un sistema electrónico seguro para el intercambio de información entre Estados miembros.
(19)
Cada Estado miembro debe fĳar sanciones eficaces, proporcionadas y disuasorias aplicables en caso de infracción de lo dispuesto en el presente Reglamento.
HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
CAPÍTULO I
OBJETO Y DEFINICIONES
Artículo 1
El presente Reglamento establece un régimen comunitario de control de las exportaciones, la transferencia, el corretaje y el tránsito de productos de doble uso.
Artículo 2
A efectos del presente Reglamento se entenderá por:
1)
«productos de doble uso»: los productos, incluido el soporte lógico (software) y la tecnología que puedan destinarse a usos tanto civiles como militares y que incluyen todos los productos que puedan ser utilizados tanto para usos no explosivos como para ayudar a la fabricación de armas nucleares u otros dispositivos nucleares explosivos;
2)
«exportación»:
i)
un régimen de exportación en el sentido de lo dispuesto en el artículo 161 del Reglamento (CEE) no 2913/92 (código aduanero comunitario),
ii)
una reexportación en el sentido de lo dispuesto en el artículo 182 de dicho código, pero sin incluir los productos en tránsito, y
iii)
la transmisión de soportes lógicos (software) o tecnología por medios electrónicos, incluido por fax, teléfono, correo electrónico u otro medio electrónico cualquiera, a un destino situado fuera de la Comunidad; incluye poner por medios electrónicos dichos soporte lógico, software y tecnología a disposición de personas físicas o jurídicas o de asociaciones exteriores a la Comunidad. Esta definición de exportación también es aplicable a la transmisión oral de tecnología cuando la tecnología se describa por teléfono;
3)
«exportador»: toda persona física o jurídica o toda asociación
i)
por cuenta de la cual se efectúe la declaración de exportación, es decir, la persona que en el momento en que se acepte la declaración, ostente el contrato con el destinatario de un tercer país y esté facultada para decidir la expedición del producto fuera del territorio aduanero de la Comunidad. En caso de que no se haya celebrado contrato de exportación o de que la persona en cuyo poder obre el contrato no actúe en nombre propio, el exportador será la persona que disponga de la facultad de expedir el producto fuera del territorio aduanero de la Comunidad,
ii)
que decida transmitir o poner a disposición soportes lógicos (software) o tecnología por medios electrónicos, incluido por fax, teléfono, correo electrónico o por cualquier otro medio electrónico a un destino situado fuera de la Comunidad.
Cuando, de acuerdo con el contrato que rĳa la exportación, el ejercicio de un derecho de disposición sobre los productos de doble uso corresponda a una persona establecida fuera de la Comunidad, se considerará exportador a la parte contratante establecida en la Comunidad;
4)
«declaración de exportación»: el acto por el cual una persona manifieste, en la forma y con las modalidades establecidas, su voluntad de incluir un producto de doble uso en el régimen aduanero de exportación;
5)
«servicios de corretaje»:
-
la negociación u organización de transacciones para la compra, venta o suministro de productos de doble uso desde un tercer país a otro tercer país cualquiera, o
-
la compra o venta de productos de doble uso que se encuentren en terceros países para su transferencia a otro tercer país.
A los efectos del presente Reglamento, queda excluida de la presente definición la prestación exclusiva de servicios auxiliares. Son servicios auxiliares el transporte, los servicios financieros, el seguro o reaseguro y la promoción o publicidad generales;
6)
«corredor»: toda persona física o jurídica o toda asociación residente o establecida en un Estado miembro de la Comunidad que desarrolle servicios de los definidos en el punto 5, que, originándose en la Comunidad, surtan efecto en el territorio de un tercer país;
7)
«tránsito»: un transporte de productos de doble uso no comunitarios que entren y atraviesen el territorio aduanero de la Comunidad con destino fuera de la Comunidad;
8)
«autorización de exportación individual»: una autorización concedida a un exportador determinado para un usuario o destinatario final en un tercer país y relativa a uno o más productos de doble uso;
9)
«autorización general de exportación comunitaria»: una autorización de exportación concedida a todos los exportadores que respeten las condiciones de uso enumeradas en el anexo II, para las exportaciones a determinados países de destino;
10)
«autorización global de exportación»: una autorización concedida a un exportador específico para un tipo o una categoría de productos de doble uso que podrá ser válida para las exportaciones destinadas a uno o más usuarios específicos y/o en uno o más terceros países determinados;
11)
«autorización general de exportación nacional»: una autorización de exportación concedida de conformidad con el artículo 9, apartado 2, y definida por la legislación nacional de conformidad con el artículo 9 y el anexo IIIc;
12)
«territorio aduanero de la Unión Europea»: el territorio en el sentido del artículo 3 del código aduanero comunitario;
13)
«productos de doble uso no comunitarios»: los productos que tengan el estatuto aduanero de «mercancías no comunitarias», en el sentido del artículo 4, apartado 8, del código aduanero comunitario.
