РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 1234/2007 НА СЪВЕТА
от 22 октомври 2007 година
за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специфични разпоредби за някои земеделски продукти („Общ регламент за ООП“)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално членове 36 и 37 от него,
като взе предвид предложението на Комисията,
като взе предвид становището на Европейския парламент (1),
като има предвид, че:
(1)
Функционирането и развитието на общия пазар на земеделски продукти следва да бъде съпътствано от установяване на обща селскостопанска политика (наричана по-долу „ОСП“), включваща в частност обща организация на селскостопанските пазари (наричана по-долу „ООП“), която може, съгласно член 34 от Договора, да приема различни форми в зависимост от продукта.
(2)
След въвеждането на ОСП Съветът е приел 21 ООП за всеки продукт или група продукти, като за всяка организация се прилага отделен основен регламент на Съвета:
-
Регламент (ЕИО) № 234/68 на Съвета от 27 февруари 1968 година за създаване на обща организация на пазара на живи дървета и други растения, луковици, корени и подобни на тях, рязани цветя и декоративна зеленина (2);
-
Регламент (ЕИО) № 827/68 на Съвета от 28 юни 1968 година относно общата организация на пазарите на някои продукти, изброени в приложение II към Договора (3);
-
Регламент (ЕИО) № 2759/75 на Съвета от 29 октомври 1975 година относно общата организация на пазара на свинско месо (4);
-
Регламент (ЕИО) № 2771/75 на Съвета от 29 октомври 1975 година относно общата организация на пазара на яйца (5);
-
Регламент (ЕИО) № 2777/75 на Съвета от 29 октомври 1975 година относно общата организация на пазара на птиче месо (6);
-
Регламент (ЕИО) № 2075/92 на Съвета от 30 юни 1992 година относно общата организация на пазара на суров тютюн (7);
-
Регламент (ЕИО) № 404/93 на Съвета от 13 февруари 1993 година относно общата организация на пазара на банани (8);
-
Регламент (ЕО) № 2200/96 на Съвета от 28 октомври 1996 година относно общата организация на пазара на плодове и зеленчуци (9);
-
Регламент (ЕО) № 2201/96 на Съвета от 28 октомври 1996 година относно общата организация на пазарите на продукти от преработени плодове и зеленчуци (10);
-
Регламент (ЕО) № 1254/1999 на Съвета от 17 май 1999 година относно общата организация на пазара на говеждо и телешко месо (11);
-
Регламент (ЕО) № 1255/1999 на Съвета от 17 май 1999 година относно общата организация на пазара на мляко и млечни продукти (12);
-
Регламент (ЕО) № 1493/1999 на Съвета от 17 май 1999 година относно общата организация на пазара на вино (13);
-
Регламент (ЕО) № 1673/2000 на Съвета от 27 юли 2000 година относно общата организация на пазарите на лен и на коноп за влакно (14);
-
Регламент (ЕО) № 2529/2001 на Съвета от 19 декември 2001 година относно общата организация на пазара на овче и козе месо (15);
-
Регламент (ЕО) № 1784/2003 на Съвета от 29 септември 2003 година относно общата организация на пазара на зърнени култури (16);
-
Регламент (ЕО) № 1785/2003 на Съвета от 29 септември 2003 година относно общата организация на пазара на ориз (17);
-
Регламент (ЕО) № 1786/2003 на Съвета от 29 септември 2003 година относно общата организация на пазара на сух фураж (18);
-
Регламент (ЕО) № 865/2004 на Съвета от 29 април 2004 година относно общата организация на пазара на маслиново масло и трапезни маслини (19);
-
Регламент (ЕО) № 1947/2005 на Съвета от 23 ноември 2005 година относно общата организация на пазара на семена (20);
-
Регламент (ЕО) № 1952/2005 на Съвета от 23 ноември 2005 година относно общата организация на пазара на хмел (21);
-
Регламент (ЕО) № 318/2006 на Съвета от 20 февруари 2006 година относно общата организация на пазарите в сектора на захарта (22).
(3)
Освен това Съветът е приел три регламента със специфични правила за някои продукти, без обаче да установява ООП за тези продукти:
-
Регламент (ЕО) № 670/2003 на Съвета от 8 април 2003 година за установяване на специфични мерки по отношение на пазара на етилов алкохол от земеделски произход (23);
-
Регламент (ЕО) № 797/2004 на Съвета от 26 април 2004 година относно мерките за подобряване на общите условия за производство и търговия с пчелни продукти (24);
-
Регламент (ЕО) № 1544/2006 на Съвета от 5 октомври 2006 година за предвиждане на специални мерки за насърчаване отглеждането на копринени буби (25).
(4)
Горепосочените регламенти (наричани по-долу „основни регламенти“) често биват съпътствани от паралелен набор от допълнителни регламенти на Съвета. Повечето от основните регламенти се придържат към една и съща структура и съдържат много на брой общи за тях разпоредби. Това в частност се отнася за правилата за търговия с трети страни и общите разпоредби, а също в известна степен и за правилата, свързани с вътрешния пазар. Основните регламенти често съдържат различни решения за едни и същи или сходни проблеми.
(5)
От известно време Общността се стреми да опрости регулаторната среда относно ОСП. С тази цел бе създадена хоризонтална законодателна рамка за всички директни плащания, обединяваща съвкупността от системи за подпомагане в схема за единно плащане с приемането на Регламент (ЕО) № 1782/2003 на Съвета от 29 септември 2003 година относно установяване на общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на Общата селскостопанска политика и за установяване на някои схеми за подпомагане на земеделски производители (26). Този подход следва да се приложи също и за основните регламенти. В този смисъл, съдържащите се в тях правила следва да бъдат обединени в единна законодателна рамка, а отрасловите подходи да бъдат заменени с хоризонтални, където е възможно.
(6)
В светлината на горепосочените съображения, основните регламенти следва да се отменят и заменят с един единствен Регламент.
(7)
Опростяването не следва да води до поставяне под въпрос на политическите решения в рамките на ОСП, вземани през годините. Ето защо настоящият регламент следва най-вече да представлява опростяване в технически аспект. Затова той не следва да отменя или изменя съществуващи правни инструменти, освен ако не са остарели или излишни или естеството им не предполага разглеждане на равнище Съвет, нито следва да предвижда нови правни инструменти или мерки.
(8)
При тези условия настоящият регламент не следва да включва тези части от ООП-и, които подлежат на политическа реформа. Такъв е случаят с повечето части на секторите на плодовете и зеленчуците, обработените плодове и зеленчуци и виното. По тази причина разпоредбите, които се съдържат в съответните регламенти (ЕО) № 2200/96, (ЕО) № 2201/96 и (ЕО) № 1493/1999, следва да бъдат включени в настоящия регламент само дотолкова, доколкото те не подлежат на политическа реформа. Материалните разпоредби на тези ООП обаче следва да се добавят едва след приемането на съответните реформи.
(9)
Общите организации на пазарите на зърнени култури, ориз, захар, сух фураж, семена, маслинено масло и трапезни маслини, лен и коноп, банани, мляко и млечни продукти и копринени буби предвиждат пазарни години, които са съобразени предимно с биологичните производствени цикли на всеки от тези продукти. Поради тази причина пазарните години във вида, в който са били определени за тези сектори, следва да се включат в настоящия регламент.
(10)
За да се стабилизират пазарите и да се осигури задоволителен жизнен стандарт на селскостопанската общност, е разработена диференцирана система за ценово подпомагане за различните сектори, успоредно с въвеждането на схеми за директно подпомагане, вземайки предвид от една страна различните потребности във всеки един от тези сектори, и от друга страна взаимната зависимост между тях. Тези мерки са под формата на публична интервенция или изплащане на помощ за частното складиране на продукти в секторите на зърнените култури, ориза, захарта, маслиновото масло и трапезните маслини, говеждото и телешкото месо, млякото и млечните продукти, свинското месо, овчето месо и козето месо. Следователно, предвид целите на настоящия регламент, е необходимо да се запазят мерките за ценово подпомагане, ако са предвидени в разработени преди това правни инструменти, без да се правят значителни промени в сравнение с предишната правна уредба.
(11)
За по-голяма яснота и прозрачност разпоредбите, регулиращи тези мерки, следва да се подчинят на обща структура, като същевременно се запази политиката, следвана във всеки отделен сектор. За тази цел е уместно да се прави разлика между референтни цени и интервенционни цени.
(12)
Обците организации на селскостопанските пазари на зърнени култури, говеждо и телешко месо и мляко и млечни продукти съдържат разпоредби, според които Съветът, действащ в съответствие с процедурата, определена в член 37, параграф 2 от Договора, може да променя ценовите нива. При съществуващата чувствителност на ценовите системи би следвало да бъде ясно, че възможността съгласно член 37, параграф 2 за промяна на нивата на цените съществува по отношение на всички сектори, предмет на настоящия регламент.
(13)
Нещо повече, ООП на захар предвижда възможност за преразглеждане на стандартните качества на захарта, определени в Регламент (ЕО) № 318/2006, за да се отчете, по-специално търговските изисквания и развитията в техническия анализ. В този смисъл регламентът предоставя правомощие на Комисията да изменя съответното приложение. Наложително е тази възможност да се запази, за да може Комисията да предприема бързи действия при необходимост.
(14)
За осигуряване на надеждна информация за пазарните цени на захарта в Общността, система за отчитане на цените, както е предвидена в ООП на захарта, следва да бъде включена в настоящия регламент и въз основа на нея да се определят пазарните ценови нива за бяла захар.
(15)
За да се предотврати превръщането на системата за интервенция по отношение на зърнените култури, ориза, маслото и обезмасленото мляко на прах в самоцел, следва да се запази възможността за откриване на публична интервенция само в определени периоди от годината. По отношение на продуктите от говеждо и телешко месо, свинско месо и масло, откриването и закриването на публична интервенция следва да зависи от пазарните ценови нива в рамките на определен период. По отношение на царевицата, ориза и захарта следва да се запази ограничението за количествата, до размера на които може да се извършва изкупуване при публична интервенция. По отношение на маслото и обезмасленото мляко на прах следва да се запази правомощието на Комисията за временно преустановяване на обичайното изкупуване след достигане на определено количество или за замяната му с изкупуване чрез тръжна процедура.
(16)
Равнището на цената, на която е следвало да се извърши изкупуване при публична интервенция бе в миналото понижавано в ООП на зърнени култури, ориз, говеждо и телешко месо и бе определено заедно с въвеждането на схеми за директно подпомагане в тези сектори. Ето защо помощта съгласно тези схеми, от една страна, и интервенционните цени, от друга страна, са тясно свързани. За продуктите от сектора на млякото и млечните продукти, чието ценово равнище бе определено с цел насърчаване на консумацията на съответните продукти и повишаване на тяхната конкурентоспособност. В секторите на ориза и захарта цените бяха определени с цел подпомагане стабилизирането на пазара в случаите, когато пазарната цена в определена пазарна година е паднала под референтната цена, определена за следващата пазарна година. Тези решения на Съвета относно политиката продължават да са действителни.
(17)
Както и при предишните общи организации на пазарите, в настоящия регламент следва да предвиди възможността за предоставяне на продукти, закупени при публична интервенция. Такива мерки следва да бъдат предприети по начин, при който се избягват смущения на пазара и се осигурява равен достъп до стоките и равнопоставеност на купувачите.
(18)
Благодарение на интервенционните си запаси от различни земеделски продукти, Общността има потенциална възможност да допринесе значително за благосъстоянието на най-нуждаещите се свои граждани. В интерес на Общността е използването на този потенциал на твърда основа до намаляване на запасите до нормално равнище чрез въвеждане на подходящи мерки. Поради тези съображения Регламент (ЕИО) № 3730/87 на Съвета от 10 декември 1987 година относно определянето на общи правила за снабдяването с храна от интервенционни складове на определени организации и за разпределянето й на най-нуждаещите се лица в Общността (27) досега предвиждаше разпределяне на храните от благотворителни организации. Тази важна социална мярка, която може да е от изключително значение за най-нуждаещите се лица, следва да се запази и включи в рамката на настоящия регламент.
(19)
С цел постигане на равновесие на пазара на мляко и стабилизиране на пазарните цени, в ООП на мляко и млечни продукти е предвидено отпускането на помощ за частно складиране на сметана, някои видове масла и някои видове сирена. Освен това, Комисията е упълномощена да взема решения за отпускането на помощ за частно складиране на някои други видове сирена, както и на бяла захар, някои видове маслиново масло и някои продукти от говеждо и телешко месо, обезмаслено мляко на прах, свинско месо, овче месо и козе месо. Предвид целта на настоящия регламент, тези мерки следва да се запазят.
(20)
Регламент (EО) № 1183/2006 на Съвета от 24 юли 2006 г. относно скалата на Общността за класифицикация на кланичните трупове на възрастни говеда (28), Регламент (EИО) № 1186/90 на Съвета от 7 май 1990 г. относно разширяване на приложното поле на скалата на Общността за класификация на кланичните трупове на възрастни говеда (29), Регламент (EИО) № 3220/84 на Съвета от 13 ноември 1984 г. относно определяне на скалата на Общността за класификация на кланични трупове на свине (30) и Регламент (EИО) № 2137/92 на Съвета от 23 юли 1992 г. относно скала на Общността за класифицикация на кланичните трупове на овце и определяне на стандарта на Общността за качеството на пресни и охладени кланични трупове на овце (31) определят скали за класификация на кланични трупове в секторите на говеждото и телешкото месо, свинското месо, овчето месо и козето месо. Тези схеми са от съществено значение за регистрирането на цените и за прилагането на интервенционните правила в тези сектори. Освен това, те целят подобряване на прозрачността на пазара. Тези схеми за класификация на кланичните трупове следва да се запазят. Следователно е уместно основните им елементи да се включат в настоящия регламент, като се предостави правомощие на Комисията за уреждане на някои въпроси от технически характер чрез правилата за прилагане.
(21)
Ограниченията на свободното движение, произтичащи от прилагането на мерки за предотвратяване разпространението на болести по животните, могат да доведат до затруднения на пазара на някои продукти в една или повече държави-членки. Опитът показва, че сериозните смущения на пазара, например значителен спад в потреблението или в цените, могат да се дължат на загуба на доверието на потребителите поради рискове за общественото здраве или за здравето на животните.
(22)
Ето защо следва извънредните мерки за подпомагане на пазара с цел преодоляване на такива ситуации, предвидени в съответните ООП на говеждо и телешко месо, мляко и млечни продукти, свинско месо, овче месо и козе месо, яйца и птиче месо, да бъдат включени в настоящия регламент при същите условия, при които са прилагани досега. Такива извънредни мерки за подпомагане на пазара следва да се предприемат от Комисията, и следва да са пряко свързани или да са следствие на ветеринарно-санитарни мерки, въведени с цел предотвратяване на разпространението на болести. Те следва да се предприемат по искане на държави-членки, за да се избегнат сериозни нарушения на равновесието на съответните пазари.
(23)
Възможността Комисията да въведе специални интервенционни мерки, когато това се окаже необходимо за ефективно и ефикасно реагиране при опасност от смущения на пазара в сектора на зърнените култури и предотвратяване на широкомащабно прилагане на публична интервенция в определени региони на Общността в сектора на ориза, или с цел компенсиране на недостига на неолющен ориз вследствие на природни бедствия, както е предвидено съответно в ООП на зърнени култури и ориз, следва да се запази и в настоящия регламент.
(24)
Необходимо е да се определи минимална цена на цвекло за квотата, отговаряща на стандартно качество, което следва да се определи, за да се осигури задоволителен жизнен стандарт на производителите на захарно цвекло и захарна тръстика в Общността.
(25)
Необходими са специфични правни инструменти за осигуряване на справедлив баланс на права и задължения между предприятията за захар и производителите на захарно цвекло. По тази причина стандартните разпоредби, уреждащи междупрофесионалните споразумения, които преди се съдържаха в ООП на захар, следва да бъдат запазени.
(26)
Разнообразието от природни, икономически и технически условия затруднява въвеждането на еднообразни условия за покупка на захарното цвекло на територията на Общността. В търговските среди понастоящем съществуват споразумения между асоциации на производители на захарно цвекло и предприятия в сектора на захарта. По тази причина рамковите разпоредби следва да определят само минималните гаранции, изисквани както от страна на производителите на захарно цвекло, така и от захарната промишленост, за да се осигури безпрепятствено функциониране на пазара на захар с възможност за дерогации от някои правила в контекста на дадено вътрешнотърговско споразумение. По-детайлни условия преди бяха предвидени в ООП на захар в приложение II към Регламент (EО) No 318/2006. Предвид високо техническия характер на тези условия, е по-уместно тези въпроси да се разгледат на равнище Комисия.
(27)
Производствената такса, предвидена в ООП на захар, която да допринесе за финансирането на разходите, възникващи по силата на ООП в сектора на захарта следва да се включи в настоящия регламент.
(28)
За да се поддържа структурният баланс на пазарите на захар на ценово равнище, близко до референтната цена, следва да се запази възможността Комисията да взема решения за изтегляне на захарта от пазара за период, необходим за възстановяване на пазарното равновесие.
(29)
ООП-и на живи растения, говеждо и телешко месо, свинско месо, овче месо и козе месо, яйца и птиче месо предвиждат възможност за приемане на определени мерки, за улесняване приспособяването на предлагането спрямо изискванията на пазара. Тези мерки могат да допринесат за стабилизиране на пазарите и осигуряване на задоволителен жизнен стандарт на съответната селскостопанска общност. Предвид целите на настоящия регламент, тази възможност следва да се запази. Съгласно тези разпоредби, Съветът може да приеме общите правила за тези мерки в съответствие с процедурата, определена в член 37 от Договора. Целите на тези мерки са ясно дефинирани и ограничават вида на мерките, които могат да бъдат приети. Следователно, приемането на допълнителни общи правила от Съвета в тези сектори и не е необходимо и не следва повече да се предвижда.
(30)
В сектора на захарта и в сектора на млякото и млечните продукти количественото ограничаване на производството, предвидено в Регламент (ЕО) № 318/2006 и Регламент (ЕО) 1788/2003 на Съвета от 29 септември 2003 година относно въвеждането на такса в сектора на млякото и млечните продукти (32) в продължение на много години е било съществен механизъм в пазарната политика. Причините, накарали в миналото Общността да приеме система за производствени квоти и в двата сектора остават валидни.
(31)
Докато квотната система за захарта бе предвидена в ООП на захар, съответната система за млечния сектор досега се уреждаше с правен акт, отделен от ООП на мляко и млечни продукти, а именно Регламент (ЕО) № 1788/2003. Предвид решаващото значение на тези схеми и целите на настоящия регламент е уместно съответните разпоредби за двата сектора да бъдат включени в настоящия регламент, без да се правят съществени промени в схемите и начините на тяхното функциониране в сравнение с предишната правна уредба.
(32)
По тази причина квотната схема за захарта съгласно настоящия регламент следва да отразява условията, определени в Регламент (ЕО) № 318/2006, и в частност да запази правния статус на квотите, доколкото, съгласно съдебната практика на Съда на Европейските общности, квотната система представлява механизъм за регулиране на пазара в сектора на захарта, целящ постигането на целите от обществен интерес.
(33)
Следователно, настоящият регламент следва също така да даде възможност на Комисията да коригира квотите до устойчиво равнище след закриването през 2010 г. на фонда за преструктуриране, създаден с Регламент (ЕО) № 320/2006 на Съвета от 20 февруари 2006 година за установяване на временна схема за преструктуриране на захарната промишленост в Общността (33).
(34)
Предвид необходимостта да се предвиди в известна степен гъвкавост на национално равнище по отношение на структурното приспособяване на преработвателната промишленост и при отглеждането на цвекло и тръстика за периода, през който се прилагат квотите, възможността да се позволи на държавите-членки да променят квотите на предприятията в определени граници, без същевременно да ограничават дейността на фонда за преструктуриране като инструмент следва да се запази.
(35)
ООП на захар предвижда, че за да се избегне нарушаване равновесието на пазара на захар поради свръхпроизводство, Комисията следва да може да предвиди, съгласно определени критерии, пренасянето на излишъка от захар, изоглюкоза или инулинов сироп да се третира като производство в рамките на квотата за следващата пазарна година. Освен това, ако определени количества не отговарят на приложимите условия, се предвижда също такса върху излишъците, за да се избегне натрупването на такива количества, които застрашават ситуацията на пазара. Тези разпоредби следва да се запазят.
(36)
Основната цел на квотната система за млякото за намаляване на дисбаланса между търсене и предлагане на съответния пазар и произтичащите от него структурни излишъци, чрез което постигане на по-добро пазарно равновесие, все още остава в сила. Поради тази причина налагането на такса върху количествата мляко, събрани или продадени за директна консумация над един определен гаранционен праг, следва да бъде запазено. В съответствие с целта на настоящия регламент е необходимо до известна степен да се извърши терминологично уеднаквяване на квотните схеми за захар и за мляко, като изцяло се запази правният им статус. Ето защо изглежда уместно да се уеднакви терминологията в сектора на млякото с тази в сектора на захарта. В този смисъл термините „национално референтно количество“ и „индивидуално референтно количество“ в Регламент (ЕО) № 1788/2003, следва да бъдат заменени с „национална квота“ и „индивидуална квота“, при запазване на определеното правно понятие.
(37)
В същност квотната схема за мляко в настоящия регламент следва да се оформи в съответствие с Регламент (ЕО) № 1788/2003. В частност, разликата между доставки и преки продажби следва да се запази и схемата следва да се прилага на базата на индивидуалното представително съдържание на мазнина и националното референтно съдържание на мазнина. Земеделските стопани следва да бъдат упълномощени временно да прехвърлят индивидуалната си квота при определени условия. В допълнение следва да се запази принципът, според който при продажба, отдаване под наем или наследяване на дадено стопанство съответната квота се прехвърля на купувача, наемателя или наследника заедно със съответната земя, при запазване на изключенията от принципа, че квотите са обвързани със земеделските стопанства с цел продължаване на преструктурирането на производството на мляко и подобряване състоянието на околната среда. В съответствие с различните видове прехвърляния на квоти и като използват обективни критерии, разпоредбите упълномощаващи държавите-членки да депозират част от прехвърлените количества в националния резерв следва също да се запазят.
(38)
Таксата за свръхпроизводство следва да бъде с респектиращ размер и да е дължима от държавите-членки при превишаване на националната квота. След това държавата-членка трябва да разпредели тежестта на таксата между производителите, които са допринесли за превишаването. Тези производители следва да носят отговорност пред държавата-членка за заплащане на своя дял от дължимата такса по силата на превишаването на определеното им количество. Държавите-членки следва да внесат в Европейския фонд за гарантиране на селското стопанство таксата, съответстваща на превишаването на тяхната национална квота, намалена с определената сума от 1 %, за да се отчетат случаите на несъстоятелност или доказана невъзможност определени производители да платят своя дял от общата сума на дължимата такса.
(39)
Регламент (ЕО) № 1290/2005 на Съвета от 21 юни 2005 година относно финансирането на Общата селскостопанска политика (34) определя приходите вследствие на прилагането на допълнителната такса в сектора на млякото като „целеви приходи“, които следва да постъпят в бюджета на Общността и в случай на повторно изразходване трябва да се използват изключително за финансиране на разходите на Европейския фонд за гарантиране на селското стопанство или на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони. По тази причина член 22 на Регламент (ЕО) № 1788/2003, съгласно който приходите от таксите се считат за интервенция за стабилизиране на селскостопанските пазари и се прилагат с цел финансиране на разходите в сектора на млякото, е остарял и не следва да се включва в настоящия регламент.
(40)
Различните ООП предвиждат различни схеми за подпомагане.
(41)
ООП на сух фураж и на лен и коноп предвиждат помощ за преработката в тези сектори като средство за регулиране на вътрешния пазар по отношение на съответните сектори. Тези разпоредби следва да се запазят.
(42)
С оглед на особената ситуация на пазара на зърнени култури и картофено нишесте, ООП на зърнени култури съдържаше разпоредби, позволяващи възстановяване при производство в случай на необходимост. Възстановяването при производство следва да е от такъв характер, че основните продукти, използвани в съответната промишленост, да са достъпни при по-ниска цена от определената вследствие на прилагането на общите цени. ООП на захар предвижда възможност за възстановяване при производство в случаите, когато във връзка с производството на някои промишлени, химически или фармацевтични продукти възниква необходимост да се предприемат мерки с цел осигуряване на някои захарни изделия. Тези разпоредби следва да се запазят.
(43)
За да се подпомогне поддържането на равновесие на пазара на мляко и за да се стабилизират пазарните цени на млякото и млечните продукти, са необходими мерки за разширяване на възможностите за предлагане на пазара на млечни продукти. По тази причина ООП на мляко и млечни продукти предвижда отпускането на помощ за търговията с някои млечни продукти с оглед специфични техни приложения и предназначения. Освен това, ООП предвижда, че с цел стимулиране консумацията на мляко от младите хора, Общността следва да поеме част от разходите, направени при отпускането на помощ за предлагане на мляко на ученици в училищата. Тези разпоредби следва да се запазят.
(44)
Финансите на Общността, съставени от процента на директна помощ, която държавите-членки имат право да удържат в съответствие с член 110и, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 1782/2003, са необходими за насърчаване на одобрени организации на оператори за изготвяне на работни програми с цел подобряване качеството на производство на маслиново масло и трапезни маслини. В този смисъл ООП на маслиново масло и трапезни маслини предвиждаше разпределяне на подкрепата от Общността в съответствие с приоритетите, отдадени на дейностите, които са предприети в рамките на въпросните програми. Тези разпоредби следва да се запазят.
(45)
Фонд „Тютюн“ на Общността, финансиран чрез определени отчисления от схемите за отпускане на помощ в този сектор бе създаден по силата на Регламент (ЕО) № 2075/92 с оглед предприемането на различни мерки по отношение този сектор. Годината 2007 е последната година, през която ще се предоставят отчисления по схемата за отпускане на помощ, предвидена в глава 10в от дял IV от Регламент (ЕО) № 1782/2003 на фонд „Тютюн“ на Общността. Независимо, че финансирането на фонда ще приключи преди влизането в сила на настоящия регламент, член 13 от Регламент (ЕИО) № 2075/92 следва да се запази, за да послужи като правна основа на многогодишните програми, които могат да се финансират от фонд „Тютюн“ на Общността.
(46)
Пчеларството като сектор на селското стопанство се характеризира с разнообразие на производствените условия и добив, с разпръснатост и разнообразие на икономическите оператори както на етап производство, така и на етап предлагане на пазара. Освен това, предвид разпространението на вароатозата в няколко държави-членки през последните години и проблемите, които тази болест предизвиква при производството на пчелен мед, все още са необходими действия от страна на Общността, тъй като вароатозата не може да бъде напълно премахната и трябва да се лекува с одобрени продукти. Предвид тези обстоятелства и с цел да се подобри производството и предлагането на пазара на пчелни продукти в Общността, на всеки три години следва да бъдат изготвяни национални програми, включващи техническа помощ, контрол на вароатозата, рационализация на подвижното пчеларство, управление на подновяването на пчелните кошери в Общността и сътрудничество по научно-изследователски програми за пчеларството и пчелните продукти с оглед на подобряване на общите условия за производство и предлагане на пазара на пчелни продукти. Тези национални програми следва да бъдат частично финансирани от Общността.
(47)
Регламент (ЕО) № 1544/2006 замени всички национални режими на помощ за отглеждането на копринени буби със схема на Общността за подпомагане на отглеждането на копринени буби чрез определяне на определена сума за използване на кутия яйца от копринени буби.
(48)
Тъй като свързаните с политиката съображения, които доведоха до въвеждането на горепосочените схеми, са все още в сила, всички тези схеми за отпускане на помощ за пчеларство и отглеждане на копринени буби следва да бъдат включени в настоящия регламент.
(49)
Прилагането на стандартите за търговия със земеделски продукти може да допринесе за подобряване на икономическите условия за производство и търговия, както и на качеството на тези продукти. Затова прилагането на тези стандарти е в интерес на производителите, търговците и потребителите. Съответно, в рамките на ООП на банани, маслиново масло и трапезни маслини, живи растения, яйца и птиче месо бяха въведени пазарни стандарти, които се отнасят в частност за качеството, класифицирането, теглото, оразмеряването, пакетирането, опаковането, съхранението, транспортирането, представянето, произхода и етикетирането. Уместно е този подход да се запази и в настоящия регламент.
(50)
В съответствие с ООП на маслиново масло и трапезни маслини и на банани, приемането на разпоредбите за пазарните стандарти засега е възложено на Комисията. С оглед на подробния им техническия характер, необходимостта от постоянно подобряване на тяхната ефективност и адаптирането им спрямо развиващите се търговски практики е уместно този подход да се приложи и за сектора на живите растения, като същевременно се уточнят критериите, които следва да се вземат предвид от Комисията при определяне на съответните правила. Освен това, може да е необходимо да бъдат приети специални мерки, в частност съвременни методи за анализ и други мерки за определяне характеристиките на съответните стандарти, с цел да се избегнат злоупотреби във връзка с качеството и автентичността на продуктите, които се предлагат на потребителите, и сериозните смущения на пазарите, които такива злоупотреби могат да предизвикат.
(51)
Въведени са няколко правни инструмента за регулиране предлагането на пазара и наименованията на млякото, млечните продукти и мазнини. Те имат за цел подобряване на позицията на млякото и млечните продукти на пазара, и осигуряване на лоялна конкуренция между мазнините за мазане от млечен и немлечен произход, като и в полза за производителите, така и за потребителите. Правилата, съдържащи се в Регламент (ЕИО) № 1898/87 на Съвета от 2 юли 1987 година относно закрилата на наименованията, използвани в търговията с мляко и млечни продукти (35), имат за цел да защитят потребителя и да създадат условия на конкуренция между млечните продукти и конкуриращите ги продукти по отношение на наименованията, етикетирането и рекламирането на продуктите, без да се допуска нарушаване на правилата за конкуренция. Регламент (ЕО) № 2597/97 на Съвета от 18 декември 1997 година относно определянето на допълнителни правила за общата организация на пазара на мляко и млечни продукти по отношение на млякото за пиене (36), предвижда правила, чиято цел е да се гарантира високо качество на млякото за пиене и наличие на продукти, задоволяващи потребностите и желанията на потребителите, като по този начин се стабилизират съответните пазари и се осигури висококачествено мляко за пиене на потребителя. Регламент (ЕО) № 2991/94 на Съвета от 5 декември 1994 година за определяне на стандарти за масла за мазане (37), задава пазарните стандарти за съответните млечни и немлечни продукти с ясна и отчетлива класификация, съпровождана от правила за наименованията. В съответствие с целите на настоящия регламент, тези правила следва да се запазят.
(52)
За сектора на яйцата и птичето месо съществуват разпоредби относно пазарните стандарти и, в някои случаи, относно производството. Тези разпоредби се съдържат в Регламент (ЕО) № 1028/2006 на Съвета от 19 юни 2006 г. относно стандартите за търговия с яйца (38), Регламент (EИО) № 1906/90 на Съвета oт 26 юни 1990 г. относно определени стандарти за търговията с птиче месо (39) и Регламент (EИО) № 2782/75 на Съвета oт 29 октомври 1975 г. относно производството и търговията с яйца за люпене и пилета от домашни птици, отглеждани в птицеферми (40). Съществените правила, съдържащи се в тези регламенти, следва да се включат в настоящия регламент.
(53)
Съгласно регламент (ЕО) № 1028/2006, пазарните стандарти за яйца следва да се прилагат по принцип за всички яйца от кокошки от вида Gallus gallus, търгувани в Общността и, като общо правило, също за предназначените за износ в трети страни. Регламентът установява разграничение между яйцата, подходящи и тези не подходящи за пряка консумация от човека, чрез въвеждането на два класа качество за яйца. Предвидена е разпоредба за осигуряване на подходяща информация за потребителя относно класирането по качество и тегло, както и относно използвания метод на отглеждане. Накрая този регламент определя и специфични правила за яйцата, внасяни от трети страни, съгласно които специални разпоредби, действащи в определени трети страни, могат да оправдаят дерогации от пазарните стандарти, ако равностойността им на Ощностното законодателство е гарантирана.
(54)
По отношение на птичето месо, Регламент (ЕИО) № 1906/90 определя, че пазарните стандарти следва по принцип да се прилагат за определени видове птиче месо, подходящи за консумация от човека, които се търгуват в Общността, като същевременно птичето месо, предназначено за износ в трети страни, следва да се изключи от прилагането на тези стандарти. Регламентът въвежда категоризиране на птичето месо в два класа в зависимост от структурата и външния вид, както и от условията, при които месото се предлага за продажба.
(55)
Съгласно тези регламенти, държавите-членки следва да могат да освободят от прилагането на пазарните стандарти съответно яйца и птиче месо, продавани чрез определени форми на пряка продажба от производител на краен потребител, в случай че се търгуват малки количества.
(56)
Регламент (ЕО) № 2782/75 установява специални правила относно търговията и транспортирането на яйца за люпене и пилета от домашни птици, отглеждани в птицеферми, както и относно отглеждането на яйца за люпене в инкубатор. Регламентът предвижда в частност индивидуално маркиране на яйцата за люпене, използвани за производство на пилета, а също и начина на опаковане и вида опаковъчен материал при тяхното транспортиране. Той обаче изключва малки развъдно-подобрителни и други развъдни предприятия от задължителното прилагане на определените в него стандарти.
(57)
В съответствие с целите на настоящия регламент, тези правила следва да се запазят, без да се засяга съдържанието им по същество. Други разпоредби от технически характер, съдържащи се в посочените регламенти, следва обаче да бъдат разгледани в правилата за прилагане, които следва да се приемат от Комисията.
(58)
Както понастоящем е предвидено в ООП на хмел, на територията на Общността следва да се прилага политика относно качеството посредством изпълнителни разпоредби, касаещи сертифицирането, заедно с такива, които като общо правило забраняват предлагането на пазара на продукти, за които не е издаден сертификат или в случай на вносни продукти, за тези от тях, които не отговарят на равностойни изисквания за качество.
(59)
Описанията и определенията за маслиново масло, както и търговското му наименование, са съществен елемент на пазарния ред по отношение на задаването на стандарти за качество и предоставят на потребителя подходяща информация за продукта и следва да бъдат запазени в настоящия регламент.
(60)
Една от горепосочените схеми за отпускане на помощ, допринасяща за поддържането на равновесие на пазара на мляко и млечни продукти и за стабилизирането на пазарните цени в този сектор, се състои от схема за отпускане на помощ, която се съдържа в Регламент (ЕО) № 1255/1999, за преработката на обезмаслено мляко в казеин и казеинати. Регламент (ЕИО) № 2204/90 на Съвета от 24 юли 1990 година за определяне на допълнителни общи правила относно общата организация на пазара на мляко и млечни продукти по отношение на сирената (41) предвижда правила за използването на казеин и казеинати при производството на сирене, за да се противодейства на неблагоприятните ефекти, които могат да възникнат вследствие на тази схема за отпускане на помощ, имайки предвид уязвимостта на сиренето по отношение на операциите по заместване с казеин и казеинати, като по този начин се цели стабилизиране на пазара. Тези правила следва да бъдат включени в настоящия регламент.
(61)
Преработването на някои земеделски суровини в етилов алкохол е тясно свързано със стопанисването на тези суровини. Това може да допринесе съществено за подобряване стойността им и може да бъде от голямо икономическо и социално значение за икономиката на определени региони на Общността, или може да е съществен източник на приходи за производителите на съответните суровини. То също така позволява пласиране на продукти с неудовлетворително качество и на краткотрайни излишъци, което може да причини временни проблеми в определени сектори.
(62)
В секторите на хмела, маслиновото масло и трапезните маслини, тютюна и бубарството законодателството се съсредоточава върху различни видове организации, за да постигне целите на политиката, по-специално с оглед стабилизиране на пазарите на съответните продукти и подобряване и гарантиране на тяхното качество чрез съвместни действия. Разпоредбите, които досега регулираха тази система от организации, се основаваха на организации, признати от държавите-членки, или при определени условия, от Комисията, в съответствие с разпоредби, които следва да бъдат приети от Комисията. Тази система следва да се запази и съществуващите разпоредби следва да бъдат хармонизирани.
(63)
В подкрепа на определени дейности на междубраншови организации, които са от особен интерес с оглед на съществуващите правила за ООП на тютюн, следва да се предвидят разпоредби с цел правилата, приети от една междубраншова организация за нейните членове, при определени условия да обхващат всички производители и групи, които не са членове, в рамките на един или повече региони. Същото следва да се прилага и по отношение на други дейности на междубраншови организации, които са от общ икономически и технически интерес за сектора на тютюна, така че да са от полза за всички заети лица във въпросните браншове. Следва да се осъществява тясно сътрудничество между държавите-членки и Комисията. Комисията следва да има правомощия да провежда постоянен контрол, по-специално по отношение на споразуменията и съгласуваните практики, приети от такива организации.
(64)
В някои сектори, различни от тези, в които действащите понастоящем правила предвиждат организациите на производителите или междубраншовите организации да бъдат признати, държавите-членки могат да признаят такива организации въз основа на националното законодателство, доколкото то е съвместимо с правото на Общността. Тази възможност следователно трябва да бъде изяснена. Освен това, следва да се приемат правила, според които, ако дадена организация на производители или междубраншова организация е призната в съответствие с действащи понастоящем норми, това да е признаване да е действително и след приемането на настоящия регламент.
(65)
Единният пазар на Общността включва търговска система по външните граници на Общността. Тази търговска система следва да включва вносни мита и възстановявания при износ и по правило следва да стабилизира пазара на Общността. Търговската система следва да се основава на ангажиментите, приети съгласно Уругвайския кръг на многостранните търговски преговори.
(66)
Контролът на обема на търговията със земеделски продукти с трети страни в ООП на секторите на зърнените култури, ориза, захарта, семената, маслиновото масло и трапезните маслини, лена и конопа, говеждото и телешкото месо, млякото и млечните продукти, свинското месо, овчето и козето месо, яйцата, птичето месо, живите растения и етиловия алкохол от земеделски произход досега е бил подчинен, както за вноса, така и за износа, на системи на задължително лицензиране или на системи, при които Комисията е била овластена да определя лицензионни изисквания.
(67)
Контролът на търговските потоци е преди всичко въпрос на управление, който следва да се разглежда по гъвкав начин. Предвид това и въз основа на опита, натрупан в тези ООП, при които управлението на лицензиите вече е възложено на Комисията, изглежда уместно този подход да обхване всички сектори, в които се използват лицензии за внос и износ. Решението за въвеждане на лицензионни изисквания следва да се вземе от Комисията, предвид необходимостта от лицензия за внос с цел управление на съответните пазари и по-специално за контрол на вноса на въпросните продукти.
(68)
В по-голямата си част митата за земеделски продукти съгласно споразуменията на Световната търговска организация (СТО) се съдържат в общата митническа тарифа. За някои продукти от секторите на зърнените култури и ориза обаче въвеждането на допълнителни механизми налага да се предвиди възможност за приемане на дерогации.
(69)
За да се предотвратят или за да се противодейства на неблагоприятните ефекти върху пазара на Общността, които могат да възникнат вследствие на вноса на определени земеделски продукти, вносът на такива продукти следва да се обвърже с плащане на допълнително мито, ако са изпълнени определени условия.
(70)
Уместно е при определени условия на Комисията да се предоставят правомощия за откриване и управляване на вносни тарифни квоти в резултат на международни споразумения, сключени в съответствие с Договора или произтичащи от други актове на Съвета.
(71)
Регламент (ЕИО) № 2729/75 на Съвета от 29 октомври 1975 година относно таксите върху вноса на смеси от зърнени култури, ориз и натрошен ориз (42) цели да осигури правилното функциониране на системата от мита при внос на смеси от зърнени култури, ориз и натрошен ориз. Тези правила следва да се включат в настоящия регламент.
(72)
Общността е сключила няколко споразумения с трети страни за преференциален достъп до пазара, позволяващи на тези страни да изнасят тръстикова захар в Общността при благоприятни условия. ООП на захар обезпечава развитието на нуждите на рафинериите от захар за рафиниране и при определени условия запазването на лицензиите за внос за специализирани потребители на значителни количества вносна сурова тръстикова захар, считани за рафинерии на пълен работен ден в Общността. Тези разпоредби следва да се запазят.
(73)
За да се избегне смущаването на ООП на коноп за влакно вследствие отглеждането на незаконни конопени култури, съответният регламент предвижда проверки на вноса на коноп и конопено семе за да гарантира, че за тези продукти се предоставят известни гаранции по отношение на съдържанието на тетрахидроканабинол. Освен това, вносът на конопено семе, което не е предназначено за посев се подчиняваха на контролна система, предвиждаща предоставяне на разрешения на съответните вносители. Тези разпоредби следва да се запазят.
(74)
В цялата Общност се следва система за качество по отношение на продуктите от сектора на хмела. В случай на вносни продукти, в настоящия регламент следва да се включат разпоредби, гарантиращи, че се внасят само продукти, отговарящи на равностойни минимални характеристики на качеството.
(75)
Митническата система допуска възможност за премахване на всички други предпазни мерки по външните граници на Общността. При изключителни обстоятелства вътрешният пазар и митническият механизъм могат да се окажат неадекватни. В такива случаи, за да не остане пазарът на Общността незащитен срещу смущенията, които могат да последват, Общността следва да може незабавно да вземе всички необходими мерки. Тези мерки следва да съответстват на международните ангажименти на Общността.
(76)
За да се осигури правилното функциониране на ООП, и по-специално за да се избегнат смущения на пазара, ООП на редица продукти традиционно предвиждаше възможността за забрана използването на режим активно или пасивно усъвършенстване. Тази възможност следва да се запази. Освен това опитът показва, че когато има смущения на пазарите или същите са застрашени от смущения вследствие използването на тези режими, се налага да се предприемат действия своевременно. Поради тази причина на Комисията следва да се предоставят съответни правомощия. Уместно е в този смисъл да се даде възможност на Комисията временно да преустанови използването на режим активно или пасивно усъвършенстване в такива ситуации.
(77)
Разпоредбите за отпускане на възстановявания при износ в трети страни предвид разликата между цените в Общността и на световния пазар и попадащи в границите, поставени с поетите от Общността задължения по линия на СТО, следва да служат за осигуряване на участието на Общността в международната търговия с определени продукти, попадащи в приложното поле на настоящия регламент. Субсидираният износ следва да се подчинява на ограничения по отношение на стойността и количеството.
(78)
Спазването на ограниченията по отношение на стойността следва да се гарантира в момента на определяне на възстановяванията при износ чрез мониторинг на плащанията съгласно правилата, отнасящи се до Европейския фонд за гарантиране на селското стопанство. Мониторингът може да бъде улеснен чрез задължително предварително определяне на възстановяванията при износ, като се допуска възможността, в случай на диференцирани възстановявания при износ, за промяна в посоченото местоназначение в рамките на един географски район, където се прилага единна ставка на възстановяване при износ. В случай на промяна на местоназначението следва да се изплатят възстановяванията при износ, приложими за действителното местоназначение, като горната граница на сумата да е приложима за предварително определеното местоназначение.
(79)
Спазването на количествените ограничения следва да се гарантира чрез надеждна и ефективна система за мониторинг. За тази цел отпускането на възстановяванията при износ следва да се обвърже с лицензия за износ. Възстановяванията при износ следва да се отпускат до наличните лимити, в зависимост от конкретното положение на всеки съответен продукт. Изключения от това правило следва да бъдат разрешени само в случай на преработени продукти, които не са изброени в приложение I към Договора и за които не важат ограниченията за обем. Следва да бъде предвидена възможност за дерогация от стриктното спазване на правила за управление за продуктите, за които не съществува вероятност възстановяванията при износ да надвишат определените количества.
(80)
В случай на износ на живи животни от рода на едрия рогат добитък следва да бъде предвидена възможност възстановяванията при износ да се предоставят и изплащат само ако са спазени установените в законодателството на Общността разпоредби относно благосъстоянието на животните и по-специално защитата на животните по време на превоз.
(81)
Земеделските продукти могат в определени случаи да се ползват от специални преференции при внос в трети страни ако продуктите отговарят на определени спецификации и/или ценови условия. Необходимо е административно сътрудничество между властите в третата страна, в която се извършва вносът, и Общността, за да се осигури правилното прилагане на такава система. За тази цел продуктите следва да бъдат придружени от сертификат, издаден в Общността.
(82)
Износът на клубено-луковици в трети страни е от изключително икономическо значение за Общността. Поддържането и развитието на този износ може да се гарантира чрез стабилизиране на цените в този отрасъл. По тази причина следва да бъде предвидена възможност за прилагане на минимални цени за износ на въпросните продукти.
(83)
В съответствие с член 36 от Договора, разпоредбите на главата от Договора, която се отнася за правилата на конкуренция, се прилагат за производството и търговията със земеделски продукти само до степен, определена от Съвета в рамките на член 37, параграфи 2 и 3 от Договора и в съответствие с определената в него процедура. В различните ООП разпоредбите относно държавната помощ са обявени за приложими в голяма степен. Прилагането в частност на правилата от Договора, отнасящи се до предприятията, бе допълнително разяснено в Регламент (ЕО) № 1184/2006 на Съвета от 24 юли 2006 година за прилагане на някои правила за конкуренция при производството и търговията със селскостопански продукти (43). В съответствие с целта да се създаде пълен набор от правила относно пазарната политика е уместно съответните разпоредби да бъдат включени в настоящия регламент.
(84)
Правилата за конкуренция, отнасящи се до споразуменията, решенията и практиките посочени в член 81 от Договора и до злоупотребата с господстващо положение на пазара, следва да се прилагат по отношение на производството и търговията със земеделски продукти до степен, която не възпрепятства функционирането на националните организации на селскостопанските пазари и не застрашава постигането на целите на ОСП.
(85)
Специален подход се взема в случай на организациите на земеделските производители, които се занимават най-вече със съвместното производство или реализация на земеделски продукти или използването на обща техническа база, освен ако такива съвместни действия не изключват конкуренцията или не застрашават постигането на целите, залегнали в член 33 от Договора.
(86)
С цел да не се компрометира развитието на ОСП и да се гарантира правна сигурност и недискриминационно отношение към съответните предприятия, Комисията следва да има всички правомощия, при контрол от страна на Съда на Европейските общности, да определя дали споразуменията, решенията и практиките, посочени в член 81 от Договора, съответстват на целите на ОСП.
(87)
Правилното функциониране на единния пазар на основата на общи цени би било изложено на риск от отпускането на национална помощ. Ето защо разпоредбите на Договора относно държавната помощ следва, като общо правило, да се прилагат за продуктите, включени в настоящия регламент. В определени ситуации следва да се допускат изключения. В случаите, когато са в сила такива изключения, обаче, Комисията следва да е в състояние да изготви списък на съществуващи, нови или предложени национални помощи, да изпрати съответна информация до държавите-членки и да им предложи подходящи мерки.
(88)
От момента на присъединяването им Финландия и Швеция могат, поради специфичните икономически условия на производството и предлагането на пазара на месо и продукти от северен елен, да отпускат помощ в тази област. Освен това, Финландия може с разрешение на Комисията да отпуска помощ съответно за определени количества семена и определени количества семена на зърнени култури, произвеждани единствено във Финландия поради нейните специфични климатични условия. Необходимо е тези изключения да се запазят.
(89)
В държавите-членки със значително намаление в квотата за захар производителите на захарно цвекло ще се изправят пред особено тежки проблеми, свързани с приспособяването. В такива случаи преходната помощ на Общността за производителите на захарно цвекло, предвидена в глава 10е от дял IV от Регламент (ЕО) № 1782/2003, няма да бъде достатъчна за разрешаване на трудностите пред производителите на захарно цвекло. Поради тази причина следва да се разреши на държавите-членки, които са намалили квотата си с над 50 % от квотата за захар, определена на 20 февруари 2006 г. в приложение III към Регламент (ЕО) № 318/2006 на Съвета, да отпускат държавна помощ на производителите на захарно цвекло през периода на прилагане на преходната помощ от Общността. За да се осигури, че държавите-членки не отпускат държавни помощи, надвишаващи потребностите на местните производители на захарно цвекло, определянето на общия размер на съответната държавна помощ следва да подлежи на одобрение от Комисията, освен по отношение на Италия, където максималната потребност от най-високо продуктивния вид захарно цвекло, необходима за приспособяване към пазарните условия след реформата, може да бъде приблизително оценена на 11 EUR на тон произведено захарно цвекло. Освен това, поради специфичните проблеми, които се очаква да възникнат в Италия, следва да се запази възможността производителите на захарно цвекло да се възползват пряко или косвено от отпусната държавна помощ.
(90)
Във Финландия отглеждането на захарно цвекло е обусловено от определени географски и климатични условия, които биха повлияли неблагоприятно сектора извън общото въздействие на реформата на сектора на захарта. По тази причина следва да се запази възможността, предвидена в ООП на захар, разрешаваща на тази държава-членка да отпуска постоянно на своите производители на захарно цвекло държавна помощ в съответния размер.
(91)
Предвид конкретната ситуация в Германия, където понастоящем се предоставя национална помощ на голям брой дребни производители на алкохол при специфичните условия на германския алкохолен монопол, е необходимо да се разреши това подпомагане да продължи за ограничен период от време. Необходимо е също в края на този период да се предвиди представяне на доклад от Комисията за действието на тази дерогация, придружен с подходящи предложения.
(92)
Ако държава-членка желае да поддържа на своя територия мерки, насърчаващи консумацията на мляко и млечни продукти в Общността, трябва да се предвиди възможност за финансиране на такива мерки чрез такса за промоциране на производителите на мляко на национално равнище.