CAPÍTULO II
ÁMBITO DE APLICACIÓN
Artículo 3
1. Se requerirá autorización para la exportación de los productos de doble uso enumerados en el anexo I.
2. Con arreglo al artículo 4 o al artículo 8, también podrá exigirse una autorización para exportar a algunos o a todos los destinos determinados productos de doble uso que no figuren en el anexo I.
Artículo 4
1. La exportación de productos de doble uso que no figuren en la lista del anexo I estará sujeta a la presentación de una autorización, cuando el exportador haya sido informado por las autoridades competentes del Estado miembro en que esté establecido de que se trata de productos cuyo destino es o puede ser el de contribuir total o parcialmente al desarrollo, producción, manejo, funcionamiento, mantenimiento, almacenamiento, detección, identificación o propagación de armas químicas, biológicas o nucleares o de otros dispositivos nucleares explosivos, o al desarrollo, producción, mantenimiento o almacenamiento de misiles capaces de transportar dichas armas.
2. También se exigirá una autorización para exportar productos de doble uso no enumerados en el anexo I cuando el país adquirente o el país de destino esté sometido a un embargo de armas decidido por una posición común o una acción común adoptada por el Consejo, por una decisión de la OSCE o por un embargo de armas impuesto por una resolución vinculante del Consejo de Seguridad de las Naciones Unidas, y cuando el exportador haya sido informado por las autoridades a que se refiere el apartado 1 de que los productos en cuestión están o pueden estar destinados total o parcialmente a un uso final militar. A efectos del presente apartado, por «uso final militar» se entenderá:
a)
la incorporación a material militar incluido en la relación de material de defensa de los Estados miembros;
b)
el uso de equipo de producción, pruebas o análisis o de componentes del mismo para el desarrollo, producción o mantenimiento de material de defensa enumerado en la citada relación;
c)
el uso, en una instalación destinada a la producción de material de defensa enumerado en la citada lista, de cualquier tipo de productos no acabados.
3. También se requerirá autorización para la exportación de productos de doble uso no enumerados en el anexo I cuando el exportador haya sido informado por las autoridades contempladas en el apartado 1 de que los productos en cuestión están o pueden estar destinados total o parcialmente a su uso como accesorios o componentes del material de defensa enumerado en la relación nacional de material de defensa que se ha exportado del territorio de ese Estado miembro sin autorización o en contravención de una autorización preceptiva en virtud del Derecho interno de dicho Estado miembro.
4. Si un exportador tiene conocimiento de que los productos de doble uso no incluidos en la lista del anexo I que se propone exportar están destinados total o parcialmente a cualquiera de los usos contemplados en los apartados 1, 2 y 3, deberá informar de ello a las autoridades que se mencionan en el apartado 1, las cuales decidirán sobre la conveniencia de supeditar la exportación de que se trate a autorización.
5. Un Estado miembro podrá adoptar o mantener una legislación nacional que exĳa autorización para las exportaciones de algunos productos de doble uso no enumerados en el anexo I si el exportador tiene motivos para sospechar que estos productos se destinan o pueden destinarse, total o parcialmente, a cualquiera de los usos a los que hace referencia el apartado 1.
6. Un Estado miembro que exĳa autorización, en aplicación de los apartados 1 a 5, para la exportación de un producto de doble uso no incluido en la lista del anexo I, informará de ello, en su caso, a los demás Estados miembros y a la Comisión. Los demás Estados miembros prestarán la atención debida a dicha información y la comunicarán a su administración de aduanas y demás autoridades nacionales pertinentes.
7. Las disposiciones del artículo 13, apartados 1, 2 y 5 a 7, serán aplicables a los casos referentes a productos de doble uso no incluidos en la lista del anexo I.
8. El presente Reglamento no impide que un Estado miembro adopte medidas nacionales en virtud del artículo 11 del Reglamento (CEE) no 2603/69.
Artículo 5
1. Se requerirá una autorización para la prestación de servicios de corretaje en relación con los productos de doble uso enumerados en el anexo I si las autoridades competentes del Estado miembro en el que reside o está establecido el corredor le han comunicado que los productos en cuestión están destinados o pueden estar destinados, total o parcialmente, a cualquiera de los usos a que se refiere el artículo 4, apartado 1. Si un corredor sabe que los productos de doble uso enumerados en el anexo I para los que ofrece sus servicios están destinados o pueden estar destinados, total o parcialmente, a cualquiera de los usos a que se refiere el artículo 4, apartado 1, deberá comunicarlo a las autoridades competentes, que decidirán si es o no oportuno someter a autorización el corretaje de dichos productos.
2. Un Estado miembro podrá extender la aplicación de las disposiciones del apartado 1 a los productos de doble uso no incluidos en el anexo I que puedan estar destinados a los usos a que se refiere el artículo 4, apartado 1, así como a los productos de doble uso destinados a los usos finales militares y a los países destinatarios a que se refiere el artículo 4, apartado 2.
3. Un Estado miembro podrá adoptar o mantener legislación nacional que imponga la obtención de autorización para el corretaje de productos de doble uso, si el corredor tiene motivos para sospechar que esos productos están destinados o pueden estar destinados a cualquiera de los usos a que se refiere el artículo 4, apartado 1.
4. Las disposiciones del artículo 8, apartados 2, 3 y 4, serán aplicables a las medidas nacionales a que se refieren los apartados 2 y 3 del presente artículo.
Artículo 6
1. El tránsito de productos de doble uso no comunitarios de los enumerados en el anexo I podrá ser prohibido por las autoridades competentes del Estado miembro por el que transiten, si los productos están destinados o pueden estar destinados total o parcialmente a los usos a que se refiere el artículo 4, apartado 1. Al decidir sobre la prohibición, los Estados miembros tomarán en consideración las obligaciones y compromisos que hayan asumido en cuanto miembros de los regímenes internacionales de no proliferación.
2. Antes de decidir si prohibir o no el tránsito, un Estado miembro podrá conferir a sus autoridades competentes la potestad de exigir, en casos concretos, la obtención de una autorización para el tránsito específico de productos de doble uso enumerados en el anexo I, cuando los productos estén destinados o puedan estar destinados total o parcialmente a los usos a que se refiere el artículo 4, apartado 1.
3. Un Estado miembro podrá extender la aplicación del apartado 1 a productos de doble uso no incluidos en el anexo I que puedan estar destinados a los usos a que se refiere el artículo 4, apartado 1, y a los productos de doble uso destinados a los usos finales militares y a los países de destino a que se refiere el artículo 4, apartado 2.
4. Las disposiciones del artículo 8, apartados 2, 3 y 4, serán aplicables a las medidas nacionales a que se refieren los apartados 2 y 3 del presente artículo.
Artículo 7
El presente Reglamento no se aplicará a la prestación de servicios ni a la transmisión de tecnología cuando dicha prestación o transmisión supongan la circulación transfronteriza de personas físicas.
Artículo 8
1. Los Estados miembros podrán prohibir la exportación de productos de doble uso no incluidos en la lista del anexo I o imponer un requisito de autorización para su exportación, por motivos de seguridad pública o por consideraciones de derechos humanos.
2. Los Estados miembros notificarán a la Comisión las medidas adoptadas con arreglo al apartado 1 inmediatamente después de su adopción e indicarán los motivos exactos que hayan motivado dichas medidas.
3. Asimismo, los Estados miembros notificarán inmediatamente a la Comisión toda modificación de las medidas adoptadas en virtud del apartado 1.
4. La Comisión publicará las medidas que le hayan sido notificadas con arreglo a lo dispuesto en los apartados 2 y 3 en la serie C del Diario Oficial de la Unión Europea.
CAPÍTULO III
AUTORIZACIONES DE EXPORTACIÓN Y DE SERVICIOS DE CORRETAJE
Artículo 9
1. El presente Reglamento instaura la autorización general de exportación comunitaria para determinadas exportaciones que figura en el anexo II.
2. En lo referente a todas las demás exportaciones para las cuales se requiere autorización con arreglo al presente Reglamento, dicha autorización será concedida por las autoridades competentes del Estado miembro en que esté establecido el exportador. Supeditado a las limitaciones que se especifican en el apartado 4, esta autorización podrá ser individual, global o general.
Todas las autorizaciones serán válidas en el conjunto de la Comunidad.
Los exportadores facilitarán a las autoridades competentes toda la información requerida para sus solicitudes de autorización individual y global de exportación, de modo que aporten a las autoridades nacionales competentes información completa, en particular sobre el usuario final, el país de destino, y el uso final del producto exportado. La autorización podrá estar supeditada, cuando proceda, a una obligación de presentar una declaración relativa al uso final.
3. Los Estados miembros tramitarán las solicitudes de autorización individual o global en el plazo que determinen la legislación o los usos nacionales.