(93)
За да се вземе предвид възможното развитие в производството на сух фураж, Комисията следва, преди 30 септември 2008 г., на базата на оценка на ООП на сух фураж, да представи на Съвета доклад за сектора. Докладът следва да съдържа, ако е необходимо, подходящи предложения. Освен това, с определена периодичност Комисията следва да представя доклади на Европейския парламент и Съвета относно схемата за подпомагане, прилагана по отношение на сектор пчеларство.
(94)
Необходимо е адекватно информиране за текущото състояние на пазара на хмел в Общността и за перспективите за неговото развитие. Поради това следва да се предвиди възможност за регистриране на всички договори за доставка на хмел, произведен в Общността.
(95)
Уместно е да бъдат предвидени, при определени условия и за определени продукти, мерки, които да се предприемат при възникване или при вероятност за възникване на смущения в резултат на значителни промени на цените във вътрешния пазар или във връзка с котировки или цени на световния пазар.
(96)
Необходимо е да се създаде рамка от специални мерки за етиловия алкохол от земеделски произход, за да може да се събират икономически данни и да се анализира статистическата информация с цел наблюдение на пазара. Доколкото пазарът на етилов алкохол от земеделски произход е обвързан с пазара на етилов алкохол като цяло, необходимо е също така да се предоставя информация относно пазара на етилов алкохол от неземеделски произход.
(97)
Разходите на държавите-членки в резултат на задълженията, произтичащи от прилагането на настоящия регламент, следва да се финансират от Общността в съответствие с Регламент (ЕО) № 1290/2005.
(98)
Комисията следва да бъде упълномощена да приема необходимите мерки с цел решаване на специфични практически проблеми в извънредни случаи.
(99)
Тъй като общите селскостопански пазари са в непрекъснато развитие, държавите-членки и Комисията следва постоянно да се информират взаимно за съответните промени.
(100)
За да се предотврати злоупотреба с предвидените в настоящия регламент предимства, такива не следва да се предоставят или съответно следва да се отнемат в случаите, когато се установи, че условията, за получаването на които да е от тези предимства са били създадени изкуствено в противоречие с целите на настоящия регламент.
(101)
С цел да се гарантира изпълнението на задълженията, предвидени в настоящия регламент, е необходимо прилагане на мерки за контрол, административни мерки и административни наказания в случай на неизпълнение. По тази причина на Комисията следва да се дадат правомощия да приема съответните правила, включително такива касаещи възстановяването на неправомерно изплатени суми и задълженията на държавите-членки за представяне на доклади, които произтичат от прилагането на настоящия регламент.
(102)
Мерките, необходими за прилагането на настоящия регламент, следва като общо правило да се приемат в съответствие с Решение 1999/468/EО на Съвета от 28 юни 1999 година относно установяване на условията и реда за упражняване на изпълнителните правомощия, поверени на Комисията (44). По отношение, обаче, на някои мерки съгласно настоящия регламент, които са свързани с правомощията на Комисията, които изискват бързи действия или са от чисто административен характер, Комисията следва да бъде овластена да действа самостоятелно.
(103)
Поради включването в настоящия регламент на определени елементи от ООП на плодове и зеленчуци, на преработени плодове и зеленчуци и на вино, необходимо е в тези ООП да бъдат направени някои изменения.
(104)
Настоящият регламент включва разпоредби относно приложимостта на правилата за конкуренция съгласно Договора. Досега такива разпоредби са били предмет на Регламент (ЕО) № 1184/2006. Необходимо обхвата на този регламент да бъде изменен така, че неговите разпоредби да се прилагат само за продукти, изброени в приложение I към Договора, които не са предмет на настоящия регламент.
(105)
Настоящият регламент включва разпоредби, които се съдържат в основните регламенти, изброени в съображения 2 и 3, с изключение на тези, съдържащи се в Регламенти (ЕО) № 2200/96, (ЕО) № 2201/96 и (ЕО) № 1493/1999. Освен това, настоящият регламент включва разпоредби от следните регламенти:
-
Регламент (ЕИО) № 2729/75 на Съвета от 29 октомври 1975 година относно таксите върху вноса на смеси от зърнени култури, ориз и натрошен ориз;
-
Регламент (EИО) № 2763/75 на Съвета от 29 октомври 1975 година за определяне на общите правила относно предоставяне на помощ за частно складиране на свинско месо (45);
-
Регламент (ЕИО) № 2782/75 на Съвета от 29 октомври 1975 година относно производството и търговията с яйца за люпене и пилета от домашни птици, отглеждани в птицеферми;
-
Регламент (ЕИО) № 707/76 на Съвета от 25 март 1976 година относно признаване на организации на бубари (46);
-
Регламент (ЕИО) № 1055/77 на Съвета от 17 май 1977 година относно съхранението и движението на продукти, изкупени от интервенционна агенция (47);
-
Регламент (ЕИО) № 2931/79 на Съвета от 20 декември 1979 година за предоставяне на помощ при износ на селскостопански продукти, които могат да се ползват със специални преференции при внос в трета страна (48);
-
Регламент (ЕИО) № 3220/84 на Съвета от 13 ноември 1984 година за определяне на скалата на Общността за класификация на кланични трупове на свине;
-
Регламент (ЕИО) № 1898/87 на Съвета от 2 юли 1987 година относно закрилата на наименованията, използвани в търговията с мляко и млечни продукти;
-
Регламент (ЕИО) № 3730/87 на Съвета от 10 декември 1987 година за определяне на общи правила за снабдяването с храна от интервенционни складове на определени организации и за разпределянето ѝ сред най-нуждаещите се лица в Общността;
-
Регламент (ЕИО) № 386/90 на Съвета от 12 февруари 1990 година относно контрола върху износа на селскостопански продукти, за които са отпуснати възстановявания или други суми (49);
-
Регламент (ЕИО) № 1186/90 на Съвета от 7 май 1990 година относно разширяване на приложното поле на скалата на Общността за класификация на кланичните трупове на възрастни говеда;
-
Регламент (ЕИО) № 1906/90 на Съвета от 26 юни 1990 година относно определени стандарти за търговията с птиче месо;
-
Регламент (ЕО) № 2204/90 на Съвета от 24 юли 1990 година за определяне на допълнителни общи правила относно общата организация на пазара на мляко и млечни продукти по отношение на сирената;
-
Регламент (ЕИО) № 2077/92 на Съвета от 30 юни 1992 година относно междубраншовите организации и споразумения в сектора на тютюна (50);
-
Регламент (EИО) № 2137/92 на Съвета от 23 юли 1992 година относно скала на Общността за класифицикация на кланичните трупове на овце и определяне на стандарта на Общността за качеството на пресни и охладени кланични трупове на овце;
-
Регламент (ЕО) № 2991/94 на Съвета от 5 декември 1994 година за определяне на стандарти за масла за мазане;
-
Регламент (ЕО) № 2597/97 на Съвета от 18 декември 1997 година за определяне на допълнителни правила за общата организация на пазара на мляко и млечни продукти по отношение на млякото за пиене;
-
Регламент (ЕО) № 2250/1999 на Съвета от 22 октомври 1999 година относно тарифна квота за масло с произход от Нова Зеландия (51);
-
Регламент (EO) № 1788/2003 на Съвета от 29 септември 2003 година относно въвеждането на такса в сектора на млякото и млечните продукти;
-
Регламент (ЕО) № 1028/2006 на Комисията от 19 юни 2006 година относно стандартите за търговия с яйца;
-
Регламент (EО) № 1183/2006 на Съвета от 24 юли 2006 година относно скалата на Общността за класифицикация на кланичните трупове на възрастни говеда.
(106)
По тази причина посочените регламенти следва да бъдат отменени. С оглед на правната сигурност и предвид броя на актовете, които се отменят с настоящия регламент, както и броя на актовете, приети съгласно първите актове или изменени от тях, целесъобразно е да се изясни, че отмяната не засяга действителността на законодателни актове, приети по силата на отменен акт, нито действителността на всяко изменение, извършено по този начин, на други законодателни актове.
(107)
Настоящият регламент следва да започне да се прилага, като общо правило, от 1 януари 2008 г. За да се гарантира, че новите разпоредби от настоящия регламент не възпрепятстват текущата пазарна 2007/2008 година, следва да се предвиди по-късна дата за прилагане по отношение на тези сектори, за които, са предвидени пазарни години. Настоящият регламент следва да се прилага само от началото на пазарната 2008/2009 година за засегнатите сектори. Като следствие, съответните регламенти, уреждащи тези сектори, следва да продължат да се прилагат до края на съответната пазарна 2007/2008 година.
(108)
Освен това, по отношение на някои други сектори, за които не са предвидени пазарни години, следва да се предвиди по-късна дата на прилагане, за да се гарантира плавен преход от съществуващите ООП към настоящия регламент. Вследствие регламентите, уреждащи съществуващите ООП за тези сектори, следва да продължат да се прилагат до по-късната дата на прилагане, предвидена в настоящия регламент.
(109)
Що се отнася до Регламент (ЕО) 386/90, правомощията по уреждане на същността, предмет на този регламент, се прехвърлят с настоящия регламент на Комисията. Освен това, регламенти (ЕИО) № 3220/84, (ЕИО) № 1186/90, (ЕИО) № 2137/92 и (ЕО) № 1183/2006 се отменят с настоящия регламент, като само някои части от тях се включват в него. Други подробности, съдържащите се в посочените регламенти, следва да се разгледат в правила за изпълнение, които Комисията следва да приеме. На Комисията следва да се предостави допълнително време за установяването на съответните правила. Ето защо посочените регламенти следва да продължат да се прилагат до 31 декември 2008 г.
(110)
Следните актове на Съвета стават ненужни и следва да бъдат отменени:
-
Регламент (ЕИО) № 315/68 на Съвета от 12 март 1968 година за определяне на стандарти за качество за клубено-луковици, луковици и клубени на цъфтящи растения (52);
-
Регламент (ЕИО) № 316/68 на Съвета от 12 март 1968 година за определяне на стандарти за качество за свежи рязани цветя и свежа декоративна зеленина (53);
-
Регламент (ЕИО) № 2517/69 на Съвета от 9 декември 1969 година за определяне на някои правила за реорганизиране на производството на плодове в Общността (54);
-
Регламент (ЕИО) № 2728/75 на Съвета от 29 октомври 1975 година относно помощите за производството и за търговията с картофено нишесте и с картофи за производство на нишесте (55);
-
Регламент (ЕИО) № 1358/80 на Съвета от 5 юни 1980 година за определяне на индикативната цена и интервенционната цена за възрастни говеда за пазарната 1980/81 година и въвеждане на скала на Общността за класификация на кланичните трупове на възрастни говеда (56);
-
Регламент (ЕИО) № 4088/87 на Съвета от 21 декември 1987 година за определяне на условия за прилагане на преференциални мита върху вноса на някои цветя с произход от Кипър, Израел и Йордания (57);
-
Решение 74/583/ЕИО на Съвета от 20 ноември 1974 година относно наблюдението на движенията на захар (58).
(111)
Преходът от уредбата, предвидена в разпоредбите и регламентите, които се отменят с настоящия регламент, може да предизвика трудности, които не са предмет на разглеждане в настоящия регламент. За да се справи с тези трудности, Комисията следва да бъде оправомощена да приема преходни мерки,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
СЪДЪРЖАНИЕ
ЧАСТ I
УВОДНИ РАЗПОРЕДБИ
ЧАСТ II
ВЪТРЕШЕН ПАЗАР
ДЯЛ I
ИНТЕРВЕНЦИЯ НА ПАЗАРА
ГЛАВА I
Публична интервенция и частно складиране
Раздел I
Общи разпоредби
Раздел II
Публична интервенция
Подраздел I
Общи разпоредби
Подраздел II
Откриване и преустановяване на изкупуването
Подраздел III
Интервенционна цена
Подраздел IV
Пласиране на продукти, изкупени при интервенция
Раздел III
Частно складиране
Подраздел I
Задължителна помощ
Подраздел II
Незадължителна помощ
Раздел IV
Общи разпоредби
ГЛАВА II
Специални интервенционни мерки
Раздел I
Извънредни мерки за подпомагане на пазара
Раздел II
Мерки в секторите на зърнените култури и ориза
Раздел III
Мерки в сектора на захарта
Раздел IV
Коригиране на предлагането
ГЛАВА III
Системи за ограничаване на производството
Раздел I
Общи разпоредби
Раздел II
Захар
Подраздел I
Разпределение и управление на квотите
Подраздел II
Превишаване на квоти
Раздел III
Мляко
Подраздел I
Общи разпоредби
Подраздел II
Разпределение и управление на квотите
Подраздел III
Превишаване на квоти
Раздел IV
Процедурни разпоредби
ГЛАВА IV
Схеми за подпомагане
Раздел I
Помощ за преработка
Подраздел I
Сух фураж
Подраздел II
Лен, предназначен за производство на влакна
Раздел II
Възстановяване при производство
Раздел III
Помощ в сектора на млякото и млечните продукти
Раздел IV
Помощ в сектора на маслиновото масло и трапезните маслини
Раздел V
Фонд „Тютюн“ на Общността
Раздел VI
Специални разпоредби за сектора на пчеларството
Раздел VII
Помощ в сектора на бубарството
ДЯЛ II
ПРАВИЛА ЗА ПРЕДЛАГАНЕ НА ПАЗАРА И ПРОИЗВОДСТВО
ГЛАВА I
Пазарни стандарти и условия за производството
Раздел I
Пазарни стандарти
Раздел II
Условия за производство
Раздел III
Процедурни правила
ГЛАВА II
Организации на производители, междубраншови организации, организации на оператори
Раздел I
Общи принципи
Раздел II
Правила за междубраншови организации в сектора на тютюна
Раздел III
Процедурни правила
ЧАСТ III
ТЪРГОВИЯ С ТРЕТИ СТРАНИ
ГЛАВА I
Общи разпоредби
ГЛАВА II
Внос
Раздел I
Лицензии за внос
Раздел II
Вносни мита и такси
Раздел III
Управление на квотите за внос
Раздел IV
Специални разпоредби за определени продукти
Подраздел I
Специални разпоредби за внос по отношение на секторите на зърнените култури и ориза
Подраздел II
Преференциални схеми за внос на захар
Подраздел III
Специални разпоредби за внос на коноп
Подраздел IV
Специални разпоредби за внос на хмел
Раздел V
Предпазни мерки и активно усъвършенстване
ГЛАВА III
Износ
Раздел I
Лицензии за износ
Раздел II
Възстановявания при износ
Раздел III
Управление на квотите за износ в сектора на млякото и млечните продукти
Раздел IV
Специални преференции при внос в трети страни
Раздел V
Специални разпоредби за живи растения
Раздел VI
Пасивно усъвършенстване
ЧАСТ IV
ПРАВИЛА ЗА КОНКУРЕНЦИЯ
ГЛАВА I
Правила, приложими по отношение на предприятия
ГЛАВА II
Правила за държавна помощ
ЧАСТ V
СПЕЦИФИЧНИ РАЗПОРЕДБИ ЗА ОТДЕЛНИ СЕКТОРИ
ЧАСТ VI
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
ЧАСТ VII
ПРАВИЛА ЗА ПРИЛАГАНЕ, ПРЕХОДНИ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ ПРАВИЛА
ГЛАВА I
Разпоредби за прилагане
ГЛАВА II
Преходни и заключителни разпоредби
ПРИЛОЖЕНИЕ I
СПИСЪК НА ПРОДУКТИТЕ, ПОСОЧЕНИ В ЧЛЕН 1, ПАРАГРАФ 1
Част I:
Зърнени култури
Част II:
Ориз
Част III:
Захар
Част IV:
Сух фураж
Част V:
Семена
Част VI:
Хмел
Част VII:
Маслиново масло и трапезни маслини
Част VIII:
Лен и коноп, предназначени за производството на влакна
Част IX:
Плодове и зеленчуци
Част X:
Продукти от преработени плодове и зеленчуци
Част XI:
Банани
Част XII:
Вино
Част XIII:
Живи дървета и други растения, луковици, корени и подобни на тях, рязани цветя и декоративна зеленина
Част XIV:
Суров тютюн
Част XV:
Говеждо и телешко месо
Част XVI:
Мляко и млечни продукти
Част XVII:
Свинско месо
Част XVIII:
Овче месо и козе месо
Част XIX:
Яйца
Част XX:
Птиче месо
Част XXI:
Други продукти
ПРИЛОЖЕНИЕ II
СПИСЪК НА ПРОДУКТИТЕ, ПОСОЧЕНИ В ЧЛЕН 1, ПАРАГРАФ 3
Част I:
Етилов алкохол от земеделски произход
Част II:
Пчелни продукти
Част III:
Копринени буби
ПРИЛОЖЕНИЕ III
ОПРЕДЕЛЕНИЯ, ПОСОЧЕНИ В ЧЛЕН 2, ПАРАГРАФ 1
Част I:
Определения, отнасящи се за сектора на ориза
Част II:
Определения, отнасящи се за сектора на захарта
Част III:
Определения, отнасящи се за сектора на хмела
Част IV:
Определения, отнасящи се за сектор говеждото и телешкото месо
Част V:
Определения, отнасящи се за сектора на млякото и млечните продукти
Част VI:
Определения, отнасящи се за сектора на яйцата
Част VII:
Определения, отнасящи се за сектора на птичето месо
Част VIII:
Определения, отнасящи се за сектора на пчеларството
ПРИЛОЖЕНИЕ IV
СТАНДАРТНО КАЧЕСТВО НА ОРИЗ И ЗАХАР
A.
Стандартно качество за неолющен ориз
Б.
Стандартно качество за захар
ПРИЛОЖЕНИЕ V
СКАЛИ НА ОБЩНОСТТА ЗА КЛАСИФИКАЦИЯ НА КЛАНИЧНИ ТРУПОВЕ, ПОСОЧЕНИ В ЧЛЕН 42
A.
Скала на Общността за класификация на кланични трупове от възрастни животни от рода на едрия рогат добитък
Б.
Скала на Общността за класификация на кланични трупове от свине
В.
Скала на Общността за класификация на кланични трупове от овце
ПРИЛОЖЕНИЕ VI
НАЦИОНАЛНИ И РЕГИОНАЛНИ КВОТИ, ПОСОЧЕНИ В ЧЛЕНОВЕ 56 И 59
ПРИЛОЖЕНИЕ VII
ДОПЪЛВАЩИ КВОТИ ЗА ИЗОГЛЮКОЗА, ПОСОЧЕНИ В ЧЛЕН 55, ПАРАГРАФ 2
ПРИЛОЖЕНИЕ VIII
ПОДРОБНИ ПРАВИЛА ЗА ТРАНСФЕРИ НА КВОТИ ЗА ЗАХАР ИЛИ ИЗОГЛЮКОЗА В СЪОТВЕТСТВИЕ С ЧЛЕН 60
ПРИЛОЖЕНИЕ IX
НАЦИОНАЛНИ КВОТИ И РЕЗЕРВ ЗА ПРЕСТРУКТУРИРАНЕ, ПОСОЧЕНИ В ЧЛЕН 66
ПРИЛОЖЕНИЕ X
РЕФЕРЕНТНА МАСЛЕНОСТ, ПОСОЧЕНА В ЧЛЕН 70
ПРИЛОЖЕНИЕ XI
A.
Разпределение на максималното гарантирано количество между държавите-членки, посочени в член 94, параграф 1
Б.
Разпределение на максималното гарантирано количество между държавите-членки, посочени в член 89
ПРИЛОЖЕНИЕ ХII
ОПРЕДЕЛЕНИЯ И НАИМЕНОВАНИЯ ОТНОСНО МЛЯКОТО И МЛЕЧНИТЕ ПРОДУКТИ, ПОСОЧЕНИ В ЧЛЕН 114, ПАРАГРАФ 1
ПРИЛОЖЕНИЕ ХIII
ПРЕДЛАГАНЕ НА ПАЗАРА НА МЛЯКО, ПРЕДНАЗНАЧЕНО ЗА КОНСУМАЦИЯ ОТ ЧОВЕКА, ПОСОЧЕНО В ЧЛЕН 114, ПАРАГРАФ 2
ПРИЛОЖЕНИЕ ХIV
ПАЗАРНИ СТАНДАРТИ ЗА ПРОДУКТИ ОТ СЕКТОРИТЕ НА ЯЙЦАТА И ПТИЧЕТО МЕСО, ПОСОЧЕНИ В ЧЛЕН 116
A.
Пазарни стандарти за яйца от кокошки от вида Gallus gallus
Б.
Пазарни стандарти за птиче месо
В.
Маркетингови стандарти за производство и предлагане на пазара на яйца за люпене и пилета от домашни птици, отглеждани в птицеферми
ПРИЛОЖЕНИЕ ХV
МАРКЕТИНГОВИ СТАНДАРТИ, КОИТО СЕ ПРИЛАГАТ КЪМ МАЗНИНИ ЗА МАЗАНЕ, ПОСОЧЕНИ В ЧЛЕН 115
Допълнение към приложение XV
ПРИЛОЖЕНИЕ ХVI
ОПИСАНИЯ И ОПРЕДЕЛЕНИЯ НА МАСЛИНОВО МАСЛО И МАСЛИНОВО МАСЛО ОТ МАСЛИНОВО КЮСПЕ, ПОСОЧЕНИ В ЧЛЕН 118
ПРИЛОЖЕНИЕ ХVII
ВНОСНИ МИТА ЗА ОРИЗ, ПОСОЧЕНИ В ЧЛЕНОВЕ 137 И 139
ПРИЛОЖЕНИЕ ХVIII
ОРИЗ ОТ СОРТОВЕТЕ BASMATI, ПОСОЧЕНИ В ЧЛЕН 138
ПРИЛОЖЕНИЕ ХIX
ДЪРЖАВИ, ПОСОЧЕНИ В ЧЛЕН 153, ПАРАГРАФ 3 И ЧЛЕН 154, ПАРАГРАФ 1, БУКВА б) И В ЧАСТ II, ТОЧКА 12 ОТ ПРИЛОЖЕНИЕ III
ПРИЛОЖЕНИЕ ХX
СПИСЪК НА ПРОДУКТИТЕ ОТ СЕКТОРИТЕ НА ЗЪРНЕНИТЕ КУЛТУРИ, ОРИЗА, ЗАХАРТА, МЛЯКОТО И ЯЙЦАТА, ПО СМИСЪЛА НА ЧЛЕН 26, БУКВА А), II), И ЗА ПРЕДОСТАВЯНЕ НА ВЪЗСТАНОВЯВАНИЯ ПРИ ИЗНОС, ПОСОЧЕНИ В ЧАСТ III, ГЛАВА III, РАЗДЕЛ II
Част I:
Зърнени култури
Част II:
Ориз
Част III:
Захар
Част IV:
Мляко
Част V:
Яйца
ПРИЛОЖЕНИЕ ХXI
СПИСЪК НА НЯКОИ ПРОДУКТИ, СЪДЪРЖАЩИ ЗАХАР, ЗА ЦЕЛИТЕ НА ПРЕДОСТАВЯНЕТО НА ВЪЗСТАНОВЯВАНИЯ ПРИ ИЗНОС, ПОСОЧЕНИ В ЧАСТ III, ГЛАВА III, РАЗДЕЛ II
ПРИЛОЖЕНИЕ ХXII
ТАБЛИЦИ ЗА СЪОТВЕТСТВИЕ, ПОСОЧЕНИ В ЧЛЕН 202
ЧАСТ I
УВОДНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Обхват
1. Настоящият регламент установява обща организация на пазарите на продуктите от следните сектори, както е предвидено по-нататък в приложение I:
а)
зърнени култури, част I от приложение I;
б)
ориз, част II от приложение I ;
в)
захар, част III от приложение I ;
г)
сух фураж, част IV от приложение I;
д)
семена, част V от приложение I;
е)
хмел, част VI от приложение I;
ж)
маслиново масло и трапезни маслини, част VII от приложение I;
з)
лен и коноп, част VIII от приложение I;
и)
плодове и зеленчуци, част IX от приложение I ;
й)
преработени плодове и зеленчуци, част X от приложение I;
к)
банани, част XI от приложение I;
л)
вино, част XII от приложение I;
м)
живи растения и цветарски продукти, част XIII от приложение I (наричани по-долу „сектор на живите растения“);
н)
суров тютюн, част XIV от приложение I;
о)
говеждо и телешко месо, част XV от приложение I;
п)
мляко и млечни продукти, част XVI от приложение I;
р)
свинско месо, част XVII от приложение I;
с)
овче месо и козе месо, част XVIII от приложение I;
т)
яйца, част XIX от приложение I;
у)
птиче месо, част XX от приложение I;
ф)
други продукти, част XXI от приложение I.
2. По отношение на секторите на плодовете и зеленчуците, преработените плодове и зеленчуци и виното се прилага само член 195 от настоящия регламент.
3. Настоящият регламент установява специфични мерки за следните сектори, които са изброени или съответно допълнително определени в приложение II:
а)
етилов алкохол от земеделски произход, част I от приложение II (наричана по-долу „сектор на земеделския етилов алкохол“);
б)
пчелни продукти, част II от приложение II (наричана по-долу „сектор на пчелните продукти“);
в)
копринени буби, част III от приложение II.
Член 2
Определения
1. За целите на прилагането на настоящия регламент се използват определенията за определени сектори, формулирани в приложение III.
2. За целите на настоящия регламент:
а)
„земеделски стопанин“ означава земеделски стопанин, определен в Регламент (ЕО) № 1782/2003;
б)
„разплащателна агенция“ означава органът или органите, определени от държава-членка в съответствие с Регламент (ЕО) № 1290/2005.
в)
„интервенционна цена“ означава цената, на която продуктите се изкупуват при публична интервенция.
Член 3
Пазарни години
Установяват се следните пазарни години:
а)
от 1 януари до 31 декември на дадена година за сектора на бананите;
б)
от 1 април до 31 март на следващата година за:
i)
сектора на сухия фураж,
ii)
сектора на бубарството;
в)
от 1 юли до 30 юни на следващата година за:
i)
сектора на зърнените култури,
ii)
сектора на семената,
iii)
сектора на маслиновото масло и трапезните маслини,
iv)
сектора на лена и конопа,
v)
сектора на млякото и млечните продукти;
г)
от 1 септември до 31 август на следващата година за сектора на ориза;
д)
от 1 октомври до 30 септември на следващата година за сектора на захарта.
Член 4
Правомощия на Комисията
Освен ако настоящият регламент не предвижда друго, когато на Комисията се предоставят правомощия, тя действа в съответствие с процедурата по член 195, параграф 2.
Член 5
Правила за прилагане
Комисията може да приеме подробни правила за прилагането на член 2.
Комисията може да промени определенията касаещи ориза, дадени в част I от приложение III и определението за „захар от АКТБ/индийска захар“, дадено в точка 12 от част II от посоченото приложение.
Комисията може също да определи обменните курсове за ориза на различните стадии на обработка, разходите за обработка и стойността на производните продукти.
ЧАСТ II
ВЪТРЕШЕН ПАЗАР
ДЯЛ I
ИНТЕРВЕНЦИЯ НА ПАЗАРА
ГЛАВА I
Публична интервенция и частно складиране
Раздел I
Общи разпоредби
Член 6
Обхват
1. Настоящата глава определя правилата, касаещи, където е приложимо изкупуване на базата на публична интервенция и отпускането на помощ за частно складиране по отношение на следните сектори:
а)
зърнени култури,
б)
ориз,
в)
захар,
г)
маслиново масло и трапезни маслини,
д)
говеждо и телешко месо,
е)
мляко и млечни продукти,
ж)
свинско месо,
з)
овче месо и козе месо.
2. За целите на настоящата глава:
а)
„зърнени култури“ означава зърнени култури, добивани в Общността,
б)
„мляко“ означава краве мляко, произведено в Общността,
в)
„обезмаслено мляко“ означава обезмаслено мляко, получено директно и изключително от краве мляко, произведено в Общността,
г)
„сметана“ означава сметана, получена директно и изключително от мляко.
Член 7
Произход от Общността
Без да се засяга член 6, параграф 2, само продукти с произход от Общността отговарят на условията за изкупуване на базата на публична интервенция или за отпускане на помощ за тяхното частно складиране.
Член 8
Референтни цени
1. За продуктите, които са обект на интервенционните мерки, посочени в член 6, параграф 1, се определят следните референтни цени:
а)
по отношение на сектора на зърнените култури:
101,31 EUR/тон, със следното месечно увеличение:
-
ноември: 0,46 EUR/тон,
-
декември: 0,92 EUR/тон,
-
януари: 1,38 EUR/тон,
-
февруари: 1,84 EUR/тон,
-
март: 2,30 EUR/тон,
-
април: 2,76 EUR/тон,
-
май: 3,22 EUR/тон,
-
юни: 3,22 EUR/тон.
Референтната цена, която е валидна за царевица и зърнено сорго през юни, остава валидна през юли, август и септември на същата година;
б)
по отношение на цената на неолющения ориз, 150 EUR/тон за стандартно качество, определено в точка А от приложение IV;
в)
по отношение на захарта:
i)
за бяла захар:
-
541,5 EUR/тон за пазарната година 2008/2009,
-
404,4 EUR/тон, считано от пазарната година 2009/2010;
ii)
за сурова захар:
-
448,8 EUR/тон за пазарната година 2008/2009,
-
335,2 EUR/тон, считано от пазарната година 2009/2010.
Референтните цени, установени в подточки i) и ii), се прилагат за непакетирана захар франко предприятие със стандартно качество, определено в точка Б от приложение IV;
г)
по отношение на сектора на говеждото и телешкото месо, 2 224 EUR/тон за кланични трупове на мъжки животни от рода на едрия рогат добитък от клас R3 по скалата на Общността за класификация на кланични трупове от възрастни животни от рода на едрия рогат добитък, предвидена в член 42, параграф 1, буква а);
д)
по отношение на сектора на млякото и млечните продукти:
i)
246,39 EUR на 100 kg за масло;
ii)
174,69 EUR на 100 kg за обезмаслено мляко на прах;
е)
По отношение на сектора на свинското месо 1 509,39 EUR/тон за кланични трупове от стандартно качество, определено на база тегло и съдържание на постно месо в съответствие със скалата на Общността за класификация на кланични трупове от свине, предвидена в член 42, параграф 1), буква б), както следва:
i)
кланични трупове с тегло от 60 до по-малко от 120 kg: клас Е съгласно точка Б II от приложение V;
ii)
кланични трупове с тегло от 120 до 180 kg: клас R съгласно точка Б II от приложение V.
2. Референтните цени за зърнените култури и ориза, посочени съответно в точки а) и б) от параграф 1, се отнасят до етапа на продажба на едро на доставените в склада продукти преди разтоварването им. Тези референтни цени са валидни за всички интервенционни центрове на Общността, определени за такива съгласно член 41.
3. Съветът, действащ в съответствие с процедурата по член 37, параграф 2 от Договора, може да променя референтните цени, определени в параграф 1 от настоящия член, съобразно промените в производството и пазарите.
Член 9
Отчитане на цените на пазара на захар
Комисията следва да въведе информационна система за цените на пазара на захар, включително система за публикуване на ценовите равнища на този пазар.
Системата следва да се основава на информация, предоставена от предприятията, произвеждащи бяла захар, или от други оператори, участващи в търговията със захар. Тази информация се разглежда конфиденциално.
Комисията осигурява публикуваната информация да не позволява разпознаване на цените, използвани от отделните предприятия или оператори.
Раздел II
Публична интервенция
Подраздел I
Общи разпоредби
Член 10
Продукти, отговарящи на условията за публична интервенция
1. Публична интервенция се прилага по отношение на следните продукти при условията, установени в настоящия раздел, и при допълнителни изисквания и условия, които следва да бъдат определени от Комисията в съответствие с член 43:
а)
обикновена пшеница, твърда пшеница, ечемик, царевица и сорго;
б)
неолющен ориз;
в)
бяла или сурова захар, при условие че съответната захар е произведена в рамките на квотата от захарно цвекло или захарна тръстика, добити в Общността;
г)
прясно или охладено месо от сектора на говеждото и телешкото месо под кодове по КН 0201 10 00 и от 0201 20 20 до 0201 20 50;
д)
масло, произведено директно и изключително от пастьоризирана сметана в одобрено предприятие в Общността, с минимално тегловно съдържание на млечни мазнини от 82 % и максимално тегловно съдържание на вода от 16 %;
е)
обезмаслено мляко на прах от най-високо качество, получено в процес на впръскване и в одобрено от Общността предприятие, директно и изключително от обезмаслено мляко, с минимално тегловно съдържание на протеини от 35,6 % от обезмасления сух екстракт.
2. Публична интервенция може да се прилага в сектора на свинското месо при спазване на установените в настоящия раздел условия и на допълнителни изисквания и условия, които следва да се определят от Комисията в съответствие с член 43, по отношение на цели и половинки трупове, пресни или охладени, попадащи под код по КН 0203 11 10, гърди (шарено месо), пресни или охладени, попадащи под код по КН ex 0203 19 15, и неразтопени мазнини от свине, пресни или охладени, попадащи под код по КН ex 0209 00 11.
Подраздел II
Откриване и преустановяване на изкупуването
Член 11
Зърнени култури
1. Публичната интервенция за зърнените култури се открива:
а)
от 1 август до 30 април за Гърция, Испания, Италия и Португалия;
б)
от 1 декември до 30 юни за Швеция;
в)
от 1 ноември до 31 май за останалите държави-членки.
Изкупуването на базата на публична интервенция на царевица, обаче, следва да се извършва единствено в следните граници:
а)
700 000 тона за пазарната година 2008/2009;
б)
0 тона, считано от пазарната година 2009/2010.
2. Когато интервенционният период в Швеция води до отклоняване на зърнени култури от други държави-членки към интервенция в Швеция, Комисията приема мерки за коригиране на това положение.
Член 12
Ориз
Публичната интервенция за неолющения ориз се открива в периода от 1 април до 31 юли. Изкупуването на базата на публична интервенция, обаче, следва да бъде ограничено до 75 000 тона за период.
Член 13
Захар
1. Публичната интервенция за захарта се открива през целия период на пазарните години 2008/2009 и 2009/2010. Публичната интервенция, обаче, следва да провежда в размер до 600 000 тона, изразени в бяла захар, за пазарна година.
2. Захар, складирана в съответствие с параграф 1 по време на дадена пазарна година, не може да бъде подложена на други мерки за складиране, предвидени в членове 32, 52 или 63.
Член 14
Говеждо и телешко месо
1. Комисията, без съдействието на Комитета, посочен в член 195, параграф 1, открива публична интервенция за говеждо и телешко месо, ако в период от две последователни седмици средната пазарна цена в дадена държава-членка или регион на държава-членка, регистрирана въз основа на скалата на Общността за класификация на кланични трупове, предвидена в член 42, параграф 1, е била под 1 560 EUR/тон.
2. Комисията, без съдействието на Комитета, посочен в член 195, параграф 1, закрива публичната интервенция тогава, когато за период от поне една седмица условието предвидено в параграф 1 вече не се изпълнява.
Член 15
Масло
1. Комисията, без съдействието на Комитета, посочен в член 195, параграф 1, открива публична интервенция за масло в съответната държава-членка или държави-членки в периода от 1 март до 31 август, ако в рамките на представителен период пазарните цени на маслото в една или повече държави-членки са под 92 % от референтната цена.
2. След като пазарните цени на маслото в съответната държава-членка или държави-членки достигнат или надхвърлят 92 % от референтната цена в рамките на представителен период, Комисията, без съдействието на Комитета, посочен в член 195, параграф 1, временно преустановява изкупуването на базата на публична интервенция.
Освен това, когато количествата, предложени за интервенция по време на предвидения в параграф първи период, надхвърлят 30 000 тона, Комисията може временно да преустанови изкупуването на базата на публична интервенция. В такъв случай може да се извърши изкупуване посредством тръжна процедура съгласно спецификации, които следва да бъдат определени от Комисията.
3. Комисията установява подробните правила за определяне на пазарните цени за маслото.
Член 16
Обезмаслено мляко на прах
За обезмасленото мляко на прах публичната интервенция се открива в периода от 1 март до 31 август.
Комисията, обаче, може временно да преустанови публичната интервенция, веднага щом предлаганите за интервенция количества в този период надхвърлят 109 000 тона. В такъв случай може да се извърши изкупуване посредством тръжна процедура съгласно спецификации, които следва да бъдат определени от Комисията.
Член 17
Свинско месо
Комисията може да реши да открие публична интервенция в сектора на свинското месо, когато средната пазарна цена за кланични трупове от свине в Общността, установена въз основа на цените, регистрирани във всяка държава-членка на представителните пазари на Общността и претеглени посредством коефициенти, които отразяват относителния размер на поголовието свине във всяка държава-членка, е под 103 % от референтната цена и е вероятно да остане на това равнище.
Подраздел III
Интервенционна цена
Член 18
Зърнени култури
Интервенционната цена за зърнени култури е равна на референтната цена, без да се засягат увеличенията или намаленията на цената по причини, свързани с качеството.
Член 19
Ориз
Интервенционната цена за ориз е равна на референтната цена.
Ако качеството на продуктите, предложени на разплащателната агенция, обаче, се различава от стандартното качество съгласно буква А от приложение IV, интервенционната цена съответно се увеличава или намалява.
Освен това, увеличенията или намаленията на интервенционната цена може да се оопределят от Комисията с оглед да се гарантира, че това производство е ориентирано към определени разновидности.
Член 20
Захар
Интервенционната цена за захар е 80 % от референтната цена, определена за пазарната година непосредствено след пазарната година, през която е представена офертата.
Ако обаче качеството на захарта, предложена на разплащателната агенция, се различава от определеното в буква Б от приложение IV стандартно качество, за което е определена референтната цена, интервенционната цена съответно се увеличава или намалява.
Член 21
Говеждо и телешко месо
1. Интервенционните цени и количествата, приети за интервенция за говеждо и телешко месо, се определят от Комисията посредством тръжни процедури. При специални обстоятелства те могат да бъдат определени за конкретна държава-членка или за регион на държава-членка въз основа на регистрираните средни пазарни цени.
2. Могат да се приемат само оферти с цени, равни или по-ниски от средната пазарна цена, регистрирана в дадена държава-членка или регион на държава-членка, и увеличени със сума, която следва да се определи от Комисията въз основа на обективни критерии.
Член 22
Масло
Без да се засяга определянето на интервенционната цена посредством тръжна процедура в случая, посочен в член 15, параграф 2, алинея 2, интервенционната цена за масло, е 90 % от референтната цена.
Член 23
Обезмаслено мляко на прах
Без да се засяга определянето на интервенционната цена посредством тръжна процедура в случая, посочен в член 16, параграф 2, интервенционната цена за обезмаслено мляко на прах, е равна на референтната цена.
Ако обаче действителното съдържание на протеини е по-малко от минималното съдържание на протеини от 35,6 % по тегло определено в член 10, буква е), но не е по-малко от 31,4 % по тегло от обезмасления сух екстракт, интервенционната цена е равна на референтната цена минус 1,75 % за всеки процентен пункт, с който съдържанието на протеини е по-малко от 35,6 % по тегло.
Член 24
Свинско месо
1. Интервенционната цена в сектора на свинското месо се определя от Комисията за кланични трупове от свине със стандартно качество. Интервенционната цена не може да е по-висока от 92 % или по-ниска от 78 % от референтната цена.
2. За продукти със стандартно качество, различни от кланични трупове от свине, интервенционната цена се определя чрез интервенционната цена за кланични трупове от свине, въз основа на съотношението между търговската стойност на тези продукти и търговската стойност на кланичните трупове от свине.
3. За продукти, различни от тези със стандартно качество, интервенционната цена се определя чрез действащата за съответното стандартно качество цена, в зависимост от разликите в качеството по отношение на стандартното такова. Тази цена се прилага по отношение на точно определено качество.
Подраздел IV
Пласиране на продукти, изкупени при интервенция
Член 25
Общи принципи
Пласирането на продукти, изкупени на базата на публична интервенция, се осъществява по такъв начин, че да се избегнат всякакви смущения на пазара, да се осигури равен достъп до продуктите и равнопоставеност на купувачите, и в съответствие с ангажиментите, произтичащи от споразуменията, сключени съгласно член 300 от Договора.
Член 26
Пласиране на захар
Що се отнася до захарта, изкупена на базата на публична интервенция, разплащателните агенции могат да продават захар само на цена, която е по-висока от референтната цена, определена за пазарната година, през която се извършва продажбата.
Комисията обаче може да реши, че разплащателните агенции:
а)
могат да продават захар на цена, равна или по-ниска от референтната цена, посочена в първия параграф, ако захарта е предназначена:
i)
за употреба като храна за животни или
ii)
за износ или без по-нататъшна обработка, или след преработка в продуктите, изброени в приложение I към Договора, или в стоките, изброени в част III от приложение XX към настоящия регламент.
б)
трябва да предоставят наличната при тях непреработена захар, предназначена за човешка консумация на вътрешния пазар на Общността, на благотворителни организации - признати от въпросната държава-членка или от Комисията в случаите, когато държавата-членка не е признала нито една такава организация - на цена, по-ниска от текущата референтна цена, или безплатно, за разпределението като част от отделни операции по отпускане на спешна помощ.
Член 27
Разпределение на най-нуждаещите се лица в Общността
1. Продукти, намиращи се в интервенционни складове, се предоставят на определени за целта организации, за да може храната да бъде разпределена на най-нуждаещите се лица в Общността в съответствие с годишен план.
Разпределението е:
а)
безплатно или
б)
на цена, която в никакъв случай не е по-висока от цената, покриваща разходите, поети от определените организации при извършване на разпределението.
2. Определен продукт може да се мобилизира на пазара на Общността, когато:
а)
временно не е наличен в интервенционните складове на Общността по време на изпълнението на годишния план, посочен в параграф 1, доколкото е необходимо за изпълнението на плана в една или повече държави-членки, и при условие че разходите останат в границите, предвидени в бюджета на Общността за тази цел, или
б)
изпълнението на плана би довело до прехвърляне между държави-членки на малки количества продукти, които са предмет на интервенция в държава-членка, различна от тази или тези, в които продуктът е необходим.
3. Съответните държави-членки определят организациите, посочени в параграф 1, и нотифицират своевременно Комисията всяка година, ако желаят да приложат тази схема.
4. Посочените в параграфи 1 и 2 продукти се предоставят безплатно на определените организации. Счетоводната стойност на тези продукти е интервенционната им цена, при необходимост коригирана с коефициенти, отчитащи разликата в качеството.
5. Без да се засягат разпоредбите на член 190, продуктите, предоставяни по силата на параграфи 1 и 2 от настоящия член, се финансират чрез бюджетни кредити по съответната бюджетна позиция в рамките на Европейския фонд за гарантиране на селското стопанство от бюджета на Европейските общности. Също така може да се предвиди това финансиране да допринася за покриване на разходите за транспортиране на продукцията от интервенционните центрове, както и на административните разходи на определените организации, свързани с прилагането на установената в настоящия член схема, с изключение на разходите, които могат да бъдат поети от бенефициерите в рамките на прилагането на параграфи 1 и 2.
Раздел III
Частно складиране
Подраздел I
Задължителна помощ
Член 28
Продукти, отговарящи на условията
Помощ за частно складиране се предоставя за следните продукти при условията, предвидени в настоящия раздел и при допълнителните изисквания и условия, които следва да бъдат определени от Комисията в съответствие с член 43:
а)
по отношение на:
i)
сметана,
ii)
безсолно масло, произведено от сметана или мляко в одобрено предприятие на Общността, с минимално тегловно съдържание на млечни мазнини от 82 % и максимално тегловно съдържание на вода от 16 %;
iii)
солено масло, произведено от сметана или мляко в одобрено предприятие на Общността, с минимално тегловно съдържание на млечни мазнини от 80 %, максимално тегловно съдържание на вода от 16 % и максимално тегловно съдържание на сол от 2 %;
б)
по отношение на сиренето:
i)
сирене Grana Padano, отлежало поне девет месеца,
ii)
сирене Parmigiano Reggiano, отлежало поне 15 месеца,
iii)
сирене Provolone, отлежало поне три месеца.
Член 29
Условия и равнище на помощта за сметана и масло
Комисията определя кои национални класове за качество относно маслото отговарят на условията за получаване на помощ. Маслото се обозначава съответно.
Размерът на помощта за сметана и масло се определя от Комисията с оглед на разходите за складиране и вероятното развитие на цените на прясното масло и маслото на склад.
Ако при изваждането от склад пазарът е претърпял неблагоприятна промяна, която не е могла да бъде предвидена в момента на внасянето на склад, помощта може да бъде увеличена.
Член 30
Условия и равнище на помощите за сирене
Условията и размерът на помощта за сирене, се определят от Комисията. Размерът на помощта се определя с оглед на разходите за складиране и вероятното развитие на пазарните цени.
Разплащателната агенция, посочена от държавата-членка, в която съответните сирена са произведени и в която тези сирена отговарят на изискванията да носят наименованието за произход, прилага предприетите от Комисията мерки в съответствие с първия параграф.
Подраздел II
Незадължителна помощ
Член 31
Продукти, отговарящи на условията
1. Помощ за частно складиране може да бъде отпусната за следните продукти при условията, предвидени в настоящия раздел и при допълнителните изисквания и условия, които следва да бъдат определени от Комисията в съответствие с член 43:
а)
бяла захар;
б)
маслиново масло;
в)
прясно или охладено месо от възрастни животни от рода на едрия рогат добитък под формата на кланични трупове, половинки кланични трупове, компенсирани четвъртини, предни или задни четвъртини, класифицирани в съответствие със скалата на Общността за класификация на кланични трупове от възрастни животни от рода на едрия рогат добитък, предвидена в член 42, параграф 1;
г)
обезмаслено мляко на прах от най-високо качество, получено в одобрено от Общността предприятие, директно и изключително от обезмаслено мляко;
д)
дълготрайни сирена и сирена, които се произвеждат от овче и/или козе мляко и изискват поне шест месеца период на зреене;
е)
свинско месо;
ж)
овче месо и козе месо.
Комисията може да направи промени в списъка на продуктите, предвидени в буква в) от алинея първа, ако пазарната ситуация го изисква.
2. Комисията определя предвидената в параграф 1 помощ за частно складиране предварително или чрез тръжни процедури.
По отношение на продуктите, предвидени в букви г) и д) от параграф 1, помощта се определя в зависимост от разходите за складиране и, съответно:
i)
вероятното развитие на цените на обезмасленото мляко на прах;
ii)
поддържане на необходимия баланс между сирената, за които се отпуска помощ, и другите предлагани на пазара сирена.
Член 32
Условия за отпускане на помощ за бяла захар
1. Ако регистрираната средна цена в Общността за бялата захар е по-ниска от референтната цена по време на определен представителен период и се очаква да остане на такова равнище, вземайки предвид пазарната обстановка, Комисията може да реши да предостави помощ за частно складиране на бяла захар на предприятия, на които е отпусната квота за захар.
2. Захар, складирана в съответствие с разпоредбите на параграф 1 по време на дадена пазарна година, не може да бъде подложена на други мерки за складиране предвидени в членове 13, 52 или 63.
Член 33
Условия за отпускане на помощ за маслиново масло
Комисията може да реши да упълномощи органи, предлагащи достатъчно гаранции и одобрени от държавите-членки, да сключат договори за складиране на маслиновото масло, което те предлагат на пазара, в случай на сериозни смущения на пазара в определени региони на Общността, inter alia и когато регистрираната средна цена на пазара по време на представителен период е по-ниска от:
а)
1 779 EUR/тон за необработено маслиново масло „extra virgin“ или
б)
1 710 EUR/тон за необработено маслиново масло „virgin“ или
в)
1 524 EUR/тон за маслиново масло за осветление с 2 степени на съдържание на свободни киселини, като тази сума се намалява с 36,70 EUR/тон за всяка допълнителна степен на киселинност.
Член 34
Условия за отпускане на помощ за продукти от сектора на говеждото и телешкото месо
Когато регистрираната средна пазарна цена в Общността, отчетена на базата на скалата на Общността за класификация на кланични трупове от възрастни животни от рода на едрия рогат добитък, предвидена в член 42, параграф 1, е под 103 % от референтната цена и е вероятно да остане на това равнище, Комисията може да реши да предостави помощ за частно складиране.
Член 35
Условия за отпускане на помощ за обезмаслено мляко на прах
Комисията може да реши да предостави помощ за частно складиране на обезмаслено мляко на прах, по-специално ако тенденциите в цените и запасите от продуктите показват сериозен дисбаланс на пазара, който може да бъде избегнат или ограничен посредством сезонно складиране.
Член 36
Условия за отпускане на помощ за сирене
1. Ако развоя на цените и положението със запасите от продукти от сирена, посочени в член 31, параграф 1, буква д) показват сериозен дисбаланс на пазара, който може да бъде преодолян или ограничен чрез сезонно складиране, Комисията може да реши да предостави помощ за частно складиране.
2. Ако в момента на изтичане на срока на действие на договора за складиране равнището на пазарните цени за сирена на склад е по-високо от преобладаващото равнище на тези цени по време на подписване на договора, Комисията може да реши да направи съответна корекция на размера на отпусканата помощ.
Член 37
Условия за отпускане на помощ за свинско месо
Когато средната пазарна цена за кланични трупове от свине в Общността, установена въз основа на цените, регистрирани във всяка държава-членка на представителните пазари на Общността и претеглени посредством коефициенти, които отразяват относителния брой на поголовието свине във всяка държава-членка, е под 103 % от референтната цена и е вероятно да остане на това равнище, Комисията може да реши да предостави помощ за частно складиране.