4. Las autorizaciones generales de exportación nacionales:
a)
deberán excluir de su ámbito de aplicación los productos enumerados en la parte 2 del anexo II;
b)
deberán ser definidas conforme a la legislación y los usos nacionales. Podrán ser utilizadas por todos los exportadores, residentes o establecidos en el Estado miembro que expida la autorización, si cumplen los requisitos fijados en el presente Reglamento y en la legislación nacional complementaria. Se expedirán de conformidad con lo indicado en el anexo IIIc y con arreglo a legislación o los usos nacionales.
Los Estados miembros notificarán inmediatamente a la Comisión toda modificación o concesión de autorizaciones generales de exportación nacionales. La Comisión publicará dichas notificaciones en la serie C del Diario Oficial de la Unión Europea;
c)
no podrán ser utilizadas en caso de que el exportador haya sido informado por sus autoridades de que los productos en cuestión están -o podrían estar- destinados, total o parcialmente, a cualquiera de los usos a que se hace referencia en el artículo 4, apartados 1 y 3, o en el artículo 4, apartado 2, a su uso en un país que esté sometido a un embargo de armas decidido por una posición común o una acción común adoptada por el Consejo, por una decisión de la OSCE o por un embargo de armas impuesto por una resolución vinculante del Consejo de Seguridad de las Naciones Unidas, ni en caso de que el exportador tenga conocimiento de que los productos están destinados a los mencionados usos.
5. Los Estados miembros mantendrán o introducirán en sus respectivas legislaciones nacionales la posibilidad de otorgar una autorización global de exportación.
6. Los Estados miembros facilitarán a la Comisión la lista de las autoridades encargadas de:
a)
conceder autorizaciones de exportación de productos de doble uso;
b)
adoptar decisiones prohibiendo el tránsito de productos de doble uso no comunitarios en virtud del presente Reglamento.
La Comisión publicará estas listas de autoridades en la serie C del Diario Oficial de la Unión Europea.
Artículo 10
1. La concesión de las autorizaciones para la prestación de servicios de corretaje al amparo del presente Reglamento corresponderá a las autoridades competentes del Estado miembro en que resida o esté establecido el corredor. Las autorizaciones se concederán para la circulación de una cantidad fija de productos entre dos o más terceros países. Deberá indicarse claramente la ubicación de los productos en el tercer país de origen, y el usuario final y su ubicación exacta. Las autorizaciones serán válidas en toda la Comunidad.
2. Los corredores facilitarán a las autoridades competentes toda la información que se les exija para presentar las solicitudes de autorización para la prestación de servicios de corretaje al amparo del presente Reglamento; facilitarán en particular detalles de la ubicación de los productos de doble uso en el tercer país de origen, una descripción clara de los productos y su cantidad, las terceras partes en la transacción, el tercer país de destino, el usuario final en dicho país y su ubicación exacta.
3. Los Estados miembros tramitarán las solicitudes de autorización de servicios de corretaje en el plazo que determinen la legislación o los usos nacionales.
4. Los Estados miembros facilitarán a la Comisión la lista de las autoridades encargadas de conceder autorizaciones para la prestación de servicios de corretaje al amparo del presente Reglamento. La Comisión publicará estas listas de autoridades en la serie C del Diario Oficial de la Unión Europea.
Artículo 11
1. Si los productos de doble uso para los que se haya solicitado una autorización de exportación individual con un destino no enumerado en el anexo II, o con cualquier destino cuando se trate de determinados productos enumerados en el anexo IV, se hallan o van a hallarse en uno o más Estados miembros distintos de aquel en el que se haya solicitado la autorización, en la solicitud deberá indicarse tal circunstancia. Las autoridades competentes del Estado miembro al que se haya solicitado la autorización consultarán inmediatamente a las autoridades competentes del Estado o Estados miembros en cuestión y les facilitarán toda la información pertinente. El Estado o Estados miembros consultados comunicarán, en un plazo de diez días hábiles, sus posibles objeciones a la concesión de dicha autorización, que serán vinculantes para el Estado miembro en que se haya presentado la solicitud.
Si no se han presentado objeciones en el plazo de diez días hábiles, se considerará que el Estado o Estados miembros no tienen objeción alguna.
En casos excepcionales, todo Estado miembro consultado podrá solicitar la prórroga del plazo de diez días. No obstante, dicha prórroga no podrá sobrepasar los 30 días hábiles.
2. Cuando una exportación pudiera perjudicar sus intereses fundamentales de seguridad, un Estado miembro podrá solicitar de otro Estado miembro que no conceda una autorización de exportación o, si la autorización ha sido concedida, que se anule, suspenda, modifique o revoque. El Estado miembro a quien se dirija dicha solicitud emprenderá inmediatamente consultas de carácter no vinculante con el Estado miembro solicitante. Estas consultas deberán concluir en un plazo de diez días hábiles. En caso de que el Estado miembro al que se ha presentado la solicitud decida conceder la autorización, deberá notificarse este hecho a la Comisión y a los demás Estados miembros por medio del sistema electrónico a que se refiere el artículo 13, apartado 6.