Член 38
Условия за отпускане на помощ за овче месо и козе месо
Комисията може да реши да отпусне помощ за частно складиране, когато е налице особено трудна ситуация на пазара на овче месо и козе месо в една или повече от следните зони на котиране:
а)
Великобритания;
б)
Северна Ирландия;
в)
всяка друга държава-членка, различна от Обединеното кралство, взета отделно.
Раздел IV
Общи разпоредби
Член 39
Правила относно складирането
1. Разплащателните агенции не могат да складират изкупените от тях продукти извън територията на държавата-членка, под чиято юрисдикция попадат, освен ако не са получили предварително разрешение от Комисията.
За целите на настоящия член териториите на Белгия и Люксембург се считат за една държава-членка.
2. Разрешението се дава в случаите, когато складирането е наложително, като се отчитат следните фактори:
а)
възможностите и изискванията за складиране на държавата-членка, под чиято юрисдикция се намира разплащателната агенция, и на останалите държави-членки;
б)
всякакви допълнителни разходи, произтичащи както от складирането на продуктите в държавата-членка, под чиято юрисдикция се намира разплащателната агенция, така и от транспортирането.
3. Разрешение за складиране в трета страна се дава само когато въз основа на критериите, определени в параграф 2, складирането в друга държава-членка би създало значителни трудности.
4. Данните, посочени в параграф 2, буква а), се установяват след консултации с всички държави-членки.
5. Всякакви мита и други суми, които следва да се предоставят или наложат съгласно общата селскостопанска политика, не се прилагат за продукти:
а)
транспортирани след разрешение, дадено по параграфи 1, 2 и 3, или
б)
прехвърлени от една разплащателна агенция на друга.
6. Всяка разплащателна агенция, действаща в съответствие с параграфи 1, 2 и 3, остава отговорна за продуктите, складирани извън територията на държавата-членка, под чиято юрисдикция попада.
7. Ако продуктите, складирани от разплащателна агенция извън територията на държавата-членка, под чиято юрисдикция попада, не бъдат върнати обратно в същата държава-членка, те се пласират при цени и при условия, които са определени или предстоят да бъдат определени за мястото на складиране.
Член 40
Правила относно тръжни процедури
Тръжните процедури следва да осигуряват равен достъп на всички заинтересовани лица.
При избора на предложенията се отдава предпочитание на тези, които са най-благоприятни за Общността. Във всеки случай не е задължително да последва възлагане на договор.
Член 41
Интервенционни центрове
1. Комисията определя интервенционните центрове в секторите на зърнените култури и ориза и определя приложимите за тях условия.
По отношение на продуктите от сектора на зърнените култури Комисията може да определи интервенционни центрове за всеки вид зърнени култури.
2. При изготвяне на списъка на интервенционните центрове Комисията взема под внимание по-специално следните фактори:
а)
разположение на центровете в райони със свръхпроизводство на съответните продукти;
б)
наличие на достатъчно помещения и техническо оборудване;
в)
благоприятно разположение по отношение на транспортните средства.
Член 42
Класификация на кланични трупове
1. Скалите на общността за класификация на кланични трупове се прилагат в съответствие с правилата, установени в приложение V в следните сектори:
а)
говеждо и телешко месо, по отношение на кланични трупове от възрастни животни от рода на едрия рогат добитък;
б)
свинско месо по отношение на кланични трупове от свине, различни от използваните за разплод;
В сектора на овчето месо и козето месо държавите-членки могат да прилагат скала на Общността за класификация на кланични трупове по отношение на кланични трупове от овце, в съответствие с правилата, определени в буква В от приложение V.
2. Инспекциите на място във връзка с класификацията на кланични трупове от възрастни животни от рода на едрия рогат добитък и овце се извършват от името на Общността от инспекционен комитет на Общността, съставен от експерти от Комисията и експерти назначени от държавите-членки. Този комитет се отчита пред Комисията и държавите-членки за извършените инспекции.
Общността поема разходите, произтичащи от извършените инспекции.
Член 43
Правила за прилагане
Без да се засягат специфичните правомощия, предоставени на Комисията съгласно разпоредбите на настоящата глава, Комисията приема подробни правила за нейното прилагане, които по-специално могат да се отнасят до:
а)
изискванията и условията, които следва да се изпълнят, и в случай на свинско месо, списъкът на продукти, които следва да се изкупят на базата на публична интервенция, както е посочено в член 10, или за които е разрешена помощ за частно складиране съгласно членове 28 и 31, и по-специално по отношение на качеството, групите качества, класовете на качество, категориите, количествата, опаковката включително етикетирането, максималната възраст, консервирането, етапа на обработка на продуктите, за които се отнася интервенционната цена, продължителността на частното складиране;
б)
изменения на част Б от приложение IV;
в)
където е приложимо, скалата на приложимите увеличения и намаления на цените;
г)
процедурите и условията за предприемане на публична интервенция от страна на разплащателните агенции и предоставянето на помощ за частно складиране, по-специално:
i)
във връзка със сключването на договори и съдържанието на договорите;
ii)
продължителността на периода на частно складиране и условията, при които такива периоди, след като веднъж са определени в договорите, могат да бъдат съкратени или удължени;
iii)
условията, при които може да се реши продуктите, които се обхващат от договори за частно складиране, да могат да бъдат повторно предложени на пазара или пласирани;
iv)
държавата-членка, където може да поиска частно складиране;
д)
приемането на списъка на представителни пазари, посочени в членове 17 и 37;
е)
правилата във връзка с условията за пласиране на продукти, изкупени на базата на публична интервенция, по-специално по отношение на продажните цени, условията за изваждане от склад и, когато е приложимо, последващото използване или местоназначението на извадените от склад продукти, и съответно проверките, които следва да бъдат извършени, или според случая, системата от гаранции, която следва да бъде приложена;
ж)
изготвянето на годишния план, посочен в член 27, параграф 1;
з)
условието за мобилизиране на пазара на Общността, посочено в член 27, параграф 2;
и)
правилата по отношение на разрешенията, посочени в член 39, включително, доколкото са абсолютно необходими, дерогациите от правилата за търговия;
й)
правилата във връзка с процедурите, които следва да се следват в случаите на използване на тръжни процедури;
к)
правилата във връзка с определянето на интервенционните центрове, посочени в член 41;
л)
условията, на които трябва да отговарят складовете, където могат да бъдат складирани продуктите;
м)
скалите на Общността за класификация на кланични трупове, предвидени в член 42, параграф 1, по-специално относно:
i)
определения;
ii)
представяне на кланичните трупове с цел отчитане на цените при класификацията на кланичните трупове на възрастни животни от рода на едрия рогат добитък;
iii)
мерките, които трябва да вземат кланиците съгласно разпоредбите на подточка III от буква А от приложение V:
-
всяка дерогация, посочена в член 5 от Директива 88/409/ЕИО относно кланиците, които желаят да ограничат своята продукция само в рамките на местния пазар;
-
всяка дерогация, която би могла да бъде разрешена на държави-членки, поискали това за кланици, в които са заклани малък брой животни от рода на едрия рогат добитък;
iv)
даване на разрешение на държавите-членки да не прилагат скалата за класификация на кланични трупове от свине и да използват допълнителни критерии за оценка, освен теглото и съдържанието на крехко месо;
v)
правила относно отчитането на цените на някои продукти от държавите-членки.
ГЛАВА II
Специални интервенционни мерки
Раздел I
Извънредни мерки за подпомагане на пазара
Член 44
Болести по животните
1. Комисията може да приеме извънредни мерки за подпомагане на засегнатите пазари, за да отчете ограниченията на Вътреобщностната търговия и търговията с трети страни, които могат да възникнат в резултат от прилагането на мерките за борба с разпространението на болести по животните.
Предвидените в първата алинея мерки се прилагат за следните сектори:
а)
говеждо и телешко месо,
б)
мляко и млечни продукти,
в)
свинско месо,
г)
овче месо и козе месо,
д)
яйца,
е)
птиче месо.
2. Мерките, предвидени в параграф 1, първа алинея се предприемат по искане на съответната държава-членка (съответните държави-членки).
Те могат да бъдат предприети, само ако съответната държава-членка (съответните държави-членки) е приела (са приели) ветеринарно-санитарни мерки за бързо предотвратяване на разпространението на болестта, и само доколкото и докато е строго необходимо да бъде подпомогнат съответният пазар.
Член 45
Загуба на потребителското доверие
По отношение на секторите на птичето месо и яйцата Комисията може да приеме извънредни мерки за подпомагане на пазара, за да реагира на негови сериозни смущения, за които се счита, че произтичат пряко от загуба на потребителско доверие поради рискове за общественото здраве или рискове за здравето на животните.
Тези мерки се предприемат по искане на съответната (съответните) държава-членка (държави-членки).
Член 46
Финансиране
1. За извънредните мерки, посочени в членове 44 и 45, Общността предоставя частично финансиране в размер на 50 % от разходите, поети от държавите-членки.
По отношение на секторите на говеждото и телешкото месо, млякото и млечните продукти, свинското месо, овчето месо и козето месо обаче Общността предоставя частично финансиране в размер на 60 % от тези разходи при борба с разпространението на шап.
2. Държавите-членки гарантират, че когато производителите имат дял в разходите, поети от държавите-членки, това не води до нарушаване на конкуренцията между производители в различните държави-членки.
3. Членове 87, 88 и 89 от Договора не се прилагат по отношение на финансовите вноски на държавите-членки за извънредните мерки, посочени в членове 44 и 45.
Раздел II
Мерки в секторите на зърнените култури и ориза
Член 47
Специални пазарни мерки в сектора на зърнените култури
1. Когато ситуацията на пазара налага това, Комисията може да предприеме специални интервенционни мерки по отношение на сектора на зърнените култури. Тези интервенционни мерки могат в частност да се приемат, ако в един или повече региони на Общността пазарните цени спаднат или има опасност да спаднат по отношение на интервенционната цена.
2. Характерът и приложението на специалните интервенционни мерки и условията и процедурите за продажба или за други начини на пласиране на продуктите, предмет на тези мерки, се приемат от Комисията.
Член 48
Специални пазарни мерки в сектора на ориза
1. Комисията може да предприеме специални мерки за:
а)
да се предотврати масовото прилагане на публична интервенция, както е предвидено в раздел II от глава I от настоящата част, в сектора на ориза в определени региони на Общността;
б)
да се компенсира недостигът на неоолющен ориз вследствие на природни бедствия.
2. Комисията приема подробни правила за прилагането на настоящия член.
Раздел III
Мерки в сектора на захарта
Член 49
Минимална цена на захарно цвекло
1. Минималната цена за захарно цвекло в рамките на квотата се определя на:
а)
27,83 EUR за тон за пазарната година 2008/2009;
б)
26,29 EUR за тон, считано от пазарната година 2009/2010.
2. Минималната цена, посочена в параграф 1, се прилага за захарно цвекло от стандартно качество, определено в част Б от приложение IV.
3. От предприятията за захар, които изкупуват цвекло в рамките на квотата, подходящо за преработка в захар и предназначено за преработка в захар в рамките на квотата, се изисква да заплащат най-малко минималната цена, коригирана с ценови повишения или намаления, съответстващи на отклонението от стандартното качество.
Споменатите в алинея първа повишения и намаления се прилагат съгласно правилата за прилагане, които следва да бъдат определени от Комисията.
4. За количествата захарно цвекло, съответстващи на количествата индустриална захар или излишък от захар, които се облагат с предвидената в член 64 такса за свръхпроизводство, заинтересованите предприятия за захар коригират изкупната цена така, че да бъде най-малко равна на минималната цена за цвекло в рамките на квотата.
Член 50
Междупрофесионални споразумения
1. Вътрешнотърговските споразумения, както и договорите за доставка, следва да са съобразени с параграф 3 и с условията за продажба, които следва да бъдат определени от Комисията, по-специално що се отнася до условията, регламентиращи покупката, доставката, приемането и заплащането на цвекло.
2. Условията за покупка на захарно цвекло и захарна тръстика се уреждат от вътрешнотърговските споразумения, сключени между производители от Общността, отглеждащи тези суровини, и предприятия за захар от Общността.
3. При договорите за доставка се прави разграничение в зависимост от това, дали количествата захар, които следва да бъдат произведени от захарното цвекло, представляват:
а)
захар в рамките на квотата, или
б)
захар извън квотата.
4. Всяко предприятие за захар следва да предостави на държавата-членка, в която произвежда захар, следната информация:
а)
количествата цвекло, посочени в параграф 3, буква а), за които е сключило преди засяването договори за доставка, и процентното съдържание на захар, на което са основани тези договори;
б)
съответния прогнозен добив.
Държавите-членки могат да изискат допълнителна информация.
5. Предприятията за захар, които не са подписали преди засяването договори за доставка на количество цвекло, съответстващо на отпусната им захар в рамките на квотата, на минималната цена за цвекло в рамките на квотата, следва да се задължат да заплатят най-малко минималната цена за цвекло в рамките на квотата за цялото количество захарно цвекло, което преработват в захар.
6. При одобрение от съответната държава-членка вътрешнотърговските споразумения могат да дерогират от параграфи 3 и 4.
7. Ако не съществуват вътрешнотърговски споразумения, съответната държава-членка предприема необходимите стъпки съгласно настоящия регламент, за да защити интересите на заинтересованите страни.
Член 51
Производствена такса
1. Върху квотите за захар, изоглюкоза и инулинов сироп, притежавани от предприятията за производство на захар, изоглюкоза или инулинов сироп, се налага производствена такса, както е посочено в член 56, параграф 2.
2. Производствената такса се определя в размер на 12,00 EUR за тон захар в рамките на квотата и инулинов сироп в рамките на квотата. За изоглюкозата производствената такса се определя в размер на 50 % от таксата, приложима за захарта.
3. Държавата-членка начислява пълния размер на производствената такса, която се плаща съгласно параграф 1, на предприятията на нейна територия, в съответствие с отпусната им квота през съответната пазарна година.
Предприятията извършват плащанията на тези такси най-късно до края на месец февруари на съответната пазарна година.
4. Предприятията за захар и инулинов сироп в Общността могат да изискват от производителите на захарно цвекло или захарна тръстика или от доставчиците на цикория да поемат до 50 % от съответната производствена такса.
Член 52
Изтегляне на захар
1. За да бъде запазено структурното равновесие на пазара при ценово равнище, близко до референтната цена, като се вземат предвид поетите от Общността задължения по силата на сключените споразумения съгласно член 300 от Договора, определен процент, общ за всички държави-членки, от захарта в рамките на квотата, изоглюкозата в рамките на квотата и инулиновия сироп в рамките на квотата, може да бъде изтеглен от пазара до началото на следващата пазарна година.
В този случай традиционните нужди от доставки за целите на рафинирането на вносна сурова захар, предвидени в член 153, се намаляват със същия процент за въпросната пазарна година.
2. Процентът изтеглени количества, посочен в параграф 1, се определя най-късно до 31 октомври през въпросната пазарна година въз основа на очакваните пазарни тенденции през същата пазарна година.
3. Всяко предприятие, на което е предоставена квота, съхранява за своя сметка по време на периода на изтегляне на количествата захар, съответстващи на посочения в параграф 1 процент от производството в рамките на квотата за съответната пазарна година.
Количествата захар, изтеглени през дадена пазарна година, се считат за първите количества, произведени в рамките на квотата за следващата пазарна година. Същевременно, като се вземат предвид очакваните пазарни тенденции, Комисията може да реши, за текущата и/или за следващата пазарна година, цялото или част от изтегленото количество захар, изоглюкоза или инулинов сироп да се считат за:
а)
излишък от захар, от изоглюкоза или от инулинов сироп, който е на разположение за преработка в индустриална захар, индустриална изоглюкоза или индустриален инулинов сироп, или
б)
временно производство в рамките на квотата, част от което може да бъде запазено за износ при спазване на поетите задължения от Общността по силата на сключените споразумения съгласно член 300 от Договора.
4. Ако предлагането на захар в Общността е неадекватно, Комисията може да реши определена част от изтеглените количества захар, изоглюкоза и инулинов сироп да бъдат продавани на пазара на Общността преди края на периода, за който са изтеглени.
5. Захарта, складирана съгласно настоящия член по време на дадена пазарна година, не може да подлежи на другите мерки за складиране предвидени в членове 13, 32 или 63.
Член 53
Правила за прилагане
Комисията може да приеме подробни правила за прилагане на настоящия раздел и по-специално:
а)
критериите, които да се прилагат от предприятията за захар при разпределяне сред продавачите на цвекло на количествата цвекло, които следва да бъдат включени в договорите за доставка, сключени преди засяването, както е посочено в член 50, параграф 4;
б)
процентът на изтегленото количество захар в рамките на квотата, посочен в член 52, параграф 1;
в)
условията за плащане на минималната цена, когато изтеглената захар се продава на пазара на Общността съгласно член 52, параграф 4.
Раздел IV
Коригиране на предлагането
Член 54
Мерки за улесняване на корекциите в предлагането спрямо пазарните изисквания
С цел да се насърчат действия, извършвани от браншови и съвместни браншови организации за улесняване на корекциите на предлагането спрямо пазарните изисквания, с изключение на действия, свързани с изтегляне от пазара, Комисията може да предприеме следните мерки по отношение на секторите на живите растения, говеждото и телешкото месо, свинското месо, овчето месо и козето месо, яйцата и птичето месо:
а)
мерки за подобряване на качеството;
б)
мерки за насърчаване на по-добрата организация на производството, преработката и предлагането на пазара;
в)
мерки, които да улесняват отчитането на тенденциите в пазарните цени;
г)
мерки, които да позволяват да се правят краткосрочни и дългосрочни прогнози въз основа на използваните производствени средства.
ГЛАВА III
Системи за ограничаване на производството
Раздел I
Общи разпоредби
Член 55
Квотни системи
1. Квотна система се прилага за следните продукти:
а)
мляко и други млечни продукти, както са определени в член 65, букви а) и б);
б)
захар, изоглюкоза и инулинов сироп.
2. Ако даден производител превиши съответната квота и, по отношение на захарта, не използва излишните количества както е предвидено в член 61, за тези количества се дължи такса за свръхпроизводство, при условията, определени в раздели II и III.
3. Настоящият регламент се прилага, без да се засяга прилагането на Регламент (ЕО) № 1868/94 на Съвета относно въвеждане на квотна система за производството на картофено нишесте (59).
Раздел II
Захар
Подраздел I
Разпределение и управление на квотите
Член 56
Разпределение на квотите
1. Квотите за производството на захар, изоглюкоза и инулинов сироп на национално или регионално равнище са определени в приложение VI.
2. Държавите-членки отпускат квота на всяко предприятие за производство на захар, изоглюкоза или инулинов сироп, което е установено на нейна територия и е одобрено в съответствие с член 57.
За всяко предприятие отпуснатата квота е равна на квотата съгласно Регламент (ЕО) № 318/2006, отпусната на предприятието за пазарната 2007/2008 година.
3. В случай на отпускане на квота на предприятие за захар, което притежава повече от една производствена единица, държавите-членки приемат мерките, които считат за необходими, за да бъдат отчетени справедливо интересите на производителите на захарно цвекло и тръстика.
Член 57
Одобрени предприятия
1. При поискване държавите-членки одобряват предприятия за производство на захар, изоглюкоза или инулинов сироп или предприятия, преработващи тези продукти в някой от продуктите включен в списъка, посочен в член 62, параграф 2, при условие че съответното предприятие:
а)
докаже капацитета си за професионално производство;
б)
се съгласи да предоставя всякаква информация и да бъде обект на контрол съгласно настоящия регламент;
в)
не подлежи на временно прекратяване или оттегляне на одобрението.
2. Одобрените предприятия предоставят на държавата-членка, на чиято територия се събира реколтата от цвекло и тръстика или се извършва рафинирането, следната информация:
а)
количествата цвекло или тръстика, за които е сключен договор за доставка, както и съответните прогнозни добиви за цвекло или тръстика, и за захар на хектар;
б)
данни относно временните и действителните доставки на захарно цвекло, захарна тръстика и сурова захар и относно производството на захар и отчетите за складова наличност на захар;
в)
продадени количества бяла захар и съответстващите им цени и условия.
Член 58
Допълнителна и допълваща квота за изоглюкоза
1. През пазарната 2008/2009 година към квотата от предходната пазарна година се прибавя допълнителна квота за изоглюкоза в размер на 100 000 тона. Това увеличение не се отнася за България и Румъния.
През пазарната 2008/2009 година към квотата от предходната пазарна година се прибавя допълнителна квота за изоглюкоза в размер на 11 045 тона за България и 1 966 тона за Румъния.
Държавите-членки отпускат допълнителните квоти на предприятията пропорционално на квотите за изоглюкоза, които са били отпуснати в съответствие с член 56, параграф 2.
2. По молба на всяко предприятие, установено на съответните им територии, Италия, Литва и Швеция могат да отпускат допълваща квота за изоглюкоза през пазарните години 2008/2009 и 2009/2010. Максималните размери на допълващите квоти са определени по държави-членки в приложение VII.
3. Върху отпуснатите съгласно параграф 2 квоти на предприятията се удържа еднократна сума в размер на 730 EUR. Тази сума се събира на тон отпусната допълваща квота.
Член 59
Управление на квотите
1. Комисията коригира квотите, установени в приложение VI, най-късно до края на февруари през предходната пазарна година за всяка от пазарните години 2008/2009, 2009/2010 и 2010/2011. Коригирането на квотите се извършва в резултат от прилагането на параграф 2 от настоящия член, на член 58 от настоящия регламент и на член 3 от Регламент (ЕО) № 320/2006.
2. Като вземат предвид резултатите от схемата за преструктуриране, предвидена в Регламент (ЕО) № 320/2006, Комисията определя, най-късно до 28 февруари 2010 г., общия процент, необходим за намаляване на съществуващите квоти за захар, изоглюкоза и инулинов сироп по държави-членки или по региони, с цел да се избегнат пазарни дисбаланси през пазарните години от 2010/2011 нататък.
3. Държавите-членки коригират съответно квотите за всяко предприятие.
Член 60
Преразпределяне на националните квоти
1. Всяка държава-членка може да намали квотата за захар или изоглюкоза, която вече е отпусната на дадено предприятие, установено на нейна територия, с до 10 % за всяка пазарна година.
2. Държавите-членки могат да прехвърлят квоти между предприятията в съответствие с правилата, установени в приложение VIII и отчитайки интересите на всяка от заинтересованите страни, и по-специално на производителите на захарно цвекло и захарна тръстика.
3. Намалените количества съгласно параграфи 1 и 2 се разпределят от въпросната държава-членка между едно или повече предприятия на нейна територия, независимо дали тези предприятия вече разполагат с определена квота.
Подраздел II
Превишаване на квоти
Член 61
Обхват
Захарта, изоглюкозата или инулиновият сироп, произведени през дадена пазарна година в превишение на квотата по член 56, могат да бъдат:
а)
използвани за преработка на определени продукти, посочени в член 62;
б)
пренесени към производствената квота за следващата пазарна година в съответствие с член 63;
в)
използвани за режима на специфични доставки за най-отдалечените райони в съответствие с дял II от Регламент (ЕО) № 247/2006 на Съвета (60); или
г)
изнесени в рамките на количествените ограничения, определени от Комисията, при зачитане на ангажиментите, произтичащи от споразуменията, сключени в съответствие с член 300 от Договора.
Останалите количества подлежат на облагане с таксата за свръхпроизводство, посочена в член 64.
Член 62
Индустриална захар
1. Индустриалната захар, индустриалната изоглюкоза или индустриалният инулинов сироп се запазват за производството на един от продуктите, посочени в параграф 2, когато:
а)
те са предмет на договор за доставка, сключен преди края на пазарната година между производител и потребител, и двамата от които са получили одобрение по член 57; както и
б)
са били доставени на потребителя най-късно до 30 ноември на следващата пазарна година.
2. Комисията съставя списък с продуктите, за производството на които се използват индустриална захар, индустриална изоглюкоза или индустриален инулинов сироп.
Този списък включва по-конкретно:
а)
биоетанол, алхокол, ром, жива закваска и количества сиропи за мазане, както и тези, които ще бъдат преработени в „Rinse appelstroop“;
б)
определени промишлени продукти без съдържание на захар, но при производството на които се използва захар, изоглюкоза или инулинов сироп;
в)
определени продукти на химическата или фармацевтичната промишленост, които съдържат захар, изоглюкоза или инулинов сироп.
Член 63
Пренасяне на излишъци от захар
1. Всяко предприятие може да реши да пренесе към следващата пазарна година в пълен размер или частично производството си в превишение на отпусната му квота за захар, за изоглюкоза или за инулинов сироп, което да бъде смятано за част от производството през следващата пазарна година. Без да се засягат разпоредбите на параграф 3, подобно решение е неотменимо.
2. Предприятия, които вземат решението, посочено в параграф 1:
а)
информират за него съответната държава-членка преди дата, която следва да бъде определена от същата държава-членка:
-
между 1 февруари и 30 юни на текущата пазарна година за пренесените количества тръстикова захар,
-
между 1 февруари и 15 април на текущата пазарна година за другите пренесени количества захар или инулинов сироп;
б)
се задължават да държат на склад тези количества на свои разноски до края на текущата пазарна година.
3. Ако реалното производство на дадено предприятие през въпросната пазарна година е било по-малко от прогнозното количество, изчислено при вземането на решението по параграф 1, пренесеното количество може да бъде коригирано с обратно действие най-късно до 31 октомври на следващата пазарна година.
4. Пренесените количества се смятат за първите произведени количества в рамките на квотата за следващата пазарна година.
5. Захарта, складирана в съответствие с настоящия член по време на дадена пазарна година, не може да бъде подложена на други мерки за складиране, предвидени в член 13, 32 или 52.
Член 64
Такса за свръхпроизводство
1. Такса за свръхпроизводство се начислява върху количествата:
а)
излишък от захар, изоглюкоза и инулинов сироп, произведени през която и да е пазарна година, с изключение на количествата, пренесени към производствената квота за следващата пазарна година и държани на склад съгласно член 63, или количествата по член 61, букви в) и г);
б)
индустриална захар, индустриална изоглюкоза и индустриален инулинов сироп, за които до дадена дата, която следва да бъде определена от Комисията, не е представено доказателство, че са преработени в един от продуктите по член 62, параграф 2;
в)
захар, изоглюкоза и инулинов сироп, изтеглени от пазара в съответствие с член 52 и за които не са изпълнени задълженията по член 52, параграф 3.
2. Таксата за свръхпроизводство се определя от Комисията в достатъчно голям размер, за да се избегне натрупването на количествата, посочени в параграф 1.
3. Посочената в параграф 1 такса за свръхпроизводство се начислява от държавата-членка на предприятията на нейна територия в съответствие с произведените количества, посочени в параграф 1, които са били установени за тези предприятия за съответната пазарна година.
Раздел III
Мляко
Подраздел I
Общи разпоредби
Член 65
Определения
За целите на настоящия раздел:
а)
„мляко“ означава добива, получен от доенето на една или повече крави;
б)
„други млечни продукти“ е всеки млечен продукт, различен от мляко, в частност обезмаслено мляко, сметана, масло, кисело мляко и сирене; при необходимост, същите се превръщат в „еквиваленти на млякото“, като се прилагат коефициенти, които следва да бъдат определени от Комисията;
в)
„производител“ е земеделският производител със стопанство, разположено в рамките на географската територия на държава-членка, който произвежда и предлага на пазара мляко или се готви да започне такава дейност в най-близко бъдеще;
г)
„стопанство“ е производствена единица, определена в член 2, буква б) от Регламент (ЕО) № 1782/2003;
д)
„изкупвач“ е предприятие или група от предприятия, които купуват мляко от производителите:
-
с цел да го събират на едно място, пакетират, съхраняват, охлаждат или преработват, включително и по силата на договор,
-
с цел да го продават на едно или повече предприятия, третиращи или преработващи мляко или други млечни продукти.
Същевременно, всяка група от изкупвачи от един географски район, която изпълнява административните и счетоводните операции, необходими за плащането на таксата за свръхпроизводство за сметка на своите членове, се разглежда като един изкупвач. За целите на първото изречение на настоящата алинея, Гърция се приема за един географски район и може да се приеме за официален орган на група от изкупвачи;
е)
„доставка“ е всяка доставка на мляко, като се изключват всички други млечни продукти, от производител на изкупвач, независимо дали транспортът се извършва от производителя, изкупвача, предприятие, преработващо или третиращо такива продукти, или от трето лице;
ж)
„директна продажба“ е всяка продажба или прехвърляне на мляко от производител директно на потребители, както и всяка продажба или прехвърляне на други млечни продукти от страна на производителя. Комисията може, при спазване на определението за „доставка“, дадено в буква е), да коригира определението за „директна продажба“ с цел да гарантира, в частност, че никакво количество от предлагани на пазара мляко или други млечни продукти не е изключено от режима на квоти;
з)
„предлагане на пазара“ означава доставки на мляко или директни продажби на мляко или други млечни продукти;
и)
„индивидуална квота“ е квотата на отделен производител към 1 април от всеки дванадесетмесечен период;
й)
„национална квота“ е квотата, посочена в член 66, определена за всяка държава-членка;
к)
„налична квота“ е квотата на разположение на производителите на 31 март от съответния дванадесетмесечен период, за който е изчислена таксата за свръхпроизводство, като се вземат предвид всички прехвърляния, продажби, превръщания и временни преразпределения, предвидени в настоящия регламент, които са били извършени през съответния дванадесетмесечен период.
Подраздел II
Разпределение и управление на квотите
Член 66
Национални квоти
1. Националните квоти за производство на мляко и други млечни продукти, които се предлагат на пазара по време на седем последователни периода от дванадесет месеца, считано от 1 април 2008 г. (наричани по-нататък „дванадесетмесечни периоди“), са определени в точка 1 от приложение IX.
2. Квотите, посочени в параграф 1, се разпределят между производителите в съответствие с член 67, като се прави разграничение между доставки и директни продажби. Всяко превишаване на националните квоти се определя за всяка държава-членка на национално равнище, в съответствие с настоящия раздел и като се прави разграничение между доставки и директни продажби.
3. Националните квоти, определени в точка 1 от приложение IX, се определят, без да се засяга евентуално преразглеждане с оглед на общата пазарна ситуация и особените условия, които съществуват в определени държави-членки.
4. За България и Румъния се създава специален резерв за преструктуриране, както е посочено в точка 2 от приложение X. Този резерв се освобождава, считано от 1 април 2009 г., до степента, до която консумацията на мляко и млечни продукти в земеделските стопанства във всяка от тези страни е намаляла от 2002 г.
Решението за освобождаване на резерва и неговото разпределение за квотите за доставки и директни продажби се взема от Комисията въз основа на доклад, който следва да бъде представен на Комисията от България и Румъния не по-късно от 31 декември 2008 г. В този доклад се посочват подробно резултатите и тенденциите на извършвания процес на преструктуриране в сектора на млякото и млечните продукти на всяка от тези страни и по-специално преминаването от производство с цел консумация в рамките на земеделските стопанства към производство, предназначено за пазара.
5. За България, Чешката република, Естония, Кипър, Латвия, Литва, Унгария, Малта, Полша, Румъния, Словения и Словакия националните квоти включват цялото количество мляко или еквиваленти на млякото, доставено на изкупвачи или продадено директно, независимо дали е произведено или предлагано на пазара по силата на преходни мерки, които се прилагат в тези страни.
Член 67
Индивидуални квоти
1. Индивидуалната квота или квоти на производителите към 1 април 2008 г. е равна на тяхното индивидуално референтно количество или количества към 31 март 2008 г., без да се засягат прехвърляния, продажби и преобразувания на квоти, които пораждат действие на 1 април 2008 г.
2. Производителите могат да имат една или две индивидуални квоти - една за доставки и една за директни продажби. Количествата на един производител могат да бъдат преобразувани от единия вид квота в другия само от компетентния орган на държавата-членка, при надлежно обосновано искане от страна на производителя.
3. Когато един производител има две квоти, неговата вноска по която и да е дължима такса за свръхпроизводство се изчислява поотделно за всяка квота.
4. Частта от финландската национална квота, отпусната за доставките, посочени в член 66, може да бъде увеличена от Комисията с цел да се компенсират финландските SLOM производители в размер до 200 000 тона. Този резерв, който следва да се разпредели в съответствие със законодателството на Общността, се използва само и единствено за производители, чието право да възобновят производство е било засегнато в резултат на присъединяването.
5. Индивидуалните квоти се променят, при необходимост, за всеки съответен дванадесетмесечен период, така че за всяка държава-членка сумата от индивидуалните квоти за доставки и тези за директни продажби да не надхвърля съответстващата част от националната квота, адаптирана в съответствие с член 69, и като се вземат предвид всички намаления, направени с цел прехвърляне към националния резерв, както е посочено в член 71.
Член 68
Разпределение на квоти от националния резерв
Държавите-членки приемат правила за разпределение между производителите на всички или на част от квотите от националния резерв, предвидени в член 71, въз основа на обективни критерии, които следва да бъдат нотифицирани на Комисията.
Член 69
Управление на квотите
1. Комисията адаптира за всяка държава-членка и за всеки период, преди края на този период, разделението между „доставки“ и „директни продажби“ на националните квоти, с оглед на поисканите от производителите преобразувания на индивидуалните им квоти за доставки и за директни продажби.
2. Всяка година държавите-членки изпращат на Комисията, не по-късно от определена дата и съгласно правила, които следва да бъдат определени от Комисията в съответствие с член 192, параграф 2, необходимата информация, с цел:
а)
да се направи адаптацията, посочена в параграф 1 от настоящия член;
б)
да се изчисли таксата за свръхпроизводство, която те следва да заплатят.
Член 70
Масленост
1. На всеки производител се определя референтна масленост, която се прилага за индивидуалната квота за доставки, отпусната на този производител.
2. За квотите, отпуснати на производителите на 31 март 2008 г. в съответствие с член 67, параграф 1, референтната масленост, посочена в параграф 1, е същата като референтната масленост за съответната квота към тази дата.
3. Референтната масленост се изменя по време на преобразуването, посочено в член 67, параграф 2, както и при придобиване, прехвърляне или временно прехвърляне на квоти в съответствие с правила, които следва да бъдат установени от Комисията.
4. За новите производители, които имат индивидуална квота за доставки, отпусната изцяло от националния резерв, маслеността се определя в съответствие с правила, които следва да бъдат установени от Комисията.
5. Индивидуалната референтна масленост, посочена в параграф 1, се коригира при необходимост при влизане в сила на настоящия регламент и след това, в началото на всеки дванадесетмесечен период, когато е необходимо, така че за всяка държава-членка средната претеглена стойност на индивидуалните представителни маслености да не превишава с повече от 0,1 грама за килограм референтната масленост, определена в приложение X.
За Румъния референтната масленост се преразглежда въз основа на данните за цялата 2004 г. и при необходимост се коригира от Комисията.
Член 71
Национален резерв
1. Всяка държава-членка създава национален резерв като част от националните квоти, определени в приложение IX, по-специално с оглед на разпределението, предвидено в член 68. Националният резерв се попълва при необходимост, чрез изтегляне на част от количествата, както е предвидено в член 72, като се задържи част от прехвърлените количества, както е предвидено в член 76, или като се направи едновременно намаляване на всички индивидуални квоти. Въпросните квоти запазват първоначалното си предназначение, а именно за доставки или за директни продажби.
2. Всяка допълнителна квота, отпусната на държава-членка, се прехвърля автоматично в националния резерв и се разпределя между доставки и директни продажби, в съответствие с прогнозираните нужди.
3. Квотите, намиращи се в националния резерв, нямат референтна масленост.
Член 72
Случаи на неизвършване на дейност
1. Ако физическо или юридическо лице, което притежава индивидуални квоти, престане да отговаря на условията, посочени в член 65, буква в) през дванадесетмесечен период, съответните количества се връщат в националния резерв не по-късно от 1 април на следващата календарна година, освен ако тези лица не станат отново производители по смисъла на член 65, буква в) преди тази дата.
Ако това лице стане отново производител не по-късно от края на втория дванадесетмесечен период след оттегляне, цялата индивидуална квота или частта от нея, която е била отнета, се връща на това лице не по-късно от 1 април след датата на подаване на заявлението.
2. Ако производителите не предлагат на пазара количество, равно на поне 70 % от тяхната индивидуална квота, през най-малко един дванадесетмесечен период, държавите-членки могат да решат дали и при какви условия неизползваната квота или част от нея да бъде върната в националния резерв.
Държавите-членки могат да определят при какви условия една квота може да се отпусне обратно на въпросния производител, ако той възобнови предлагането на пазара.
3. Параграфи 1 и 2 не се прилагат при форсмажорни обстоятелства и при надлежно обосновани случаи, които временно засягат производствения капацитет на съответните производители и са признати за такива от компетентните органи.
Член 73
Временни прехвърляния
1. До края на всеки дванадесетмесечен период държавите-членки разрешават за съответния период временното прехвърляне на част от индивидуалните квоти, които няма да бъдат използвани от производителите, имащи право да разполагат с тях.
Държавите-членки могат да регулират операциите по прехвърляне според съответните категории производители или структури за млекопроизводство, могат да ги ограничат до равнището на изкупвача или в рамките на регионите, да разрешават пълно прехвърляне в случаите, посочени в член 72, параграф 3 и да определят до каква степен лицето, което прехвърля количеството, може да повтори операциите по прехвърляне.
2. Всяка държава-членка може да реши да не прилага параграф 1 въз основа на единия или двата следни критерия:
а)
необходимостта от подпомагане на структурни промени и корекции;
б)
приоритетни административни нужди.
Член 74
Прехвърляне на квоти заедно със земята
1. Индивидуалните квоти се прехвърлят заедно със стопанството на производителите, които го получават при продажба, отдаване под наем, действително или очаквано наследяване или чрез всякакъв друг вид прехвърляне, който има сходни правни последици за производителите, в съответствие с подробните правила, които държавите-членки следва да установят, като се вземат предвид площите, използвани за производство на мляко или други обективни критерии и, когато е приложимо, наличие на споразумение между страните. Частта от квотата, която не е прехвърлена заедно със стопанството, ако има такива случаи, се добавя към националния резерв.
2. Когато квоти са прехвърлени или се прехвърлят в съответствие с параграф 1 чрез селскостопански договори за наем или по друг начин, водещ до сходни правни последици, държавите-членки могат да решат квотата да не се прехвърля заедно със стопанството въз основа на обективни критерии и с цел да се осигури квотите да се предоставят само на производители.
3. Когато се прехвърля земя на публични институции и/или за използване в обществена полза, или когато прехвърлянето се осъществява с неземеделски цели, държавите-членки осигуряват предприемането на необходимите мерки за защита на законните интереси на страните, и по-специално, производителите, които отстъпват такава земя, да имат възможност да продължат производството на мляко, ако желаят.
4. Когато няма съгласие между страните, в случаите на договори за наем, чиито срокове изтичат и за които няма възможност да бъдат продължени при подобни условия, или при ситуации със сходни правни последици, въпросните индивидуални квоти се прехвърлят изцяло или частично на производителя, който ги получава, в съответствие с разпоредби, приети от държавите-членки, като се вземат предвид законните интереси на страните.
Член 75
Специални мерки за прехвърляне
1. С цел успешното преструктуриране на производството на мляко или подобряване на състоянието на околната среда, и в съответствие с подробни правила, които следва да приемат, като вземат предвид законните интереси на засегнатите страни, държавите-членки могат:
а)
да предоставят обезщетения чрез една или повече ежегодни вноски, на производители, които решават да спрат за постоянно производството на част или на цялото количество произвеждано от тях мляко и да върнат така освободените индивидуални квоти в националния резерв;
б)
да определят на базата на обективни критерии условията, при които производителите в началото на определен дванадесетмесечен период могат да получат срещу заплащане преразпределение от страна на компетентната институция или орган, определен от компетентната институция, на индивидуални квоти, които са окончателно освободени в края на предходния дванадесетмесечен период от други производители срещу обезщетение, изплатено на една или повече ежегодни вноски, равно по размер на посоченото по-горе плащане;
в)
да централизират и упражняват контрол върху прехвърлянето на квоти без земя;
г)
да предвидят в случаите, в които се прехвърля земя с цел подобряване на състоянието на околната среда, отпускането на въпросната индивидуална квота на производител, който се отказва от земята, но би искал да продължи производството на мляко;
д)
въз основа на обективни критерии, да определят регионите или областите за събиране, в рамките на които е разрешено постоянното прехвърляне на квоти без прехвърляне на съответната земя, с цел подобряване структурата на производството на мляко;
е)
след подаване на заявление от страна на производителя до компетентната институция или орган, определен от тази институция, да разрешават окончателното прехвърляне на квоти без прехвърляне на съответната земя, или обратното, с цел подобряване структурата на производството на мляко на равнище стопанство или създаване на възможност за екстензификация на производството.
2. Параграф 1 може да се прилага на национално равнище, на подходящото териториално равнище или в специфични области за събиране.
Член 76
Задържане на квоти
1. В случаите на прехвърляния, посочени в членове 74 и 75, държавите-членки могат въз основа на обективни критерии да задържат част от индивидуалните квоти за своя национален резерв.
2. Когато квотите са прехвърлени или се прехвърлят в съответствие с членове 74 и 75 със или без съответстващата земя, посредством договори за аренда или по други начини със сходни правни последици, държавите-членки могат въз основа на обективни критерии и с цел да се гарантира, че квотите се разпределят само и единствено на производители да решат дали и при какви условия цялото или част от количеството на прехвърлената квота да се върне в националния резерв.
Член 77
Помощ за придобиване на квоти
Финансова помощ пряко свързана с придобиването на квоти не може да се предоставя от която и да е публична институция за продажба, прехвърляне или разпределение на квоти по силата на настоящия раздел.
Подраздел III
Превишаване на квоти
Член 78
Такса за свръхпроизводство
1. Такса за свръхпроизводство се плаща за мляко и други млечни продукти, които се предлагат на пазара в превишение на националната квота, установена в съответствие с подраздел II.
Установява се такса в размер на 27,83 EUR за 100 килограма мляко.
2. Държавите-членки са отговорни пред Общността за таксата за свръхпроизводство, дължима в резултат на превишаване на националната квота и определена на национално равнище и поотделно за доставките и директните продажби, и следва да заплатят 99 % от дължимата сума на Европейския фонд за гарантиране на селското стопанство, между 16 октомври и 30 ноември след края на съответния дванадесетмесечен период.
3. Ако таксата за свръхпроизводство, предвидена в параграф 1, не бъде платена до определената дата и след консултации с Комитета за земеделските фондове, Комисията приспада сума, равна на сумата на неплатената такса за свръхпроизводство, от месечните плащания по смисъла на член 14 и член 15, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1290/2005. Преди да вземе решение, Комисията предупреждава заинтересованата държава-членка, която следва да оповести позицията си в рамките на една седмица. Член 14 от Регламент (ЕО) № 2040/2000 на Съвета (61) не се прилага.
4. Комисията определя условията за прилагане на настоящия член.
Член 79
Вноска на производителите в дължимата такса за свръхпроизводство
Таксата за свръхпроизводство се разпределя изцяло, в съответствие с членове 80 и 83, между производителите, които са допринесли за всеки от случаите на превишаване на националните квоти, посочени в член 66, параграф 2.
Без да се засягат член 80, параграф 3 и член 83, параграф 1, производителите отговарят пред държавата-членка за заплащането на своята вноска в дължимата такса за свръхпроизводство, изчислена в съответствие с членове 69, 70 и 80, поради факта, че са превишили предоставените им квоти.
Член 80
Такса за свръхпроизводство върху доставките
1. С цел да се състави окончателен разчет на таксата за свръхпроизводство, количествата, доставени от всеки производител, следва се увеличават или намаляват, за да отразят всяка разлика между фактическата масленост и референтната масленост, като се използват коефициенти и при условия, които следва да бъдат определени от Комисията.
2. Ако на национално равнище сумата от доставките, коригирана в съответствие с параграф 1, е по-малка от фактически извършените доставки, размерът на таксата за свръхпроизводство се изчислява въз основа на последните. В този случай всяка корекция към по-ниска стойност се намалява пропорционално, така че сумата на коригираните доставки да съответства на фактически извършените доставки.
Ако сумата на доставките, коригирана в съответствие с параграф 1, е по-голяма от фактически извършените доставки, таксата за свръхпроизводство се изчислява въз основа на сумата на доставките, коригирана на базата на предходните.
3. Вноската на всеки производител в размера на дължимата такса за свръхпроизводство се определя въз основа на решение на държавата-членка, след като всички неизползвани части от националната квота за доставки се преразпределят или не се преразпределят, пропорционално на индивидуалната квота на всеки производител или в съответствие с обективни критерии, които следва да се определят от държавите-членки:
а)
или на национално равнище на основата на размера, с който е превишена индивидуалната квота на съответния производител,
б)
или първо на равнище изкупвач и впоследствие на национално равнище, ако е приложимо.
Член 81
Роля на изкупвачите
1. Изкупвачите носят отговорността за събиране от производителите на дължимите от тях вноски по силата на таксата за свръхпроизводство и изплащат на компетентния орган на държавата-членка, преди определена дата и при спазване на процедура, която следва да се установи от Комисията, сумата на тези вноски, приспадната от цената на млякото, която се заплаща на производителите, отговорни за превишаването на квотата или, ако това не се изпълни, събрана по какъвто и да е друг подходящ начин.
2. Ако един изкупвач замести изцяло или частично един или повече други изкупвачи, индивидуалните квоти, с които разполагат производителите, се вземат предвид за остатъка от текущия дванадесетмесечен период след приспадане на количествата, които вече са били доставени и като се държи сметка за тяхната масленост. Този параграф се прилага и в случаите, когато един производител смени изкупвача си.
3. Когато през референтния период количествата, доставени от един производител, надхвърлят неговата налична квота, съответната държава-членка може да реши да задължи изкупвача да удържа част от цената на млякото при всяка доставка на този производител в превишение на квотата под формата на авансово плащане на вноската на производителя, в съответствие с подробни правила, установени от държавата-членка. Държавата-членка може да установи специфични условия, за да даде възможност на изкупвачите да удържат това авансово плащане и когато производителите доставят мляко на няколко изкупвачи.
Член 82
Одобрение
Статусът изкупвач подлежи на предварително одобрение от държавата-членка в съответствие с критерии, които следва да бъдат определени от Комисията.
Условията, които следва да бъдат изпълнени и информацията, която трябва да бъде предоставена от производителите в случаите на директни продажби, се определят от Комисията.
Член 83
Такса за свръхпроизводство върху директните продажби
1. В случаите на директна продажба вноската на всеки производител в размера на таксата за свръхпроизводство се определя въз основа на решение на държавата-членка, след като всяка неизползвана част от националната квота, разпределена за директни продажби, е била или не е била преразпределена на подходящото териториално или на национално равнище.
2. Държавите-членки определят базата за изчисляване на вноската на даден производител в размера на дължимата такса за свръхпроизводство върху цялото количество мляко, което е било продадено, прехвърлено или използвано за производството на млечни продукти, продадени или прехвърлени, чрез прилагане на критерии, определени от Комисията.
3. При изготвяне на окончателния разчет на таксата за свръхпроизводство не се вземат предвид никакви корекции във връзка със съдържането на масленост.
4. Комисията определя начина и времето на плащане на таксата за свръхпроизводство на компетентния орган на държавата-членка.
Член 84
Надвнесени или неплатени суми
1. Ако в случаите на доставки или директни продажби се установи, че се дължи такса за свръхпроизводство и сумата на събраните вноски от производителите надхвърля размера на таксата, държавата-членка може:
а)
да използва частично или изцяло излишъка, за да финансира мерките по член 75, параграф 1, буква а), и/или
б)
да я преразпредели частично или изцяло сред производители, които:
-
попадат в приоритетни категории, определени от държавата-членка въз основа на обективни критерии и в рамките на срок, който следва да бъде определен от Комисията, или
-
са засегнати от извънредна ситуация в резултат на национално правило, несвързано с квотната система за мляко и други млечни продукти, установена с настоящата глава.
2. Ако се установи, че не се дължи такса за свръхпроизводство, всички авансови плащания, събрани от изкупвачите или държавата-членка, се възстановяват не по-късно от края на следващия дванадесетмесечен период.
3. Когато изкупвач не изпълни задължението си да събира вноските на производителите за таксата за свръхпроизводство в съответствие с член 81, държавата-членка може да събира неплатените суми директно от производителя, без това да засягат възможните санкции, които тя може да наложи на изкупвача, който не е изпълнил задължението си.
4. Ако производител или изкупвач не спази сроковете за плащане, на държавата-членка се плаща лихва за забава, която следва да бъде определена от Комисията.
Раздел IV
Процедурни разпоредби
Член 85
Правила за прилагане
Комисията приема подробни правила за прилагане на настоящата глава, които могат да включват по-конкретно:
а)
допълнителна информация, която следва да бъде предоставена от одобрените предприятия, посочени в член 57, както и критерии за административни наказания, временно прекратяване и отнемане на разрешения на предприятията;
б)
определянето и оповестяването на количествата, посочени в член 58, и на таксата за свръхпроизводство, посочена в член 64;
в)
дерогация от датите, определени в член 63.
ГЛАВА IV
Схеми за подпомагане
Раздел I
Помощ за преработка
Подраздел I
Сух фураж
Член 86
Предприятия, отговарящи на условията
1. Помощ за преработка по отношение на продуктите от сектора на сухия фураж се отпускат на предприятия, преработващи продукти на този сектор, които попадат поне в една от следните категории:
а)
преработватели, сключили договори с производители на фураж за сушене. В случаите, когато договорът е специална поръчка за преработка на фураж, доставен от производител, той следва да включва клауза, определяща задължение за преработвателните предприятия да платят на производителя помощта, получена за преработеното по договора количество;
б)
предприятия, които са преработили свои собствени култури или в случай на група, тези на своите членове;
в)
предприятия, получили доставките си от физически или юридически лица, които са сключили договори с производители на фураж за сушене.
2. Помощта, предвидена в параграф 1, се изплаща по отношение на сухия фураж, напуснал преработвателното предприятие и отговарящ на следните изисквания:
а)
максималното му съдържание на влага е от 11 % до 14 % което може да варира в зависимост от представянето на продукта;
б)
минималното му съдържание на суров протеин в сухото вещество е не по-малко от:
i)
15 % за продуктите, посочени в приложение I, част IV, буква а), и второто тире от буква б);
ii)
45 % за продуктите, посочени в приложение I, част IV, буква б), първо тире;
в)
ако е с добро и нормално търговско качество.
Член 87
Авансово плащане
1. Преработвателните предприятия имат право на авансово плащане от 19,80 EUR на тон или 26,40 EUR на тон, ако са внесли гаранция от 6,60 EUR на тон.
Държавите-членки извършват необходимите проверки, за да установят правото на получаване на помощ. Авансовото плащане се извършва след установяване на правото на помощ.
Въпреки това, авансовото плащане може да се извърши преди установяване на правото на помощ при условие, че преработвателят внесе гаранция, равна на сумата на аванса плюс 10 %. Тази гаранция служи също като гаранция за целите на първата алинея. Тя се намалява до равнището, определено в първата алинея, щом се установи правото на помощ, и се освобождава изцяло, когато се плати остатъкът от помощта.
2. Преди авансът да може да бъде изплатен, сухият фураж трябва да е напуснал преработвателното предприятие.
3. Когато е бил платен аванс, остатъкът, възлизащ на разликата между сумата на аванса и общата сума на помощта, дължима на преработвателното предприятие, се плаща след прилагане на член 88, параграф 2.
4. Когато авансът превишава общата сума, на която преработвателното предприятие има право вследствие прилагането на член 88, параграф 2, преработвателят възстановява превишението на компетентните органи на държавата-членка при поискване.
Член 88
Размер на помощта
1. Помощта, предвидена в член 86, се определя в размер на 33 EUR/тон.
2. Чрез дерогация от параграф 1, когато през дадена пазарна година обемът сух фураж, за който се иска помощ, превишава максимално гарантираното количество, определено в член 89, помощта се намалява във всяка държава-членка, в която производството превишава гарантираното национално количество, чрез намаляване на разходите като функция на процентния дял на превишението на тази държава-членка спрямо сумата на превишенията.
Намалението се определя от Комисията на равнище, което гарантира, че бюджетните разходи не превишават тези, които биха били достигнати, ако максимално гарантираното количество не е било превишено.
Член 89
Гарантирано количество
Установява се максимално гарантирано количество за пазарна година от 4 960 723 тона дехидратиран и/или сушен на слънце фураж, за който може да се отпусне помощта, предвидена в член 86. Това количество се разпределя между съответните държави-членки като национални гарантирани количества съгласно буква Б от приложение XI.
Член 90
Правила за прилагане
Комисията приема подробни правила за прилагането на настоящия подраздел, които в частност могат да включват правила относно:
а)
декларациите, които следва да бъдат подадени от предприятията, когато кандидатстват за помощ;
б)
условията, които следва да бъдат изпълнени, за да се установи дали кандидатът отговаря на изискванията за помощ, по-специално по отношение на воденето на складова документация и други помощни документи;
в)
отпускането на помощта, предвидена в настоящия подраздел, авансовото плащане, както и освобождаването на гаранциите, предвидени в член 87, параграф 1;
г)
условията и критериите, на които трябва да отговарят предприятията, посочени в член 86, и случаите, когато предприятията получават доставките си от физически или юридически лица, правилата за гаранциите, които следва да бъдат предоставяни от тези лица;
д)
условията за одобряване на купувачите на фураж за сушене, които следва да бъдат прилагани от държавите-членки;
е)
критериите за определяне на изискванията, установени в член 86, параграф 2;
ж)
критериите, които следва да бъдат спазени при сключване на договори и информацията, която те следва да съдържат;
з)
прилагането на максималното гарантирано количество, установени в член 89;
и)
допълнителни изисквания към установените в член 86, по-специално относно съдържанието на каротин и влакна.
Подраздел II
Лен, предназначен за производство на влакна
Член 91
Право на получаване на помощ
1. Помощ за преработка на слама от лен, предназначен за производството на влакна, се отпуска на лицензирани първични преработватели въз основа на количеството влакна, действително получени от слама, за които е сключен договор за продажба със земеделски производител.
В случаите, обаче, когато земеделските производители запазват собствеността върху сламата, която се преработва по договор от лицензиран първичен преработвател, и докажат, че са предложили получените влакна на пазара, помощта се отпуска на земеделските производители.
В случаите, когато лицензираният първичен преработвател и земеделският производител са едно и също лице, договорът за продажба се заменя с поемане на задължение от заинтересованата страна да извършва самостоятелно съответната преработка.
2. За целите на настоящия подраздел, „лицензиран първичен преработвател“ е физическо или юридическо лице, или група от физически или юридически лица, независимо от техния или на техните членове правен статус съгласно националното право, които са били лицензирани от компетентния орган на държавата-членка, на чиято територия са разположени съоръженията за производство на ленени влакна.
Член 92
Размер на помощта
1. Помощта за преработка, предвидена в член 91, се определя в размер на 200 EUR на тон дълги ленени влакна.
2. Количествата влакна, които отговарят на условията за помощ, се ограничават в зависимост от площите, които са били предмет на един от договорите или задълженията, посочени в член 91.
Посочените в първата алинея ограничения се определят от държавите-членки по такъв начин, че да бъдат спазени гарантираните национални количества, посочени в член 91.
Член 93
Авансово плащане
По искане на лицензиран първичен преработвател се изплаща аванс от помощта, посочена в член 91, въз основа на количеството получени влакна.
Член 94
Гарантирано количество
1. Определя се максимално гарантирано количество от 80 878 тона дълги ленени влакна за пазарна година, за което може да бъде отпусната помощ. Това количество се разпределя между определени държави-членки под формата на гарантирани национални количества съгласно буква А от приложение XI.
2. В случай че влакната, получени в една държава-членка, произхождат от слама, произведена в друга държава-членка, съответните количества влакна се приспадат от гарантираните национални количества на държавата-членка, в която е събрана реколтата слама. Помощта се изплаща от държавата-членка, от чието гарантирано национално количество е било извършено приспадане.
Член 95
Правила за прилагане
Комисията приема подробни правила за прилагането на настоящия подраздел, които в частност могат да включват правила относно:
а)
условията за лицензиране на първични преработватели, посочени в член 91;
б)
условията, които трябва да отговарят одобрените първични преработватели по отношение на договорите за продажба и задълженията, посочени в член 91, параграф 1;
в)
изискванията, които трябва да бъдат изпълнени от земеделските производители в случая, посочен в член 91, параграф 1, алинея втора;
г)
критериите, на които трябва да отговарят дългите ленени влакна;
д)
условията за отпускане на помощ и аванси, и по-специално доказателства за преработка на слама;
е)
условията, които трябва да бъдат спазени при определяне на ограниченията, посочени в член 92, параграф 2;
Раздел II
Възстановяване при производство
Член 96
Възстановяване при производство на нишесте
1. Може да се предостави възстановяване при производство:
а)
за нишесте, получено от царевица, пшеница или картофи и за някои производни, използвани при производството на определени продукти, списъкът на които се изготвя от Комисията;
б)
при липсата на значително местно производство на други зърнени култури за производството на нишесте, за следните количества нишесте, получено всяка пазарна година във Финландия и Швеция от ечемик и овес, доколкото това не води до увеличаване на равнището на производство на нишесте от тези два вида зърнени култури:
i)
50 000 тона във Финландия,
ii)
10 000 тона в Швеция.
2. Възстановяването при производство, посочено в параграф 1, се определя от Комисията периодично.
Член 97
Възстановяване при производство в сектора на захарта
1. Може да се предостави възстановяване при производството на продуктите от сектора на захарта, изброени в приложение I, част III, букви б)-д), ако излишъкът от захар или вносна захар, излишъкът от изоглюкоза или излишъкът от инулинов сироп не се предлага на цена, съответстваща на световната цена за производството на продуктите, посочени в член 62, параграф 2, букви б) и в).
2. Размерът на възстановяването при производство, посочено в параграф 1, се определя, като се вземат предвид по-конкретно разходите, произтичащи от употребата на вносна захар, които захарната промишленост би следвало да понесе, ако се снабдява на световния пазар, и цената на наличния излишък от захар на пазара на Общността или референтната цена, ако няма излишък от захар.
Член 98
Условия за отпускане на помощ
Комисията приема условията за предоставяне на възстановяванията при производство, посочени в настоящия раздел, наред с размера на тези възстановявания, както и допустимите количества по отношение на възстановяването при производство на захар, предвидено в член 97.
Раздел III
Помощ в сектора на млякото и млечните продукти
Член 99
Помощ за обезмаслено мляко и обезмаслено мляко на прах, предназначени за влагане във фуражи
1. Отпуска се помощ за обезмаслено мляко и обезмаслено мляко на прах, предназначени за влагане във фуражи, в съответствие с условия и продуктови стандарти, които следва да бъдат определени от Комисията.
За целите на настоящия член, мътеницата и мътеницата на прах се считат за обезмаслено мляко и обезмаслено мляко на прах.
2. Размерът на помощта се определя от Комисията, като се вземат предвид следните фактори:
а)
референтната цена за обезмаслено мляко на прах, определена в член 8, параграф 1, буква д), ii);
б)
развитието на предлагането на обезмаслено мляко и обезмаслено мляко на прах и промените в тяхното използване като фураж;
в)
тенденциите в цените на телетата;
г)
тенденциите в пазарните цени на конкурентните протеини, сравнени с цените на обезмасленото мляко на прах.
Член 100
Помощ за обезмаслено мляко, преработено в казеин и казеинати
1. Отпуска се помощ за обезмаслено мляко, произведено в Общността и преработено в казеин и казеинати, в съответствие с условия и продуктови стандарти за това мляко и за произведените от него казеин и казеинати, които следва да бъдат определени от Комисията.
2. Помощта се определя от Комисията, като се вземат предвид следните фактори:
а)
референтната цена за обезмаслено мляко на прах или пазарната цена за първокачествено обезмаслено мляко на прах, получено посредством метода на впръскването, ако тази цена надхвърля референтната цена;
б)
пазарната цена за казеин и казеинати на пазара на Общността и на световните пазари.
Размерът на помощта може да варира според това, дали обезмасленото мляко се преработва в казеин или казеинати, и според качеството на тези продукти.
Член 101
Помощ за изкупуване на сметана, масло и концентрирано масло по намалени цени
При условия, които следва да бъдат определени от Комисията, в случай на натрупване на излишъци от млечни продукти или възникване на вероятност от такова натрупване, Комисията може да реши да бъде отпусната помощ, която да даде възможност сметаната, маслото и концентрираното масло да се изкупуват по намалени цени:
а)
от институции и организации с нестопанска цел;
б)
от въоръжените сили и други институции с подобен статус в държавите-членки;
в)
от производители на сладкарски продукти и сладолед;
г)
от производители на други хранителни продукти, които следва да бъдат определени от Комисията;
д)
за целите на пряка консумация на концентрирано масло.
Член 102
Помощ за доставка на млечни продукти на учениците
1. При условия, които следва да бъдат определени от Комисията, Общността отпуска помощ за доставка на учениците в учебните заведения на определени преработени млечни продукти, които следва да бъдат определени от Комисията, попадащи под кодове по КН 0401, 0403, 0404 90 и 0406 или код по КН 2202 90.
2. Чрез дерогация от член 180, в допълнение към помощта от Общността, държавите-членки могат да отпускат и национална помощ за доставка на посочените в параграф 1 продукти на учениците в учебните заведения. Държавите-членки могат да финансират националната помощ посредством облагане на сектора на млякото с такса или чрез всякакъв друг вид участие от страна на сектора на млякото.
3. За пълномаслено мляко помощта от Общността е в размер на 18,15 EUR на 100 kg.
За други млечни продукти размерът на помощта се определя от Комисията, като се вземат предвид млечните съставки на въпросните продукти.
4. Помощта, посочена в параграф 1, се отпуска за максимално количество от 0,25 литра млечен еквивалент на ученик на ден.
Раздел IV
Помощ в сектора на маслиновото масло и трапезните маслини
Член 103
Помощ за организации на оператори
1. Общността финансира чрез сумите, удържани от държавите-членки в съответствие с член 110и, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 1782/2003, тригодишни работни програми, които следва да бъдат изготвени от организациите на операторите, посочени в член 125, в една или повече от следните области:
а)
пазарно наблюдение и административно управление в сектора на маслиновото масло и трапезните маслини;
б)
подобряване на въздействието върху околната среда при отглеждане на маслини;
в)
подобряване на производственото качество на маслиновото масло и на трапезните маслини;
г)
системата за проследяване, сертифицирането и запазване на качеството на маслиновото масло и на трапезните маслини, в частност контрол на качеството на маслиновите масла, продавани на крайните потребители, под ръководството на националните администрации;
д)
разпространяване на информация за дейностите, извършвани от организации на операторите с цел подобряване на качеството на маслиновото масло.
2. Максималното финансиране от страна на Общността на посочените в параграф 1 работни програми е равна на частта от сумата, която държавите-членки са удържали. Това финансиране засяга допустимите разходи и е с максимална стойност:
а)
100 % за дейности в области, посочени в параграф 1, букви а) и б);
б)
100 % за инвестиции в дълготрайни активи и 75 % за други дейности в областта, посочена в параграф 1, буква в);
в)
75 % за работните програми, провеждани в минимум три трети страни или непроизвеждащи държави-членки от одобрени организации на оператори от минимум две произвеждащи държави-членки в областите, посочени в параграф 1, букви г) и д), и 50 % за другите дейности в тези области.
Държавите-членки осигуряват допълнително финансиране в размер до 50 % от разходите, които не се покриват от финансирането на Общността.
Комисията установява подробни правила за прилагането на настоящия член, както и в частност процедурите за одобряване на работните програми на държавите-членки и видовете дейности, допустими по тези програми.
3. Без да се засягат всякакви специфични разпоредби, които могат да бъдат приети от Комисията в съответствие с член 194, държавите-членки проверяват дали са спазени условията за отпускане на финансиране от Общността. За тази цел те правят одит на работните програми и план за контрол, включващ вземане на проба, определена въз основа на анализ на риска и обхващаща поне 30 % годишно от организациите на производителите и всички други организации на оператори, получаващи финансиране от Общността по настоящия член.
Раздел V
Фонд „Тютюн“ на Общността
Член 104
Фонд „Тютюн“
1. Създава се фонд „Тютюн“ на Общността (наричана по-долу „Фондът“) за финансиране на мерки в следните области:
а)
подобряване на обществената осведоменост за вредните последствия от всички форми на консумация на тютюн, по-специално чрез информиране и образование, подпомагане на събирането на данни за установяване на схемите на консумация на тютюн и за провеждане на епидемиологични проучвания на никотиновата зависимост в Общността, както и на проучване върху предотвратяване на никотиновата зависимост;
б)
специфични мерки с цел да се помогне на тютюнопроизводителите да преминат към други култури или други икономически дейности, създаващи трудова заетост, и проучване на възможностите това да бъде направено от тютюнопроизводителите.
2. Фондът се финансира:
а)
за реколта 2002 г. чрез удържане на 2 %, а за реколти 2003 г., 2004 г. и 2005 г. - на 3 % от премията, предвидена в дял I от Регламент (ЕИО) № 2075/92, приложим за реколтите до 2005 г. включително за финансиране на всякакъв вид мерки, предвидени в параграф 1;
б)
за календарните 2006 и 2007 година, в съответствие с член 110м от Регламент (ЕО) № 1782/2003.
3. Комисията приема подробни правила за прилагането на настоящия член.
Раздел VI
Специални разпоредби за сектора на пчеларството
Член 105
Обхват
1. С цел подобряване на общите условия за производство и предлагане на пазара на пчелни продукти, всяка държава-членка може да изготви национална програма за период от три години, наричана по-нататък „програма по пчеларство“.
2. Чрез дерогация от член 180 членове 87, 88 и 89 от Договора не се прилагат:
а)
за финансовото участие на държавите-членки в мерките, които подлежат на подкрепа от Общността в съответствие с настоящия раздел;
б)
за специфични национални помощи за защита на пчелните стопанства, които са повлияни неблагоприятно от структурни или природни условия, или в рамките на програми за икономическо развитие, с изключение на тези, предоставяни за производство или търговия.
Помощите, посочени в буква б), следва да бъдат нотифицирани на Комисията от държавите-членки наред с техните програми по пчеларство в съответствие с член 109.
Член 106
Мерки, отговарящи на условията за помощ
Мерките, които могат да бъдат включени в програмата в областта на пчеларството, са следните:
а)
техническа помощ за пчелари и организации на пчелари;
б)
борба срещу вароатозата;
в)
рационализиране на подвижното пчеларство;
г)
мерки за подкрепа на лаборатории, извършващи анализ на физикохимичните свойства на пчелния мед;
д)
мерки за подкрепа на подновяването на пчелните кошери в Общността;
е)
сътрудничество със специализирани органи за осъществяването на приложни изследователски програми в областта на пчеларството и пчелните продукти.
От програмите в областта на пчеларството се изключват мерките, финансирани от Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) съгласно Регламент (ЕО) № 1698/2005 на Съвета (62).
Член 107
Проучване на производствената и пазарната структура в сектора на пчеларството
За да отговорят на условията за частично финансиране, предвидено в член 108, параграф 1, държавите-членки извършват проучване на производствената и пазарната структура в сектора на пчеларството на тяхна територия.
Член 108
Финансиране
1. Общността осигурява частично финансиране за програмите по пчеларство в размер на 50 % от разходите, които се поемат от държавите-членки.
2. Държавите-членки извършват разходите във връзка с мерките, предприети в рамките на програмите по пчеларство, най-късно до 15 октомври всяка година.
Член 109
Консултации
Програмата по пчеларство се съставя в тясно сътрудничество с представителните организации и пчеларските кооперативи. Тя се внася в Комисията за одобрение.
Член 110
Правила за прилагане
Комисията установява подробни правила за прилагането на настоящия раздел.
Раздел VII
Помощ в сектора на бубарството
Член 111
Помощ, отпускани на бубари
1. Въвежда се помощ за копринените буби, попадащи под код по КН ex 0106 90 00, както и за яйцата от копринени буби под код по КН ex 0511 99 85, отглеждани в Общността.
2. Помощта се отпуска на бубарите за всяка използвана кутия яйца от копринени буби, при условие че кутиите съдържат минимално количество яйца, което подлежи на уточняване, и при условие, че бубите са били отгледани успешно.
3. Помощта за използвана кутия яйца от копринени буби се определя на 133,26 EUR.
Член 112
Правила за прилагане
Комисията приема подробни правила за прилагането на настоящия раздел, които се отнасят по-специално за минималното количество яйца, посочено в член 110, параграф 2.
ДЯЛ II
ПРАВИЛА ЗА ПРЕДЛАГАНЕ НА ПАЗАРА И ПРОИЗВОДСТВО
ГЛАВА I
Пазарни стандарти и условия за производството
Раздел I
Пазарни стандарти
Член 113
Пазарни стандарти
1. Комисията може да постанови пазарни стандарти за един или повече от продуктите от следните сектори:
а)
маслиново масло и трапезни маслини, по отношение на продуктите, посочени в приложение I, част VII, буква а);
б)
банани;
в)
живи растения;
2. Посочените в параграф 1 стандарти:
а)
се установяват, като се вземат предвид по-конкретно:
i)
спецификата на съответните продукти;
ii)
необходимостта да се осигурят условия за плавно пласиране на тези продукти на пазара;
iii)
интереса на потребителите да получат надеждна и прозрачна информация за продуктите;
iv)
по отношение на маслиновите масла, посочени в приложение I, част VII, буква а), промените в методите, използвани за определяне на техните физически, химически и органолептични характеристики;
б)
могат по-специално да се отнасят до качеството, класирането, теглото, оразмеряването, пакетирането, опаковането, съхранението, транспортирането, представянето, произхода и етикетирането.
3. Освен ако Комисията не е предвидила друго в съответствие с критериите, посочени в параграф 2, буква а), продуктите, за които са установени пазарни стандарти, могат да се предлагат на пазара в Общността само в съответствие с тези стандарти.
Без да се засягат каквито и да е специфични разпоредби, които Комисията може да е приела в съответствие с член 194, държавите-членки проверяват дали продуктите отговарят на тези стандарти и при необходимост налагат санкции.
Член 114
Пазарни стандарти за млякото и млечните продукти
1. Хранителни продукти, предназначени за консумация от човека, могат да се предлагат на пазара като мляко и млечни продукти, само ако отговарят на определенията и наименованията, установени в приложение XII.
2. Без да се засягат изключенията, предвидени в законодателството на Общността, и мерките за защита на общественото здраве, млякото под код по КН 0401, предназначено за консумация от човека, може да бъде предлагано на пазара на територията на Общността само в съответствие с приложение XIII и в частност съгласно определенията в точка I от него.
Член 115
Пазарни стандарти за мазнините
Без да се засягат член 114, параграф 1 или които и да е разпоредби, приети във ветеринарния сектор и сектора на храните, за да гарантират, че продуктите отговарят на хигиенните и здравни стандарти, както и за защита на здравето на животните и човека, установените в приложение XV стандарти се прилагат за следните продукти, предназначени за консумация от човека, с тегловно съдържание на мазнини най-малко 10 %, но по-малко от 90 %:
а)
млечни мазнини под кодове по КН 0405 и ex 2106;
б)
мазнини под код по КН ex 1517;
в)
мазнини, съставени от растителни и/или животински продукти под кодове по КН ex 1517 и ex 2106.
Съдържанието на мазнини, без солта, следва да е най-малко две трети от сухото вещество.
Тези стандарти обаче се прилагат само за продукти, които остават твърди при температура 20 oC, и са подходящи за мазане.
Член 116
Пазарни стандарти за продуктите от секторите на яйцата и птичето месо
Продуктите от секторите на яйцата и птичето месо се предлагат на пазара съгласно разпоредбите, установени в приложение ХIV.
Член 117
Сертифициране на хмел
1. Продуктите от сектора на хмела, добити или приготвени на територията на Общността, подлежат на процедура по сертифициране.
2. Сертификати могат да се издават само за продукти, които притежават минималните характеристики за качество, съответстващо на конкретната фаза на предлагане на пазара. Когато се касае за хмел на прах, хмел на прах с повишено съдържание на лупулин, екстракти от хмел и смесени продукти от хмел, сертификатът може да бъде издаден, само ако алфа-киселинното съдържание на тези продукти не е по-ниско от това на хмела, от който са получени.
3. В сертификата се посочва най-малко следната информация:
а)
мястото (местата) на производство на хмела;
б)
годината(ите), в която(ито) е прибрана реколтата;
в)
сорта или сортовете.
4. Продукти от сектора на хмела могат да се предлагат на пазара или изнасят, само ако е издаден сертификат, както е посочено в параграфи 1, 2 и 3.
За внесени продукти от сектора на хмела удостоверението, предвидено в член 158, параграф 2, се счита за еквивалентно на сертификат.
5. Мерки за дерогация от параграф 4 могат да бъдат приети от Комисията:
а)
за да удовлетворят търговските изисквания на определени трети страни; или
б)
за продукти със специално предназначение.
Мерките, посочени в първата алинея:
а)
не засягат нормалното предлагане на пазара на продукти, за които е издаден сертификат;
б)
се придружават от гаранции, предназначени да предотвратятт евентуалното объркване на тези продукти.
Член 118
Пазарни стандарти за маслинови масла и за маслинови масла от маслиново кюспе
1. Използването на установените в приложение XVI описания и определения за маслиновите масла и за маслиновите масла от маслиново кюспе е задължително по отношение на предлагането на пазара на въпросните продукти в рамките на Общността и, доколкото те съответстват на задължителните международни правила, в търговията с трети страни.
2. При търговия на дребно на пазара могат да бъдат предлагани само маслата, посочени в приложение XVI, параграф 1, букви а) и б) и параграфи 3 и 6.
Раздел II
Условия за производство
Член 119
Използване на казеин и казеинати при производството на сирене
За използването на казеин и казеинати при производството на сирене е необходимо предварително разрешение, което се предоставя, само ако това използване е необходимо условие за производството на продуктите.
Член 120
Метод на производство на етилов алкохол от земеделски произход
Методът на производство и характеристиките на етиловия алкохол от земеделски произход, получен от специфичен земеделски продукт, изброен в приложение I към Договора, може да бъде определен от Комисията.
Раздел III
Процедурни правила
Член 121
Приемане на стандарти, правила за прилагане и дерогации
Комисията определя подробните правила за прилагането на настоящата глава, които в частност могат да се отнасят до:
а)
пазарните стандарти, посочени в член 113, включително правилата за дерогации от стандартите, за представяне на подробни данни, изисквани от стандартите, и за прилагане на стандартите по отношение на продукти, внасяни в Общността и продукти, изнасяни от Общността;
б)
по отношение на определенията и наименованията, които могат да бъдат използвани при предлагане на пазара на мляко и млечни продукти в съответствие с член 114, параграф 1:
i)
съставяне и при необходимост допълване на списъка на продуктите, посочени в приложение XII, точка III, параграф 1, алинея втора, въз основа на списъците, изпратени на Комисията от държавите-членки;
ii)
допълване при необходимост на списъка на наименованията в приложение XII, точка II, параграф 2, алинея втора, буква а);
в)
по отношение на стандартите за мазнини за мазане, посочени в член 115:
i)
списък на продуктите, посочени в от приложение XV, точка I, параграф 2, буква а) от алинея трета въз основа на списъците, изпратени на Комисията от държавите-членки;
ii)
методите на анализ, необходими за проверка на състава и производствените характеристики на продуктите, посочени в член 115;
iii)
подробни правила за вземането на проби;
iv)
подробни правила за получаване на статистическа информация за пазарите на продуктите, посочени в член 115;
г)
по отношение на разпоредбите относно предлагането на пазара на яйца, установени в приложение ХIV, част А:
i)
определения;
ii)
честотата на събиране, доставката, консервирането и обработката на яйцата;
iii)
критериите за качество, по-специално външния вид на черупката, консистенцията на белтъка и на жълтъка и височината на въздушното пространство;
iv)
класирането по тегло, включително изключения;
v)
маркировката на яйцата и означенията на опаковките, включително изключения, както и правилата, които да се прилагат по отношение на пакетиращите центрове;
vi)
търговията с трети страни;
vii)
методите на отглеждане;
д)
по отношение на разпоредбите относно предлагането на пазара на птиче месо, установени в приложение ХIV, част Б:
i)
определения;
ii)
списък на трупове от домашни птици, части от трупове от домашни птици и вътрешности, включително foie gras, за които се прилага част Б от приложение ХIV;
iii)
критериите за класификация по смисъла на приложение XIV, част Б, точка III, параграф 1;
iv)
правилата относно допълнителни означения, които да фигурират в придружителни търговски документи, етикетирането, представянето и рекламата на птичето месо, предназначено за крайния потребител, както и търговското наименование, под което да се продава продуктът по смисъла на член 3, параграф 1, точка 1 от Директива 2000/13/ЕО;
v)
незадължителни означения относно използвания метод на охлаждане и вида на отглеждане;
vi)
дерогации, които могат да се прилагат в случай на доставка на транжорни или преработващи предприятия;
vii)
правила относно процентите на абсорбция на вода при подготовката на прясно, замразено и бързо замразено трупно месо и части на трупа, както и означенията, които да се нанасят в това отношение;
е)
по отношение на разпоредбите относно стандартите за производство и предлагане на пазара на яйца за люпене и пилета от домашни птици, отглеждани в птицеферми, установени в приложение XIV, част В:
i)
определения;
ii)
регистрацията на предприятия за производство или търговия с яйца за люпене или пилета от домашни птици, отглеждани в птицеферми;
iii)
означения, които се нанасят върху яйцата за люпене, включително яйцата, които се внасят от или се изнасят за трети страни, както и върху опаковките, а също и правилата, които следва да се прилагат по отношение на пилета с произход от трети страни;
iv)
регистри, които следва да се водят от люпилните;
v)
предназначението на извадените от инкубатора яйца, с изключение на консумация от човека;
vi)
информацията, предоставяна от люпилни и други предприятия, на компетентните органи на държавите-членки;
vii)
придружителни документи;
ж)
минималните характеристики за качеството на продуктите от сектора на хмела, посочени в член 117;
з)
методите на анализ, които следва да бъдат използвани при необходимост;
и)
по отношение на използването на казеин и казеинати, посочени в член 119:
i)
условията, съгласно които държавите-членки дават разрешенията, както и максималните проценти, които следва да бъдат включени, въз основа на обективни критерии, при отчитане на технологичните нужди;
ii)
задълженията, които следва да бъдат изпълнявани от предприятията, получили разрешение по подточка i).
ГЛАВА II
Организации на производители, междубраншови организации, организации на оператори
Раздел I
Общи принципи
Член 122
Организации на производители
Държавите-членки признават организации на производители, които:
а)
се състоят от производители от един от следните сектори:
i)
сектор на хмела,
ii)
сектор на маслиновото масло и трапезните маслини,
iii)
сектор на бубарството;
б)
са учредени по инициатива на производителите;
в)
имат конкретна цел, която по-специално може да се отнася до:
i)
концентриране на предлагането, както и предлагане на на пазара на продуктите на членовете й;
ii)
съвместно приспособяване на производството към изискванията на пазара и подобряване на продукта;
iii)
насърчаване на рационализацията и механизацията на производството.
Член 123
Междубраншови организации
Държавите-членки признават междубраншови организации, които:
а)
се състоят от представители на икономическите дейности, свързани с производството, търговията и/или преработката на продукти в следните сектори:
i)
сектор на маслиновото масло и трапезните маслини;
ii)
сектор на тютюна;
б)
са учредени по инициатива на всички или някои от организациите или асоциациите, от които се състоят;
в)
имат специфична цел, която по-специално може да се отнася до:
i)
концентриране и координиране на предлагането, както и предлагане на пазара на продуктите на членовете;
ii)
съвместно приспособяване на производството и преработвателната дейност към изискванията на пазара и подобряване на продукта;
iii)
насърчаване на рационализацията и подобряване на производството и преработвателната дейност;
iv)
проучване на устойчивите производствени методи и развитието на пазарите.
Когато междубраншовите организации извършват своята дейност на териториите на няколко държави-членки, признаването се извършва от Комисията без съдействието на Комитета, посочен в член 195, параграф 1.
Член 124
Общи разпоредби относно организациите на производители и междубраншовите организации
1. Член 122 и член 123, параграф 1 се прилагат, без да се засяга признаването, направено от държавите-членки въз основа на националното законодателство и в съответствие с правото на Общността, съответно на организации на производители или междубраншови организации в секторите, посочени в член 1, с изключение на секторите, упоменати в член 122 и член 123, параграф 1.
2. Организации на производители, признати или одобрени в съответствие с регламенти (ЕО) № 865/2004, (EО) № 1952/2005 и (EО) № 1544/2006, се считат за признати организации на производители по член 122 от настоящия регламент.
Междубраншови организации, признати или одобрени в съответствие с регламенти (ЕИО) 2077/92 и (ЕО) № 865/2004, се считат за признати междубраншови организации по член 123 от настоящия регламент.
Член 125
Организации на оператори
За целите на настоящия регламент, организациите на оператори се състоят от признати организации на производители, признати междубраншови организации или признати организации на други оператори в сектора на маслиновото масло и трапезните маслини, или техни асоциации.
Раздел II
Правила за междубраншови организации в сектора на тютюна
Член 126
Плащане на членски внос от нечленуващи в организацията
1. Когато една или повече от дейностите, посочени в параграф 2, се извършват от призната междубраншова организация в сектора на тютюна и е от общ икономически интерес за тези лица, чиито дейности са свързани с един или повече от въпросните продукти, държавата-членка, която е извършила признаването, или Комисията, без съдействието на Комитета, посочен в член 195, параграф 1, когато признаването е дадено от Комисията, може да реши физическите лица или групите, които не са членове на организацията, но имат изгода от тези дейности, да плащат на организацията целия или част от членския внос, плащан от нейните членове, доколкото този членски внос е предназначен за покриване на разходи, различни от административните разходи от всякакъв вид, директно понесени в резултат от извършването на въпросните дейности.
2. Дейностите, посочени в параграф 1, са свързани с една или повече от следните цели:
а)
изследвания за добавяне на стойност към продуктите, по-специално чрез нови приложения, които не представляват заплаха за общественото здраве;
б)
проучвания за подобряване на качеството на тютюна на листа или балирания тютюн;
в)
изследвания върху методите на отглеждане, които позволяват намалена употреба на продукти за растителна защита и гарантиращи опазване на почвата и околната среда.
3. Съответната държава-членка нотифицира Комисията за решенията, които има намерение да вземе съгласно параграф 1. Тези решения не могат да се прилагат преди изтичането на тримесечен период, започващ от датата на нотифициране на Комисията. В рамките на три месечен срок Комисията може да призове към отхвърляне на цялото проекторешение или на част от него, ако изложеният общ икономически интерес не изглежда достатъчно добре обоснован.
4. Когато дейностите на призната от Комисията междубраншова организация съгласно настоящата глава са от общ икономически интерес, Комисията нотифицира проекторешението си на заинтересованите държави-членки, които след това разполагат с два месеца, за да направят своите коментари.
Раздел III
Процедурни правила
Член 127
Правила за прилагане
Комисията приема подробните правила за прилагане на настоящата глава, по-специално условията и процедурите за признаване на организации на производители, междубраншови организации и организации на оператори в отделните сектори, включително:
а)
специфичните цели на тези организации;
б)
уставите на тези организации;
в)
дейностите на тези организации;
г)
дерогации от изискванията, определени в членове 122, 123 и 125;
д)
в съответния случай, всякакви последици, произтичащи от признаването за междубраншова организация.
ЧАСТ III
ТЪРГОВИЯ С ТРЕТИ СТРАНИ
ГЛАВА I
Общи разпоредби
Член 128
Общи принципи
Освен ако не е предвидено друго в настоящия регламент или в разпоредбите, приети съгласно него, в търговията с трети страни се забранява следното:
а)
налагането на каквато и да е такса, имаща равностоен ефект на мито;
б)
прилагането на каквито и да било количествени ограничения или мерки, които имат равностоен ефект.
Член 129
Комбинирана номенклатура
Общите правила за тълкуване на Комбинираната номенклатура, предвидена в Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа (63) (по-нататък наричана „Комбинираната номенклатура“) и специалните правила за нейното прилагане се прилагат спрямо тарифната класификация на продуктите, обхванати от настоящия регламент. Тарифната номенклатура, която произтича от прилагането на настоящия регламент, включително, в съответните случаи, определенията от приложение III, се включва в Общата митническа тарифа.
ГЛАВА II
Внос
Раздел I
Лицензии за внос
Член 130
Лицензии за внос
1. Без да се засягат случаите, в които се изискват лицензии за внос в съответствие с настоящия регламент, Комисията може да направи възможен вноса в Общността на един или повече продукти от следните сектор и само срещу представяне на лицензия за внос:
а)
зърнени култури,
б)
ориз,
в)
захар,
г)
семена,
д)
маслиново масло и трапезни маслини, по отношение на продуктите попадащи под кодове по КН 1509, 1510 00, 0709 90 39, 0711 20 90, 2306 90 19, 1522 00 31 и 1522 00 39,
е)
лен и коноп, доколкото това се отнася за конопа,
ж)
банани,
з)
живи растения,
и)
говеждо и телешко месо,
й)
мляко и млечни продукти,
к)
свинско месо,
л)
овче и козе месо,
м)
яйца,
н)
птиче месо,
о)
етилов алкохол от земеделски произход.
2. Когато се прилага параграф 1, Комисията отчита нуждата от лицензия за внос за управлението на съответните пазари и по-специално за контролиране на вноса на въпросните продукти.
Член 131
Издаване на лицензии
Лицензиите за внос се издават от държавите-членки на всеки заявител, независимо от мястото му на установяване в Общността, освен ако не е предвидено друго в регламент на Съвета или в друг акт на Съвета, и без да се засягат мерките, взети за прилагането на настоящата глава.
Член 132
Валидност
Лицензиите за внос са валидни в цялата Общност.
Член 133
Гаранция
1. Освен ако Комисията не е предвидила друго, лицензии се издават след представяне на гаранция, че продуктите се внасят по време на срока на валидност на лицензията.
2. С изключение на форсмажорни обстоятелства, гаранцията се задържа изцяло или частично, ако вносът не е извършен или е извършен само частично в рамките на срока на валидност на лицензията.
Член 134
Правила за прилагане
Комисията приема подробните правила за прилагане на настоящия раздел, включително сроковете на валидност на лицензията и размера на гаранцията.
Раздел II
Вносни мита и такси
Член 135
Вносни мита
Освен ако не е предвидено друго в настоящия регламент, за посочените в член 1 продукти се прилагат ставките на вносните мита от Общата митническа тарифа.
Член 136
Изчисляване на вносните мита за зърнени култури
1. Независимо от член 135, вносното мито за продукти под кодове по КН 1001 10 00, 1001 90 91, ex 1001 90 99 (висококачествена обикновена пшеница), 1002 00 00, 1005 10 90, 1005 90 00 и 1007 00 90, с изключение на хибриди за посев, е равно на интервенционната цена, валидна за тези продукти при вноса, увеличена с 55 %, минус вносната цена CIF, приложима за въпросната доставка. Посоченото мито, обаче, не може да надхвърля общоприетия размер на митото, определен въз основа на Комбинираната номенклатура.
2. За целите на изчисляването на вносното мито, посочено в параграф 1, редовно се определят представителни цени CIF за упоменатите в същия параграф продукти.
Член 137
Изчисляване на вносните мита за олющен ориз
1. Независимо от член 135, вносното мито за олющен ориз под код по КН 1006 20 се определя от Комисията без съдействието на Комитета, посочен в член 195, параграф 1, в срок от десет дни след края на съответния референтен период, в съответствие с приложение XVII, параграф 1.
Комисията, без съдействието на Комитета, посочен в член 195, параграф 1, определя ново приложимо мито, ако изчисленията, извършени съгласно посоченото приложение, показват необходимост от промяна на митото. До определянето на ново приложимо мито се прилага определеното преди това мито.
2. За да се изчисли вносът, посочен в параграф 1 от приложение XVII, се вземат предвид количествата, за които в съответния референтен период са издадени лицензии за внос на олющен ориз под код по КН 1006 20, с изключение на лицензиите за внос на ориз от сортовете Basmati, посочен в член 138.
3. Годишното референтно количество е 449 678 тона. Частичното референтно количество за всяка пазарна година отговаря на половината от годишното референтно количество.
Член 138
Изчисляване на вносните мита за олющен ориз от сортовете Basmati
Независимо от член 135, олющеният ориз от сортовете Basmati под кодове по КН 1006 20 17 и 1006 20 98, изброени в приложение XVIII, отговаря на изискванията за вносно мито с нулева ставка при условията, определени от Комисията.
Член 139
Изчисляване на вносните мита за бланширан ориз
1. Независимо от член 135, вносното мито за полубланширан или бланширан ориз под код по КН 1006 30, се определя от Комисията без съдействието на Комитета, посочен в член 195, параграф 1, в срок от десет дни след края на съответния референтен период, в съответствие с приложение XVII, параграф 2.
Комисията, без съдействието на Комитета, посочен в член 195, параграф 1, определя ново приложимо мито, ако изчисленията, извършени съгласно посоченото приложение, показват необходимост от промяна. До определянето на ново приложимо мито се прилага определеното преди това мито.
2. За да се изчисли вносът, посочен в параграф 2 от приложение XVII, се вземат предвид количествата, за които през съответния референтен период са издадени лицензии за внос на полубланширан или бланширан ориз под код по КН 1006 30.
Член 140
Изчисляване на вносните мита за натрошен ориз
Независимо от член 135, вносното мито за натрошен ориз под код по КН 1006 40 00 е 65 EUR на тон.
Член 141
Допълнителни вносни мита
1. Допълнително вносно мито при ставка, определена в членове от 135 до 140, се заплаща при внос на един или повече продукти от секторите на зърнените култури, ориза, захарта, говеждото и телешкото месо, млякото и млечните продукти, свинското месо, овчето месо и козето месо, яйцата, птичето месо и бананите, за да се предотврати или противодейства на отрицателният ефект върху пазара на Общността, който може да възникне при такъв внос, ако:
а)
вносът е извършен на цена под равнището, нотифицирано от Общността пред СТО („прагова цена“); или
б)
обемът на вноса в някоя година превишава определено равнище („прагов обем“).
Праговият обем се основава на възможностите за достъп до пазара, определени при необходимост като внос в процентно изражение спрямо съответното вътрешно потребление през трите предходни години.
2. Допълнително мито не се налага в случаите, когато е малко вероятно вносът да предизвика смущения на пазара на Общността, или когато последиците от него биха били несъразмерно малки в сравнение с желания резултат.
3. За целите на параграф 1, буква а), вносните цени се определят на базата на CIF вносни цени за въпросната пратка.
CIF вносните цени се проверяват спрямо представителните цени за съответния продукт на световния пазар или на пазара на внос на този продукт в Общността.
Член 142
Временно преустановяване прилагането на вносни мита в сектора на захарта
За да обезпечи необходимото предлагане за производството на продуктите, посочени в член 62, параграф 2, Комисията може временно да преустанови изцяло или частично прилагането на вносните мита по отношение на следните продукти:
а)
захар под код по КН 1701;
б)
изоглюкоза под кодове по КН 1702 30 10, 1702 40 10, 1702 60 10 и 1702 90 30.
Член 143
Правила за прилагане
Комисията приема подробните правила за прилагане на настоящия раздел, като определя по-специално:
а)
по отношение на член 136:
i)
минималните изисквания за висококачествена обикновена пшеница;
ii)
ценовите котировки, които трябва да се имат предвид;
iii)
възможността, когато е уместно в конкретни случаи, да се предостави на операторите възможността да се информират за приложимото мито преди пристигането на съответните пратки.
б)
по отношение на член 141, продуктите, за които се прилагат допълнителните вносни мита и другите критерии, необходими за осигуряване прилагането на параграф 1 от посочения член.
Раздел III
Управление на квотите за внос
Член 144
Тарифни квоти
1. Комисията открива и управлява, съгласно приети от нея подробни правила, тарифни квоти за внос на продуктите, посочени в член 1, които произтичат от споразумения, сключени в съответствие с член 300 от Договора, или от друг акт на Съвета.
2. Тарифните квоти се управляват така, че да не се допусне каквато и да е дискриминация между заинтересованите оператори, чрез прилагане на един от следните методи или съчетание от тях, или друг подходящ метод:
а)
метод, основан на хронологичния ред на внасяне на заявленията (принципът „пръв пристигнал, пръв обслужен“);
б)
метод на пропорционално разпределение на заявените количества след внасяне на заявленията (използване на „метода на едновременно разглеждане“);
в)
метод, основан на отчитане на традиционни търговски модели (използване на „метода традиционни/новопристигнали“).
3. Приетият метод на управление отчита в достатъчна степен, когато е приложимо, потребностите от предлагане на пазара на Общността и необходимостта да се запази равновесието на този пазар.
Член 145
Откриване на тарифни квоти
Комисията предвижда годишни тарифни квоти, подходящо разпределени през годината - ако е необходимо, и определя метода на управление, който следва да бъде използван.
Член 146
Специфични правила
1. По отношение на квотата за внос от 54 703 тона замразено говеждо и телешко месо под кодове по КН 0202 20 30, 0202 30 и 0206 29 91, предназначено за преработка, Съветът, в съответствие с процедурата, определена в член 37, параграф 2 от Договора, може да предвиди цялата или част от квотата да обхваща равностойни количества качествено месо, чрез прилагане на коефициент на превръщане 4,375.
2. По отношение на тарифната квота за внос в Испания на 2 000 000 тона царевица и 300 000 тона сорго, и тарифната квота за внос в Португалия на 500 000 тона царевица, посочените в член 148 подробни правила включват също така необходимите разпоредби за осъществяване на вноса по тарифните квоти, както и, когато е приложимо, за публичното складиране на количествата, внесени от разплащателните агенции на съответните държави-членки, и за тяхното пласиране на пазарите на тези държави-членки.
Член 147
Тарифни ставки за банани
Настоящата глава се прилага, без да се засяга Регламент (ЕО) № 1964/2005 на Съвета (64).
Член 148
Правила за прилагане
Комисията приема подробни правила за прилагане на настоящия раздел, по-специално относно:
а)
гаранциите за естеството, източника и произхода на продукта,
б)
признаването на документа, използван за проверка на гаранциите, посочени в буква а),
в)
условията, при които се издават лицензиите за внос, и техния срок на валидност.
Раздел IV
Специални разпоредби за определени продукти
Подраздел I
Специални разпоредби за внос по отношение на секторите на зърнените култури и ориза
Член 149
Внос на смеси от различни зърнени култури
Определя се следното вносно мито, приложимо за смеси, съставени от зърнени култури, попадащи в обхвата на букви а) и б) от част I от приложение I:
а)
в случаите, когато сместа е съставена от два вида зърнени култури, вносното мито е това, което се прилага:
i)
за съставката от зърнени култури, която преобладава в тегловно отношение, когато тази съставка представлява най-малко 90 % от теглото на сместа,
ii)
за съставката от зърнени култури, подлежаща на облагане с по-високо мито за внос, когато нито една от двете съставки на сместа от зърнени култури не представлява най-малко 90 % от теглото на сместа;
б)
в случаите, когато една смес е съставена от повече от два вида зърнени култури, и когато всеки един от няколко вида зърнени култури от състава на сместа представлява повече от 10 % от теглото на сместа, вносното мито за такава смес е най-високото от вносните мита, които се прилагат за тези видове зърнени култури, дори когато размерът на вносното мито е еднакъв за два или повече от тези видове зърнени култури.
Когато само един вид зърнени култури съставлява повече от 10 % от теглото на сместа, вносното мито, което следва да се прилага, е това, което се прилага за този вид зърнени култури.
в)
във всички случаи, които не са обхванати от букви а) и б), вносното мито е най-високото от вносните мита, които се прилагат за зърнените култури, образуващи въпросната смес, дори когато размерът на вносното мито е еднакъв за два или повече от тези видове зърнени култури.
Член 150
Внос на смеси от зърнени култури и ориз
Вносното мито, което се прилага за смеси, съставени от един или повече видове зърнени култури, попадащи в обхвата на букви а) и б) от част I от приложение I, от една страна, и от един или повече от продуктите, попадащи в обхвата на букви а) и б) от част II от приложение I, от друга страна, е това, което се прилага за съставката от зърнени култури или за продукта, подлежащ на облагане с най-високо вносно мито.
Член 151
Внос на оризови смеси
Вносното мито, което се прилага за смеси, съставени от ориз, който може да бъде класифициран в няколко различни групи или етапи на преработка, или от ориз, който може да бъде класифициран в една или повече различни групи на преработка или един или повече различни етапи на преработка, от една страна, и натрошен ориз, от друга страна, е това, което се прилага:
а)
за съставката, която преобладава в тегловно отношение, когато тази съставка представлява най-малко 90 % от теглото на сместа,
б)
за съставката, подлежаща на облагане с най-високото вносно мито, когато нито една от съставките на сместа не представлява най-малко 90 % от теглото на сместа.
Член 152
Приложимост на тарифната класификация
Когато не може да бъде приложен методът за определяне на размера на вносното мито, посочен в членове от 149 до 151, митото, което следва да се приложи за смесите, посочени в тези членове, е това, което се определя от тарифната класификация на тези смеси.
Подраздел II
Преференциални схеми за внос на захар
Член 153
Традиционни нужди от снабдяване за целите на рафинирането
1. Независимо от член 52, параграф 1, традиционните нужди от снабдяване със захар за целите на рафинирането за Общността е определена в размер на 2 424 735 тона за пазарна година, изразени в бяла захар.
През пазарната година 2008/2009 традиционните нужди от снабдяване със захар се разпределя, както следва:
а)
198 748 тона за България,
б)
296 627 тона за Франция,
в)
100 000 тона за Италия,
г)
291 633 тона за Португалия,
д)
329 636 тона за Румъния,
е)
19 585 тона за Словения,
ж)
59 925 тона за Финландия,
з)
1 128 581 тона за Обединеното кралство.
2. Традиционните нужди от снабдяване, посочена в параграф 1, алинея първа, се увеличава с 65 000 тона. Това количество се отнася за сурова тръстикова захар и се запазва за пазарната година 2008/2009 за единственото работещо предприятие за преработка на захарно цвекло през 2005 г. в Португалия. Това преработвателно предприятие се счита за рафинерия на пълен работен ден.
3. Лицензиите за внос на захар за рафиниране се издават само на рафинерии на пълен работен ден, при условие че въпросните количества не превишават количествата, които могат да бъдат внесени в рамките на традиционните нужди от снабдяване, посочени в параграф 1. Лицензиите могат да бъдат прехвърляни само между рафинерии на пълен работен ден и срокът им на валидност изтича в края на пазарната година, за която са издадени.