Artículo 12
1. Al decidir la posible concesión de una autorización global o individual de exportación, o la concesión de una autorización para la prestación de servicios de corretaje, con arreglo al presente Reglamento, los Estados miembros tendrán en cuenta todas las consideraciones pertinentes y, en particular, las siguientes:
a)
las obligaciones y compromisos que cada uno haya asumido en cuanto miembro de los regímenes internacionales de no proliferación y de los acuerdos internacionales de control de las exportaciones pertinentes, o en virtud de la ratificación de los tratados internacionales correspondientes;
b)
sus obligaciones en virtud de las sanciones impuestas por una posición común o una acción común adoptadas por el Consejo, una decisión de la OSCE o una resolución vinculante del Consejo de Seguridad de las Naciones Unidas;
c)
consideraciones de política nacional exterior y de seguridad, incluidas las que se recogen en la Posición Común 2008/944/PESC del Consejo, de 8 de diciembre de 2008, por la que se definen las normas comunes que rigen el control de las exportaciones de tecnología y equipos militares (5);
d)
consideraciones relativas al uso final previsto y al riesgo de desviación.
2. Además de los criterios establecidos en el apartado 1, al evaluar las solicitudes para una autorización global de exportación, los Estados miembros tendrán en cuenta la aplicación, por parte del exportador, de medios y procedimientos proporcionados y adecuados para asegurar el cumplimiento de las disposiciones y los objetivos del presente Reglamento, así como los términos y las condiciones de la autorización.
Artículo 13
1. Las autoridades competentes de los Estados miembros podrán denegar, de acuerdo con el presente Reglamento, la concesión de una autorización de exportación y anular, suspender, modificar o revocar una autorización de exportación ya concedida. En caso de denegación, anulación, suspensión, limitación sustancial o revocación de dicha autorización de exportación, o en caso de que hayan determinado que no debe autorizarse la exportación prevista, lo notificarán a las autoridades competentes de los demás Estados miembros y a la Comisión y les remitirán la información pertinente. Cuando las autoridades competentes de un Estado miembro hayan suspendido una autorización de exportación, al término del periodo de suspensión, se notificará la evaluación final a los demás Estados miembros y a la Comisión.
2. Las autoridades competentes de los Estados miembros revisarán las denegaciones de autorización notificadas en virtud del apartado 1 en un plazo de tres años a partir de su notificación, con objeto de revocarlas, modificarlas o renovarlas. Las autoridades competentes de los Estados miembros notificarán cuanto antes el resultado de la evaluación a las autoridades competentes de los demás Estados miembros y a la Comisión. Las denegaciones que no se hayan revocado seguirán siendo válidas.
3. Las autoridades competentes de los Estados miembros notificarán sin demora a los demás Estados miembros y a la Comisión las decisiones de prohibir el tránsito de productos de doble uso enumerados en el anexo I adoptadas de conformidad con el artículo 6. Las notificaciones incluirán toda la información pertinente, tal como la clasificación del producto, sus parámetros técnicos, el país de destino y el usuario final.
4. Las disposiciones de los apartados 1 y 2 serán igualmente de aplicación a los servicios de corretaje.
5. Las autoridades competentes de un Estado miembro, antes de conceder, de conformidad con el presente Reglamento, una autorización de exportación o una autorización para la prestación de servicios de corretaje o de decidir sobre un tránsito, examinarán todas las denegaciones válidas o las decisiones de prohibir el tránsito de productos de doble uso de los enumerados en el anexo I adoptadas con arreglo al presente Reglamento, con el fin de averiguar si las autoridades competentes de otro u otros Estados miembros han denegado una autorización o un tránsito para una transacción fundamentalmente idéntica (es decir, un producto con parámetros o características técnicas fundamentalmente idénticos destinado al mismo usuario o destinatario final). Consultarán primero al Estado o Estados miembros que hayan emitido dichas denegaciones o decisiones de prohibir el tránsito, de conformidad con los apartados 1 y 3. Si una vez efectuada dicha consulta, las autoridades competentes del primer Estado miembro deciden conceder una autorización o permitir el tránsito, lo notificarán inmediatamente a las autoridades competentes de los demás Estados miembros y a la Comisión y facilitarán toda la información pertinente para explicar su decisión.
6. Todas las notificaciones exigidas por el presente artículo se harán por medios electrónicos seguros, incluido un sistema seguro que podría crearse de conformidad con el artículo 19, apartado 4.