Настоящият параграф се прилага за пазарната година 2008/2009, както и за първите три месеца от всяка от следващите пазарни години.
4. Прилагането на вносни мита върху тръстикова захар за рафиниране под код по КН 1701 11 10, с произход от държавите, посочени в приложение XIX, се преустановява временно по отношение на допълнителното количество, необходимо за постигане на съответстващо предлагане на рафинериите на пълен работен ден за пазарната година 2008/2009.
Допълнителното количество се определя от Комисията въз основа на равновесието между посочените в параграф 1 традиционни нужди от снабдяване и предвижданото предлагане на захар за рафиниране за въпросната пазарна година. Това равновесие може да бъде преразгледано от Комисията през пазарната година и може да бъде основано на изчисленията за историческо изравнено мито за сурова захар, предназначена за консумация.
Член 154
Гарантирана цена
1. Гарантираните цени, определени за захар от АКТБ/индийска захар, се прилагат за вноса на сурова и бяла захар със стандартно качество от:
а)
най-слабо развитите държави по силата на споразуменията, посочени в членове 12 и 13 от Регламент (ЕО) № 980/2005 на Съвета (65);
б)
държавите, изброени в приложение XIX, за допълнителното количество, посочено в член 153, параграф 4.
2. Заявленията за издаване на лицензии за внос на захар, ползваща се от гарантирана цена, следва да бъдат придружавани от лицензии за износ, издадени от органите на страната-износител, удостоверяващи съответствието на захарта с правилата, предвидени във въпросните споразумения.
Член 155
Задължения, произтичащи от Протокола за захарта
Комисията може да приеме мерки, чрез които да се осигури внос на захар от АКТБ/индийска захар в Общността при условията, изложени в протокол 3 към приложение V към Споразумението за партньорство АКТБ-ЕО и Споразумението относно тръстиковата захар между Европейската общност и Република Индия. Тези мерки могат, ако е необходимо, да бъдат в дерогация от разпоредбите на член 153 от настоящия регламент.
Член 156
Правила за прилагане
Подробните правила за прилагането на настоящия подраздел се приемат от Комисията, по-специално, за спазване на международните споразумения. Те могат да включват изменения на приложение XIX.
Подраздел III
Специални разпоредби за внос на коноп
Член 157
Внос на коноп
1. Следните продукти могат да бъдат внасяни в Общността, само ако са спазени следните условия:
а)
необработеният коноп под код по КН 5302 10 00 отговаря на изискванията, установени в член 52 от Регламент (ЕО) № 1782/2003;
б)
сортовите семена от коноп, предназначени за посев, под код по КН ex 1207 99 15, придружени от доказателства, че съдържанието на тетрахидроканабинол в тях не превишава определеното в съответствие с член 52 от Регламент (ЕО) № 1782/2003;
в)
конопено семе, различно от семена за посев, под код по КН 1207 99 91, e внасяно единствено от вносители, лицензирани от държавата-членка, за да се гарантира, че това семе не е предназначено за посев.
2. Без да се засягат специфичните разпоредби, които могат да бъдат приети от Комисията в съответствие с член 194, вносът в Общността на продуктите, посочени в параграф 1, букви а) и б) от настоящия член, подлежи на проверки, за да се установи дали са спазени условията, предвидени в параграф 1 от настоящия член.
3. Настоящият член се прилага, без да се засягат по-ограничителните разпоредби, приети от държавите-членки в съответствие с Договора и задълженията, произтичащи от Споразумението по селското стопанство на СТО.
Подраздел IV
Специални разпоредби за внос на хмел
Член 158
Внос на хмел
1. Внос на продукти от сектора на хмела от трети страни може да се извършва, единствено ако стандартите им за качество са най-малко равностойни на тези, приети за същите продукти, отглеждани в Общността или произвеждани от такива продукти.
2. Приема се, че продуктите отговарят на стандарта, посочен в параграф 1, ако са придружени от удостоверение, издадено от органите в страната на произход и признато за равностойно на сертификата, посочен в член 117.
По отношение на хмела на прах, хмела на прах с повишено съдържание на лупулин, екстрактите от хмел и смесените продукти от хмел, удостоверението може да бъде признато за равностойно на сертификата само ако алфа-киселинното съдържание на тези продукти не е по-ниско от това на хмела, от който са получени.
Равностойността на тези удостоверения се потвърждава в съответствие с подробните правила, приети от Комисията.
Раздел V
Предпазни мерки и активно усъвършенстване
Член 159
Предпазни мерки
1. Предпазни мерки срещу внос в Общността се предприемат от Комисията при условията на параграф 3 от настоящия член, в съответствие с регламенти (ЕО) № 519/94 (66) и (ЕО) № 3285/94 (67) на Съвета.
2. Освен ако не е предвидено друго съгласно друг акт на Съвета, предпазните мерки срещу внос в Общността, предвидени в международни споразумения, сключени в съответствие с член 300 от Договора, се предприемат от Комисията в съответствие с параграф 3 от настоящия член.
3. Мерките, посочени в параграфи 1 и 2, могат да се предприемат от Комисията без съдействието на Комитета, посочен в член 195, параграф 1, по искане на държава-членка или по нейна инициатива. Ако Комисията получи искане от държава-членка, тя взема решение по него в срок от пет работни дни след получаването на искането.
Държавите-членки се нотифицират относно тези мерки, които стават приложими незабавно.
Решенията, взети от Комисията съгласно параграфи 1 и 2, могат да бъдат отнесени до Съвета от всяка държава-членка в срок от пет работни дни от датата, на която те са били нотифицирани. Съветът се събира незабавно. Той може с квалифицирано мнозинство да измени или отмени въпроснoто решение в срок от един месец след датата, на която то е било отнесено до Съвета.
4. Когато Комисията прецени, че предпазните мерки, предприети в съответствие с параграфи 1 и 2, трябва да бъдат отменени или изменени, тя процедира, както следва:
а)
ако мярката е била постановена от Съвета, Комисията предлага на Съвета тя да бъде отменена или изменена. Съветът взема решение с квалифицирано мнозинство;
б)
във всички останали случаи предпазните мерки на Общността се отменят или изменят от Комисията без съдействието на Комитета, посочен в член 195, параграф 1.
Член 160
Временно преустановяване на режим активно усъвършенстване
1. Когато на пазара на Общността възникнат или е възможно да възникнат смущения, произтичащи от режим активно усъвършенстване, Комисията може по искане на държава-членка или по своя инициатива изцяло или частично временно да преустанови използването на режим активно усъвършенстване за продуктите от секторите на зърнените култури, ориза, захарта, маслиновото масло и трапезните маслини, говеждото и телешкото месо, млякото и млечните продукти, свинското месо, овчето и козето месо, яйцата, птичето месо и етиловия алкохол от земеделски произход. Ако Комисията получи искане от държава-членка, тя взема решение по него в срок от пет работни дни след получаването на искането.
Държавите-членки се нотифицират относно тези мерки, които стават приложими незабавно.
Мерките, решени от Комисията в съответствие с първата алинея, могат да бъдат отнесени до Съвета от всяка държава-членка в срок от пет работни дни след датата на нотифицирането. Съветът се събира незабавно. Той може с квалифицирано мнозинство да измени или отмени въпросните мерки в срок от един месец след датата, на която те са били отнесени до Съвета.
2. В степента, необходима за правилното функциониране на ООП, използването на режим активно усъвършенстване по отношение на продуктите, посочени в параграф 1, може да бъде изцяло или частично забранено от Съвета в съответствие с процедурата, предвидена в член 37, параграф 2 от Договора.
ГЛАВА III
Износ
Раздел I
Лицензии за износ
Член 161
Лицензии за износ
1. Без да се засягат случаите, в които се изискват лицензии за износ в съответствие с настоящия регламент, Комисията може да подчини износа от Общността на един или повече продукти от следните сектори на представянето на лицензия за износ:
а)
зърнени култури,
б)
ориз,
в)
захар,
г)
маслиново масло и трапезни маслини, по отношение на маслиновото масло, посочено в приложение I, част VII, буква а),
д)
говеждо и телешко месо,
е)
мляко и млечни продукти,
ж)
свинско месо,
з)
овче и козе месо,
и)
яйца,
й)
птиче месо,
к)
земеделски етилов алкохол.
При прилагане на първата алинея Комисията отчита необходимостта от лицензии за износ за управлението на съответните пазари и по-специално за наблюдение на износа на въпросните продукти.
2. Членове от 131 до 133 се прилагат mutatis mutandis.
3. Комисията приема подробни правила за прилагане на параграфи 1 и 2, включително сроковете на валидност на лицензиите и размера на гаранцията.
Раздел II
Възстановявания при износ
Член 162
Обхват на възстановяванията при износ
1. В степента, необходима, за да се даде възможност за износ на базата на котировки или цени за тези продукти на световния пазар и в рамките на ограниченията, произтичащи от споразумения, сключени в съответствие с член 300 от Договора, разликата между тези котировки или цени и цените в Общността може да бъде покрита с възстановявания при износ за:
а)
продуктите от следните сектори, предназначени за износ без по-нататъшна преработка:
i)
зърнени култури,
ii)
ориз,
iii)
захар, по отношение на продуктите, изброени в приложение I, част III, букви б), в), г) и ж),
iv)
говеждо и телешко месо,
v)
мляко и млечни продукти,
vi)
свинско месо,
vii)
яйца,
viii)
птиче месо;
б)
продуктите, изброени в буква а), i), ii), iii), v) и vii), предназначени за износ под формата на стоки, изброени в приложения XX и ХXI.
За мляко и млечни продукти, изнасяни под формата на продукти, изброени в приложение XX, част IV, възстановявания при износ могат да бъдат предоставяни само за продуктите, изброени в приложение I, част XVI, букви от а) до д) и ж).
2. Възстановяванията при износ за продуктите, изнасяни под формата на преработени продукти, изброени в приложения XX и ХXI, не могат да бъдат по-високи от възстановяванията, приложими за същите продукти, изнасяни без по-нататъшна преработка.
3. Доколкото е необходимо да се отчетат характеристиките на производството, специфични за някои спиртни напитки, получени от зърнени култури, критериите за предоставяне на възстановявания при износ, посочени в параграфи 1 и 2, както и процедурата за проверка, могат да бъдат адаптирани от Комисията с цел да съответстват на конкретната ситуация.
Член 163
Разпределение на възстановяванията при износ
Количествата, които могат да бъдат изнесени с възстановяване при износ, се разпределят по метод, който:
а)
е най-подходящ с оглед естеството на продукта и ситуацията на съответния пазар, позволяващ най-ефикасното използване на наличните ресурси, като се вземат предвид ефикасността и структурата на износа от Общността, без да се създава дискриминация между съответните оператори, по-специално между големи и малки оператори;
б)
създава най-малко административни затруднения за операторите, предвид административните изисквания;
в)
изключва всякаква дискриминация между съответните оператори.
Член 164
Определяне на размера на възстановяванията при износ
1. Възстановяванията при износ са еднакви за цялата Общност. Те могат да варират според местоназначението, особено когато това е необходимо поради състоянието на световния пазар, специфичните изисквания на някои пазари или задължения, произтичащи от споразумения, сключени в съответствие с член 300 от Договора.
2. Възстановяванията се определят от Комисията.
Възстановяванията могат да се определят:
а)
на равни интервали;
б)
чрез покана за търг на продукти, по отношение на които тази процедура е била предвидена преди датата на прилагането на настоящия регламент в съответствие с член 204, параграф 2.
С изключение на случаите, когато е определен чрез търг, списъкът на продуктите, за които се предоставя възстановяване при износ, както и размерът на възстановяванията при износ, се определят най-малко веднъж на всеки три месеца. Същевременно, размерът на възстановяването може да остане на същото равнище повече от три месеца и при необходимост да бъде преизчислен от Комисията в междинния период без съдействието на Комитета, посочен в член 195, параграф 1, по искане на държава-членка или по нейна инициатива.
3. При определяне на размера на възстановяванията за определен продукт се взема предвид един или повече от следните аспекти:
а)
съществуващото състояние и бъдещата тенденция по отношение на:
-
цени и наличности на този продукт на пазара на Общността,
-
цени за този продукт на световния пазар.
б)
целите на общата организация на пазара, които са насочени към гарантиране на равновесие и естествено развитие на цените и търговията на този пазар;
в)
необходимостта да бъдат избегнати смущения, които биха могли да предизвикат продължителен дисбаланс между предлагането и търсенето на пазара на Общността;
г)
икономическият аспект на предложения износ;
д)
лимитите, произтичащи от споразумения, сключени в съответствие с член 300 от Договора;
е)
необходимостта да се установи равновесие между използването на основни продукти на Общността при производството на преработени стоки за износ в трети страни и използването на продукти с произход от трети страни, поставени под режим усъвършенстване;
ж)
най-благоприятните разходи за пазарна реализация и транспортни разходи от пазарите на Общността до пристанищата на Общността или други места за износ, заедно с разходите за експедиране до страните по местоназначение;
з)
търсенето на пазара на Общността;
и)
по отношение на секторите на свинското месо, яйцата и птичето месо, разликата между цените в Общността и цените на световния пазар за количеството фуражно зърно, което е необходимо за производството в Общността на продуктите от тези сектори.
4. Комисията може да определи корективна сума, приложима за възстановяванията при износ по отношение на секторите на зърнените култури и ориза. Същевременно, при необходимост Комисията може да изменя корективните суми без съдействието на Комитета, посочен в член 195, параграф 1.
Първата алинея може да се прилага също така за продукти, изнасяни под формата на стоки, изброени в приложение XX.
Член 165
Възстановяване при износ на малц на склад
За първите три месеца на пазарната година, възстановяването, приложимо за износ на малц на склад в края на предишната пазарна година или произведен от ечемик на склад към тази дата, е в размера, който би бил приложим по отношение на въпросната лицензия за износ през последния месец на предходната пазарна година.
Член 166
Коригиране на възстановяванията при износ на зърнени култури
Освен ако не е предвидено друго от Комисията, възстановяването за продукти, изброени в букви а) и б) от част I от приложение I, установено съгласно член 167, параграф 2, се коригира от Комисията съгласно равнището на месечните увеличения, приложими спрямо интервенционната цена и, когато е приложимо, измененията на тази цена.
Първият параграф може да се прилага изцяло или частично за продукти, изброени в приложение I, част I, букви в) и г), както и за продукти, посочени в приложение I, част I и изнасяни под формата на стоки, посочени в приложение XX, част I. В този случай корекцията, посочена в първата алинея, се извършва чрез прилагане към месечното увеличение на коефициент, изразяващ съотношението между количеството на основния продукт и количеството от него, съдържащо се в преработения продукт, изнесен или използван в изнесените стоки.
Член 167
Предоставяне на възстановявания при износ
1. Възстановяванията за продукти, изброени в член 162, параграф 1, буква а), изнасяни като такива без по-нататъшна преработка, се предоставят само след подаване на заявление и представяне на лицензия за износ.
2. Възстановяването, приложимо за продуктите, посочени в параграф 1, е в размера, приложим в деня на подаване на заявлението за лицензия или, според случая, в размера, определен в резултат на съответната тръжна процедура, а при диференцирани възстановявания - в размера, приложим в същия ден:
а)
за местоназначението, посочено в лицензията или
б)
когато е приложимо, за действителното местоназначение, ако то се различава от посоченото в лицензията местоназначение, като в този случай приложимата сума не надвишава сумата, приложима за посоченото в лицензията местоназначение.
Комисията може да предприеме необходимите мерки, за да се предотврати злоупотребата с гъвкавите правила, предвидени в настоящия параграф.
3. Чрез дерогация от параграф 1, Комисията може да реши, че по отношение на яйца за люпене и еднодневни пилета лицензиите за износ могат да се издават ex post.
4. Може да се вземе решение, в съответствие с процедурата, посочена в член 16, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 3448/93 (68) на Съвета, параграфи 1 и 2 да се прилагат за стоките, посочени в член 162, параграф 1, буква б) от настоящия регламент.
5. Комисията може да предостави дерогации от параграфи 1 и 2 по отношение на продукти, за които възстановяванията при износ се изплащат в рамките на операции за предоставяне на хранителни помощи.
6. Възстановяването се изплаща при представяне на доказателства, че:
а)
продуктите са изнесени от Общността;
б)
при диференцирано възстановяване, продуктите са достигнали посоченото в лицензията местоназначение или друго местоназначение, за което е било определено възстановяване, без да се засяга буква б) от параграф 2.
Същевременно, Комисията може да допусне изключения, при условие че се определят условия, които предлагат равностойни гаранции.
7. За един или повече продукти Комисията може да установи допълнителни условия за предоставяне на възстановяване при износ. Те могат да включват условия, според които:
а)
възстановяване се изплаща само за продукти с произход от Общността;
б)
размерът на възстановяванията за вносни продукти се ограничава до размера на митото, събрано при вноса, когато това мито е по-малко от приложимия размер на възстановяванията.
Член 168
Възстановявания при износ на живи животни в сектора на говеждото и телешкото месо
По отношение на продуктите от сектора на говеждото и телешкото месо, предоставянето и изплащането на възстановявания при износ на живи животни се извършва само при спазване на разпоредбите, установени в законодателството на Общността във връзка с благосъстоянието на животните и по-специално защитата на животните по време на транспортиране.
Член 169
Лимити при износ
Спазването на количествените ограничения, произтичащи от споразуменията, сключени в съответствие с член 300 от Договора, се осигурява на базата на лицензии за износ, издадени за референтните периоди, които се прилагат за съответните продукти. По отношение на спазването на задълженията, произтичащи от Споразумението по селското стопанство на СТО, приключването на референтния период не засяга действителността на лицензиите за износ .
Член 170
Правила за прилагане
Комисията приема подробни правила за прилагането на настоящия раздел, по-конкретно:
а)
за преразпределянето на разрешените за износ количества, които не са разпределени или оползотворени;
б)
за уреждането на качеството и други специфични изисквания и условия за продуктите, отговарящи на условията за възстановяване при износ;
в)
за наблюдение на действителното извършване и правилното изпълнение на действията по предоставянето на право за изплащане на възстановявания и всички други суми във връзка със сделки за износ, включително физически проверки и внимателен преглед на документацията.
Комисията извършва всички необходими изменения на приложение ХX за отчитане на критериите, посочени в член 8, параграф 2, алинея първа от Регламент (ЕО) № 3448/93.
Независимо от това, подробните правила за прилагането на член 167 за продуктите, посочени в член 162, параграф 1, буква б), се приемат съгласно процедурата, посочена в член 16, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 3448/93.
Раздел III
Управление на квотите за износ в сектора на млякото и млечните продукти
Член 171
Управление на тарифните квоти, открити от трети страни
1. По отношение на млякото и млечните продукти в случаите, когато споразумение, сключено в съответствие с член 300 от Договора, предвижда пълно или частично управление на тарифна квота, открита от трета страна, Комисията приема метода на управление, който следва да бъде прилаган, както и подробни правила, свързани с този метод.
2. Тарифните квоти, посочени в параграф 1, се управляват по начин, при който се избягва всякаква дискриминация между съответните оператори и се гарантира пълното използване на възможностите, предоставени в рамките на въпросната квота, чрез прилагането на един от следните методи или съчетание от тях, или друг подходящ метод:
а)
метод, основан на хронологичния ред на внасяне на заявленията (принципът „пръв пристигнал, пръв обслужен“);
б)
метод на пропорционално разпределение на заявените количества след внасяне на заявленията (използване на „метода на едновременно разглеждане“);
в)
метод, основан на отчитане на традиционни търговски модели (използване на „метода традиционни/новопристигнали“).
Раздел IV
Специални преференции при внос в трети страни
Член 172
Сертификати за продукти, ползващи се със специални преференции при внос в трета страна
1. При износ на продукти, които могат, съгласно споразуменията, сключени от Общността в съответствие с член 300 от Договора, да се ползват със специални преференции при внос в трета страна, ако са спазени определени условия, компетентните органи на държавите-членки издават, при поискване и след съответните проверки, документ, удостоверяващ, че условията са спазени.
2. Комисията приема подробни правила за прилагането на настоящия член.
Раздел V
Специални разпоредби за живи растения
Член 173
Минимални износни цени
1. За всеки продукт от сектора на живите растения под код по КН 0601 10, всяка година, в подходящ момент преди пазарния сезон, Комисията може да определи по една или повече минимални цени за износ в трети страни.
Изнасянето на тези продукти се разрешава само на цена, която е равна или по-висока от минималната цена, определена за въпросния продукт.
2. Комисията приема подробни правила за прилагането на параграф 1, като взема предвид задълженията, произтичащи от споразуменията, сключени в съответствие с член 300, параграф 2 от Договора.
Раздел VI
Пасивно усъвършенстване
Член 174
Временно прeустановяване на режим пасивно усъвършенстване
1. Когато на пазара на Общността възникнат или е възможно да възникнат смущения, произтичащи от режим пасивно усъвършенстване, Комисията може изцяло или частично да преустанови временно по искане на държава-членка или по своя инициатива използването на режим пасивно усъвършенстване за продуктите от секторите на зърнените култури, ориза, говеждото и телешкото месо, свинското месо, овчето и козето месо и птичето месо. Ако Комисията получи искане от държава-членка, тя взема решение по него в срок от пет работни дни след получаването на искането.
Държавите-членки се нотифицират относно тези мерки, които стават приложими незабавно.
Мерките, решени от Комисията в съответствие с първата алинея, могат да бъдат отнесени до Съвета от всяка държава-членка в срок от пет работни дни след датата на нотифицирането. Съветът се събира незабавно. Той може с квалифицирано мнозинство да измени или отмени въпросните мерки в срок от един месец след датата, на която те са били отнесени до Съвета.
2. В степента, необходима за правилното функциониране на ООП, използването на режим пасивно усъвършенстване по отношение на продуктите, посочени в параграф 1, може да бъде изцяло или частично забранено от Съвета в съответствие с процедурата, предвидена в член 37, параграф 2 от Договора.
ЧАСТ IV
ПРАВИЛА ЗА КОНКУРЕНЦИЯ
ГЛАВА I
Правила, приложими по отношение на предприятия
Член 175
Прилагане на членове 81-86 от Договора
Освен ако не е предвидено друго в настоящия регламент, членове от 81 до 86 от Договора и разпоредбите за тяхното прилагане се прилагат, при условията на член 176 от настоящия регламент, за всички споразумения, решения и практики, посочени в член 81, параграф 1 и член 82 от Договора, които се отнасят до производството или търговията с продуктите, посочени в букви а)-з), буква к) и букви м)-ф) от член 1, параграф 1 и член 1, параграф 3 от настоящия регламент.
Член 176
Изключения
1. Член 81, параграф 1 от Договора не се прилага по отношение на споразуменията, решенията и практиките, посочени в член 175 от настоящия регламент, които представляват неразделна част от национална пазарна организация или са необходими за постигане на целите, уредени в член 33 от Договора.
По-специално, член 81, параграф 1 от Договора не се прилага по отношение на споразумения, решения и практики на земеделските производители, асоциациите на земеделски производители или асоциациите на такива асоциации на отделна държава-членка, които се отнасят за производството или продажбата на земеделски продукти или използването на общи съоръжения за съхранение, обработка или преработка на земеделски продукти, и които не пораждат задължението за налагане на идентични цени, освен ако Комисията установи, че по този начин се изключва конкуренцията или се застрашава постигането на целите в член 33 от Договора.
2. След консултации с държавите-членки и изслушване на заинтересованите предприятия или асоциации на заинтересовани предприятия, както и всяко друго физическо или юридическо лице, чието изслушване прецени за уместно, Комисията има изключителна компетентност, при контрол от страна на Съда, да определи с решение, което се публикува, кои споразумения, решения и практики удовлетворяват условията по параграф 1.
Комисията предприема тези действия за определяне по своя инициатива или по искане на компетентен орган на държава-членка или заинтересовано предприятие, или асоциация на предприятия.
3. При публикуване на решението, посочено в параграф 2, алинея първа, се обявяват имената на страните и основното съдържание на решението. То взема предвид законовия интерес на предприятията при защита на търговската им тайна.
Член 177
Споразумения и съгласувани практики в сектора на тютюна
1. Член 81, параграф 1 от Договора не се прилага по отношение на споразумения и съгласувани практики на признати междубраншови организации в сектора на тютюна, които целят реализилане на целите, посочени в член 123, буква в) от настоящия регламент, при условие че:
а)
Комисията е уведомена за споразуменията и съгласуваните практики;
б)
в рамките на три месеца от получаването на всички изисквани данни Комисията не е установила, че тези споразумения или съгласувани практики са несъвместими с правилата за конкуренция на Общността.
Споразуменията и съгласуваните практики не могат да бъдат прилагани по време на този тримесечен срок.
2. Споразуменията и съгласуваните практики се обявяват за противоречащи на правилата за конкуренция на Общността, когато:
а)
могат да доведат до разделянето на пазарите в някаква форма в рамките на Общността;
б)
могат да въздействат на правилното функциониране на организацията на пазара;
в)
могат да доведат до нарушаване на правилата за конкуренцията, които не са съществени за постигане на целите на общата селскостопанска политика, преследвани с мярката за създаването на междубраншовите организации;
г)
водят до определянето на цени или квоти, без да се засягат мерките, предприети от междубраншовите организации при прилагане на специфичните разпоредби на правилата на Общността;
д)
могат да създадат дискриминация или да премахнат конкуренцията по отношение на значителна част от въпросните продукти.
3. Ако след изтичане на тримесечния срок, посочен в буква б) от параграф 1, Комисията установи, че условията за прилагане на настоящата глава не са спазени, тя взема решение без съдействието на Комитета, посочен в член 195, параграф 1, в което декларира, че член 81, параграф 1 от Договора се прилага по отношение на въпросното споразумение или съгласувана практика.
Това решение не се прилага по-рано от датата на нотифициране на съответната междубраншова организация, освен ако тази междубраншова организация е предоставила невярна информация или е злоупотребила с изключението, предвидено в параграф 1.
Член 178
Обвързващо действие на споразумения и съгласувани практики за нечленуващи в сектора на тютюна
1. Междубраншовите организации в сектора на тютюна могат да поискат някои от техните споразумения или съгласувани практики за ограничен период от време да бъдат обвързващи за лица и групи в съответния икономически сектор, които не са членове на търговските браншове, които те представляват, в областите, в които браншовете действат.
За да бъде разширен обхватът на техните правила, междубраншовите организации трябва да представляват най-малко две трети от съответното производство и/или търговия. Когато предложеното разширение на обхвата на правилата е с междурегионален мащаб, междубраншовите организации трябва да докажат, че във всеки обхванат регион притежават минимална степен на представителност по отношение на всеки от обединените браншове.
2. Правилата, за които се иска разширяване на обхвата, следва да са били в сила най-малко една година и следва да се отнасят към една от следните цели:
а)
познаване на производството и пазара;
б)
определяне на минимални качества;
в)
използване на методи за отглеждане, съвместими с опазването на околната среда;
г)
определяне на минимални стандарти за пакетиране и представяне;
д)
използване на сертифицирани семена и контрол на качеството на продукта.
3. Разширяването на обхвата на правилата подлежи на одобрение от Комисията.
Член 179
Правила за прилагане по отношение на споразумения и съгласувани практики в сектора на тютюна
Комисията определя подробни правила за прилагането на членове 170 и 171, включително правила за нотификациите и публикуването.
ГЛАВА II
Правила за държавна помощ
Член 180
Прилагане на членове 87, 88 и 89 от Договора
Освен ако не е предвидено друго в настоящия регламент, и по-специално с изключение на държавната помощ, посочена в член 182 от настоящия регламент, членове 87, 88 и 89 от Договора се прилагат спрямо производството и търговията с продуктите, посочени в букви а)-з), буква к) и букви м)-ф) от член 1, параграф 1, и в член 1, параграф 3 от настоящия регламент.
Член 181
Специфични разпоредби за сектора на млякото и млечните продукти
При условията на член 87, параграф 2 от Договора се забраняват помощи, чийто размер се определя въз основа на цената или количеството на млечните продукти, изброени в част XVI от приложение I от настоящия регламент.
Забраняват се също така национални мерки, допускащи изравняване на цените на млечните продукти изброени в част XVI от приложение I от настоящия регламент.
Член 182
Специфични национални разпоредби
1. Финландия и Швеция могат, след получаване на разрешение от Комисията, да предоставят помощи за производство и предлагане на пазара на месо от северен елен и продукти от северен елен (КН ex 0208 и ex 0210), дотолкова, доколкото те не водят до увеличение на традиционните нива на производство.
2. Финландия може, след получаване на разрешение от Комисията, да предоставя помощ съответно за определени количества семена и за определени количества семена на зърнени култури, които се произвеждат само във Финландия, поради специфичните климатични условия в тази страна.
3. Държавите-членки, които понижат квотата си за захар с повече от 50 % от квотата за захар, определена на 20 февруари 2006 г. в приложение III към Регламент (ЕО) № 318/2006, могат да предоставят временно държавна помоща през периода, за който се изплаща преходната помощ за производителите на захарно цвекло съгласно глава 10е от дял IV от Регламент (ЕО) № 1782/2003. Въз основа на подадено заявление от заинтересована държава-членка, Комисията взема решение относно разполагаемата обща сума на държавната помощ за тази мярка.
За Италия временната помощ, посочена в първата алинея, която следва да бъде предоставена на производителите на захарно цвекло и за транспорта на захарното цвекло, не следва да надвишава общо 11 EUR за пазарна година за тон захарно цвекло.
Финландия може да предоставя помощ на производителите на захарно цвекло в размер до 350 EUR на хектар за една пазарна година.
Заинтересованите държави-членки уведомяват Комисията в срок от 30 дни от края на всяка пазарна година за размера на действително предоставената държавна помощ през съответната пазарна година.
4. Без да се засяга прилагането на член 88, параграф 1 и на първото изречение от член 88, параграф 3 от Договора, до 31 декември 2010 г. Германия може да предоставя помощ в рамките на германския алкохолен монопол за продукти, предлагани на пазара от монопола след последваща преработка като етилов алкохол от земеделски произход, изброени в приложение I към Договора. Общият размер на тази помощ не надвишава 110 милиона EUR на година.
До 30 юни на всяка година Германия внася в Комисията доклад относно функционирането на системата.
ЧАСТ V
СПЕЦИФИЧНИ РАЗПОРЕДБИ ЗА ОТДЕЛНИ СЕКТОРИ
Член 183
Такса за промоции в сектора на млякото и млечните продукти
Без да се засяга прилагането на членове 87, 88 и 89 от Договора, както е предвидено в член 180 от настоящия регламент, отделна държава-членка може да наложи такса за промоции на своите млекопроизводители по отношение на предлаганите на пазара количества мляко или млечен еквивалент с цел финансиране на мерките за насърчаване на потреблението в Общността, разширяване на пазарите на мляко и млечни продукти и подобряване на качеството.
Член 184
Представяне доклади за определени сектори
Комисията представя доклад:
1.
на Съвета до 30 септември 2008 г., относно сектора на сухия фураж, на основата на оценка на съдържащите се в настоящия регламент разпоредби, отнасящ се по-специално до развитието на районите с бобови култури и друг зелен фураж, производството на сух фураж и постигнатите икономии на изкопаеми горива. Докладът следва да е придружен при необходимост от подходящи предложения;
2.
на всеки три години, за първи път не по-късно от 31 декември 2010 г., на Европейския парламент и на Съвета, относно изпълнението на мерките във връзка със сектора на пчеларството, предвидени в част II, дял I, глава IV, раздел VI.
3.
преди 31 декември 2009 г., на Европейския парламент и на Съвета, относно прилагането на дерогацията, предвидена в член 182, параграф 4, по отношение на германския алкохолен монопол, включително оценка на помощите, предоставени в рамките на този монопол, както и всички подходящи предложения.
Член 185
Регистриране на договори в сектора на хмела
1. Всеки договор за доставка на хмел, произведен на територията на Общността, сключен между производител или организация на производители, от една страна, и купувач, от друга страна, се регистрира от органите, определени за тази цел от всяка съответна държава-членка производител.
2. Договорите, които се отнасят за доставката на определени количества по договорени цени в продължение на период, който обхваща една или повече реколти, и са сключени преди 1 август на годината на съответната първа реколта, следва да се смятат за „предварително сключени договори“. Те се регистрират отделно.
3. Данните, на които се основава регистрацията, могат да се използват единствено за целите на настоящия регламент.
4. Комисията определя подробни правила за регистрацията на договорите за доставка на хмел.
Член 186
Смущения във връзка с цените на вътрешния пазар
Комисията може да предприеме необходимите мерки при следните ситуации, когато има вероятност тези ситуации да продължат да съществуват, като по този начин смущават или заплашват със смущения пазарите:
а)
по отношение на продуктите от секторите на захарта, хмела, говеждото и телешкото месо, овчето и козето месо, когато цените на някой от тези продукти на пазара на Общността нарастват или падат значително;
б)
по отношение на продуктите от секторите на свинското месо, яйцата и птичето месо и, по отношение на маслиново масло, когато цените на някой от тези продукти на пазара на Общността нарастват значително.
Член 187
Смущения, причинени от котировките или цените на световния пазар
Когато по отношение на продуктите от секторите на зърнените култури, ориза, захарта, млякото и млечните продукти, котировките или цените на световния пазар на един или повече от продуктите достигнат равнище, което затруднява или заплашва да затрудни предлагането на пазара на Общността и когато има вероятност това положение да продължи или да се влошава, Комисията може да предприеме необходимите мерки за съответния сектор. Тя може по-специално временно да преустанови изцяло или частично облагането с вносни мита на определени количества.
Член 188
Условия за прилагане на мерки в случай на смущения и правила за прилагане
1. Мерките, предвидени в членове 186 и 187, могат да бъдат приети:
а)
при условие че всички други възможни мерки съгласно настоящия регламент се окажат недостатъчни;
б)
като се вземат предвид задълженията, произтичащи от споразумения, сключени в съответствие с член 300, параграф 2 от Договора.
2. Комисията може да приеме подробни правила за прилагането на членове 186 и 187.
Член 189
Предоставяне на информация в сектора на етиловия алкохол
1. По отношение на продуктите от сектора на етиловия алкохол държавите-членки предоставят на Комисията следната информация:
а)
производство на етилов алкохол от земеделски произход, изразено в хектолитри чист алкохол, разпределено по използван продукт за производство на алкохол;
б)
обем на пласирания етилов алкохол от земеделски произход, изразен в хектолитри чист алкохол, разпределен по сектори на местоназначение;
в)
запаси от етилов алкохол от земеделски произход, с които държавата-членка разполага в края на предходната година;
г)
предвидено производство за текущата година.
Правилата за предоставянето на тази информация, и по-специално честотата на нейното предоставяне и определянето на сектори по местоназначение, се приемат от Комисията.
2. Въз основа на посочената в параграф 1 информация и на всяка друга налична информация, Комисията, без съдействието на Комитета, посочен в член 195, параграф 1, изготвя баланс на Общността за пазара на етилов алкохол от земеделски произход за предходната година и прогнозен баланс за текущата година.
Балансът на Общността съдържа също така информация за етиловия алкохол от неземеделски произход. Точното съдържание и начини за събиране на тази информация се определят от Комисията.
За целите на настоящия параграф, „етилов алкохол от неземеделски произход“ означава продукти под кодове по КН 2207, 2208 90 91 и 2208 90 99, които не са получени от конкретен земеделски продукт, посочен в приложение I към Договора.
3. Комисията нотифицира държавите-членки относно балансите, посочени в параграф 2.
ЧАСТ VI
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 190
Финансови разпоредби
Регламент (ЕО) № 1290/2005 и разпоредбите, приети за неговото прилагане, се прилагат по отношение на разходите, направени от държавите-членки при изпълнение на задълженията по настоящия регламент.
Член 191
Спешни случаи
Комисията приема мерките, които са едновременно необходими и обосновани в случай на спешност, за разрешаване на специфични практически проблеми.
Тези мерки могат да бъдат в дерогация от някои разпоредби на настоящия регламент, но само в степен и за период, за които това е строго необходимо.
Член 192
Обмен на информация между държавите-членки и Комисията
1. Държавите-членки и Комисията си предоставят взаимно всякаква информация, необходима за прилагането на настоящия регламент или за наблюдение и анализ на пазара, както и за спазване на международните задължения във връзка с продуктите, посочени в член 1.
2. Комисията приема подробни правила, за да определи каква информация е необходима за прилагането на параграф 1, както и такива за нейните форма, съдържание, разпределение във времето и срокове, и относно схеми за изпращане или предоставяне на информация и документи.
Член 193
Клауза относно заобикалянето
Без да се засягат специфични разпоредби, не се дава никакво предимство по настоящия регламент в полза на физическо или юридическо лице, за които е установено, че условията, необходими за получаване на тези предимства са създадени изкуствено, в противоречие с целите на настоящия регламент.
Член 194
Мерки за контрол и административни мерки и административни наказания и тяхното отчитане
Комисията определя:
а)
правилата във връзка с мерките за административен и физически контрол, които държавите-членки следва да провеждат с оглед на спазването на задълженията, произтичащи от прилагането на настоящия регламент;
б)
система за прилагане на административни мерки и административни наказания, в случай че бъде установено неспазване на някое от задълженията, произтичащи от прилагането на настоящия регламент;
в)
правилата за възстановяване на неправомерно изплатени суми, произтичащи от прилагането на настоящия регламент;
г)
правилата за отчитането на проведения контрол, както и за резултатите от него.
Посочените в буква б) административни наказания се степенуват според установената тежест, обхват, устойчивост и повторяемост на неспазването на задълженията.
ЧАСТ VII
ПРАВИЛА ЗА ПРИЛАГАНЕ, ПРЕХОДНИ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ ПРАВИЛА
ГЛАВА I
Разпоредби за прилагане
Член 195
Комитет
1. Комисията се подпомага от Управителния комитет за общата организация на селскостопанските пазари (наричан по-долу „Комитетът“).
2. При позоваване на настоящия параграф, се прилагат членове 4 и 7 от Решение 1999/468/ЕО.
Срокът, предвиден в член 4, параграф 3 от Решение 1999/468/ЕО, се определя на един месец.
Член 196
Организация на Комитета
При организацията на заседанията на Комитета, посочен в член 195, се вземат под внимание в частност обхватът на неговите отговорности, спецификата на разглежданата материя, както и необходимостта от осигуряване на съответните експертни становища.
ГЛАВА II
Преходни и заключителни разпоредби
Член 197
Изменения на Регламент (ЕО) № 1493/1999
Членове 74-76 от Регламент (ЕО) № 1493/1999 се заличават.
Член 198
Изменения на Регламент (ЕО) № 2200/96
Членове 46 и 47 от Регламент (ЕО) № 2200/96 се заличават.
Член 199
Изменения на Регламент (ЕО) № 2201/96
Членове 29 и 30 от Регламент (ЕО) № 2201/96 се заличават.
Член 200
Изменения на Регламент (ЕО) № 1184/2006
Регламент (ЕО) № 1184/2006 се изменя, както следва:
1.
Заглавието се заменя със следния текст:
„Регламент (ЕО) № 1184/2006 на Съвета от 24 юли 2006 година за прилагане на определени правила за конкуренция при производството и търговията с определени селскостопански продукти“
2.
Член 1 се заменя със следния текст:
„Член 1
Настоящият регламент установява правилата, които следва да бъдат прилагани по отношение на приложимостта на членове 81-86 и определени разпоредби на член 88 от Договора във връзка с производството и търговията с продуктите, изброени в приложение I към Договора, с изключение на продуктите, посочени в член 1, параграф 1, букви а)-з), буква к) и букви м)-ф) и в член 1, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета (69).
Член 1a
Членове 81-86 от Договора и разпоредбите, приети за тяхното прилагане, се прилагат, при условията на член 2 от настоящия регламент, по отношение на всички споразумения, решения и практики, посочени в член 81, параграф 1 и член 82 от Договора, които са свързани с производството или търговията с продуктите, посочени в член 1.
3.
Алинея първа от член 2, параграф 1 се заменя със следния текст:
„1. Член 81, параграф 1 от Договора не се прилага по отношение на тези споразумения, решения и практики, посочени в член 1а от настоящия регламент, които представляват неразделна част от национална пазарна организация или са необходими за постигане на целите, уредени в член 33 от Договора.“
4.
Член 3 се заменя със следния текст:
„Член 3
Член 88, параграф 1 и първото изречение от член 88, параграф 3 от Договора се прилагат по отношение на помощ, предоставяна за производството или търговията с продуктите, посочени в член 1.“
Член 201
Отмяна
1. При спазване на параграф 3 се отменят следните регламенти:
а)
регламенти (ЕИО) № 234/68, (ЕИО) № 827/68, (ЕИО) № 2517/69, (ЕИО) № 2728/75, (ЕИО) № 1055/77, (ЕИО) № 2931/79, (ЕИО) № 1358/80, (ЕИО) № 3730/87, (ЕИО) № 4088/87, (ЕИО) № 404/93, (ЕО) № 670/2003 и (EО) № 797/2004, считано от 1 януари 2008 г.;
б)
регламенти (ЕИО) № 707/76, (ЕО) № 1786/2003, (ЕО) № 1788/2003 и (ЕО) № 1544/2006, считано от 1 април 2008 г.;
в)
регламенти (ЕИО) № 315/68, (ЕИО) № 316/68, (ЕИО) № 2729/75, (ЕИО) № 2759/75, (ЕИО) № 2763/75, (ЕИО) № 2771/75, (ЕИО) № 2777/75, (ЕИО) № 2782/75, (ЕИО) № 1898/87, (ЕИО) № 1906/90, (ЕИО) № 2204/90, (ЕИО) № 2075/92, (ЕИО) № 2077/92, (ЕИО) № 2991/94, (ЕО) № 2597/97, (ЕО) № 1254/1999, (ЕО) № 1255/1999, (ЕО) № 2250/1999, (ЕО) № 1673/2000, (ЕО) № 2529/2001, (ЕО) № 1784/2003, (ЕО) № 865/2004 и (ЕО) № 1947/2005 (ЕО) № 1952/2005 и (ЕО) № 1028/2006, считано от 1 юли 2008 г.;
г)
Регламент (ЕО) № 1785/2003, считано от 1 септември 2008 г.;
д)
Регламент (ЕО) № 318/2006, считано от 1 октомври 2008 г.;
е)
регламенти (ЕИО) № 3220/84, (ЕИО) № 386/90, (ЕИО) № 1186/90, (ЕИО) № 2137/92 и (ЕО) № 1183/2006, считано от 1 януари 2009 г.
2. Решение 74/583/ЕИО се отменя, считано от 1 януари 2008 г.
3. Отмяната на посочените в параграф 1 регламенти не засяга:
а)
запазването в сила на актове на Общността, приети въз основа на тези регламенти; и
б)
действителността на изменения, внесени с тези регламенти в други актове от общностното право, които не се отменят с настоящия регламент.
Член 202
Обяснение на позоваванията
Позоваванията на разпоредбите и регламентите, които се изменят или отменят с членове 197-201, се разглеждат като позовавания на настоящия регламент и се четат съгласно таблиците за съответствие, изложени в приложение XXII.
Член 203
Преходни правила
Комисията може да приеме мерки, необходими за улесняване на прехода от разпоредбите на регламентите, които се изменят или отменят с членове 197-201, към тези, установени с настоящия регламент.
Член 204
Влизане в сила
1. Настоящият регламент влиза в сила на седмия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
2. Той се прилага от 1 януари 2008 г.
Същевременно той се прилага:
а)
по отношение на секторите на зърнените култури, семената, хмела, маслиновото масло и трапезните маслини, лена и конопа, суровия тютюн, говеждото и телешкото месо, свинското месо, овчето и козето месо, яйцата и птичето месо - от 1 юли 2008 г.;
б)
по отношение на сектора на ориза - от 1 септември 2008 г.;
в)
по отношение на сектора на захарта - от 1 октомври 2008 г., с изключение на член 59, който се прилага от 1 януари 2008 г.;
г)
по отношение на секторите на сухия фураж и бубарството - от 1 април 2008 г.;
д)
по отношение на сектора на виното, както и член 197 - от 1 август 2008 г.;
е)
по отношение на сектора на млякото и млечните продукти, с изключение на разпоредбите, предвидени в част II, дял I, глава III - от 1 юли 2008 г.;
ж)
по отношение на системата за ограничаване на производството на мляко, установена в част II, дял I, глава III - от 1 април 2008 г.;
з)
по отношение на скалите на Общността за класификация на кланични трупове, посочени в член 42, параграф 1 - от 1 януари 2009 г.;
Членове 27, 39 и 172 се прилагат от 1 януари 2008 г., а членове 149-152 - от 1 юли 2008 г. по отношение на всички предвидени продукти.
3. По отношение на сектора на захарта част II, дял I се прилага до края на пазарната година 2014/2015 за захар.
4. Разпоредбите, отнасящи се до системата за ограничаване на производството на мляко, установена в част II, дял I, глава III, се прилагат, в съответствие с член 66, до 31 март 2015 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Люксембург на 22 октомври 2007 година.
REGLAMENTO (CE) no 1234/2007 DEL CONSEJO
de 22 de octubre de 2007
por el que se crea una organización común de mercados agrícolas y se establecen disposiciones específicas para determinados productos agrícolas (Reglamento único para las OCM)
EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea y, en particular, sus artículos 36 y 37,
Vista la propuesta de la Comisión,
Visto el dictamen del Parlamento Europeo (1),
Considerando lo siguiente:
(1)
La gestión y el desarrollo del mercado común de los productos agrícolas debe complementarse con el establecimiento de una política agrícola común (en adelante la «PAC») que abarque, en particular, una organización común de mercados agrícolas (en adelante la «OCM»), que, de acuerdo con el artículo 34 del Tratado, podrá adoptar diversas formas dependiendo del producto.
(2)
Desde que se estableció la PAC, el Consejo ha adoptado veintiuna organizaciones comunes de mercado para cada producto o grupo de productos, cada una de las cuales está regulada por un Reglamento de base del Consejo:
-
Reglamento (CEE) no 234/68 del Consejo, de 27 de febrero de 1968, por el que se establece una organización común de mercados en el sector de las plantas vivas y de los productos de la floricultura (2),
-
Reglamento (CEE) no 827/68 del Consejo, de 28 de junio de 1968, por el que se establece la organización común de mercados para determinados productos enumerados en el anexo II del Tratado (3),
-
Reglamento (CE) no 2759/75 del Consejo, de 29 de octubre de 1975, por el que se establece la organización común de mercados en el sector de la carne de porcino (4),
-
Reglamento (CEE) no 2771/75 del Consejo, de 29 de octubre de 1975, por el que se establece la organización común de mercados en el sector de los huevos (5),
-
Reglamento (CEE) no 2777/75 del Consejo, de 29 de octubre de 1975, por el que se establece la organización común de mercados en el sector de la carne de aves de corral (6),
-
Reglamento (CEE) no 2075/92 del Consejo, de 30 de junio de 1992, por el que se establece la organización común de mercados en el sector del tabaco crudo (7),
-
Reglamento (CEE) no 404/93 del Consejo, de 13 de febrero de 1993, por el que se establece la organización común de mercados en el sector del plátano (8),
-
Reglamento (CE) no 2200/96 del Consejo, de 28 de octubre de 1996, por el que se establece la organización común de mercados en el sector de las frutas y hortalizas (9),
-
Reglamento (CE) no 2201/96 del Consejo, de 28 de octubre de 1996, por el que se establece la organización común de mercados en el sector de los productos transformados a base de frutas y hortalizas (10),
-
Reglamento (CE) no 1254/1999 del Consejo, de 17 de mayo de 1999, por el que se establece la organización común de mercados en el sector de la carne de vacuno (11),
-
Reglamento (CE) no 1255/1999 del Consejo, de 17 de mayo de 1999, por el que se establece la organización común de mercados en el sector de la leche y de los productos lácteos (12),
-
Reglamento (CE) no 1493/1999 del Consejo, de 17 de mayo de 1999, por el que se establece la organización común del mercado vitivinícola (13),
-
Reglamento (CE) no 1673/2000 del Consejo, de 27 de julio de 2000, por el que se establece la organización común de mercados en el sector del lino y el cáñamo destinados a la producción de fibras (14),
-
Reglamento (CE) no 2529/2001 del Consejo, de 19 de diciembre de 2001, por el que se establece la organización común de mercados en el sector de la carne de ovino y caprino (15),
-
Reglamento (CE) no 1784/2003 del Consejo, de 29 de septiembre de 2003, por el que se establece la organización común de mercados en el sector de los cereales (16),
-
Reglamento (CE) no 1785/2003 del Consejo, de 29 de septiembre de 2003, por el que se establece la organización común del mercado del arroz (17),
-
Reglamento (CE) no 1786/2003 del Consejo, de 29 de septiembre de 2003, sobre la organización común de mercado de los forrajes desecados (18),
-
Reglamento (CE) no 865/2004 del Consejo, de 29 de abril de 2004, por el que se establece la organización común del mercado del aceite de oliva y de las aceitunas de mesa (19),
-
Reglamento (CE) no 1947/2005 del Consejo, de 23 de noviembre de 2005, por el que se establece la organización común de mercados en el sector de las semillas (20),
-
Reglamento (CE) no 1952/2005 del Consejo, de 23 de noviembre de 2005, por el que se establece la organización común de mercados en el sector del lúpulo (21),
-
Reglamento (CE) no 318/2006 del Consejo, de 20 de febrero de 2006, por el que se establece la organización común de mercados en el sector del azúcar (22).