7. Toda la información que se comparta de conformidad con las disposiciones del presente artículo cumplirá lo dispuesto en el artículo 19, apartados 3, 4 y 6, en lo que respecta a la confidencialidad de dicha información.
Artículo 14
1. Todas las autorizaciones individuales o globales de exportación y las autorizaciones para la prestación de servicios de corretaje se expedirán por escrito o por medios electrónicos en formularios que contengan como mínimo todos los elementos -y en el mismo orden- de los modelos que figuran en los anexos IIIa y IIIb.
2. A petición de los exportadores, se fraccionarán las autorizaciones globales de exportación que contengan límites cuantitativos.
CAPÍTULO IV
ACTUALIZACIÓN DE LA LISTA DE PRODUCTOS DE DOBLE USO
Artículo 15
1. La lista de productos de doble uso que figura en el anexo I se actualizará de conformidad con las obligaciones y compromisos pertinentes, y sus respectivas modificaciones, que los Estados miembros hayan asumido como miembros de los regímenes internacionales de no proliferación y de los acuerdos internacionales de control de las exportaciones o en virtud de la ratificación de tratados internacionales pertinentes.
2. El anexo IV, que es un subconjunto del anexo I, se actualizará en consideración al artículo 30 del Tratado constitutivo de la Comunidad, a saber: razones de orden público y seguridad pública de los Estados miembros.
CAPÍTULO V
PROCEDIMIENTOS ADUANEROS
Artículo 16
1. Al cumplimentar las formalidades para la exportación de productos de doble uso en la aduana competente para la tramitación de la declaración de exportación, el exportador deberá probar que se ha obtenido toda autorización de exportación necesaria.
2. Podrá exigirse al exportador una traducción de los documentos presentados como prueba en una lengua oficial del Estado miembro donde se presente la declaración de exportación.
3. Sin perjuicio de las competencias que tengan conferidas al amparo y en cumplimiento del código aduanero comunitario, los Estados miembros podrán, además, durante un período que no exceda los períodos mencionados en el apartado 4, suspender el proceso de exportación desde su territorio o, en su caso, impedir de otro modo que los productos de doble uso enumerados en el anexo I y amparados por una autorización de exportación válida abandonen la Comunidad desde su territorio, cuando tengan motivos para sospechar que:
a)
al concederse la autorización no se tuvo en cuenta toda la información pertinente, o
b)
las circunstancias han cambiado considerablemente desde que se concedió la autorización.
4. En el caso referido en el anterior apartado 3, se consultará inmediatamente a las autoridades competentes del Estado miembro que haya concedido la autorización de exportación, a fin de que puedan tomar medidas con arreglo al artículo 13, apartado 1. Si dichas autoridades competentes deciden mantener la autorización, contestarán en un plazo de diez días hábiles el cual, a petición suya, podrá ampliarse a 30 días hábiles, en circunstancias excepcionales. En tal caso, o si no se hubiera recibido una respuesta en el plazo de diez o 30 días hábiles, los productos de doble uso serán liberados inmediatamente. El Estado miembro que haya concedido la autorización informará a los demás Estados miembros y a la Comisión.
Artículo 17
1. Los Estados miembros podrán prever que las formalidades aduaneras necesarias para la exportación de los productos de doble uso se realicen únicamente en las aduanas habilitadas a tal fin.
2. Cuando hagan uso de la facultad establecida en el apartado 1, los Estados miembros comunicarán a la Comisión las aduanas habilitadas a tal fin. La Comisión publicará esta información en la serie C del Diario Oficial de la Unión Europea.
Artículo 18
Las disposiciones de los artículos 843 y 912 bis a 912 octies del Reglamento (CEE) no 2454/93 se aplicarán asimismo a las restricciones relativas a la exportación, y a la salida del territorio aduanero de los productos de doble uso sujetos a autorización en virtud del presente Reglamento.
CAPÍTULO VI
COOPERACIÓN ADMINISTRATIVA
Artículo 19
1. Los Estados miembros adoptarán todas las disposiciones oportunas, en colaboración con la Comisión, para establecer una cooperación directa y un intercambio de información entre las autoridades competentes, especialmente con el fin de evitar el riesgo de que una posible disparidad en la aplicación de los controles de exportación de productos de doble uso pueda llevar a una desviación del tráfico comercial, lo que podría crear dificultades a uno o más Estados miembros.
2. Los Estados miembros tomarán todas las medidas adecuadas para establecer una cooperación directa y un intercambio de información entre las autoridades competentes, con vistas a aumentar la eficacia del régimen comunitario de control de las exportaciones. Está información podrá incluir:
a)
información sobre exportadores privados, a raíz de sanciones nacionales, del derecho de usar autorizaciones generales de exportación nacionales o autorizaciones generales de exportación comunitarias;
b)
datos sobre usuarios finales sensibles, agentes implicados en actividades de adquisiciones sospechosas y, cuando se disponga de ellas, rutas utilizadas..
3. Las disposiciones del Reglamento (CE) no 515/97 del Consejo, de 13 de marzo de 1997, relativo a la asistencia mutua entre las autoridades administrativas de los Estados miembros y a la colaboración entre éstas y la Comisión con objeto de asegurar la correcta aplicación de las reglamentaciones aduanera y agraria (6), y, en particular, las relativas al carácter confidencial de la información, serán aplicables mutatis mutandis, sin perjuicio de lo dispuesto en el artículo 23.
4. La Comisión, en consulta con el Grupo de coordinación sobre productos de doble uso que se crea en virtud del artículo 23, podrá crear un sistema seguro y cifrado para el intercambio de información entre Estados miembros, y, en su caso, la Comisión.
5. Los Estados miembros tendrán la responsabilidad de proporcionar orientaciones a los exportadores y corredores que residan o estén establecidos en su territorio. La Comisión y el Consejo también podrán facilitar orientaciones o recomendaciones sobre buenas prácticas en lo relativo al objeto del presente Reglamento.
6. El tratamiento de datos personales se atendrá a las normas establecidas por la Directiva 95/46/CE del Parlamento Europeo y del Consejo, de 24 de octubre de 1995, relativa a la protección de las personas físicas en lo que respecta al tratamiento de datos personales y a la libre circulación de estos datos (7), y por el Reglamento (CE) no 45/2001 del Parlamento Europeo y del Consejo, de 18 de diciembre de 2000, relativo a la protección de las personas físicas en lo que respecta al tratamiento de datos personales por las instituciones y los organismos comunitarios y a la libre circulación de estos datos (8).
CAPÍTULO VII
MEDIDAS DE CONTROL
Artículo 20
1. Los exportadores de productos de doble uso llevarán registros o extractos detallados de sus actividades, con arreglo a la legislación o la práctica vigente en los Estados miembros respectivos. Dichos registros o extractos deberán contener en particular documentos comerciales tales como las facturas, las declaraciones de carga, los documentos de transporte u otros documentos de expedición que incluyan los datos necesarios para determinar:
a)
la descripción de los productos de doble uso;
b)
la cantidad de los productos de doble uso;
c)
el nombre y la dirección del exportador y del destinatario;
d)
en caso de conocerse, el uso final y el usuario final de los productos de doble uso.
2. Con arreglo a la legislación nacional o a la práctica vigente en los Estados miembros respectivos los corredores llevarán registros o extractos relativos a los servicios de corretaje regulados por el artículo 5, a fin de probar, si se lo piden, la descripción de los productos de doble uso, objeto de los servicios de corretaje, el periodo durante el cual los productos fueron objeto de dichos servicios, su destino y los países afectados por los mencionados servicios de corretaje.
3. Los registros o extractos y los documentos a que se refieren los apartados 1 y 2 se conservarán al menos durante un período de tres años a partir del final del año natural en que tuvo lugar la exportación o se prestaron los servicios de corretaje. Se presentarán a petición de las autoridades competentes del Estado miembro en que esté establecido el exportador o en que resida o esté establecido el corredor.
Artículo 21
Con el fin de garantizar la correcta aplicación del presente Reglamento, cada Estado miembro adoptará las medidas necesarias para permitir a sus autoridades competentes:
a)
obtener información sobre cualquier pedido u operación relativa a productos de doble uso;
b)
comprobar la correcta aplicación de los controles de exportación, en particular mediante el acceso a los locales profesionales de las personas implicadas en una operación de exportación o de los corredores que presten servicios de corretaje en las circunstancias descritas en el artículo 5.
CAPÍTULO VIII
OTRAS DISPOSICIONES
Artículo 22
1. La transferencia intracomunitaria de los productos de doble uso enumerados en el anexo IV requerirá una autorización. Los productos enumerados en la parte 2 del anexo IV no estarán sujetos a una autorización general.
2. Un Estado miembro podrá imponer un requisito de autorización para la transferencia de otros productos de doble uso de su territorio a otro Estado miembro en aquellos casos en que en el momento de producirse la transferencia:
-
el operador tenga conocimiento de que el destino final de los productos de que se trate se encuentra fuera de la Comunidad,
-
la exportación de dichos productos a ese destino final esté sujeta a una obligación de autorización en virtud de los artículos 3, 4 u 8 en el Estado miembro desde donde se transfieren los productos, y dicha exportación directa desde su territorio no esté amparada por una autorización general o una autorización global,
-
los productos no tengan que ser objeto de transformación o elaboración, tal como se definen en el artículo 24 del código aduanero comunitario, en el Estado miembro al que deben transferirse.