(3)
Además, el Consejo ha adoptado tres Reglamentos que establecen normas específicas para determinados productos, sin crear, no obstante, una OCM para esos productos:
-
Reglamento (CE) no 670/2003 del Consejo, de 8 de abril de 2003, por el que se establecen medidas específicas relativas al alcohol etílico de origen agrícola (23),
-
Reglamento (CE) no 797/2004 del Consejo, de 26 de abril de 2004, relativo a las medidas destinadas a mejorar las condiciones de producción y comercialización de los productos de la apicultura (24),
-
Reglamento (CE) no 1544/2006 del Consejo, de 5 de octubre de 2006, por el que se prevén medidas especiales para favorecer la cría de gusanos de seda (25).
(4)
Los Reglamentos mencionados arriba (en adelante, denominados «los Reglamentos de base») a menudo se complementan con un conjunto subsidiario de reglamentos del Consejo. La mayoría de los Reglamentos de Base tienen la misma estructura y numerosas disposiciones en común. Sucede así, en concreto, con las normas aplicables a los intercambios comerciales con terceros países y las disposiciones generales, y también, hasta cierto punto, con las normas aplicables al mercado interior. Con frecuencia los Reglamentos de Base ofrecen soluciones diferentes para problemas idénticos o semejantes.
(5)
La Comunidad lleva algún tiempo tratando de simplificar el marco normativo de la PAC. En consecuencia, mediante la adopción del Reglamento (CE) no 1782/2003 del Consejo, de 29 de septiembre de 2003, por el que se establecen disposiciones comunes aplicables a los regímenes de ayuda directa en el marco de la política agrícola común y se instauran determinados regímenes de ayuda a los agricultores, se ha establecido un marco jurídico horizontal para todos los pagos directos que integra una serie de regímenes de ayuda en un régimen de pago único (26). Es conveniente asimismo aplicar este planteamiento a los Reglamentos de Base. En este contexto, deben fundirse las disposiciones de estos últimos en un marco jurídico único y sustituirse los planteamientos sectoriales por planteamientos horizontales siempre que sea posible.
(6)
En virtud de las consideraciones antes expuestas, los Reglamentos de base deben ser derogados y sustituidos por un único Reglamento.
(7)
La simplificación no debe inducir a poner en tela de juicio las decisiones políticas que se hayan adoptado a lo largo de los años con respecto a la PAC. Así pues, el presente Reglamento debe consistir fundamentalmente en una simplificación técnica. Por consiguiente, no debe derogar ni modificar los instrumentos existentes, a menos que resulten anticuados o superfluos o que, debido a sus características, no deba ocuparse de ellos el Consejo, como tampoco debe establecer nuevos instrumentos o medidas.
(8)
Habida cuenta de esta situación, el presente Reglamento no debe incluir las partes de las OCM que es preciso revisar. Sucede así con la mayor parte de los sectores de las frutas y hortalizas, frutas y hortalizas transformadas y vitivinícola. Por consiguiente, las disposiciones de los Reglamentos (CE) no 2200/96, (CE) no 2201/96 y (CE) no 1493/1999 únicamente deben incorporarse al presente Reglamento en la medida en que no estén siendo objeto de ninguna reforma. Las normas materiales de estas OCM, sin embargo, únicamente deben incorporarse cuando se hayan aprobado las respectivas reformas.
(9)
Las OCM de los sectores de los cereales, el arroz, el azúcar, los forrajes desecados, las semillas, el aceite de oliva y las aceitunas de mesa, el lino y el cáñamo, los plátanos, la leche y los productos lácteos y los gusanos de seda establecen campañas de comercialización que se adaptan fundamentalmente a los ciclos biológicos de producción de cada uno de estos productos. Por consiguiente, conviene incorporar en el presente Reglamento las campañas de comercialización que se han fijado en los sectores mencionados.
(10)
Con el fin de estabilizar los mercados y garantizar un nivel de vida equitativo a la población agrícola, se ha creado un sistema diferenciado de sostenimiento de los precios para los distintos sectores, paralelamente a la implantación de regímenes de ayuda directa, teniendo en cuenta las necesidades de cada uno de estos sectores, por un lado, y la interdependencia de los diferentes sectores, por otro. Estas medidas revisten la forma de una intervención pública o del pago de ayudas para el almacenamiento privado de productos de los sectores de los cereales, el arroz, el azúcar, el aceite de oliva y las aceitunas de mesa, la carne de vacuno, la leche y los productos lácteos, la carne de porcino, y la carne de ovino y caprino. Habida cuenta de los objetivos del presente Reglamento, es necesario, pues, mantener medidas de sostenimiento de los precios cuando ello esté previsto en los instrumentos creados en el pasado, sin efectuar modificaciones importantes en comparación con la situación jurídica anterior.
(11)
Por claridad y transparencia, las disposiciones que regulen estas medidas deben supeditarse a una estructura común, al tiempo que se mantiene la política perseguida en cada sector. Con ese fin, conviene establecer una diferencia entre precios de referencia y precios de intervención.
(12)
Las OCM de los sectores de los cereales, la carne de vacuno, y la leche y los productos lácteos, cuentan con disposiciones según las cuales el Consejo, de conformidad con el procedimiento establecido en el artículo 37, apartado 2, del Tratado, puede modificar el nivel de los precios. Teniendo en cuenta la sensibilidad de los sistemas de precios, debe quedar clara la posibilidad en virtud del artículo 37, apartado 2, de que se pueda modificar el nivel de los precios respecto a todos los sectores regulados por el presente Reglamento.
(13)
Además, la OCM del azúcar dispone la posibilidad de revisar las calidades tipo del azúcar, como se detalla de forma pormenorizada en el Reglamento (CE) no 318/2006, en función de las exigencias comerciales y de la evolución de las técnicas de análisis. Dicho Reglamento otorga pues a la Comisión competencias para modificar el pertinente anexo. Resulta particularmente necesario contar con dicha posibilidad para que, si fuera preciso, la Comisión pueda adoptar medidas con celeridad.
(14)
Con objeto de disponer de información fidedigna sobre los precios del azúcar en el mercado comunitario, debe incorporarse al presente Reglamento el sistema de comunicación de precios de la OCM del sector del azúcar con arreglo al cual pueden determinarse los niveles del precio de mercado del azúcar blanco.
(15)
Para evitar que el régimen de intervención aplicable a los cereales, el arroz, la mantequilla y la leche desnatada en polvo se convierta en una salida comercial de por sí, conviene mantener la posibilidad de que el recurso a la intervención pública se produzca durante determinados períodos del año únicamente. En el caso de los productos de vacuno, de porcino y la mantequilla, es conveniente que la apertura y el cierre de la intervención pública dependa de los niveles que alcancen los precios de mercado durante un cierto período. Con respecto a los sectores del maíz, del arroz y del azúcar, debe mantenerse la limitación de las cantidades máximas que pueden comprarse en régimen de intervención pública. En cuanto a la mantequilla y la leche desnatada en polvo, es necesario que la Comisión siga disponiendo de facultades para suspender las compras normales una vez alcanzada una cierta cantidad o sustituirlas por compras mediante licitación.
(16)
El precio al que deben realizarse las compras en régimen de intervención pública se redujo en el pasado en las OCM de los sectores de los cereales, el arroz y la carne de vacuno y se fijó paralelamente a la implantación de los regímenes de ayuda directa en estos sectores. Existe, por lo tanto, un estrecho vínculo entre la ayuda concedida en virtud de estos regímenes, por un lado, y los precios de intervención, por otro. Para el sector de la leche y los productos lácteos dicho precio se fijó para promover el consumo de los productos de ese sector y mejorar su competitividad. En los sectores del arroz y el azúcar, los precios se fijaron con el fin de contribuir a la estabilidad del mercado en el caso de que el precio de mercado en una determinada campaña de comercialización descienda por debajo del precio de referencia fijado para la campaña siguiente. Estas políticas del Consejo siguen siendo válidas.
(17)
Al igual que en OCM anteriores, el presente Reglamento debe prever la posibilidad de dar salida al mercado a los productos comprados en régimen de intervención pública. Con este fin, las medidas deben adoptarse de tal modo que se eviten las perturbaciones en el mercado y se garanticen la igualdad de acceso a las mercancías y de trato de los compradores.
(18)
Gracias a sus existencias de intervención de diversos productos agrícolas, la Comunidad posee los medios para contribuir de manera significativa al bienestar de los ciudadanos más necesitados. Aprovechar esta posibilidad durante el tiempo necesario hasta que las existencias alcancen un nivel normal adoptando las medidas apropiadas redunda en beneficio de la Comunidad. Teniendo presentes estas consideraciones, el Reglamento (CEE) no 3730/87 del Consejo, de 10 de diciembre de 1987, por el que se establecen las normas generales aplicables al suministro a determinadas organizaciones de alimentos procedentes de existencias de intervención y destinados a ser distribuidos a las personas más necesitadas de la Comunidad (27), prevé la distribución de alimentos por parte de organizaciones caritativas. Conviene que esta importante medida social, que puede ser de gran valor para las personas más necesitadas, se mantenga y se incorpore al presente Reglamento.
(19)
Con el fin de contribuir al equilibrio del mercado de la leche y a la estabilización de los precios de mercado, la OCM del sector de la leche y los productos lácteos prevé la concesión de ayuda para el almacenamiento privado de la nata, de determinados productos derivados de la mantequilla y del queso. Además, se ha facultado a la Comisión para decidir la concesión de ayudas para el almacenamiento privado de otros determinados productos derivados del queso, así como de azúcar blanco, determinados tipos de aceite de oliva y determinados productos de carne de vacuno, leche desnatada en polvo, carne de porcino y carne de ovino y caprino. Teniendo en cuenta los objetivos del presente Reglamento, conviene mantener estas medidas.
(20)
El Reglamento (CE) no 1183/2006 del Consejo, de 24 de julio de 2006, sobre el modelo comunitario de clasificación de las canales de vacuno pesado (28), el Reglamento (CEE) no 1186/90 del Consejo, de 7 de mayo de 1990, por el que se amplía el campo de aplicación del modelo comunitario de clasificación de las canales de vacuno pesado (29), el Reglamento (CEE) no 3220/84 del Consejo, de 13 de noviembre de 1984, por el que se determina el modelo comunitario de clasificación de las canales de cerdo (30), y el Reglamento (CEE) no 2137/92 del Consejo, de 23 de julio de 1992, relativo al modelo comunitario de clasificación de canales de ovino y se determina la calidad tipo comunitaria de las canales de ovino frescas o refrigeradas (31) prevén modelos comunitarios de clasificación de las canales en los sectores de la carne de vacuno, la carne de porcino, y la carne de ovino y caprino. Estos modelos son fundamentales para el registro de los precios y la aplicación de las disposiciones de intervención en dichos sectores. Además, con ellos se persigue mejorar la transparencia de los mercados. Conviene mantener esos modelos de clasificación de las canales. Por consiguiente, es apropiado incorporar sus elementos fundamentales en el presente Reglamento, mientras se faculta a la Comisión para regular determinadas cuestiones de carácter bastante técnico mediante normas de desarrollo.
(21)
Las restricciones a la libre circulación derivadas de la aplicación de medidas destinadas a combatir la propagación de enfermedades de animales pueden originar dificultades en el mercado de determinados productos de uno o varios Estados miembros. La experiencia demuestra que las perturbaciones graves del mercado, como un descenso acusado del consumo o de los precios, pueden atribuirse a la pérdida de confianza de los consumidores debido a la existencia de riesgos para la salud pública o la sanidad animal.
(22)
Conviene, por lo tanto, que las medidas excepcionales de sostenimiento de los mercados destinadas a solventar tales situaciones y que establecen las respectivas OCM de los sectores de la carne de vacuno, la leche y los productos lácteos, la carne de porcino, ovino y caprino, los huevos y las aves de corral se incorporen al presente Reglamento en las mismas condiciones que las aplicadas hasta ahora. Esas medidas excepcionales de sostenimiento de los mercados deben ser adoptadas por la Comisión y estar relacionadas directamente con las medidas sanitarias y veterinarias que se hayan tomado para combatir la propagación de enfermedades o ser el resultado de estas últimas medidas. Las medidas deben tomarse a petición de los Estados miembros para evitar perturbaciones graves en los mercados de que se trate.
(23)
El presente Reglamento debe mantener la posibilidad de que la Comisión adopte medidas especiales de intervención, tal como se establecen en las OCM de los sectores de los cereales y el arroz, cuando ello sea necesario para responder con eficiencia y eficacia a las amenazas de perturbaciones de los mercados en el sector de los cereales, así como para evitar que se recurra masivamente, en el sector del arroz, al régimen de intervención pública en determinadas regiones comunitarias o para suplir la escasez de arroz con cáscara que pueda derivarse de catástrofes naturales.
(24)
Procede fijar un precio mínimo para la remolacha sujeta a cuotas de una calidad tipo que ha de determinarse, para garantizar un nivel de vida equitativo a los productores comunitarios de remolacha azucarera y caña de azúcar.
(25)
Es preciso crear instrumentos específicos para asegurar un equilibrio justo de los derechos y obligaciones entre las empresas azucareras y los productores de remolacha azucarera. Es conveniente, pues, que las disposiciones generales que rigen los acuerdos interprofesionales que contenía previamente la OCM del azúcar se mantengan.
(26)
La diversidad de las situaciones naturales, económicas y técnicas que existen en la Comunidad dificulta el establecimiento de condiciones uniformes de compra de remolacha azucarera. Existen ya acuerdos interprofesionales entre asociaciones de productores de remolacha azucarera y empresas azucareras. Por consiguiente, las disposiciones marco solo deben determinar las garantías mínimas que necesitan tanto los productores de remolacha azucarera como la industria azucarera para que el mercado del azúcar funcione adecuadamente, junto con la posibilidad de no aplicar algunas normas en el contexto de los acuerdos interprofesionales. Condiciones más detalladas han sido previstas anteriormente en la OCM del azúcar en el anexo II del Reglamento (CE) no 318/2006. Dado el carácter muy técnico de esas condiciones, es más adecuado que dichas cuestiones se traten a nivel de la Comisión.
(27)
Un canon de producción que contribuya a financiar los gastos derivados de la OCM del sector del azúcar debe introducirse en el presente Reglamento.
(28)
Para preservar el equilibrio estructural de los mercados del azúcar en un nivel de precios cercano al precio de referencia, la Comisión debe poder retirar azúcar del mercado durante el tiempo que sea necesario para que el mercado vuelva a una situación de equilibrio.
(29)
Las OCM de los sectores de las plantas vivas, la carne de vacuno, la carne de porcino, la carne de ovino y caprino, los huevos y las aves de corral prevén la posibilidad de adoptar determinadas medidas para facilitar el ajuste de la oferta a las necesidades del mercado. Esas medidas pueden contribuir a estabilizar los mercados y garantizar un nivel de vida equitativo a los agricultores comunitarios en cuestión. Habida cuenta de los objetivos del presente Reglamento, conviene mantener esa posibilidad. De acuerdo con esas disposiciones, el Consejo puede adoptar las disposiciones generales aplicables a esas medidas con arreglo al procedimiento establecido en el artículo 37 del Tratado. Los objetivos que deben perseguirse con esas medidas están claramente circunscritos, delimitándose, a su vez, la naturaleza de las medidas que pueden adoptarse. Así pues, no hay necesidad de que el Consejo adopte disposiciones generales adicionales en dichos sectores ni debe preverse ya esa posibilidad.
(30)
En los sectores del azúcar y de la leche y los productos lácteos, la limitación cuantitativa de la producción que se recoge en el Reglamento (CE) no 318/2006 del Consejo y en el Reglamento (CE) no 1788/2003 del Consejo, de 29 de septiembre de 2003, por el que se establece una tasa en el sector de la leche y de los productos lácteos (32), ha sido durante años un instrumento fundamental de regulación del mercado. Los motivos que llevaron en su día a la Comisión a adoptar sistemas cuotas de producción en ambos sectores siguen siendo válidos.
(31)
Mientras que el sistema de cuotas de azúcar fue previsto para la OCM del azúcar, el correspondiente sistema del sector lácteo se ha regulado hasta ahora mediante un acto jurídico aparte de la OCM de la leche y los productos lácteos, a saber, el Reglamento (CE) no 1788/2003. Teniendo en cuenta la crucial importancia de estos regímenes y los objetivos que persigue el presente Reglamento, procede, pues, incorporar en él las disposiciones pertinentes de ambos sectores sin modificar sustancialmente los regímenes ni sus modos de funcionamiento, en comparación con la situación jurídica anterior.
(32)
El régimen de cuotas de azúcar del presente Reglamento debe, pues, contar con las medidas que se establecen en el Reglamento (CE) no 318/2006 y, en particular, mantener el rango jurídico de las cuotas ya que, según la jurisprudencia del Tribunal de Justicia, el sistema de cuotas constituye un mecanismo de regulación del mercado en el sector del azúcar con el que se pretende garantizar la consecución de objetivos de interés público.
(33)
Por consiguiente, el presente Reglamento debe permitir asimismo a la Comisión adaptar las cuotas a un nivel sostenible una vez se extinga, en 2010, el fondo de reestructuración creado mediante el Reglamento (CE) no 320/2006 del Consejo, de 20 de febrero de 2006, por el que se establece un régimen temporal para la reestructuración del sector del azúcar en la Comunidad (33).
(34)
Teniendo presente la necesidad de permitir una cierta flexibilidad a escala nacional en cuanto al reajuste estructural de la industria de transformación y de la producción de remolacha y de caña durante el período en el que deben aplicarse las cuotas, conviene permitir que los Estados miembros modifiquen las cuotas de las empresas dentro de ciertos límites, aunque sin restringir el funcionamiento del instrumento que constituye el fondo de reestructuración.
(35)
La OCM del azúcar dispone que con el fin de que el excedente de azúcar no altere el mercado de este producto, debe permitirse a la Comisión, de acuerdo con determinados criterios, disponer que el excedente de azúcar, isoglucosa o jarabe de inulina pueda tratarse como producción de las cuotas de la campaña de comercialización siguiente. Además, si algunas cantidades no cumplen las condiciones aplicables, debe aplicarse una tasa sobre los excedentes para evitar que la acumulación de cantidades de ese tipo hagan peligrar el equilibrio del mercado. Dichas disposiciones deben mantenerse.
(36)
Sigue prevaleciendo el propósito principal del sistema de cuotas de la leche, es decir, reducir el desequilibrio entre la oferta y la demanda en los respectivos mercados y los consiguientes excedentes estructurales, y de este modo conseguir un mayor equilibrio del mercado. Conviene mantener, por tanto, el método consistente en percibir una tasa por las cantidades de leche recogidas o vendidas directamente cuando sobrepasen un umbral de garantía dado. En consonancia con la finalidad del presente Reglamento, existe hasta cierto punto una necesidad, en particular, de armonización terminológica entre los regímenes de cuotas de azúcar y leche, al tiempo que se preserva totalmente su posición jurídica. Así pues, parece conveniente armonizar la terminología de los sectores lácteo y del azúcar. Por tanto, los términos «cantidades de referencia nacionales» y «cantidades de referencia individuales» del Reglamento (CE) no 1788/2003, deberían sustituirse por los términos «cuota nacional» y «cuota individual», al no cambiar el concepto jurídico que se define.
(37)
El régimen de la cuota láctea debe configurarse con arreglo al Reglamento (CE) no 1788/2003. En concreto, se debe mantener la distinción entre entregas y ventas directas y aplicar el régimen sobre la base del contenido representativo individual de materia grasa y una cantidad nacional de referencia. Procede autorizar a los agricultores, en determinadas condiciones, a efectuar transferencias temporales de sus cuotas individuales. Aunque debe mantenerse el principio de que la cantidad de referencia correspondiente a una explotación dada se transfiere con la tierra al comprador, arrendatario o heredero en caso de venta, arrendamiento o transmisión por herencia de la explotación, es conveniente prever excepciones al principio de que las cuotas están vinculadas a la explotación, a fin de proseguir la reestructuración de la producción lechera y de mejorar el medio ambiente. Siguiendo los distintos tipos de transferencias de las cuotas y en función de criterios objetivos, procede autorizar a los Estados miembros a que, llegado el caso, deduzcan en provecho de la reserva nacional una parte de las cantidades transferidas.
(38)
Conviene que la tasa por excedentes se fije a un nivel que resulte disuasorio y sea pagadera por los Estados miembros en cuanto se supere la cuota nacional. Posteriormente, el Estado miembro debe repartirla entre los productores que hayan contribuido al rebasamiento. Estos últimos deben ser deudores respecto del Estado miembro del pago de su contribución a la tasa por el mero hecho de haber rebasado la cantidad de la que disponían. Conviene que los Estados miembros cedan al Fondo Europeo de Garantía Agrícola (FEOGA) la tasa correspondiente al rebasamiento de la cuota nacional, reducida en un importe a tanto alzado del 1 % con el fin de tener en cuenta los casos de quiebra o de incapacidad definitiva de determinados productores para contribuir al pago de la tasa debida.
(39)
El Reglamento (CE) no 1290/2005 del Consejo, de 21 de junio de 2005, sobre la financiación de la política agrícola común (34), considera que los importes obtenidos con la aplicación de la tasa suplementaria en el sector lácteo son «ingresos con destino específico» que deben abonarse al presupuesto comunitario y, en caso de reutilización, deben utilizarse exclusivamente para financiar gastos del FEOGA o del Fondo Europeo Agrícola para el Desarrollo Rural (FEADER). El artículo 22 del Reglamento (CE) no 1788/2003, según el cual los importes recaudados mediante la tasa se consideran parte de las intervenciones destinadas a regularizar los mercados agrícolas y se destinan a la financiación de los gastos del sector lácteo, se ha quedado, pues, anticuado y no debe incorporarse al presente Reglamento.
(40)
Diversas OCM establecen diferentes tipos de regímenes de ayuda.
(41)
Las OCM de los sectores de los forrajes desecados y del lino y el cáñamo han establecido ayudas a la transformación para regular el mercado interno de estos sectores. Estas disposiciones deben mantenerse.
(42)
En vista de la especial situación del mercado del almidón de cereal y la fécula de patata, la OCM del sector de los cereales ha establecido disposiciones que autorizan la concesión de una restitución por producción en caso necesario. Dicha restitución debe ser de tales características que los productos básicos utilizados por este sector puedan estar disponibles a precios más bajos que los resultantes de la aplicación de los precios comunes. La OCM del sector del azúcar prevé la posibilidad de conceder una restitución por producción cuando la fabricación de determinados productos industriales, químicos o farmacéuticos haga necesario adoptar medidas que permitan disponer de determinados productos derivados del azúcar. Estas disposiciones deben mantenerse.
(43)
Para contribuir a equilibrar el mercado de la leche y estabilizar los precios de mercado de la leche y de los productos lácteos, se necesitan medidas que aumenten las posibilidades de salida al mercado de los productos lácteos. La OCM del sector de la leche y los productos lácteos prevé, por lo tanto, la concesión de ayudas para la comercialización de determinados productos lácteos para usos y destinos específicos. Además, con el fin de estimular el consumo de leche por la juventud, la citada OCM prevé la posibilidad de que la Comunidad sufrague una parte de los gastos que acarrea la concesión de ayudas para el suministro de leche a los alumnos de los establecimientos escolares. Estas disposiciones deben mantenerse.
(44)
Con el fin de incentivar a las organizaciones profesionales reconocidas para que elaboren programas de actividades que persigan una mejora de la calidad en la producción de aceite de oliva y aceitunas de mesa, es precisa una financiación comunitaria que corresponda al porcentaje de ayuda directa que los Estados miembros están autorizados a retener en virtud del artículo 110 decies, apartado 4, del Reglamento (CE) no 1782/2003. En ese contexto, la OCM del sector del aceite de oliva y las aceitunas de mesa establece una ayuda comunitaria que debe asignarse según las prioridades que se hayan dado a las actividades emprendidas en virtud de esos programas. Estas disposiciones deben mantenerse.
(45)
El Reglamento (CEE) no 2075/92 ha creado un Fondo Comunitario del Tabaco, que se financia mediante determinadas retenciones de las ayudas concedidas a ese sector, con el fin de realizar diversas actuaciones en este último. El año 2007 será el último en que se pondrán a disposición del citado Fondo las retenciones de las ayudas previstas en el capítulo 10 quater del título IV del Reglamento (CE) no 1782/2003. Si bien la financiación del Fondo Comunitario del Tabaco concluirá antes de la entrada en vigor del presente Reglamento, conviene, no obstante, que las disposiciones del artículo 13 del Reglamento (CEE) no 2075/92 se mantengan como base jurídica de los programas plurianuales que pueda financiar este Fondo.
(46)
La apicultura, que es un sector de la agricultura, se caracteriza por la diversidad de las condiciones de producción y los rendimientos, así como por la dispersión y heterogeneidad de los agentes económicos, tanto en lo que respecta a la producción como a la comercialización. Además, habida cuenta de la propagación de la varroasis durante los últimos años en varios Estados miembros y de los problemas que esta enfermedad ocasiona para la producción de miel, sigue siendo necesario que la Comunidad adopte medidas ya que la varroasis es una enfermedad que no puede erradicarse completamente y debe ser tratada con productos autorizados. En estas circunstancias y con el fin de mejorar la producción y la comercialización de los productos de la apicultura en la Comunidad, procede elaborar programas nacionales cada tres años que incluyan medidas de asistencia técnica, lucha contra la varroasis, racionalización de la trashumancia, gestión de la repoblación de la cabaña apícola comunitaria y cooperación en programas de investigación sobre la apicultura y sus productos con el fin de mejorar las condiciones generales para la producción y comercialización de los productos de este sector. Conviene, pues, que la Comunidad cofinancie los programas nacionales.
(47)
El Reglamento (CE) no 1544/2006 sustituye todas las ayudas nacionales para la cría de gusanos de seda por un régimen comunitario de ayuda consistente en un sistema de fijación a tanto alzado por caja de huevos de gusanos de seda utilizada.
(48)
Dado que se mantienen las consideraciones políticas que llevaron a la implantación de los regímenes de ayuda para la apicultura y los gusanos de seda, conviene que todos esos regímenes de ayuda se incorporen en el presente Reglamento.
(49)
La aplicación de normas para la comercialización de los productos agrícolas puede contribuir a mejorar las condiciones económicas de producción y comercialización de esos productos, así como su calidad. La aplicación de tales normas redunda, pues, en beneficio de los productores, comerciantes y consumidores. En consecuencia, las OCM de los sectores de los plátanos, el aceite de oliva y las aceitunas de mesa, las plantas vivas, los huevos y las aves de corral han establecido normas de comercialización que regulan aspectos tales como la calidad, la clasificación, el peso, el calibre, el envase, el embalaje, el almacenamiento, el transporte, la presentación, el origen y el etiquetado. Conviene mantener ese enfoque en el presente Reglamento.
(50)
Hasta ahora, las OCM de los sectores del aceite de oliva y las aceitunas de mesa y de los plátanos han confiado a la Comisión el establecimiento de las normas de comercialización. Habida cuenta de su especial carácter técnico, así como de la necesidad de mejorar continuamente la eficacia de estas normas y adaptarlas a unas prácticas comerciales en constante evolución, parece conveniente hacer extensivo este enfoque al sector de las plantas vivas, especificando los criterios que debe tener en cuenta la Comisión al establecer las normas pertinentes. Además, con el fin de evitar los abusos relativos a la calidad y la autenticidad de los productos ofrecidos a los consumidores, así como las graves perturbaciones que tales abusos pueden originar en los mercados, puede ser necesario adoptar medidas especiales, en particular métodos de análisis actualizados y otras medidas para determinar las características de las normas en cuestión.
(51)
Para regular la comercialización y la denominación de la leche, los productos lácteos y las materias grasas, se han aprobado varios instrumentos jurídicos cuya finalidad es mejorar la situación de la leche y los productos lácteos en el mercado y permitir una competencia leal entre las materias grasas para untar de origen lácteo y las de origen no lácteo, en interés tanto de los productores como de los consumidores. Las normas que establece el Reglamento (CEE) no 1898/87 del Consejo, de 2 de julio de 1987, relativo a la protección de la denominación de la leche y de los productos lácteos en el momento de su comercialización (35), tienen por objeto proteger al consumidor y crear unas condiciones de competencia entre los productos lácteos y los productos competidores en el campo de la denominación, del etiquetado y de la publicidad que eviten falseamientos de la competencia. El Reglamento (CE) no 2597/97 del Consejo, de 18 de diciembre de 1997, por el que se establecen las normas complementarias de la organización común de mercados en el sector de la leche y de los productos lácteos en lo que se refiere a la leche de consumo (36), establece normas tendentes a garantizar una calidad elevada de la leche de consumo y productos que respondan a las necesidades y expectativas de los consumidores, contribuyendo así a la estabilidad del mercado y proporcionando a los consumidores leche de consumo de gran calidad. El Reglamento (CE) no 2991/94 del Consejo, de 5 de diciembre de 1994, por el que se aprueban las normas aplicables a las materias grasas para untar (37), establece las normas de comercialización de los productos lácteos y no lácteos mencionados, junto con una clasificación clara acompañada de normas de denominación. Conforme a los objetivos del presente Reglamento, esas normas deben mantenerse.
(52)
Respecto a los sectores de los huevos y las aves de corral, existen disposiciones relativas a normas de comercialización y, en algunos casos, a la producción. Dichas disposiciones están recogidas en el Reglamento (CE) no 1028/2006 del Consejo de 19 de junio de 2006 sobre las normas de comercialización de los huevos (38), el Reglamento (CEE) no 1906/90 del Consejo, de 26 de junio de 1990, por el que se establecen normas de comercialización aplicables a las aves de corral (39) y el Reglamento (CEE) no 2782/75 del Consejo, de 29 de octubre de 1975, relativo a la producción y comercialización de los huevos para incubar y de los pollitos de aves de corral (40). Es conveniente incorporar en el presente Reglamento las normas fundamentales recogidas en dichos Reglamentos.
(53)
El Reglamento (CE) no 1028/2006 estipula que las normas de comercialización de los huevos deben, en principio, aplicarse a todos los huevos de gallina de la especie Gallus gallus comercializados en la Comunidad y también, como norma general, a los destinados a la exportación a terceros países. Asimismo, establece una distinción entre, por una parte, los huevos para el consumo humano directo y, por otra, los que no lo son, creando dos categorías de calidad de huevos, y establece una disposición para garantizar que se informe adecuadamente al consumidor respecto a las categorías de calidad y peso y a la identificación del método de cría utilizado. Por último, dicho Reglamento establece normas especiales en relación con los huevos importados de terceros países según las cuales la existencia de disposiciones especiales vigentes en determinados terceros países pueden justificar excepciones a las normas de comercialización, siempre que se garantice la equivalencia de la normativa comunitaria.
(54)
Respecto a la carne de aves de corral, el Reglamento (CEE) no 1906/90 estipula que las normas de comercialización deben, en principio, aplicarse a determinados tipos de carne de aves de corral para el consumo humano comercializados en la Comunidad y que la carne de aves de corral destinada a la exportación a terceros países debe, sin embargo, excluirse de la aplicación de las normas de comercialización. Dicho Reglamento prevé la clasificación de la carne de aves de corral en dos categorías según la conformación y el aspecto y las condiciones en que la carne se ponga a la venta.
(55)
Según estos Reglamentos, los Estados miembros deben poder excluir de la aplicación de estas normas de comercialización los huevos y la carne de aves de corral, respectivamente, vendidos mediante determinadas formas de venta directa del productor al consumidor final en la medida en que se trate de pequeñas cantidades.
(56)
El Reglamento (CE) no 2782/75 establece normas especiales en relación con la comercialización y transporte de los huevos para incubar y de los pollitos de aves de corral, así como de la incubación de huevos incubables. Dicho Reglamento prevé, en particular, el marcado uno a uno de los huevos para incubar, utilizados para la producción de pollitos, la forma de envasado y el tipo del material de envasado para el transporte. No obstante, excluye las granjas de selección pequeñas y las granjas de multiplicación de la aplicación obligatoria de las normas que establece.
(57)
En consonancia con los objetivos del presente Reglamento, esas normas deben mantenerse sin alterar su contenido fundamental. No obstante, otras disposiciones de dichos Reglamentos que son de carácter técnico deben abordarse en normas de desarrollo que deberá adoptar la Comisión.
(58)
A imagen de lo que se ha venido haciendo en el contexto de la OCM del lúpulo, es preciso seguir a escala comunitaria una política de calidad a través de la aplicación de disposiciones en materia de certificación y de normas que prohíban, en principio, la comercialización de los productos para los que no se haya expedido un certificado o, en el caso de los productos importados, que no respondan a unas características cualitativas equivalentes.
(59)
Las designaciones y definiciones de los aceites de oliva y, con ellas, sus denominaciones, constituyen un elemento esencial de ordenación del mercado dado que permiten fijar normas de calidad y ofrecer al consumidor una información adecuada sobre los productos y deben mantenerse en el presente Reglamento.
(60)
Uno de los regímenes de ayuda antes mencionados que contribuyen al equilibrio del mercado de la leche y los productos lácteos y a estabilizar los precios de mercado de ese sector es el de la ayuda, que figura en el Reglamento (CE) no 1255/1999, para la transformación de leche desnatada en caseína y caseinatos. El Reglamento (CEE) no 2204/90 del Consejo, de 24 de julio de 1990, que establece, en lo que respecta a los quesos, las normas generales complementarias de la organización común de mercados en el sector de la leche y de los productos lácteos (41), contiene normas relativas a la utilización de caseína y caseinatos en la fabricación de quesos para contrarrestar los efectos negativos que pudieran derivarse de ese régimen de ayuda, habida cuenta de la vulnerabilidad de los quesos a las operaciones de sustitución con caseína y caseinatos, y, de ese modo, estabilizar el mercado. Procede incluir esas normas en el presente Reglamento.
(61)
La transformación de ciertas materias primas agrícolas en alcohol etílico está estrechamente vinculada a la economía de esas materias primas y puede contribuir en gran medida a su valorización. Dicha transformación reviste una especial importancia económica y social para la economía de algunas regiones de la Comunidad y representa una parte no desdeñable de la renta de los productores de dichas materias primas. Además, permite eliminar productos de calidad insatisfactoria o excedentes coyunturales que pueden originar problemas de carácter temporal en algunos sectores.
(62)
En los sectores del lúpulo, el aceite de oliva y las aceitunas de mesa, el tabaco y los gusanos de seda, la legislación hace referencia a diferentes tipos de organizaciones para lograr objetivos de actuación, en particular para estabilizar los mercados mediante una actuación conjunta y mejorar y asegurar la calidad de los productos. Las disposiciones por las que se ha regido hasta ahora ese sistema de organizaciones se asientan en organizaciones reconocidas por los Estados miembros o, en determinadas condiciones, por la Comisión, conforme a las disposiciones que adopte esta. Es preciso conservar ese sistema y armonizar las disposiciones vigentes hasta la fecha.
(63)
Para apoyar determinadas actividades de las organizaciones interprofesionales que presenten especial interés en relación con la normativa actual de la OCM del tabaco, conviene disponer que las normas adoptadas para sus miembros por una organización interprofesional se puedan hacer extensivas, en determinadas condiciones, a todos los productores y agrupaciones no afiliados a ella de una o varias regiones. Lo mismo debe establecerse respecto de las otras actividades de las organizaciones interprofesionales que revistan un interés económico o técnico general para el sector del tabaco y que, debido a ello, sean beneficiosas para cuantos forman parte de este sector. Es preciso que exista una cooperación estrecha entre los Estados miembros y la Comisión. Esta debe disponer, además, de atribuciones de control permanentes, especialmente en lo que se refiere a los acuerdos y las prácticas concertadas de tales organizaciones.
(64)
En determinados sectores, excepto aquellos con respecto a los cuales la normativa actual contempla el reconocimiento de las organizaciones de productores y las organizaciones interprofesionales, los Estados miembros pueden querer reconocer este tipo de organizaciones sobre la base de la normativa nacional, en la medida en que sea compatible con la normativa comunitaria. Procede, por consiguiente, aclarar esta posibilidad. Además, deben adoptarse disposiciones por las que se establezca que el reconocimiento de las organizaciones de productores y las organizaciones interprofesionales con arreglo a la normativa actual siga siendo válido después de la adopción del presente Reglamento.
(65)
Un mercado comunitario único supone un régimen de intercambios comerciales en las fronteras exteriores de la Comunidad. Ese régimen debe constar de derechos de importación y de restituciones a la exportación y, en principio, debe servir para estabilizar el mercado comunitario. Debe basarse en los compromisos contraídos en el marco de las negociaciones comerciales multilaterales de la Ronda Uruguay.
(66)
Hasta ahora, el seguimiento del volumen de intercambios comerciales de productos agrícolas con terceros países en las OCM de los cereales, el arroz, el azúcar, las semillas, el aceite de oliva y las aceitunas de mesa, el lino y el cáñamo, la carne de vacuno, la leche y los productos lácteos, la carne de porcino, la carne de ovino y caprino, los huevos, la carne de aves de corral, las plantas vivas, y el alcohol etílico de origen agrícola, se ha realizado, tanto para las importaciones como para las exportaciones, mediante sistemas de certificados obligatorios o sistemas en los que la Comisión estaba facultada para establecer obligaciones en materia de certificados.
(67)
El seguimiento de los flujos comerciales es ante todo una cuestión de gestión que conviene abordar de manera flexible. En este contexto, y atendiendo a la experiencia adquirida en las OCM en las que la gestión de certificados ya compete a la Comisión, resulta apropiado que este proceder se haga extensivo a todos los sectores en los que se utilizan certificados de importación y exportación. Es preciso que, para decidir si conviene establecer obligaciones en materia de certificados, la Comisión determine si los certificados de importación son necesarios para la gestión de los mercados considerados y, en particular, para el seguimiento de las importaciones de los productos de que se trate.
(68)
La mayor parte de los derechos de aduana aplicables a los productos agrícolas con arreglo a los acuerdos de la Organización Mundial del Comercio (OMC) figuran en el arancel aduanero común. No obstante, la introducción de mecanismos adicionales requiere que se establezca la posibilidad de adoptar excepciones con respecto a algunos productos de los sectores de los cereales y el arroz.
(69)
Para evitar o contrarrestar los efectos perjudiciales que puedan tener en el mercado comunitario las importaciones de determinados productos agrícolas, la importación de tales productos debe estar sujeta al pago de un derecho adicional, si se cumplen determinadas condiciones.
(70)
En determinadas condiciones, procede otorgar a la Comisión la facultad de abrir y gestionar los contingentes arancelarios de importación resultantes de acuerdos internacionales celebrados en virtud del Tratado u otros actos del Consejo.
(71)
El Reglamento (CEE) no 2729/75 del Consejo, de 29 de octubre de 1975, relativo a los derechos a la importación aplicables a las mezclas de cereales, de arroz y de partidos de arroz (42), tiene como objetivo garantizar el correcto funcionamiento del sistema de derechos de aduana en las importaciones de mezclas de cereales, arroz y partidos de arroz. Procede incluir sus disposiciones en el presente Reglamento.
(72)
La Comunidad ha suscrito convenios de acceso preferente al mercado con varios terceros países por los que estos pueden exportar azúcar de caña a la Comunidad en condiciones favorables. La OCM del azúcar dispuso la evaluación de las necesidades de azúcar para refinar de las refinerías comunitarias y, en determinadas condiciones, reservar los certificados de importación a los usuarios especializados de cantidades significativas de azúcar de caña en bruto importado, que se consideran refinerías a tiempo completo. Estas disposiciones deben mantenerse.
(73)
Para que los cultivos ilícitos de cáñamo no perturben la organización común del mercado del cáñamo destinado a la producción de fibras, el Reglamento respectivo estableció la realización de controles de las importaciones de cáñamo y de semillas de cáñamo con el fin de cerciorarse de que dichos productos ofrecen garantías en cuanto al contenido de tetrahidrocannabinol. Además, la importación de semillas de cáñamo no destinadas a la siembra debe supeditarse a un régimen de control que prevea un sistema de autorización de los importadores. Estas disposiciones deben mantenerse.
(74)
En el sector del lúpulo, se aplica en la Comunidad una política de calidad de los productos. Resulta conveniente establecer en el presente Reglamento disposiciones que garanticen que solo se importen productos de este sector que reúnan unas características mínimas de calidad equivalentes.
(75)
El régimen de derechos de aduana permite renunciar a otras medidas de protección en las fronteras exteriores de la Comunidad. No obstante, es posible que, en circunstancias excepcionales, funcione mal el mecanismo del mercado interior y de los derechos de aduana. Para que el mercado comunitario no se quede sin defensa frente a las perturbaciones que puedan producirse en esos casos, es preciso permitir que la Comunidad adopte sin dilación cuantas medidas sean necesarias. Estas medidas deben respetar las obligaciones internacionales de la Comunidad.
(76)
Con miras al correcto funcionamiento de las OCM y, en particular, a que los mercados no sufran perturbaciones, las OCM de varios productos prevén la posibilidad de prohibir el empleo del régimen de perfeccionamiento activo o pasivo. Esta posibilidad debe mantenerse. La experiencia demuestra además que, cuando los mercados sufren perturbaciones o están bajo amenaza de perturbaciones por la utilización de estos regímenes, deben adoptarse medidas sin dilación. Por ello, debe conferirse a la Comisión las atribuciones pertinentes. Procede, por consiguiente, habilitar a la Comisión para que suspenda la utilización de los regímenes de perfeccionamiento activo y pasivo en situaciones de este tipo.
(77)
Procede establecer la posibilidad de conceder restituciones a las exportaciones a terceros países, basadas en la diferencia existente entre los precios registrados en la Comunidad y los del mercado mundial, dentro de los límites establecidos en los compromisos asumidos por la Comunidad en el contexto de la OMC, para proteger la participación de la Comunidad en el comercio internacional de determinados productos que entran dentro del ámbito de aplicación del presente Reglamento. Conviene empero que las exportaciones subvencionadas estén sujetas a límites, tanto en valor como en cantidad.
(78)
Es preciso que, cuando se fijen las restituciones a la exportación, se garantice la observancia de los límites de valor a través de un control de los pagos que se efectúen en virtud de la normativa relativa al FEAGA. Para facilitar ese control, es oportuno disponer que las restituciones a la exportación se fijen obligatoriamente por anticipado, y que, en el caso de las restituciones diferenciadas, sea posible cambiar el destino previamente fijado dentro de una zona geográfica en la que se aplique un solo tipo de restitución. En el supuesto de cambio de destino, debe pagarse la restitución por exportación aplicable al destino real, estableciéndose como límite máximo el importe aplicable al destino previamente fijado.
(79)
Para la observancia de los límites cuantitativos es necesario implantar un sistema de seguimiento fidedigno y eficaz. Con tal fin, es preciso supeditar la concesión de las restituciones a la exportación a la presentación de un certificado de exportación. Las restituciones a la exportación deben concederse dentro de los límites disponibles, en función de la situación específica de cada producto. Únicamente pueden admitirse excepciones a esta norma en el caso de los productos transformados no enumerados en el anexo I del Tratado a los que no se apliquen límites de volumen. Conviene introducir la posibilidad de establecer excepciones a las normas de gestión cuando las exportaciones con restitución no vayan a sobrepasar los límites cuantitativos establecidos.
(80)
En el caso de las exportaciones de ganado vacuno vivo, resulta conveniente establecer que las restituciones a la exportación se concedan y abonen únicamente si se cumplen las normas comunitarias de bienestar animal y, en particular, las relativas a la protección de los animales durante el transporte.
(81)
En determinados casos, los productos agrícolas pueden beneficiarse de un trato especial a la importación en terceros países si se ajustan a determinadas especificaciones o condiciones de precio. Para garantizar la correcta aplicación de ese sistema, es necesario que exista una cooperación administrativa entre las autoridades del tercer país importador y las de la Comunidad. Con ese fin, es oportuno que los productos vayan acompañados por un certificado expedido en la Comunidad.
(82)
Las exportaciones de bulbos de flores a terceros países revisten una importancia económica considerable para la Comunidad. Estabilizar los precios de estos productos hará que esas exportaciones se mantengan o aumenten. Por lo tanto, conviene fijar precios mínimos de exportación para los productos considerados.
(83)
De conformidad con el artículo 36 del Tratado, las disposiciones del capítulo del Tratado relativo a las normas sobre la competencia serán aplicables a la producción y al comercio de los productos agrícolas solo en la medida determinada por el Consejo, en el marco de las disposiciones y de acuerdo con el procedimiento previsto en el artículo 37, apartados 2 y 3, del Tratado. En las distintas OCM, la mayoría de las disposiciones sobre ayudas estatales han sido declaradas aplicables. Por otra parte, el Reglamento (CE) no 1184/2006 del Consejo, de 24 de julio de 2006, sobre aplicación de determinadas normas sobre la competencia a la producción y al comercio de productos agrícolas desarrolla las disposiciones del Tratado aplicables a las empresas (43). En consonancia con el objetivo de crear un conjunto coherente de normas sobre la política de mercado, resulta apropiado incluir las citadas disposiciones en el presente Reglamento.
(84)
Las normas sobre la competencia relativas a los acuerdos, decisiones y prácticas mencionados en el artículo 81 del Tratado, así como las relativas a la explotación abusiva de posiciones dominantes, deben ser aplicadas a la producción y al comercio de productos agrícolas, en la medida en que su aplicación no dificulte el funcionamiento de las organizaciones nacionales de los mercados agrícolas ni ponga en peligro la consecución de los objetivos de la PAC.
(85)
Conviene prestar particular atención a la situación de las asociaciones de agricultores en la medida en que tengan por objeto fundamentalmente la producción o el comercio en común de productos agrícolas o la utilización de instalaciones comunes, a menos que dicha acción común excluya la competencia o ponga en peligro la consecución de los objetivos del artículo 33 del Tratado.
(86)
Con objeto de no comprometer el desarrollo de una política agrícola común y de garantizar la seguridad jurídica y el trato no discriminatorio a las empresas interesadas, la Comisión debe tener competencias exclusivas, sin perjuicio del control del Tribunal de Justicia, para determinar si los acuerdos, decisiones y prácticas mencionados en el artículo 81 del Tratado son compatibles con los objetivos de la PAC.
(87)
La concesión de ayudas nacionales puede entorpecer el funcionamiento del mercado único, basado en un sistema de precios comunes. Por este motivo, es necesario que, como norma general, las disposiciones del Tratado que regulan esas ayudas se apliquen a los productos contemplados en el presente Reglamento. Con todo, es necesario autorizar excepciones en determinadas situaciones. Cuando se apliquen excepciones, es necesario que la Comisión pueda elaborar una lista de las ayudas nacionales existentes, nuevas o propuestas para formular a los Estados miembros las observaciones que procedan y proponerles medidas adecuadas.
(88)
Finlandia y Suecia pueden conceder ayudas, desde su adhesión, en relación con la producción y comercialización de renos y productos derivados, debido a la situación económica especial de este sector. Además, debido a sus condiciones climáticas especiales, Finlandia puede conceder ayudas, previa autorización de la Comisión, para ciertas cantidades de semillas y de semillas de cereales producidas exclusivamente en su territorio. Es necesario que se mantengan estas excepciones.
(89)
En los Estados miembros cuya cuota de azúcar haya disminuido de forma significativa, los productores de remolacha azucarera tendrán problemas de adaptación especialmente acusados. En esos casos, la ayuda comunitaria transitoria a los productores de remolacha azucarera establecida en el capítulo 10 septies del título IV del Reglamento (CE) no 1782/2003 no bastará para paliar sus dificultades. Por ello, resulta conveniente que los Estados miembros que hayan reducido su cuota en más de un 50 % de la cuota de azúcar establecida el 20 de febrero de 2006 en el anexo III del Reglamento (CE) no 318/2006 puedan conceder ayudas estatales a los productores de remolacha azucarera durante el período de aplicación de la ayuda comunitaria transitoria. Para evitar que los Estados miembros concedan ayudas que rebasen las necesidades de sus productores de remolacha azucarera, procede que la cuantía total de la ayuda estatal esté supeditada a la aprobación de la Comisión, salvo en el caso de Italia, donde puede estimarse que los productores de remolacha azucarera más productivos necesitarán, como máximo, una ayuda de 11 EUR por tonelada producida para adaptarse a las condiciones del mercado derivadas de la reforma. Además, teniendo en cuenta que esta reforma planteará seguramente problemas particulares en Italia, es preciso mantener la disposición que permita a los productores de remolacha azucarera beneficiarse directa o indirectamente de la ayuda estatal que se conceda.
(90)
El cultivo de remolacha azucarera en Finlandia se realiza en una condiciones geográficas y climáticas particulares que, sumadas a los efectos generales de la reforma del azúcar, incidirán negativamente en esta producción. Por ello, la disposición establecida en la OCM del azúcar de autorizar a ese Estado miembro, de manera permanente, a conceder una ayuda de un monto adecuado a sus productores de remolacha azucarera debe mantenerse.
(91)
En vista de la especial situación de Alemania, donde actualmente un elevado número de pequeños productores de alcohol reciben apoyo nacional, de acuerdo con las condiciones específicas del Monopolio Alemán del Alcohol, ha lugar a permitir que puedan seguir recibiéndolo durante un tiempo limitado. Asimismo, resulta conveniente prever la elaboración por la Comisión de un informe, al final de ese plazo, sobre el funcionamiento de esta excepción, acompañado de las propuestas oportunas.
(92)
Procede disponer que los Estados miembros que deseen respaldar en su territorio medidas de fomento del consumo de leche y productos lácteos en la Comunidad puedan financiar tales medidas mediante el cobro de un canon de promoción a los productores de leche del país.