3. La autorización de transferencia deberá ser solicitada en el Estado miembro desde el cual deban transferirse los productos de doble uso.
4. En aquellos casos en que la exportación posterior de los productos de doble uso ya haya sido aceptada, en el marco de los procedimientos de consulta previstos en el artículo 11, por el Estado miembro desde el cual deban transferirse los productos, se expedirá inmediatamente al operador la autorización de transferencia a menos que se haya producido un cambio sustancial de circunstancias.
5. Los Estados miembros que adopten legislación para imponer dicho requisito informarán a la Comisión y a los demás Estados miembros de las medidas adoptadas. La Comisión publicará dicha información en la serie C del Diario Oficial de la Unión Europea.
6. Las medidas adoptadas en virtud de los apartados 1 y 2 no supondrán la aplicación de controles en las fronteras interiores de la Comunidad, sino únicamente de los controles que se efectúen como parte de los procedimientos normales de control aplicados en forma no discriminatoria en todo el territorio de la Comunidad.
7. La aplicación de medidas en virtud de los apartados 1 y 2 no podrá en ningún caso tener como resultado que las transferencias de un Estado miembro a otro estén sometidas a condiciones más restrictivas que las impuestas para las exportaciones del mismo producto a terceros países.
8. Los documentos y registros relativos a la transferencia intracomunitaria de productos de doble uso enumerados en el anexo I deberán conservarse al menos durante un período de tres años a partir del final del año natural en que se haya efectuado la transferencia y deberán presentarse a petición de las autoridades competentes del Estado miembro desde el que hayan sido transferidos los productos.
9. Un Estado miembro podrá requerir, en virtud de su legislación nacional, que se facilite información complementaria a sus autoridades competentes en relación con las transferencias intracomunitarias con origen en dicho Estado miembro de los productos enumerados en la categoría 5, parte 2, del anexo I, que no están enumerados en el anexo IV.
10. Los documentos comerciales pertinentes relativos a la transferencia intracomunitaria de productos de doble uso enumerados en el anexo I indicarán claramente que están sujetos a control en caso de que se exporten desde la Comunidad. Los documentos comerciales pertinentes incluirán, en particular, cualquier contrato de venta, confirmación de pedido, factura o boletín de envío.
Artículo 23
1. Se creará un Grupo de coordinación sobre productos de doble uso presidido por un representante de la Comisión. Cada Estado miembro nombrará un representante en este Grupo.
El Grupo examinará cualquier cuestión relativa a la aplicación del presente Reglamento que puedan plantear tanto su Presidencia como el representante de un Estado miembro.
2. Siempre que lo consideren necesario, la Presidencia del Grupo de coordinación sobre productos de doble uso o el Grupo de coordinación consultarán a los exportadores, a los corredores y a otros agentes interesados a los que se refiere el presente Reglamento.
Artículo 24
Los Estados miembros adoptarán las medidas adecuadas para garantizar la plena aplicación de todo lo dispuesto en el presente Reglamento. En particular, determinarán las sanciones que deban aplicarse en caso de que se infrinjan las disposiciones del presente Reglamento o las adoptadas para su ejecución. Las sanciones deberán ser efectivas, proporcionadas y disuasorias.
Artículo 25
Cada Estado miembro informará a la Comisión de las disposiciones legales, reglamentarias y administrativas que adopte en aplicación del presente Reglamento, incluidas las medidas mencionadas en el artículo 24. La Comisión comunicará dicha información a los demás Estados miembros.
Cada tres años, la Comisión revisará la aplicación del presente Reglamento y remitirá al Parlamento Europeo y al Consejo un informe sobre su aplicación que podrá incluir propuestas pertinentes para su modificación. Los Estados miembros suministrarán a la Comisión toda la información apropiada para la preparación del informe.
Artículo 26
El presente Reglamento no afectará:
-
a la aplicación del artículo 296 del Tratado constitutivo de la Comunidad Europea,
-
a la aplicación del Tratado constitutivo de la Comunidad Europea de la Energía Atómica.
Artículo 27
Queda derogado el Reglamento (CE) no 1334/2000 con efectos desde el 27 de agosto de 2009.
No obstante, por lo que respecta a las solicitudes de autorización de exportación efectuadas antes del 27 de agosto de 2009, seguirán aplicándose las correspondientes disposiciones del Reglamento (CE) no 1334/2000.
Las referencias al Reglamento derogado se considerarán referencias al presente Reglamento y deberán leerse de acuerdo con el cuadro de correspondencias que figura en el anexo VI.
Artículo 28
El presente Reglamento entrará en vigor a los noventa días de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Bruselas, el 5 de mayo de 2009.