(93)
En razón de la posible evolución de la producción de forrajes desecados, resulta oportuno que la Comisión presente un informe al Consejo sobre ese sector antes del 30 de septiembre de 2008, basándose en una evaluación de la OCM de los forrajes desecados. En caso necesario, convendrá que el informe lleve aparejadas las propuestas oportunas. Igualmente, resulta necesario disponer que la Comisión informe periódicamente al Parlamento Europeo y al Consejo sobre el régimen de ayuda al sector apícola.
(94)
Es necesario disponer de información adecuada acerca de la situación actual y las perspectivas de evolución del mercado del lúpulo de la Comunidad. Por consiguiente, conviene disponer que deben registrarse todos los contratos de suministro de lúpulo producido en la Comunidad.
(95)
Procede establecer con respecto a determinados productos que, en determinadas condiciones, se adopten medidas cuando se produzcan o puedan producirse perturbaciones en el mercado como consecuencia de modificaciones significativas de los precios del mercado interior o de las cotizaciones o precios del mercado mundial.
(96)
Es necesario establecer un marco de medidas específicas para el alcohol etílico de origen agrícola que permita recopilar datos económicos y analizar información estadística con miras al seguimiento del mercado. En la medida en que el mercado del alcohol etílico de origen agrícola está vinculado al mercado del alcohol etílico en general, conviene disponer también de información relativa al mercado del alcohol etílico de origen no agrícola.
(97)
Los gastos efectuados por los Estados miembros como consecuencia de las obligaciones que se derivan de la aplicación del presente Reglamento deben ser financiados por la Comunidad de conformidad con el Reglamento (CE) no 1290/2005.
(98)
Es conveniente autorizar a la Comisión para que, en caso de urgencia, adopte las medidas necesarias para solventar problemas prácticos específicos.
(99)
Dado que los mercados comunes de los productos agrícolas evolucionan constantemente, los Estados miembros y la Comisión deben mantenerse mutuamente informados de los cambios importantes.
(100)
Para evitar que se utilicen de manera abusiva las ventajas previstas en el presente Reglamento, es preciso que no se otorguen o, en su caso, se retiren, cuando se determine que las condiciones para gozar de ellas se han creado artificialmente, en contradicción con los objetivos del Reglamento.
(101)
Para garantizar la observancia de las obligaciones dispuestas por el presente Reglamento, resulta necesario establecer controles y aplicar sanciones administraciones y medidas en caso de que se incumplan dichas obligaciones. Debe atribuirse, pues, a la Comisión la potestad para aprobar las normas de desarrollo convenientes, incluidas las referidas a la recuperación de las sumas pagadas indebidamente y a las obligaciones informativas de los Estados miembros que resultan de la aplicación del presente Reglamento.
(102)
Las medidas necesarias para la ejecución del presente Reglamento deben adoptarse, como norma general, con arreglo a la Decisión 1999/468/CE del Consejo, de 28 de junio de 1999, por la que se establecen los procedimientos para el ejercicio de las competencias de ejecución atribuidas a la Comisión (44). No obstante, en relación con determinadas disposiciones del presente Reglamento que corresponden a atribuciones propias de la Comisión, necesitan una acción rápida o son de carácter meramente administrativo, la Comisión debe poder actuar por propia iniciativa.
(103)
Debido a la integración en el presente Reglamento de varios elementos de las OCM de las frutas y hortalizas, de las frutas y hortalizas transformadas y del sector vitivinícola, es necesario efectuar algunas modificaciones de esas OCM.
(104)
El presente Reglamento incluye disposiciones sobre la aplicabilidad de las normas sobre la competencia establecidas en el Tratado. Hasta ahora, esas disposiciones estaban codificadas en el Reglamento (CE) no 1184/2006. Debe pues modificarse ese Reglamento de tal modo que puntualice que se aplica a los productos del anexo I del Tratado que no se contemplan en el presente Reglamento.
(105)
El presente Reglamento incluye las disposiciones que figuran en los reglamentos de base indicados en los considerandos 2 y 3, salvo las de los Reglamentos (CE) no 2200/96, (CE) no 2201/96 y (CE) no 1493/1999. También incluye las disposiciones de los siguientes Reglamentos:
-
Reglamento (CEE) no 2729/75 del Consejo, de 29 de octubre de 1975, relativo a las exacciones reguladoras a la importación aplicables a las mezclas de cereales, de arroz y de partidos de arroz,
-
Reglamento (CEE) no 2763/75 del Consejo, de 29 de octubre de 1975, por el que se establecen las normas generales para la concesión de ayudas al almacenamiento privado en el sector de la carne de porcino (45),
-
Reglamento (CEE) no 2782/75 del Consejo, de 29 de octubre de 1975, relativo a la producción y comercialización de los huevos para incubar y de los pollitos de aves de corral,
-
Reglamento (CEE) no 707/76 del Consejo, de 25 de marzo de 1976, relativo al reconocimiento de las agrupaciones de productores de gusanos de seda (46),
-
Reglamento (CEE) no 1055/77 del Consejo, de 17 de mayo de 1977, relativo al almacenamiento y a los movimientos de los productos comprados por un organismo de intervención (47),
-
Reglamento (CEE) no 2931/79 del Consejo, de 20 de diciembre de 1979, relativo a una asistencia a la exportación de productos agrícolas que pueden beneficiarse de un trato especial a la importación en un tercer país (48),
-
Reglamento (CEE) no 3220/84 del Consejo, de 13 de noviembre de 1984, por el que se determina el modelo comunitario de clasificación de las canales de cerdo,
-
Reglamento (CEE) no 1898/87 del Consejo de 2 de julio de 1987 relativo a la protección de la denominación de la leche y de los productos lácteos en el momento de su comercialización,
-
Reglamento (CEE) no 3730/87 del Consejo de 10 de diciembre de 1987 por el que se establecen las normas generales aplicables al suministro a determinadas organizaciones de alimentos procedentes de existencias de intervención y destinados a ser distribuidos a las personas más necesitadas de la Comunidad,
-
Reglamento (CEE) no 386/90 del Consejo, de 12 de febrero de 1990, relativo al control de las exportaciones de productos agrícolas que se beneficien de una restitución o de otros importes (49),
-
Reglamento (CEE) no 1186/90 del Consejo, de 7 de mayo de 1990, por el que se amplía el campo de aplicación del modelo comunitario de clasificación de las canales de vacuno pesado,
-
Reglamento (CEE) no 1906/90 del Consejo, de 26 de junio de 1990, por el que se establecen normas de comercialización aplicables a las aves de corral,
-
Reglamento (CEE) no 2204/90 del Consejo, de 24 de julio de 1990, que establece, en lo que respecta a los quesos, las normas generales complementarias de la organización común de mercados en el sector de la leche y de los productos lácteos,
-
Reglamento (CEE) no 2077/92 del Consejo, de 30 de junio de 1992, relativo a las organizaciones y acuerdos interprofesionales en el sector del tabaco (50),
-
Reglamento (CEE) no 2137/92 del Consejo, de 23 de julio de 1992, relativo al modelo comunitario de clasificación de canales de ovino y se determina la calidad tipo comunitaria de las canales de ovino frescas o refrigeradas y por el que se prorroga el Reglamento (CEE) no 338/91,
-
Reglamento (CE) no 2991/94 del Consejo, de 5 de diciembre de 1994, por el que se aprueban las normas aplicables a las materias grasas para untar,
-
Reglamento (CE) no 2597/97 del Consejo de 18 de diciembre de 1997 por el que se establecen las normas complementarias de la organización común de mercados en el sector de la leche y de los productos lácteos en lo que se refiere a la leche de consumo,
-
Reglamento (CE) no 2250/1999 del Consejo, de 22 de octubre de 1999, relativo al contingente arancelario de mantequilla de origen neozelandés (51),
-
Reglamento (CE) no 1788/2003 del Consejo, de 29 de septiembre de 2003, por el que se establece una tasa en el sector de la leche y de los productos lácteos,
-
Reglamento (CE) no 1028/2006 del Consejo, de 19 de junio de 2006, sobre las normas de comercialización de los huevos,
-
Reglamento (CE) no 1183/2006 del Consejo, de 24 de julio de 2006, sobre el modelo comunitario de clasificación de las canales de vacuno pesado.
(106)
Por consiguiente, es necesario derogar esos Reglamentos. En aras de la seguridad jurídica y habida cuenta del número de actos derogados por el presente Reglamento y del número de actos adoptados con arreglo a dichos actos o modificados sobre la base de dichos actos, procede aclarar que su derogación no afecta a la validez de los actos jurídicos adoptados sobre la base del acto derogado o a las posibles modificaciones de otros actos jurídicos realizadas por los actos derogados.
(107)
El presente Reglamento debe aplicarse a partir del 1 de enero de 2008, como norma general. No obstante, con objeto de garantizar que las nuevas disposiciones del presente Reglamento no interfieren en la campaña de comercialización 2007/08 que ya está en marcha, debe establecerse una fecha ulterior de aplicación respecto de aquellos sectores para los que están previstas campañas de comercialización. Por lo tanto, el presente Reglamento únicamente debe aplicarse a partir del inicio de la campaña de comercialización 2008/09 para los sectores de que se trate. Por consiguiente, las normativas respectivas que regulan dichos sectores deben seguir aplicándose hasta el final de la correspondiente campaña de comercialización 2007/08.
(108)
Además, en lo que se refiere a algunos otros sectores para los que no está prevista campaña de comercialización alguna, también debe establecerse una fecha ulterior de aplicación para lograr una transición fluida de las OCM existentes al presente Reglamento. Por consiguiente, las normativas que regulan las actuales OCM para dichos sectores deben seguir aplicándose hasta la fecha ulterior de aplicación prevista en el presente Reglamento.
(109)
Por lo que respecta al Reglamento (CEE) no 386/90, el presente Reglamento transfiere a la Comisión la potestad de adoptar normas en los ámbitos regulados por el citado Reglamento. Además, los Reglamentos (CEE) no 3220/84, (CEE) no 1186/90, (CEE) no 2137/92 y (CE) no 1183/2006 han quedado derogados por el presente Reglamento y solo se transfieren al presente Reglamento determinadas partes de dichos Reglamentos. Otros elementos que figuran actualmente en ellos deberán quedar recogidos, por consiguiente, en normas que adopte la Comisión. Resulta conveniente dar a la Comisión más tiempo para adoptar las disposiciones correspondientes. Procede que los citados Reglamentos sigan aplicándose hasta el 31 de diciembre de 2008.
(110)
Los siguientes actos del Consejo han pasado a ser superfluos y, por lo tanto, deben derogarse:
-
Reglamento (CEE) no 315/68 del Consejo, de 12 de marzo de 1968, por el que se establecen normas de calidad para los bulbos, las cebollas y los tubérculos de flores (52),
-
Reglamento (CEE) no 316/68 del Consejo, de 12 de marzo de 1968, por el que se establecen normas de calidad para las flores cortadas frescas y los follajes frescos (53),
-
Reglamento (CEE) no 2517/69 del Consejo, de 9 de diciembre de 1969, por el que se definen determinadas medidas para el saneamiento de la producción frutícola de la Comunidad (54),
-
Reglamento (CEE) no 2728/75 del Consejo, de 29 de octubre de 1975, relativo a las ayudas a la producción y al comercio de patatas destinadas a la fabricación de fécula y de fécula de patata (55),
-
Council Regulation (EEC) no 1358/80 of 5 June 1980 fixing the guide price and the intervention price for adult bovine animals for the 1980/81 marketing year and introducing a Community grading scale for carcases of adult bovine animals (56) [no existe versión española de este Reglamento],
-
Reglamento (CEE) no 4088/87 del Consejo, de 21 de diciembre de 1987, por el que se establecen las condiciones de aplicación de los derechos de aduana preferenciales a la importación de determinados productos de la floricultura originarios de Chipre, Israel y Jordania (57),
-
Decisión 74/583/CEE del Consejo, de 20 de noviembre de 1974, relativa a la vigilancia de los movimientos de azúcar (58).
(111)
La transición de las normas establecidas por las disposiciones y reglamentos derogados por el presente Reglamento a las normas establecidas por este puede originar dificultades que no se abordan en él. Para hacer frente a esas dificultades, es necesario que la Comisión pueda adoptar medidas de carácter transitorio.
HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
ÍNDICE
PARTE I
DISPOSICIONES PRELIMINARES
PARTE II
MERCADO INTERIOR
TÍTULO I
MEDIDAS DE INTERVENCIÓN
CAPÍTULO I
Intervención pública y almacenamiento privado
Sección I
Disposiciones generales
Sección II
Intervención pública
Subsección I
Disposiciones generales
Subsección II
Inicio y suspensión de las compras de intervención
Subsección III
Precio de intervención
Subsección IV
Salida al mercado de los productos de intervención
Sección III
Almacenamiento privado
Subsección I
Ayuda obligatoria
Subsección II
Ayuda facultativa
Sección IV
Disposiciones comunes
CAPÍTULO II
Medidas especiales de intervención
Sección I
Medidas excepcionales de apoyo del mercado
Sección II
Medidas en los sectores de los cereales y el arroz
Sección III
Medidas en el sector del azúcar
Sección IV
Ajuste de la oferta
CAPÍTULO III
Sistemas de limitación de la producción
Sección I
Disposiciones generales
Sección II
Azúcar
Subsección I
Asignación y gestión de cuotas
Subsección II
Rebasamiento de cuotas
Sección III
Leche
Subsección I
Disposiciones generales
Subsección II
Asignación y gestión de cuotas
Subsección III
Rebasamientos de cuotas
Sección IV
Disposiciones de procedimiento
CAPÍTULO IV
Regímenes de ayuda
Sección I
Ayuda para transformación
Subsección I
Forrajes desecados
Subsección II
Lino destinado a la producción de fibras
Sección II
Restituciones por producción
Sección III
Ayudas en el sector de la leche y los productos lácteos
Sección IV
Ayudas en el sector del aceite de oliva y las aceitunas de mesa
Sección V
Fondo comunitario del tabaco
Sección VI
Disposiciones específicas aplicables al sector apícola
Sección VII
Ayudas en el sector de los gusanos de seda
TÍTULO II
DISPOSICIONES APLICABLES A LA COMERCIALIZACIÓN Y LA PRODUCCIÓN
CAPÍTULO I
Normas de comercialización y condiciones de producción
Sección I
Normas de comercialización
Sección II
Condiciones aplicables a la producción
Sección III
Normas de procedimiento
CAPÍTULO II
Organizaciones de productores, organizaciones interprofesionales y organizaciones profesionales
Sección I
Principios generales
Sección II
Normas aplicables a las organizaciones interprofesionales en el sector del tabaco
Sección III
Normas de procedimiento
PARTE III
INTERCAMBIOS COMERCIALES CON TERCEROS PAÍSES
CAPÍTULO I
Disposiciones generales
CAPÍTULO II
Importaciones
Sección I
Certificados de importación
Sección II
Derechos y exacciones aplicables a las importaciones
Sección III
Gestión de los contingentes de importación
Sección IV
Disposiciones especiales para determinados productos
Subsección I
Disposiciones especiales de importación para los sectores de los cereales y el arroz
Subsección II
Regímenes preferentes de importación de azúcar
Subsección III
Disposiciones especiales para la importación de cáñamo
Subsección IV
Disposiciones especiales para la importación de lúpulo
Sección V
Salvaguardia y perfeccionamiento activo
CAPÍTULO III
Exportaciones
Sección I
Certificados de exportación
Sección II
Restituciones a la exportación
Sección III
Gestión de los contingentes de exportación en el sector de la leche y los productos lácteos
Sección IV
Trato especial a la importación por parte de terceros países
Sección V
Disposiciones especiales para las plantas vivas
Sección VI
Perfeccionamiento pasivo
PARTE IV
NORMAS DE COMPETENCIA
CAPÍTULO I
Disposiciones aplicables a las empresas
CAPÍTULO II
Normas aplicables a las ayudas estatales
PARTE V
DISPOSICIONES ESPECÍFICAS PARA DETERMINADOS SECTORES
PARTE VI
DISPOSICIONES GENERALES
PARTE VII
NORMAS DE DESARROLLO Y DISPOSICIONES TRANSITORIAS Y FINALES
CAPÍTULO I
Normas de desarrollo
CAPÍTULO II
Disposiciones transitorias y finales
ANEXO I
LISTA DE PRODUCTOS A QUE SE REFIERE EL ARTÍCULO 1, APARTADO 1
Parte I:
Cereales
Parte II:
Arroz
Parte III:
Azúcar
Parte IV:
Forrajes desecados
Parte V:
Semillas
Parte VI:
Lúpulo
Parte VII:
Aceite de oliva y aceitunas de mesa
Parte VIII:
Lino y cáñamo destinados a la producción de fibras
Parte IX:
Frutas y hortalizas
Parte X:
Productos transformados a base de frutas y hortalizas
Parte XI:
Plátanos
Parte XII:
Sector vitivinícola
Parte XIII:
Plantas vivas y productos de la floricultura
Parte XIV:
Tabaco crudo
Parte XV:
Carne de vacuno
Parte XVI:
Leche y productos lácteos
Parte XVII:
Carne de porcino
Parte XVIII:
Carne de ovino y caprino
Parte XIX:
Huevos
Parte XX:
Carne de aves de corral
Parte XXI:
Otros productos
ANEXO II
LISTA DE PRODUCTOS A QUE SE REFIERE EL ARTÍCULO 1, APARTADO 3
Parte I:
Alcohol etílico de origen agrícola
Parte II:
Productos apícolas
Parte III:
Gusanos de seda
ANEXO III
DEFINICIONES CONTEMPLADAS EN EL ARTÍCULO 2, APARTADO 1
Parte I:
Definiciones en el sector del arroz
Parte II:
Definiciones aplicables en el sector del azúcar
Parte III:
Definiciones aplicables en el sector del lúpulo
Parte IV:
Definiciones aplicables en el sector de la carne de vacuno
Parte V:
Definiciones aplicables en el sector de la leche y los productos lácteos
Parte VI:
Definiciones aplicables en el sector de los huevos
Parte VII:
Definiciones aplicables en el sector de las aves de corral
Parte VIII:
Definiciones aplicables en el sector apícola
ANEXO IV:
CALIDAD TIPO DE ARROZ Y AZÚCAR
A.
Calidad tipo del arroz con cáscara
B.
Calidades tipo del azúcar
ANEXO V
MODELOS COMUNITARIOS DE CLASIFICACIÓN DE LAS CANALES A QUE SE REFIERE EL ARTÍCULO 42
A.
Modelos comunitarios de clasificación de las canales de vacuno pesado
B.
Modelo comunitario de clasificación de las canales de cerdo
C.
Modelo comunitario de clasificación de las canales de ovino
ANEXO VI
CUOTAS NACIONES Y REGIONALES A QUE SE REFIEREN LOS ARTÍCULOS 56 Y 59
ANEXO VII
CUOTAS SUPLEMENTARIAS DE ISOGLUCOSA A QUE SE REFIERE EL ARTÍCULO 58, APARTADO 2
ANEXO VIII
NORMAS RELATIVAS A LAS TRANSFERENCIAS DE CUOTASDE AZÚCAR O ISOGLUCOSA ENTRE EMPRESAS DE CONFORMIDAD CON EL ARTÍCULO 60
ANEXO IX
CUOTAS NACIONALES Y RESERVA DE REESTRUCTURACIÓNA QUE SE REFIERE EL ARTÍCULO 66
ANEXO X
CONTENIDO DE MATERIA GRASA DE REFERENCIA INDICADO EN EL ARTÍCULO 70
ANEXO XI
A.
Reparto entre los Estados miembros de la cantidad máxima garantizadaa que se refiere el artículo 94, apartado 1
B.
Reparto entre los Estados miembros de la cantidad máxima garantizada a que se refiere el artículo 89
ANEXO XII
DEFINICIONES Y DENOMINACIONES APLICABLES A LA LECHE Y LOS PRODUCTOS LÁCTEOS A QUE SE REFIERE EL ARTÍCULO 114, APARTADO 1
ANEXO XIII
COMERCIALIZACIÓN DE LA LECHE DESTINADA AL CONSUMO HUMANO A QUE SE REFIERE EL ARTÍCULO 114, APARTADO 2
ANEXO XIV
NORMAS DE COMERCIALIZACIÓN APLICABLES AL SECTOR DE LOS HUEVOS Y AL DE LAS AVES DE CORRAL CONTEMPLADOS EN EL ARTÍCULO 116
A.
Normas de comercialización para los huevos de las especies de gallinas Gallus gallus
B.
Normas de comercialización para la carne de aves de corral
C.
Normas de producción y comercialización de huevos para incubar y de pollitos de aves de corral
ANEXO XV
NORMAS APLICABLES A LAS MATERIAS GRASAS PARA UNTAR A QUE SE REFIERE EL ARTÍCULO 115
Apéndice del anexo XV
ANEXO XVI
DESIGNACIONES Y DEFINICIONES DE LOS ACEITES DE OLIVAY LOS ACEITES DE ORUJO DE OLIVA CONTEMPLADAS EN EL ARTÍCULO 118
ANEXO XVII
DERECHOS DE IMPORTACIÓN APLICABLES AL ARROZCONTEMPLADOS EN LOS ARTÍCULOS 137 Y 139
ANEXO XVIII
VARIEDADES DE ARROZ BASMATI A QUE SE REFIERE EL ARTÍCULO 138
ANEXO XIX
ESTADOS A QUE SE REFIEREN EL ARTÍCULO 153, APARTADO 4, Y ARTÍCULO 154, APARTADO 1, LETRA B), Y EL ANEXO III, PARTE II, PUNTO 12
ANEXO XX
LISTA DE PRODUCTOS DEL SECTOR DE LOS CEREALES, EL ARROZ, EL AZÚCAR, LA LECHE Y LOS HUEVOS A EFECTOS DEL ARTÍCULO 26, LETRA A),INCISO II), Y DE LA CONCESIÓN DE LAS RESTITUCIONES A LA EXPORTACIÓN A QUE SE REFIERE LA SECCIÓN II DEL CAPÍTULO III DE LA PARTE III
Parte I:
Cereales
Parte II:
Arroz
Parte III:
Azúcar
Parte IV:
Leche
Parte V:
Huevos
ANEXO XXI
LISTA DE PRODUCTOS QUE CONTIENEN AZÚCAR A EFECTOS DE LA CONCESIÓN DE RESTITUCIONES A LA EXPORTACIÓN A QUE SE REFIERE LA SECCIÓN II DEL CAPÍTULO III DE LA PARTE III
ANEXO XXII
TABLAS DE CORRESPONDENCIAS A QUE SE REFIERE EL ARTÍCULO 202
PARTE I
DISPOSICIONES PRELIMINARES
Artículo 1
Ámbito de aplicación
1. El presente Reglamento establece una organización común de los mercados de los productos de los sectores que se enumeran a continuación y que se detallan en mayor medida en el anexo I:
a)
cereales (parte I del anexo I);
b)
arroz (parte II del anexo I);
c)
azúcar (parte III del anexo I);
d)
forrajes desecados (parte IV del anexo I);
e)
semillas (parte V del anexo I);
f)
lúpulo (parte VI del anexo I);
g)
aceite de oliva y aceitunas de mesa (parte VII del anexo I);
h)
lino y cáñamo (parte VIII del anexo I);
i)
frutas y hortalizas (parte IX del anexo I);
j)
frutas y hortalizas transformadas (parte X del anexo I);
k)
plátanos (parte XI del anexo I);
l)
vino (parte XII del anexo I);
m)
plantas vivas y productos de la floricultura (parte XIII del anexo I);
n)
tabaco crudo (parte XIV del anexo I);
o)
carne de vacuno (parte XV del anexo I);
p)
leche y productos lácteos (parte XVI del anexo I);
q)
carne de porcino (parte XVII del anexo I);
r)
carne de ovino y caprino (parte XVIII del anexo I);
s)
huevos (parte XIX del anexo I);
t)
carne de aves de corral (parte XX del anexo I);
u)
otros productos (parte XXI del anexo I).
2. En los sectores de las frutas y hortalizas, las frutas y hortalizas transformadas y vitivinícola únicamente se aplicarán las disposiciones del artículo 195 del presente Reglamento.
3. El presente Reglamento establece disposiciones específicas en los sectores que se enumeran a continuación y se detallan en mayor medida en el anexo II, según proceda:
a)
alcohol etílico de origen agrícola (parte I del anexo II);
b)
productos de la apicultura (parte II del anexo II);
c)
gusanos de seda (parte III del anexo II).
Artículo 2
Definiciones
1. A los efectos del presente Reglamento, en algunos sectores se aplicarán las definiciones que figuran en el anexo III.
2. A los efectos del presente Reglamento, se entenderá por:
a)
«agricultor», un agricultor en la acepción del Reglamento (CE) no 1782/2003;
b)
«organismo pagador», el organismo u organismos designados por un Estado miembro con arreglo a lo dispuesto en el Reglamento (CE) no 1290/2005;
c)
«precio de intervención», el precio de compra de los productos por la intervención pública.
Artículo 3
Campañas de comercialización
La campaña de comercialización se prolongará:
a)
del 1 de enero al 31 de diciembre del mismo año, en el sector de los plátanos;
b)
del 1 de abril al 31 de marzo del año siguiente, en los sectores de:
i)
los forrajes desecados,
ii)
gusanos de seda;
c)
del 1 de julio al 30 de junio del año siguiente, en los sectores de:
i)
los cereales,
ii)
las semillas,
iii)
aceite de oliva y aceitunas de mesa,
iv)
el lino y el cáñamo,
v)
la leche y los productos lácteos;
d)
del 1 de septiembre al 31 de agosto del año siguiente, en el sector del arroz;
e)
del 1 de octubre al 30 de septiembre del año siguiente, en el sector del azúcar.
Artículo 4
Competencias de la Comisión
Salvo que en el presente Reglamento se disponga otra cosa, cuando se confieran competencias a la Comisión, esta actuará de acuerdo con el procedimiento a que se refiere el artículo 195, apartado 2.
Artículo 5
Normas de desarrollo
La Comisión podrá adoptar las normas de desarrollo del artículo 2.
La Comisión podrá modificar las definiciones del sector del arroz que figuran en el anexo III, parte I, y la definición de «azúcar ACP/India» que figura en el anexo III, parte II, punto 12.
La Comisión también podrá fijar los porcentajes de conversión del arroz en las diferentes fases de la transformación, los costes de transformación y el valor de los subproductos.
PARTE II
MERCADO INTERIOR
TÍTULO I
MEDIDAS DE INTERVENCIÓN
CAPÍTULO I
Intervención pública y almacenamiento privado
Sección I
Disposiciones generales
Artículo 6
Ámbito de aplicación
1. El presente capítulo establece las normas aplicables, cuando proceda, a las compras en régimen de intervención pública y a la concesión de ayudas para el almacenamiento privado en los siguientes sectores:
a)
cereales;
b)
arroz;
c)
azúcar;
d)
aceite de oliva y aceitunas de mesa;
e)
carne de vacuno;
f)
leche y productos lácteos;
g)
carne de porcino;
h)
carne de ovino y caprino.
2. A los efectos del presente capítulo, se entenderá por:
a)
«cereales», los cereales cosechados en la Comunidad;
b)
«leche», la leche de vaca producida en la Comunidad;
c)
«leche desnatada», la leche desnatada obtenida directa y exclusivamente a partir de leche de vaca producida en la Comunidad;
d)
«nata», la nata obtenida directa y exclusivamente de leche.
Artículo 7
Origen comunitario
Sin perjuicio de lo dispuesto en el artículo 6, apartado 2, únicamente los productos originarios de la Comunidad podrán ser objeto de compras en régimen de intervención pública o causar derecho a ayudas para el almacenamiento privado.
Artículo 8
Precios de referencia
1. Se fijan los siguientes precios de referencia para los productos sujetos a las medidas de intervención contempladas en el artículo 6, apartado 1:
a)
en el sector de los cereales:
101,31 EUR por tonelada, que cada mes se aumentarán como sigue:
-
noviembre: 0,46 EUR más por tonelada,
-
diciembre: 0,92 EUR más por tonelada,
-
enero: 1,38 EUR más por tonelada,
-
febrero: 1,84 EUR más por tonelada,
-
marzo: 2,30 EUR más por tonelada,
-
abril: 2,76 EUR más por tonelada,
-
mayo: 3,22 EUR más por tonelada,
-
junio: 3,22 EUR más por tonelada.
El precio de referencia del maíz y el sorgo válido en junio será válido también en los meses de julio, agosto y septiembre del mismo año;
b)
para el arroz con cáscara, 150 EUR por tonelada de la calidad tipo que se define en el anexo IV, letra A;
c)
para el azúcar:
i)
azúcar blanco:
-
541,5 EUR por tonelada en la campaña de comercialización 2008/09,
-
404,4 EUR por tonelada a partir de la campaña de comercialización 2009/10,
ii)
azúcar en bruto:
-
448,8 EUR por tonelada en la campaña de comercialización 2008/09,
-
335,2 EUR por tonelada a partir de la campaña de comercialización 2009/10.
Los precios de referencia fijados en los incisos i) y ii) se aplicarán al azúcar sin envasar, en posición salida de fábrica, de la calidad tipo que se define en el anexo IV, parte B;
d)
en el sector de la carne de vacuno, 2 224 EUR por tonelada de peso en canal para las canales de bovinos machos de clase R3 según se fija en el modelo comunitario de clasificación de las canales de vacuno pesado establecido en el artículo 42, apartado 1, letra a);
e)
en el sector de la leche y los productos lácteos:
i)
para la mantequilla, 246,39 EUR por 100 kilogramos,
ii)
para la leche desnatada en polvo, 174,69 EUR por 100 kilogramos;
f)
en el sector de la carne de porcino, 1 509,39 EUR por tonelada de peso en canal para las canales de cerdo de la calidad tipo definida en función del peso y contenido de carne magra conforme al modelo comunitario de clasificación de canales de cerdo, establecido en el artículo 42, apartado 1, letra b):
i)
canales de un peso comprendido entre 60 kg y menos de 120kg: clase E con arreglo al anexo V, parte B.II,
ii)
canales de un peso comprendido entre 120 kg y 180 kg: clase R con arreglo al anexo V, parte B.II.
2. Los precios de referencia para los cereales y el arroz fijados en el apartado 1, letras a) y b), se referirán a la fase del comercio al por mayor, mercancía entregada sobre vehículo en posición almacén. Esto será válido para todos los centros de intervención de la Comunidad designados de conformidad con el artículo 41.
3. El Consejo podrá modificar los precios de referencia fijados en el apartado 1 según el procedimiento establecido en el artículo 37, apartado 2, del Tratado, a tenor de la evolución de la producción y los mercados.
Artículo 9
Sistema de comunicación de precios del mercado del azúcar
La Comisión implantará un sistema de comunicación de los precios del mercado del azúcar que incluirá un mecanismo de publicación de los niveles de esos precios.
El sistema se basará en la información comunicada por las empresas productoras de azúcar blanco u otros agentes económicos que intervengan en el comercio de azúcar. Esta información será confidencial.
La Comisión se cerciorará de que la información publicada no permita identificar a las empresas o los agentes económicos a los que correspondan los precios.
Sección II
Intervención pública
Subsección I
Disposiciones generales
Artículo 10
Productos que pueden ser objeto de intervención pública
1. El régimen de intervención pública se aplicará a los siguientes productos conforme a las condiciones que se establecen en la presente sección y a los requisitos y condiciones adicionales que determine la Comisión con arreglo a lo dispuesto en el artículo 43:
a)
trigo blando, trigo duro, cebada, maíz y sorgo;
b)
arroz con cáscara;
c)
azúcar blanco o en bruto, siempre y cuando haya sido producido al amparo de cuotas y a partir de remolacha o caña de azúcar cosechada en la Comunidad;
d)
carne fresca o refrigerada de vacuno de los códigos NC 0201 10 00 y 0201 20 20 a 0201 20 50;
e)
mantequilla producida directa y exclusivamente a partir de nata pasteurizada en una empresa autorizada de la Comunidad, con un contenido mínimo de materia grasa butírica del 82 %, en peso, y con un contenido máximo de agua del 16 %, en peso;
f)
leche desnatada en polvo de primera calidad, fabricada por el proceso de atomización (spray) y producida en una empresa autorizada de la Comunidad directa y exclusivamente a partir de leche desnatada, con un contenido proteico mínimo del 35,6 % en peso sobre el extracto seco magro.
2. Podrá aplicarse el régimen de intervención pública en el sector de la carne de porcino, conforme a las condiciones que se establecen en la presente sección y a los requisitos y condiciones adicionales que determine la Comisión con arreglo a lo dispuesto en el artículo 43, respecto de canales o medias canales, frescas o refrigeradas, que entren dentro del código NC 0203 11 10, la panceta (entreverada), fresca o refrigerada, del código NC ex 0203 19 15 así como el tocino, fresco o refrigerado, del código NC ex 0209 00 11.
Subsección II
Inicio y suspensión de las compras de intervención
Artículo 11
Cereales
1. El régimen de intervención pública de cereales estará abierto:
a)
del 1 de agosto al 30 de abril, en Grecia, España, Italia y Portugal;
b)
del 1 de diciembre al 30 de junio, en Suecia;
c)
del 1 de noviembre al 31 de mayo, en los demás Estados miembros.
No obstante, la financiación del maíz en régimen de intervención pública solo se llevará a cabo dentro de los siguientes límites:
a)
700 000 toneladas para la campaña de comercialización 2008/09;
b)
0 toneladas a partir de la campaña de comercialización 2009/10.
2. En el supuesto de que el período de intervención de Suecia dé lugar a que se desvíen cereales de otros Estados miembros a Suecia, para venderlos en régimen de intervención pública, la Comisión adoptará medidas para corregir la situación.
Artículo 12
Arroz
El régimen de intervención pública de arroz con cáscara estará abierto del 1 de abril al 31 de julio. No obstante, solo podrán comprarse en este régimen 75 000 toneladas por período, como máximo.
Artículo 13
Azúcar
1. El régimen de intervención pública de azúcar estará abierto durante toda la duración de las campañas de comercialización 2008/09 y 2009/10. No obstante, en cada una de esas campañas solo podrán comprarse en régimen de intervención pública 600 000 toneladas, expresadas en azúcar blanco, como máximo.
2. El azúcar almacenado en una campaña dada de conformidad con lo dispuesto en el apartado 1 no podrá ser objeto de ninguna de las medidas de almacenamiento previstas en los artículos 32, 52 y 63.
Artículo 14
Carne de vacuno
1. La Comisión, sin asistencia del Comité a que se refiere el artículo 195, apartado 1, iniciará la intervención pública de carne de vacuno cuando, en un Estado miembro o en una región de un Estado miembro, el precio medio de mercado, registrado conforme al modelo comunitario de clasificación de las canales previsto en el artículo 42, apartado 1, se sitúe por debajo de 1 560 EUR por tonelada durante dos semanas consecutivas.
2. La Comisión, sin asistencia del Comité a que se refiere el artículo 195, apartado 1, suspenderá la intervención pública cuando la condición enunciada en el apartado 1 haya dejado de cumplirse al menos durante una semana.
Artículo 15
Mantequilla
1. La Comisión, sin asistencia del Comité a que se refiere el artículo 195, apartado 1, abrirá la intervención pública de mantequilla en el Estado o Estados miembros de que se trate durante el período comprendido entre 1 de marzo y el 31 de agosto de cualquier año si, durante un período representativo, los precios de mercado de la mantequilla son inferiores al 92 % del precio de referencia.
2. Una vez que los precios de mercado de la mantequilla alcancen o rebasen el 92 % del precio de referencia durante un período representativo en el Estado o Estados miembros de que se trate, la Comisión, sin asistencia del Comité a que se refiere el artículo 195, apartado 1, suspenderá las compras en régimen de intervención pública.
Además, si las cantidades ofertadas para la intervención en el período indicado en el apartado 1 superan las 30 000 toneladas, la Comisión podrá suspender las compras en régimen de intervención pública. En ese caso, las compras podrán efectuarse mediante licitación, según las normas que determine la Comisión.
3. La Comisión establecerá las normas de desarrollo para la determinación de los precios de mercado de la mantequilla.
Artículo 16
Leche desnatada en polvo
El régimen de intervención pública de leche desnatada en polvo estará abierto del 1 de marzo al 31 de agosto.
No obstante, la Comisión podrá suspenderlo cuando las cantidades ofertadas para la intervención en ese período superen las 109 000 toneladas. En ese caso, las compras podrán efectuarse mediante licitación, según las normas que determine la Comisión.
Artículo 17
Carne de porcino
La Comisión podrá decidir aplicar la intervención pública en el sector de la carne de porcino cuando la media del precio de mercado comunitario de las canales de porcino, establecida con referencia a los precios registrados en cada Estado miembro en los mercados representativos de la Comunidad y ponderada con coeficientes que reflejen el volumen relativo de la cabaña porcina en cada Estado miembro, sea inferior al 103 % del precio de referencia, y haya probabilidades de que permanezca así.
Subsección III
Precio de intervención
Artículo 18
Cereales
El precio de intervención de los cereales será igual al precio de referencia, sin perjuicio de incrementos o reducciones del precio por razones de calidad.
Artículo 19
Arroz
El precio de intervención del arroz será igual al precio de referencia.
No obstante, si la calidad de los productos ofertados al organismo pagador no corresponde a la calidad tipo, indicada en el anexo IV, parte A, el precio de intervención se incrementará o reducirá según corresponda.
Además, la Comisión podrá aprobar incrementos y reducciones del precio de intervención con objeto de que la producción se oriente a variedades concretas.
Artículo 20
Azúcar
El precio de intervención del azúcar será equivalente al 80 % del precio de referencia fijado para la campaña de comercialización siguiente a aquella en la que se presente la oferta.
No obstante, si la calidad del azúcar ofertado al organismo pagador no corresponde a la calidad tipo a que se refiere el anexo IV, parte B, para la que se haya fijado el precio de referencia, el precio de intervención se incrementará o reducirá según corresponda.
Artículo 21
Carne de vacuno
1. La Comisión fijará mediante licitaciones los precios de intervención y las cantidades de carne de vacuno aceptadas en régimen de intervención. En circunstancias especiales, podrán fijarse para un Estado miembro o una región de un Estado miembro en función de los precios medios de mercado registrados.
2. Solo podrán aceptarse las ofertas iguales o inferiores al precio medio de mercado registrado en un Estado miembro o en una región determinada de un Estado miembro e incrementado en un importe que será determinado por la Comisión sobre la base de criterios objetivos.
Artículo 22
Mantequilla
El precio de intervención de la mantequilla será equivalente al 90 % del precio de referencia, sin perjuicio de la fijación del precio de intervención mediante licitación en el caso contemplado en el artículo 15, apartado 2, párrafo segundo.
Artículo 23
Leche desnatada en polvo
El precio de intervención de la leche desnatada en polvo será igual al precio de referencia, sin perjuicio de la fijación del precio de intervención mediante licitación en el caso contemplado en el artículo 16, párrafo segundo.
No obstante, si el contenido proteico real es inferior al contenido mínimo del 35,6 % fijado en el artículo 10, letra f), sin ser inferior al 31,4 % del extracto seco magro, el precio de intervención será igual al precio de referencia menos un 1,75 % por cada punto porcentual en que el contenido proteico se halle por debajo del 35,6 %.
Artículo 24
Carne de porcino
1. La Comisión establecerá el precio de intervención en el sector de la carne de porcino para las canales de porcino de calidad estándar. El precio de intervención no podrá ser superior al 92 % ni inferior al 78 % del precio de referencia.
2. Por lo que respecta a los productos de calidad estándar distintos de las canales de porcino, los precios de intervención derivarán de los precios de intervención de las canales de porcino sobre la base de la proporción existente ente el valor comercial de dichos productos y el valor comercial de las canales de porcino.
3. Por lo que respecta a los productos que no sean de calidad estándar, los precios de intervención derivarán de los precios en vigor de las calidades estándar pertinentes, con referencia a las diferencias de calidad en relación con la calidad estándar. Dichos precios se aplicarán a calidades definidas.
Subsección IV
Salida al mercado de los productos de intervención
Artículo 25
Principios generales
La salida al mercado de los productos comprados en régimen de intervención pública se efectuará en condiciones tales que no se produzcan perturbaciones del mercado y se garantice la igualdad de acceso a las mercancías y de trato de los compradores, y sin menoscabo de las obligaciones que se deriven de los acuerdos celebrados de conformidad con el artículo 300 del Tratado.
Artículo 26
Salida al mercado del azúcar
Los organismos pagadores únicamente podrán vender azúcar comprado en régimen de intervención pública a un precio superior al precio de referencia fijado para la campaña de comercialización en la que lo vendan.
No obstante, la Comisión podrá decidir que los organismos pagadores:
a)
puedan vender azúcar a un precio igual o inferior al precio de referencia indicado en el párrafo primero cuando el azúcar se destine:
i)
a la alimentación animal, o
ii)
la exportación sin transformar o transformado en productos enumerados en el anexo I del Tratado o en mercancías enumeradas en el anexo XX, parte III, del presente Reglamento;
b)
pongan azúcar sin transformar que obre en su poder a disposición de organizaciones caritativas, reconocidas por el Estado miembro de que se trate o por la Comisión, si no han sido reconocidas por dicho Estado miembro, que actúen en el marco de operaciones puntuales de ayuda urgente, a un precio inferior al precio de referencia en vigor o gratuitamente para que sea distribuido para el consumo humano en el mercado interior de la Comunidad.
Artículo 27
Distribución a las personas más necesitadas de la Comunidad
1. Se pondrán productos de las existencias de intervención a disposición de determinadas organizaciones para que procedan a distribuirlos entre las personas más necesitadas de la Comunidad de acuerdo con un plan anual.
Los productos se distribuirán:
a)
gratuitamente, o
b)
a un precio que nunca podrá ser superior al que justifiquen los gastos que hayan tenido las organizaciones para llevar a cabo la operación.
2. Podrá comprarse un producto en el mercado comunitario si:
a)
dicho producto no se encuentra disponible temporalmente en las existencias de intervención de la Comunidad en el momento en se está aplicando el plan anual indicado en el apartado 1, en la medida en que sea necesario para aplicar el plan en uno o varios Estados miembros, y siempre que los costes no superen el límite máximo de los costes previstos por este concepto en el presupuesto comunitario, o
b)
la aplicación del plan supone el envío intracomunitario de pequeñas cantidades de productos de las existencias de intervención de un Estado miembro distinto de aquel o aquellos en los que se necesita el producto.
3. Los Estados miembros interesados designarán las organizaciones contempladas en el apartado 1 y cada año informarán oportunamente a la Comisión en caso de que deseen aplicar este régimen.
4. Los productos contemplados en los apartados 1 y 2 serán entregados gratuitamente a las organizaciones designadas. Su valor contable será igual al precio de intervención, ajustado mediante la aplicación de coeficientes en caso de diferencias de calidad.
5. Sin perjuicio de lo dispuesto en el artículo 190, los productos suministrados con arreglo a los apartados 1 y 2 del presente artículo se financiarán mediante créditos de la línea presupuestaria adecuada del FEAG, dentro del presupuesto de las Comunidades Europeas. Se podrán igualmente adoptar disposiciones para que dicha financiación contribuya a cubrir los gastos de transporte de los productos desde la salida de los centros de intervención, así como los gastos administrativos de las organizaciones designadas ocasionados por la aplicación del régimen establecido en el presente artículo, con exclusión de los gastos eventualmente soportados por el beneficiario en el marco de la aplicación de los apartados 1 y 2.
Sección III
Almacenamiento privado
Subsección I
Ayuda obligatoria
Artículo 28
Productos que causan derecho a ayuda
Se concederán ayudas para el almacenamiento privado de los siguientes productos conforme a las condiciones que se establecen en la presente sección y a los requisitos y condiciones adicionales que determine la Comisión con arreglo a lo dispuesto en el artículo 43:
a)
por lo que se refiere a:
i)
la nata,
ii)
la mantequilla sin salar producida a partir de nata o leche en una empresa autorizada de la Comunidad, con un contenido mínimo de materia grasa butírica del 82 %, en peso, y con un contenido máximo de agua del 16 %, en peso,
iii)
la mantequilla salada producida a partir de nata o leche en una empresa autorizada de la Comunidad, con un contenido mínimo de materia grasa butírica del 80 %, en peso, un contenido máximo de agua del 16 %, en peso, y un contenido máximo de sal del 2 %, en peso;
b)
por lo que se refiere a los quesos:
i)
queso Grana Padano con una curación mínima de nueve meses,
ii)
queso Parmigiano Reggiano con una curación mínima de quince meses,
iii)
queso Provolone con una curación mínima de tres meses.
Artículo 29
Condiciones y nivel de ayuda para la nata y la mantequilla
La Comisión determinará las categorías nacionales de calidad de mantequilla que podrán acogerse a la ayuda. La mantequilla se marcará en consecuencia.
El importe de la ayuda para la nata y la mantequilla será fijado por la Comisión en función de los gastos de almacenamiento y de la evolución previsible de los precios de la mantequilla fresca y de la mantequilla almacenada.
En caso de que, cuando se retire el producto del almacén, el mercado haya experimentado una evolución desfavorable que fuese imprevisible en el momento del almacenamiento, podrá incrementarse el importe de la ayuda.
Artículo 30
Condiciones y nivel de ayuda para los quesos
Las condiciones de concesión de la ayuda pagadera para los quesos y el importe de esta ayuda serán fijados por la Comisión. El importe de la ayuda se fijará en función de los gastos de almacenamiento y de la evolución previsible de los precios de mercado.
La ejecución de las medidas adoptadas por la Comisión en aplicación del párrafo primero corresponderá al organismo pagador designado por el Estado miembro en el que se produzcan los quesos y puedan acogerse a la denominación de origen.
Subsección II
Ayuda facultativa
Artículo 31
Productos que causan derecho a ayuda
1. Podrán concederse ayudas para el almacenamiento privado de los siguientes productos conforme a las condiciones que se establecen en la presente sección y a los requisitos y condiciones adicionales que determine la Comisión de acuerdo con el artículo 43:
a)
azúcar blanco;
b)
aceite de oliva;
c)
carne fresca o refrigerada de vacuno pesado presentada en forma de canales, medias canales, cuartos compensados, cuartos delanteros o cuartos traseros, clasificados con arreglo al modelo comunitario de clasificación de las canales de vacuno pesado previsto en el artículo 42, apartado 1;
d)
leche desnatada en polvo de primera calidad producida en una empresa autorizada de la Comunidad directa y exclusivamente a partir de leche desnatada;
e)
quesos conservables y quesos producidos a partir de leche de oveja o de cabra y que necesiten al menos seis meses de curación;
f)
carne de porcino;
g)
carne de ovino y de caprino.
La Comisión podrá modificar la lista de productos del párrafo primero, letra c), si la situación del mercado lo exige.
2. La Comisión fijará la ayuda para el almacenamiento privado a que se refiere el apartado 1 bien por adelantado o bien mediante licitación.
En relación con los productos a que se refiere el apartado 1, letras d) y e), se fijará la ayuda en función de los costes de almacenamiento y, respectivamente:
i)
de la evolución previsible de los precios de la leche desnatada en polvo,
ii)
del equilibrio que deba mantenerse entre los quesos por los que se concede la ayuda y otros quesos presentes en el mercado.
Artículo 32
Condiciones de concesión para el almacenamiento de azúcar blanco
1. Cuando el precio medio del azúcar blanco registrado en la Comunidad sea inferior al precio de referencia durante un período representativo y se estime que, dada la situación del mercado, es probable que siga siéndolo, la Comisión podrá tomar la decisión de conceder ayudas para el almacenamiento privado de azúcar blanco a las empresas que tengan asignada una cuota de azúcar.
2. El azúcar almacenado en una campaña dada de conformidad con lo dispuesto en el apartado 1 no podrá ser objeto de ninguna de las medidas de almacenamiento previstas en los artículos 13, 52 y 63.
Artículo 33
Condiciones de concesión para el almacenamiento de aceite de oliva
La Comisión podrá decidir autorizar a los organismos que ofrezcan garantías suficientes y estén reconocidos por los Estados miembros a que celebren contratos para el almacenamiento del aceite de oliva que comercializan en caso de perturbación grave del mercado en algunas regiones de la Comunidad, particularmente cuando el precio medio registrado en el mercado durante un período representativo sea inferior a:
a)
1 779 EUR por tonelada, en el caso del aceite de oliva virgen extra;
b)
1 710 EUR por tonelada, en el del aceite de oliva virgen, o
c)
1 524 EUR por tonelada, en el del aceite de oliva lampante con una acidez libre de 2 grados, importe que se reducirá en 36,70 EUR por tonelada por cada grado de acidez de más.
Artículo 34
Condiciones de concesión para el almacenamiento de productos del sector de la carne de vacuno
Cuando el precio medio registrado en el mercado comunitario, sobre la base del modelo comunitario de clasificación de las canales de vacuno pesado previsto en el artículo 42, apartado 1, letra a), sea inferior a un 103 % del precio de referencia y se estime que es probable que siga siéndolo, la Comisión podrá tomar la decisión de conceder ayudas para el almacenamiento privado.
Artículo 35
Condiciones de concesión para el almacenamiento de leche desnatada en polvo
La Comisión podrá tomar la decisión de conceder ayudas para el almacenamiento privado de leche desnatada en polvo, particularmente si la evolución de los precios y las existencias de productos ponen de manifiesto que existe un grave desequilibrio del mercado que podría suprimirse o reducirse con un almacenamiento estacional.
Artículo 36
Condiciones de concesión para el almacenamiento de queso
1. Si la evolución de los precios y la situación de las existencias de los quesos indicados en el artículo 31, apartado 1, letra e), ponen de manifiesto que existe un grave desequilibrio del mercado que podría suprimirse o reducirse con un almacenamiento estacional, la Comisión podrá tomar la decisión de conceder ayudas para el almacenamiento privado.
2. Si, cuando expire el contrato de almacenamiento, los precios de mercado de los quesos almacenados son superiores a los vigentes cuando se firmó el contrato, la Comisión podrá decidir ajustar en consecuencia el importe de la ayuda.
Artículo 37
Condiciones de concesión para el almacenamiento de carne de porcino
Cuando el precio medio de las canales de porcino registrado en el mercado comunitario, determinado a partir de los precios registrados en cada Estado miembro en los mercados representativos de la Comunidad y ponderados mediante coeficientes que expresen la importancia relativa del censo porcino de cada Estado miembro, sea inferior al 103 % del precio de referencia y se estime que es probable que siga siéndolo, la Comisión podrá tomar la decisión de conceder ayudas para el almacenamiento privado.
Artículo 38
Condiciones de concesión para el almacenamiento de carne de ovino y caprino
La Comisión podrá tomar la decisión de conceder ayudas para el almacenamiento privado de carne de ovino y caprino cuando el mercado de estos productos en una o varias de las siguientes zonas de cotización se registre una situación especialmente difícil:
a)
Gran Bretaña;
b)
Irlanda del Norte;
c)
cualquier Estado miembro, salvo el Reino Unido, tomado por separado.
Sección IV
Disposiciones comunes
Artículo 39
Normas de almacenamiento
1. Los organismos pagadores no podrán almacenar los productos que compren en intervención fuera del territorio del Estado miembro del que dependan a menos que hayan sido autorizados previamente por la Comisión.
A los efectos del presente artículo, los territorios de Bélgica y Luxemburgo se considerarán un único Estado miembro.
2. La autorización se concederá cuando el almacenamiento resulte indispensable y teniendo en cuenta los siguientes criterios:
a)
las posibilidades y las necesidades de almacenamiento del Estado miembro del que dependa el organismo pagador y de los demás Estados miembros;
b)
los gastos suplementarios que, en su caso, ocasionen el almacenamiento en el Estado miembro del que dependa el organismo pagador y el transporte.
3. La autorización para el almacenamiento en un tercer país solo se concederá cuando, teniendo en cuenta los criterios contemplados en el apartado 2, el almacenamiento en otro Estado miembro genere dificultades importantes.
4. Los datos contemplados en el apartado 2, letra a), se establecerán previa consulta a todos los Estados miembros.
5. Los derechos de aduana y los importes que se conceden o perciben en el contexto de la Política Agrícola Común no se aplicarán a los productos:
a)
transportados al amparo de una autorización concedida en virtud de los apartados 1, 2 y 3, o
b)
trasladados de un organismo pagador a otro.
6. El organismo pagador que actúe de conformidad con lo dispuesto en los apartados 1, 2 y 3 seguirá siendo responsable de los productos almacenados fuera del territorio del Estado miembro del que dependa.
7. Si los productos que un organismo pagador posea fuera del territorio del Estado miembro del que dependa no vuelven a dicho Estado miembro, su salida al mercado se efectuará a los precios y en las condiciones establecidas, o que se establezcan, para el lugar donde se encuentren almacenados.
Artículo 40
Normas de licitación
Se garantizará a todos los interesados la igualdad de acceso a las licitaciones.
Se dará preferencia en la selección a las ofertas que sean más ventajosas para la Comunidad. En cualquier caso, no necesariamente se adjudicará un contrato.
Artículo 41
Centros de intervención
1. La Comisión designará los centros de intervención para el sector de los cereales y el sector del arroz y determinará las condiciones que les son aplicables.
En el caso de los productos del sector de los cereales, la Comisión podrá designar centros de intervención para cada cereal.
2. Para elaborar la lista de los centros de intervención, la Comisión tendrá en cuenta, entre otros factores, los siguientes:
a)
ubicación de los centros en zonas donde existan excedentes de los productos de que se trate;
b)
existencia de instalaciones y equipos técnicos adecuados;
c)
situación favorable en lo que se refiere a los medios de transporte.
Artículo 42
Clasificación de las canales
1. Los modelos comunitarios de clasificación de las canales se aplicarán de conformidad con las normas establecidas en el anexo V en los siguientes sectores:
a)
carne de vacuno, para las canales de vacuno pesado;
b)
carne de porcino, para las canales de cerdo, excepto los animales utilizados para reproducción.
Por lo que respecta al sector de la carne de ovino y caprino, los Estados miembros podrán aplicar un modelo comunitario de clasificación de las canales para las canales de ovino de conformidad con las normas establecidas en el anexo V, parte C.
2. Un comité de control comunitario formado por expertos de la Comisión y expertos designados por los Estados miembros efectuará controles in situ con respecto de la clasificación de las canales de vacuno pesado. Dicho comité informará a la Comisión y a los Estados miembros de los controles realizados.
La Comunidad asumirá los gastos que se deriven de la realización de los controles.
Artículo 43
Normas de desarrollo
Sin perjuicio de las competencias específicas atribuidas a la Comisión por el presente capítulo, la Comisión adoptará las correspondientes normas de desarrollo, en particular, las referidas a:
a)
los requisitos y condiciones que deberán reunir los productos indicados en el artículo 10, y en el caso de la carne de porcino, además la lista de los productos que se vayan a comprar en régimen de intervención pública o por los cuales se vayan a conceder ayudas para el almacenamiento privado según lo dispuesto en los artículos 28 y 31, especialmente en cuanto a calidad, grupos de calidad, grados de calidad, categorías, cantidades, envasado, con inclusión del etiquetado, edad máxima, conservación, la fase del producto a la que corresponde el precio de intervención, la duración del almacenamiento privado;
b)
las modificaciones de la parte B del anexo IV;
c)
si procede, el baremo de incrementos y reducciones de precios aplicable;
d)
los procedimientos y condiciones para la aceptación en régimen de intervención pública por parte de los organismos pagadores y para la concesión de ayudas para el almacenamiento privado, especialmente en lo que se refiere a:
i)
la celebración y el contenido de los contratos,
ii)
la duración del período de almacenamiento privado y las condiciones para reducir o ampliar tales períodos, una vez que han sido estipulados por contrato,
iii)
las condiciones en que se puede decidir que es posible volver a comercializar o dar salida a productos amparados en contratos de almacenamiento privado,
iv)
el Estado miembro en el que se pueden presentar solicitudes de almacenamiento privado;
e)
la adopción de la lista de mercados representativos contemplados en los artículos 17 y 37;
f)
las normas para dar salida a los productos comprados en régimen de intervención pública, particularmente en lo referido al precio de venta, las condiciones de salida de almacén, si procede, el uso posterior o el destino de los productos que salgan de almacén, los controles que deben efectuarse y, según el caso, el sistema de fianzas aplicable;
g)
la elaboración del plan anual contemplado en el artículo 27, apartado 1;
h)
las condiciones de compra de productos en el mercado comunitario con arreglo al artículo 27, apartado 2;
i)
las normas aplicables a las autorizaciones contempladas en el artículo 39, que incluirán, en la medida en que sean estrictamente necesarias, excepciones a las normas de comercio;
j)
las normas referentes a los procedimientos aplicables en caso de licitación;
k)
las normas referentes a la designación de los centros de intervención a que se refiere el artículo 41;
l)
las condiciones que deben reunir los almacenes en los que se almacenen productos;
m)
los modelos comunitarios de clasificación de las canales previstos en el artículo 42, apartado 1, en particular, en lo que se refiere a:
i)
las definiciones,
ii)
la presentación de la canal a efectos del sistema de comunicación de precios, para la clasificación de las canales de vacuno pesado,
iii)
en el caso de las medidas que deberán tomar los mataderos conforme a lo dispuesto en el anexo V, parte A.III:
-
las excepciones previstas en el artículo 5 de la Directiva 88/409/CEE para los mataderos que limiten su producción al mercado local,
-
las excepciones que pueden concederse a los Estados miembros que lo soliciten para los mataderos en los que se sacrifique un número reducido de bovinos,
iv)
la autorización de los Estados miembros a no aplicar el modelo para la clasificación de las canales de cerdo y a utilizar otros criterios de evaluación además del peso y el contenido estimado de carne magra,
v)
las normas sobre la comunicación de los precios de determinados productos por los Estados miembros.
CAPÍTULO II
Medidas especiales de intervención
Sección I
Medidas excepcionales de apoyo del mercado
Artículo 44
Enfermedades animales
1. La Comisión podrá adoptar medidas excepcionales de apoyo de los mercados afectados por restricciones del comercio intracomunitario o del comercio con terceros países derivadas de la aplicación de medidas destinadas a luchar contra la propagación de enfermedades animales.
Los sectores en los que podrán aplicarse las medidas indicadas en el párrafo primero serán los siguientes:
a)
carne de vacuno;
b)
leche y productos lácteos;
c)
carne de porcino;
d)
carne de ovino y caprino;
e)
huevos;
f)
aves de corral.
2. Las medidas indicadas en el párrafo primero del apartado 1 se adoptarán a instancia del Estado o Estados miembros interesados.
Tales medidas solo podrán adoptarse si los Estados miembros interesados han tomado medidas veterinarias y sanitarias dirigidas a poner fin rápidamente a la enfermedad, y únicamente en la medida en que sean estrictamente necesarias para el apoyo de dicho mercado y durante el plazo estrictamente necesario a tal fin.
Artículo 45
Pérdida de confianza de los consumidores
Con respecto a los sectores de la carne de aves de corral y los huevos, la Comisión podrá adoptar medidas excepcionales de apoyo del mercado con el fin de hacer frente a las perturbaciones graves del mercado que puedan derivarse directamente de una pérdida de confianza de los consumidores debido a la existencia de riesgos para la salud pública o la sanidad animal.
Estas medidas se adoptarán a instancia del Estado o Estados miembros interesados.
Artículo 46
Financiación
1. La Comunidad financiará el 50 % de los gastos que acarreen a los Estados miembros las medidas excepcionales contempladas en los artículos 44 y 45.
No obstante, en los sectores de la carne de vacuno, la leche y los productos lácteos, la carne de porcino, y la carne de ovino y caprino, la Comunidad financiará el 60 % de esos gastos cuando correspondan a medidas de lucha contra la fiebre aftosa.
2. Los Estados miembros velarán por que, cuando los productores contribuyan a los gastos de los Estados miembros, ello no falsee la competencia entre los productores de los distintos Estados miembros.
3. No se aplicarán los artículos 87, 88 y 89 del Tratado a las contribuciones financieras de los Estados miembros a las medidas excepcionales contempladas en los artículos 44 y 45.
Sección II
Medidas en los sectores de los cereales y el arroz
Artículo 47
Medidas especiales de mercado en el sector de los cereales
1. Cuando la situación del mercado lo exija, la Comisión podrá adoptar medidas especiales de intervención en el sector de los cereales. En particular, podrán adoptarse tales medidas cuando en una o más regiones de la Comunidad, se produzcan caídas de precios, o se corra el riesgo de que se produzcan caídas de precios, en relación con el precio de intervención.
2. El carácter y la aplicación de las medidas especiales de intervención y las condiciones y procedimientos adoptados para la venta o cualquier otra forma de dar salida a los productos objeto de dichas medidas, serán adoptados por la Comisión.
Artículo 48
Medidas especiales de mercado en el sector del arroz
1. La Comisión podrá adoptar medidas especiales para:
a)
evitar que, en el sector del arroz, se recurra masivamente al régimen de intervención pública, conforme a lo dispuesto en el capítulo I, sección II de esta parte, en algunas regiones de la Comunidad;
b)
suplir la escasez de arroz con cáscara que pueda derivarse de catástrofes naturales.
2. La Comisión adoptará las normas de desarrollo del presente artículo.
Sección III
Medidas en el sector del azúcar
Artículo 49
Precio mínimo de la remolacha
1. El precio mínimo de la remolacha de cuota será de:
a)
27,83 EUR por tonelada, en la campaña de comercialización 2008/09;
b)
26,29 EUR por tonelada, a partir de la campaña de comercialización 2009/10.
2. El precio mínimo indicado en el apartado 1 se aplicará a la remolacha azucarera de la calidad tipo definida en el anexo IV, parte B.
3. Las empresas azucareras que compren remolacha de cuota apta para su transformación en azúcar y destinada a ser transformada en azúcar de cuota deberán pagar al menos el precio mínimo, ajustado mediante la aplicación de incrementos o reducciones cuando existan diferencias de calidad con relación a la calidad tipo.
Los incrementos y reducciones a que se refiere el párrafo primero se aplicarán conforme a las normas de desarrollo que establezca la Comisión.
4. Las empresas azucareras ajustarán el precio de compra de las cantidades de remolacha azucarera correspondientes a las cantidades de azúcar industrial o a los excedentes de azúcar sujetos a la percepción de la tasa por excedentes indicada en el artículo 64 de tal forma que sea, como mínimo, igual al precio mínimo de la remolacha de cuota.
Artículo 50
Acuerdos interprofesionales
1. Los acuerdos interprofesionales y los contratos de suministro deberán ajustarse a lo dispuesto en el apartado 3 y a las condiciones de compra que determine la Comisión, especialmente en lo que se refiere a la compra, entrega, recepción y pago de la remolacha.
2. Las condiciones de compra de remolacha azucarera y caña de azúcar se regirán por acuerdos interprofesionales entre los productores comunitarios de esas materias primas y las empresas azucareras comunitarias.
3. En los contratos de suministro de remolacha azucarera, se estipulará si las cantidades de azúcar que se vayan a producir corresponden a:
a)
azúcar de cuota, o
b)
azúcar producido al margen de cuotas.
4. Las empresas azucareras comunicarán los siguientes datos al Estado miembro en el que produzcan azúcar:
a)
las cantidades de remolacha a que se refiere el apartado 3, letra a), para las que hayan firmado contratos de suministro antes de la siembra así como el contenido de azúcar en el que se basan esos contratos;
b)
el rendimiento estimado de esas cantidades.
Los Estados miembros podrán exigir información adicional.
5. Las empresas azucareras que, antes de la siembra, no hayan firmado contratos de suministro al precio mínimo por una cantidad de remolacha de cuota equivalente a su cuota de azúcar estarán obligadas a pagar al menos el precio mínimo fijado para la remolacha de cuota por toda la remolacha azucarera que transformen en azúcar.
6. Previa aprobación del Estado miembro, los acuerdos interprofesionales podrán apartarse de lo dispuesto en los apartados 3 y 4.
7. De no existir acuerdos interprofesionales, el Estado miembro adoptará las medidas necesarias para proteger los intereses de las partes, que deberán ser compatibles con el presente Reglamento.
Artículo 51
Canon de producción
1. Se percibirá un canon de producción por las cuotas de azúcar, isoglucosa y jarabe de inulina que posean las empresas productoras de azúcar, isoglucosa o jarabe de inulina conforme a lo dispuesto en el artículo 56, apartado 2.
2. El canon de producción será de 12,00 EUR por tonelada de azúcar y de jarabe de inulina producida al amparo de cuotas. El canon de producción de isoglucosa será el 50 % del aplicado al azúcar.
3. Los Estados miembros cobrarán a las empresas establecidas en su territorio la totalidad del canon de producción que deban abonar con arreglo al apartado 1, en función de la cuota que posean en la campaña de comercialización considerada.
Las empresas efectuarán el pago no más tarde del último día del mes de febrero de la campaña de comercialización de que se trate.
4. Las empresas comunitarias productoras de azúcar y jarabe de inulina podrán exigir a los productores de remolacha azucarera o de caña de azúcar y a los proveedores de achicoria que sufraguen hasta un 50 % del canon de producción.
Artículo 52
Retirada de azúcar del mercado
1. Para mantener el equilibrio estructural del mercado en unos precios cercanos al precio de referencia, habida cuenta de las obligaciones de la Comunidad que se derivan de los acuerdos celebrados con arreglo al artículo 300 del Tratado, podrá retirarse del mercado un porcentaje del azúcar de cuota, de la isoglucosa de cuota y del jarabe de inulina de cuota, que será común a todos los Estados miembros, hasta el comienzo de la siguiente campaña de comercialización.
En ese caso, se reducirán en el mismo porcentaje, para la campaña de comercialización considerada, las necesidades tradicionales de suministro de azúcar en bruto importado para refinar a que se refiere el artículo 153.
2. El porcentaje de retirada indicado en el apartado 1 se fijará no más tarde del 31 de octubre de la campaña de comercialización considerada y en función de la evolución del mercado que se prevea en esa campaña de comercialización.
3. Durante el período de retirada, las empresas que tengan asignada una cuota almacenarán, a expensas suyas, las cantidades de azúcar que correspondan a la aplicación del porcentaje indicado en el apartado 1 a su producción al amparo de cuota de la campaña de comercialización considerada.
Las cantidades de azúcar retiradas del mercado en una campaña de comercialización dada se tratarán como las primeras cantidades producidas al amparo de la cuota de la siguiente campaña de comercialización. No obstante, en función de la evolución del mercado del azúcar que se prevea, la totalidad del azúcar, la isoglucosa y el jarabe de inulina retirados y/o una parte de ellos podrá ser considerada por la Comisión, en la campaña de comercialización en curso o en la siguiente:
a)
excedentes de azúcar, de isoglucosa o de jarabe de inulina disponibles para la fabricación de azúcar, isoglucosa o jarabe de inulina industriales, o
b)
producción temporal de cuota, una parte de la cual podrá destinarse a la exportación con el fin de dar cumplimiento a las obligaciones de la Comunidad derivadas de los acuerdos celebrados con arreglo al artículo 300 del Tratado.
4. Si la oferta de azúcar de la Comunidad es insuficiente, la Comisión podrá autorizar la venta en el mercado comunitario, antes del final del período de retirada, de una determinada cantidad del azúcar, la isoglucosa y el jarabe de inulina retirados del mercado.
5. El azúcar almacenado en una campaña dada de conformidad con lo dispuesto en este artículo no podrá ser objeto de ninguna de las medidas de almacenamiento previstas en los artículos 13, 32 y 63.
Artículo 53
Normas de desarrollo
La Comisión podrá adoptar las normas de desarrollo de la presente sección y, en particular:
a)
los criterios que deban aplicar las empresas azucareras para repartir entre los compradores de remolacha las cantidades de remolacha para las que se vayan a firmar contratos de suministro antes de la siembra de acuerdo con el artículo 50, apartado 4;
b)
el porcentaje de azúcar de cuota retirado a que se refiere el artículo 52, apartado 1;
c)
las condiciones de pago del precio mínimo en caso de que el azúcar retirado del mercado se venda en el mercado comunitario de acuerdo con lo dispuesto en el artículo 52, apartado 4.
Sección IV
Ajuste de la oferta
Artículo 54
Medidas para facilitar el ajuste de la oferta a las necesidades del mercado
Para estimular las iniciativas profesionales e interprofesionales que faciliten la adaptación de la oferta a las necesidades del mercado, salvo las de retirada de productos del mercado, la Comisión podrá adoptar las medidas siguientes en los sectores de las plantas vivas, la carne de vacuno, la carne de porcino, la carne de ovino y caprino, los huevos y las aves de corral:
a)
medidas tendentes a mejorar la calidad;
b)
medidas tendentes a promover una mejor organización de la producción, la transformación y la comercialización;
c)
medidas destinadas a facilitar el seguimiento de la evolución de los precios del mercado;
d)
medidas destinadas a permitir la elaboración de previsiones a corto y a largo plazo basándose en el conocimiento de los medios de producción utilizados.
CAPÍTULO III
Sistemas de limitación de la producción
Sección I
Disposiciones generales
Artículo 55
Sistemas de cuotas
1. Se aplicará un sistema de cuotas a los siguientes productos:
a)
la leche y otros productos lácteos, en las acepciones del artículo 65, letras a) y b);
b)
el azúcar, la isoglucosa y el jarabe de inulina.
2. Si un productor supera la cuota que le corresponde y, en el caso del azúcar, no hace uso de las cantidades excedentarias previstas en el artículo 61, deberá abonar una tasa por el exceso de producción en las condiciones expuestas en las secciones II y III.
3. El presente Reglamento se aplicará sin perjuicio de la aplicación del Reglamento (CE) no 1868/94 por el que se establece un régimen de contingentes para la producción de fécula de patata (59).
Sección II
Azúcar
Subsección I
Asignación y gestión de cuotas
Artículo 56
Asignación de cuotas
1. En el anexo VI se fijan las cuotas nacionales y regionales de producción de azúcar, isoglucosa y jarabe de inulina.
2. Los Estados miembros asignarán una cuota a cada empresa productora de azúcar, isoglucosa o jarabe de inulina establecida en su territorio y autorizada con arreglo a lo dispuesto en el artículo 57.
La cuota que se asigne a cada empresa será igual a la cuota que tuviera asignada para la campaña de comercialización 2007/08 en virtud del Reglamento (CE) no 318/2006.
3. Cuando los Estados miembros asignen cuotas a empresas azucareras que tengan más de una unidad de producción, adoptarán las medidas que consideren necesarias para proteger los intereses de los productores de remolacha azucarera y caña de azúcar.
Artículo 57
Empresas autorizadas
1. Previa solicitud, los Estados miembros podrán conceder autorizaciones a las empresas productoras de azúcar, isoglucosa o jarabe de inulina o a las que transformen estos productos en alguno de los relacionados en la lista indicada en el artículo 62, apartado 2, siempre y cuando la empresa:
a)
demuestre que dispone de una capacidad de producción profesional;
b)
se comprometa a proporcionar la información que se le pida y a someterse a los controles establecidos en el presente Reglamento;
c)
no haya sido objeto de una suspensión o retirada de la autorización.
2. Las empresas autorizadas proporcionarán la siguiente información al Estado miembro en cuyo territorio se coseche la remolacha o la caña o se efectúen las operaciones de refinado:
a)
las cantidades de remolacha o caña por las que hayan celebrado contratos de suministro y los rendimientos estimados de remolacha o caña y azúcar por hectárea;
b)
datos sobre los suministros previstos y reales de remolacha azucarera, caña de azúcar y azúcar en bruto así como sobre la producción de azúcar, y balances de las existencias de azúcar;
c)
cantidades de azúcar blanco vendidas, precisando los precios y las condiciones de venta.
Artículo 58
Cuotas adicional y suplementaria de isoglucosa
1. En la campaña de comercialización 2008/09, se añadirá una cuota adicional de isoglucosa de 100 000 toneladas a la de la campaña de comercialización anterior. Este incremento no será aplicable a Bulgaria y Rumanía.
En la campaña de comercialización 2008/09, se añadirá una cuota adicional de isoglucosa de 11 045 toneladas a la de la campaña de comercialización anterior para Bulgaria, y de 1 966 toneladas para Rumanía.
Los Estados miembros asignarán las cuotas adicionales a las empresas proporcionalmente a la cuota de isoglucosa que les hayan asignado en virtud del artículo 56, apartado 2.
2. En las campañas de comercialización 2008/09 y 2009/10, Italia, Lituania y Suecia podrán asignar una cuota suplementaria de isoglucosa a las empresas establecidas en su territorio que lo soliciten. En el anexo VII se fija la cuota suplementaria máxima de cada uno de estos Estados miembros.
3. Se percibirá un importe único de 730 EUR por las cuotas que se asignen a empresas azucareras con arreglo a lo dispuesto en el apartado 2. Dicho importe se percibirá por tonelada de cuota suplementaria asignada.
Artículo 59
Gestión de las cuotas
1. Las cuotas fijadas en el anexo VI las adaptará la Comisión para las campañas de comercialización 2008/09, 2009/10 y 2010/11 no más tarde del último día de febrero de la campaña de comercialización anterior. Las adaptaciones se basarán en los resultados de la aplicación del apartado 2 del presente artículo, del artículo 58 del presente Reglamento y del artículo 3 del Reglamento (CE) no 320/2006.
2. Teniendo en cuenta los resultados del régimen de reestructuración establecido mediante el Reglamento (CE) no 320/2006, la Comisión fijará, no más tarde del 28 de febrero de 2010, el porcentaje común necesario para reducir las cuotas de azúcar, isoglucosa y jarabe de inulina de los Estados miembros y regiones de tal forma que no se produzcan desequilibrios de mercado a partir de la campaña de comercialización 2010/11.
3. Los Estados miembros adaptarán la cuota de cada empresa con arreglo a ello.
Artículo 60
Reasignación de las cuotas nacionales
1. En cada campaña de comercialización, los Estados miembros podrán disminuir hasta un 10 % la cuota de azúcar o isoglucosa asignada a las empresas establecidas en su territorio.
2. Los Estados miembros podrán efectuar transferencias de cuotas entre empresas en las condiciones indicadas en el anexo VIII y teniendo en cuenta los intereses de las partes interesadas y, en especial, los de los productores de remolacha y caña de azúcar.
3. Los Estados miembros reasignarán las cantidades deducidas en aplicación de los apartados 1 y 2 a una o más empresas establecidas en su territorio, independientemente de que tengan asignada una cuota o no.
Subsección II
Rebasamientos de cuotas
Artículo 61
Ámbito de aplicación
El azúcar, la isoglucosa y el jarabe de inulina producidos en una campaña de comercialización dada que excedan de la cuota contemplada en el artículo 56 podrán:
a)
utilizarse para la elaboración de los productos indicados en el artículo 62;
b)
trasladarse a la producción de cuota de la siguiente campaña de comercialización, según lo dispuesto en el artículo 63;
c)
utilizarse para el régimen específico de abastecimiento de las regiones ultraperiféricas, conforme a lo dispuesto en el título II del Reglamento (CE) no 247/2006 del Consejo (60), o
d)
exportarse, dentro de los límites cuantitativos que fije la Comisión en aplicación de los compromisos derivados de acuerdos celebrados en virtud del artículo 300 del Tratado.
Las demás cantidades estarán sujetas al pago de la tasa por excedentes establecida en el artículo 64.
Artículo 62
Azúcar industrial
1. El azúcar, la isoglucosa y el jarabe de inulina industriales se reservarán para la producción de alguno de los productos indicados en el apartado 2 cuando:
a)
hayan sido objeto de un contrato de suministro, antes del final de la campaña de comercialización, entre un productor y un usuario que gocen de la autorización a que se refiere el artículo 57, y
b)
se hayan entregado al usuario no más tarde del 30 de noviembre de la campaña de comercialización siguiente.
2. La Comisión elaborará una lista de los productos para cuya obtención se utiliza azúcar industrial, isoglucosa industrial o jarabe de inulina industrial.
En esa lista, figurarán los siguientes productos, entre otros:
a)
bioetanol, alcohol, ron, levaduras vivas y cantidades de jarabes para untar y jarabes para transformar en «Rinse appelstroop»;
b)
determinados productos industriales sin azúcar cuyo proceso de elaboración requiere utilizar azúcar, isoglucosa o jarabe de inulina;
c)
determinados productos de la industria química o farmacéutica que contienen azúcar, isoglucosa o jarabe de inulina.
Artículo 63
Traslado de los excedentes de azúcar a la campaña siguiente
1. Las empresas podrán decidir trasladar a la campaña de comercialización siguiente, a cuenta de la producción de esa campaña, la totalidad o una parte de la producción que rebase su cuota de azúcar, de isoglucosa o de jarabe de inulina. Sin perjuicio de lo dispuesto en el apartado 3, esa decisión será irrevocable.
2. Las empresas que tomen la decisión señalada en el apartado 1:
a)
comunicarán al Estado miembro correspondiente, antes de una fecha que este habrá de fijar:
-
entre el 1 de febrero y el 30 de junio de la campaña de comercialización en curso, las cantidades de azúcar de caña que vayan a trasladar,
-
entre el 1 de febrero y el 15 de abril de la campaña de comercialización en curso, otras cantidades de azúcar o jarabe de inulina que vayan a trasladar;
b)
se comprometerán a almacenar esas cantidades, corriendo con los gastos, hasta el final de la campaña de comercialización en curso.
3. Cuando la producción definitiva de una empresa en la campaña de comercialización considerada sea inferior a la estimación hecha en el momento en que se tomó la decisión a que se refiere el apartado 1, se podrá reajustar la cantidad trasladada, con efecto retroactivo, no más tarde del 31 de octubre de la campaña de comercialización siguiente.
4. Las cantidades trasladadas se considerarán las primeras cantidades producidas al amparo de la cuota de la campaña de comercialización siguiente.
5. El azúcar almacenado en una campaña dada de conformidad con lo dispuesto en este artículo no podrá ser objeto de ninguna de las medidas de almacenamiento previstas en los artículos 13, 32 y 52.
Artículo 64
Tasa por excedentes
1. Se percibirá una tasa por:
a)
los excedentes de azúcar, isoglucosa y jarabe de inulina producidos en cualquier campaña, excepto las cantidades trasladadas a la producción de cuota de la siguiente campaña de comercialización y almacenadas con arreglo al artículo 63 y las cantidades indicadas en el artículo 61, letras c) y d);
b)
el azúcar, la isoglucosa y el jarabe de inulina industriales con respecto a los cuales no se hayan aportado pruebas, en la fecha que determine la Comisión, de que han sido transformados en alguno de los productos contemplados en el artículo 62, apartado 2;
c)
el azúcar, la isoglucosa y el jarabe de inulina retirados del mercado en aplicación del artículo 52 con respecto a los cuales no se hayan cumplido las obligaciones establecidas en el artículo 52, apartado 3.
2. La tasa por excedentes será fijada por la Comisión en una cuantía tal que evite la acumulación de cantidades del tipo de las indicadas en el apartado 1.
3. Los Estados miembros cobrarán a las empresas establecidas en su territorio la tasa por excedentes prevista en el apartado 1 en función de las cantidades de productos a que se refiere el apartado 1 fijadas para dichas empresas para la campaña de comercialización considerada.
Sección III
Leche
Subsección I
Disposiciones generales
Artículo 65
Definiciones
A efectos de la presente sección, se entenderá por:
a)
«leche»: el producto procedente del ordeño de una o más vacas;
b)
«otros productos lácteos»: todos los productos lácteos, exceptuando la leche, y en particular la leche desnatada, la nata, la mantequilla, los yogures y el queso; cuando sea pertinente, estos podrán convertirse en «equivalente de leche» mediante los coeficientes que fije la Comisión;
c)
«productor»: el agricultor cuya explotación esté situada en el territorio geográfico de un Estado miembro y que produzca y comercialice leche o se prepare para hacerlo a muy corto plazo;
d)
«explotación»: la definida en el artículo 2, letra b), del Reglamento (CE) no 1782/2003;
e)
«comprador»: una empresa o agrupación que compra leche a productores:
-
para someterla a una o varias de las operaciones de recogida, envasado, almacenamiento, refrigeración o transformación, aunque lo haga por cuenta de otros,
-
para venderla a una o varias empresas que traten o transformen leche u otros productos lácteos.
No obstante, también se considerará comprador la agrupación de compradores de una misma zona geográfica que efectúe por cuenta de sus miembros las operaciones de gestión administrativa y contable necesarias para el pago de la tasa por excedentes; A efectos de la aplicación de la primera frase del presente párrafo, Grecia se considerará una única zona geográfica y se podrá asimilar un organismo público a una agrupación de compradores;
f)
«entrega»: cualquier entrega de leche, con exclusión de cualesquiera otros productos lácteos, de un productor a un comprador, tanto si el transporte lo lleva a cabo el productor como si lo efectúa el comprador, la empresa tratante o transformadora de los productos o un tercero;
g)
«venta directa»: cualquier venta o cesión de leche por un productor directamente al consumidor y cualquier venta o cesión de otros productos lácteos por un productor; la Comisión podrá adaptar la definición de «venta directa», respetando la definición de «entrega» de la letra f), a fin de garantizar, en particular, que ninguna cantidad de leche o de otros productos lácteos comercializados quede excluida del régimen de cuotas;
h)
«comercialización»: la entrega de leche o la venta directa de leche o de otros productos lácteos;
i)
«cuota individual»: la cuota de un productor a 1 de abril de un período de 12 meses dado;
j)
«cuota nacional»: la cuota indicada en el artículo 66, fijada para cada Estado miembro;
k)
«cuota disponible»: la cuota de que disponen los productores el 31 de marzo del período de 12 meses para el que se calcula la tasa por excedentes, una vez contabilizadas todas las transferencias, ventas, conversiones y reasignaciones temporales previstas en el presente Reglamento y ocurridas a lo largo de ese período de 12 meses.
Subsección II
Asignación y gestión de cuotas
Artículo 66
Cuotas nacionales
1. En el anexo IX, punto 1, se fijan las cuotas nacionales de producción de leche y otros productos lácteos comercializados durante siete períodos consecutivos de 12 meses a partir del 1 de abril de 2008 (en lo sucesivo, denominados «períodos de 12 meses»).
2. Las cuotas indicadas en el apartado 1 se dividirán entre los productores conforme a lo dispuesto en el artículo 67, disociando las cantidades correspondientes a entregas de las correspondientes a ventas directas. Los rebasamientos de las cuotas nacionales se determinarán nacionalmente en cada Estado miembro según lo dispuesto en la presente sección y desglosándolos en cantidades correspondientes a entregas y cantidades correspondientes a ventas directas.
3. Las cuotas nacionales establecidas en el anexo IX, punto 1, se fijarán a reserva de posibles revisiones en función de la situación general del mercado y de las condiciones específicas que existan en determinados Estados miembros.
4. Se constituirá una reserva especial de reestructuración para Bulgaria y Rumanía según lo indicado en el anexo IX, punto 2. Esta reserva quedará liberada a partir del 1 de abril de 2009 en la medida en que el autoconsumo de leche y productos lácteos en las explotaciones haya disminuido en estos países desde 2002.
La decisión de liberar la reserva y de proceder a su distribución entre las cuotas de entregas y de ventas directas será adoptada por la Comisión sobre la base de un informe que Bulgaria y Rumanía deberán presentar a la Comisión a más tardar el 31 de diciembre de 2008. En el informe se recogerán detalladamente los resultados y tendencias del proceso de reestructuración del sector lácteo del país y, en particular, del paso de la producción para autoconsumo a la producción para el mercado.
5. En los casos de Bulgaria, la República Checa, Estonia, Chipre, Letonia, Lituania, Hungría, Malta, Polonia, Rumanía, Eslovenia y Eslovaquia, las cuotas nacionales incluirán toda la leche o equivalentes de leche entregados a un comprador o vendidos directamente, aun cuando hayan sido producidos o comercializados con arreglo a una medida transitoria aplicable en estos países.
Artículo 67
Cuotas individuales
1. La cuota o cuotas individuales de los productores a 1 de abril de 2008 serán iguales a la cantidad o cantidades de referencia individuales que tengan asignadas a 31 de marzo de 2008, sin perjuicio de las transferencias, ventas y conversiones de cuota que sean de aplicación a 1 de abril de 2008.
2. Los productores podrán disponer de una cuota individual o de dos, una de ellas para entregas y otra para ventas directas. Únicamente la autoridad competente del Estado miembro podrá realizar la conversión de cantidades entre las cuotas de un productor, previa solicitud debidamente justificada de este.
3. El cálculo de la contribución a la tasa por excedentes que, en su caso, deban abonar los productores que dispongan de dos cuotas se efectuará de forma separada para cada una de ellas.
4. La Comisión podrá incrementar hasta un máximo de 200 000 toneladas la parte de la cuota nacional de Finlandia destinada a entregas a que se refiere el artículo 66 para compensar a los productores SLOM de este país. Esta reserva, que se asignará con arreglo a la normativa comunitaria, únicamente podrá utilizarse a beneficio de los productores cuyo derecho a reanudar la producción se haya visto afectado por la adhesión.
5. En su caso, se adaptarán las cuotas individuales de cada uno de los períodos de 12 meses considerados de forma que, en cada Estado miembro, la suma de las cuotas individuales de entregas y de ventas directas no rebase la parte correspondiente de la cuota nacional adaptada según lo indicado en el artículo 69, contabilizando las reducciones que puedan imponerse para alimentar la reserva nacional a que hace referencia el artículo 71.
Artículo 68
Asignación de cuotas a partir de la reserva nacional
Los Estados miembros establecerán las normas que permitan la asignación a los productores de la totalidad o de una parte de las cuotas procedentes de la reserva nacional a que se refiere el artículo 71 con arreglo a criterios objetivos que habrán de comunicar a la Comisión.
Artículo 69
Gestión de cuotas
1. La Comisión adaptará, para cada Estado miembro y para cada período, antes de que este finalice, la división de las cuotas nacionales en «entregas» y «ventas directas» a tenor de las conversiones solicitadas por los productores entre las cuotas individuales para entregas y para ventas directas.
2. Los Estados miembros transmitirán anualmente a la Comisión, antes de las fechas que determine la Comisión y según las normas que esta establezca conforme a lo dispuesto en el artículo 192, apartado 2, los datos necesarios para efectuar:
a)
la adaptación indicada en el apartado 1 del presente artículo;
b)
el cálculo de la tasa por excedentes que habrá de pagar cada Estado miembro.
Artículo 70
Contenido de materia grasa
1. Se asignará a cada productor un contenido de materia grasa de referencia, aplicable a la cuota individual para entregas que el productor tenga atribuida.
2. Para las cuotas asignadas a los productores a 31 de marzo de 2008 de conformidad con el artículo 67, apartado 1, el contenido de materia grasa de referencia mencionado en el apartado 1 será igual al contenido de referencia aplicado a dicha cuota en la citada fecha.
3. El contenido de materia grasa de referencia se modificará cuando se proceda a la conversión a que se refiere el artículo 67, apartado 2, y cuando se adquieran o transfieran cuotas o sean objeto de una cesión temporal conforme a las normas que establezca la Comisión.
4. El contenido de materia grasa aplicable a los nuevos productores que tengan asignada una cuota individual para entregas procedente en su totalidad de la reserva nacional se fijará conforme a las normas que establezca la Comisión.
5. En su caso, el contenido de referencia individual a que se refiere el apartado 1 se adaptará cuando entre en vigor el presente Reglamento y, a continuación, al comienzo de cada período de 12 meses cada vez que sea necesario para que, en cada Estado miembro, la media ponderada de los contenidos representativos individuales no sobrepase el contenido de referencia fijado en el anexo X en más de 0,1 gramos por kilogramo.
En el caso de Rumanía, el contenido de materia grasa de referencia fijado en el anexo X se revisará en función de los datos de todo el año 2004 y, en caso necesario, será adaptado por la Comisión.
Artículo 71
Reserva nacional
1. Cada uno de los Estados miembros creará una reserva nacional, dentro de las cuotas nacionales fijadas en el anexo IX, a partir de la cual se efectuarán, entre otras cosas, las asignaciones previstas en el artículo 68. Esa reserva se alimentará, según el caso, retirando cantidades según lo dispuesto en el artículo 72, reteniendo una parte de las transferencias previstas en el artículo 76 o aplicando una reducción lineal de todas las cuotas individuales. Dichas cuotas mantendrán su destino inicial, es decir, entregas o ventas directas.
2. Todas las cuotas adicionales que se asignen a un Estado miembro dado se incorporarán automáticamente a la reserva nacional de este y se dividirán en entregas y ventas directas en función de las necesidades previsibles.
3. Las cuotas que entren en la reserva nacional no tendrán un contenido de materia grasa de referencia.
Artículo 72
Casos de inactividad
1. Cuando una persona física o jurídica que disponga de cuotas individuales deje de cumplir los requisitos a que se refiere del artículo 65, letra c), durante un período de 12 meses, esas cantidades se añadirán a la reserva nacional a más tardar el 1 de abril del año civil siguiente, excepto si vuelve a ser productor, en la acepción del artículo 65, letra c), antes de esa fecha.
Si dicha persona vuelve a ser productor a más tardar al final del segundo período de 12 meses que siga a la retirada de esas cantidades, se le restituirá total o parcialmente la cuota individual que le haya sido retirada, a más tardar el 1 de abril siguiente a la fecha de solicitud.
2. Cuando un productor no comercialice una cantidad al menos igual al 70 % de la cuota individual de que dispone durante al menos un período de 12 meses, el Estado miembro podrá decidir si procede añadir a la reserva nacional la totalidad o parte de la cuota no utilizada y en qué condiciones.
El Estado miembro determinará las condiciones en las que podrá reasignarse una cuota al productor de que se trate en caso de que reanude la comercialización.
3. Lo dispuesto en los apartados 1 y 2 no se aplicará en casos de fuerza mayor ni en situaciones debidamente justificadas que afecten temporalmente a la capacidad de producción de los productores y hayan sido reconocidas como tales por la autoridad competente.
Artículo 73
Cesiones temporales
1. Antes de que finalice cada período de 12 meses, los Estados miembros autorizarán cesiones temporales, para el período de que se trate, de la parte de la cuota individual que los productores que disponen de ella no vayan a utilizar.
Los Estados miembros podrán regular las operaciones de cesión en función de las categorías de productores o de las estructuras de producción de leche, limitarlas por compradores o por regiones, autorizar la cesión total en los casos contemplados en el artículo 72, apartado 3, y determinar en qué medida el cedente podrá volver a efectuar operaciones de cesión.
2. Los Estados miembros podrán no dar cumplimiento al apartado 1 por alguno de los siguientes motivos o por ambos:
a)
la necesidad de facilitar cambios y ajustes estructurales;
b)
necesidades administrativas imperiosas.
Artículo 74
Transferencias de cuotas con tierras
1. En caso de venta, arrendamiento, transmisión por herencia directa o anticipada, o cualquier otro tipo de transmisión de la explotación que conlleve efectos jurídicos comparables para los productores, se transferirá a los productores que se hagan cargo de ella las cuotas individuales, con arreglo a las normas de desarrollo que determinen los Estados miembros teniendo en cuenta las superficies utilizadas para la producción de leche u otros criterios objetivos y, en su caso, la existencia de un acuerdo entre las partes. La parte de la cuota que, eventualmente, no se haya transferido con la explotación se añadirá a la reserva nacional.
2. Cuando se hayan transferido o se transfieran cuotas con arreglo al apartado 1 en el marco de arrendamientos o por otros medios que acarreen efectos jurídicos comparables, los Estados miembros podrán decidir, basándose en criterios objetivos y a fin de que las cuotas se asignen exclusivamente a productores, que la cuota no se transfiera con la explotación.
3. En caso de transferencia de tierras a las autoridades públicas o por causa de utilidad pública, o cuando la transferencia se efectúe con fines no agrícolas, los Estados miembros dispondrán que se apliquen las disposiciones necesarias para la salvaguardia de los intereses legítimos de las partes y, en particular, que el productor que transfiere las tierras pueda continuar la producción de leche si desea hacerlo.
4. A falta de acuerdo entre las partes, en los arrendamientos rústicos que vayan a expirar sin posibilidades de reconducción en condiciones análogas, o en situaciones que produzcan efectos jurídicos comparables, las cuotas individuales de que se trate se transferirán total o parcialmente a los productores que vayan a hacerse cargo de la explotación, con arreglo a las disposiciones adoptadas por los Estados miembros, teniendo en cuenta los intereses legítimos de las partes.
Artículo 75
Medidas de transferencia especiales
1. Con objeto de llevar a buen término la reestructuración de la producción lechera o de mejorar el medio ambiente, los Estados miembros podrán, según las disposiciones que determinen teniendo en cuenta los intereses legítimos de las partes:
a)
conceder una indemnización, que se pagará en una o varias anualidades, a los productores que se comprometan a abandonar definitivamente una parte o la totalidad de su producción lechera y a alimentar la reserva nacional con las cuotas individuales liberadas de ese modo;
b)
determinar, basándose en criterios objetivos, las condiciones con arreglo a las cuales los productores podrán obtener, mediante pago y al comienzo de un período de 12 meses, la reasignación por la autoridad competente o por el organismo que esta haya designado, de cuotas individuales que hayan sido definitivamente liberadas por otros productores al final del período de 12 meses anterior contra el desembolso, en una o varias anualidades, de una indemnización igual al pago antes citado;
c)
centralizar y supervisar las transferencias de cuotas sin tierras;
d)
establecer, en los casos de transferencia de tierras destinada a mejorar el medio ambiente, que la cuota individual de que se trate se asigne al productor que transfiere las tierras si desea continuar la producción lechera;
e)
determinar, con arreglo a criterios objetivos, las regiones y las zonas de recogida dentro de las cuales se autorizan las transferencias definitivas de cuotas sin la correspondiente transferencia de tierras, al objeto de mejorar la estructura de la producción lechera;
f)
autorizar la transferencia definitiva de cuotas sin la correspondiente transferencia de tierras, o viceversa, previa petición del productor a la autoridad competente o al organismo que esta haya designado, con el fin de mejorar la estructura de la producción lechera de la explotación o contribuir a la extensificación de la producción.
2. Las disposiciones del apartado 1 podrán aplicarse a escala nacional, al nivel territorial apropiado o en las zonas de recogida.
Artículo 76
Retención de cuotas
1. Cuando se proceda a las transferencias a que se refieren los artículos 74 y 75, los Estados miembros podrán retener une parte de la cuota individual en provecho de la reserva nacional, basándose en criterios objetivos.
2. Cuando se hayan transferido o se transfieran cuotas con arreglo a los artículos 74 y 75 con las tierras correspondientes o sin ellas en el marco de arrendamientos rústicos o por otros medios que acarreen efectos jurídicos comparables, los Estados miembros podrán decidir, basándose en criterios objetivos y a fin de que las cuotas se asignen exclusivamente a productores, que la cuota transferida se añada a la reserva nacional, total o parcialmente, y establecer las condiciones para ello.
Artículo 77
Ayudas para la adquisición de cuotas
Ninguna autoridad pública podrá conceder ayudas financieras directamente vinculadas a la adquisición de cuotas mediante venta, transferencia o asignación en aplicación de la presente sección.
Subsección III
Rebasamientos de cuotas
Artículo 78
Tasa por excedentes
1. Se abonará una tasa por excedentes sobre las cantidades de leche y otros productos lácteos comercializadas que sobrepasen la cuota nacional fijada conforme a la subsección II.
La tasa ascenderá a 27,83 EUR por cada 100 kilogramos de leche.
2. Los Estados miembros serán deudores respecto de la Comunidad de la tasa por excedentes que resulte del rebasamiento de la cuota nacional, determinado a escala nacional y por separado para las entregas y para las ventas directas, y la abonarán al FEAG, hasta el límite del 99 % del importe debido, entre el 16 de octubre y el 30 de noviembre siguiente al período de 12 meses de que se trate.
3. Si la tasa por excedentes contemplada en el apartado 1 no se paga antes de la fecha establecida, la Comisión deducirá, previa consulta del Comité de los Fondos Agrarios, una suma equivalente a la tasa impagada de los pagos mensuales que se efectúan en aplicación del artículo 14 y del artículo 15, apartado 2, del Reglamento (CE) no 1290/2005. Antes de tomar esta decisión, la Comisión advertirá al Estado miembro, que dispondrá de una semana para manifestar su opinión. No será aplicable el artículo 14 del Reglamento (CE) no 2040/2000 del Consejo (61).
4. La Comisión establecerá las normas de desarrollo del presente artículo.
Artículo 79
Contribución de los productores a la tasa por excedentes
La tasa por excedentes se repartirá íntegramente, conforme a los artículos 80 y 83, entre los productores que hayan contribuido a cada uno de los rebasamientos de las cuotas nacionales a que se refiere el artículo 66, apartado 2.
Sin perjuicio de lo dispuesto en los artículos 80, apartado 3, y 83, apartado 1, los productores serán deudores respecto del Estado miembro de su contribución a la tasa por excedentes, calculada con arreglo a los artículos 69, 70 y 80, por el mero hecho de haber rebasado las cuotas de que disponen.
Artículo 80
Tasa por excedentes sobre las entregas
1. Para determinar el balance definitivo de la tasa por excedentes, las cantidades entregadas por cada productor se incrementarán o disminuirán mediante los coeficientes que fije la Comisión y con arreglo a las condiciones que esta determine, cuando el contenido real de materia grasa difiera del de referencia.
2. Si, a escala nacional, la suma de las entregas ajustadas de conformidad con el apartado 1 es inferior a las entregas reales, la tasa por excedentes se calculará sobre las entregas reales. En este caso, cada ajuste negativo se reducirá proporcionalmente de tal forma que la suma de las entregas ajustadas acabe coincidiendo con las entregas reales.
Si la suma de las entregas ajustadas de conformidad con el apartado 1 es superior a las entregas reales, la tasa por excedentes se calculará sobre las primeras.
3. La contribución de cada productor al pago de la tasa por excedentes se determinará mediante decisión del Estado miembro, tanto si se han reasignado como si no las partes no utilizadas de la cuota nacional asignadas a las entregas, proporcionalmente a las cuotas individuales de cada productor o según los criterios objetivos que fije cada Estado miembro:
a)
bien a escala nacional, en función del volumen de rebasamiento de la cuota de que dispone cada productor,
b)
bien primeramente por comprador y, seguidamente, a escala nacional, si procede.
Artículo 81
Función del comprador
1. El comprador será el encargado de percibir la contribución debida por los productores en concepto de tasa por excedentes y abonará al organismo competente del Estado miembro, antes de la fecha que determine la Comisión y de acuerdo con las normas que esta fije, el importe de las citadas contribuciones, deducidas del precio de la leche pagado a los productores causantes del rebasamiento o, en su defecto, percibidas por cualquier otro medio adecuado.
2. Cuando un comprador sustituya total o parcialmente a otro comprador o a varios, las cuotas individuales de que disponen los productores se contabilizarán para finalizar el período de 12 meses en curso, previa deducción de las cantidades ya entregadas y teniendo en cuenta su contenido de materia grasa. El presente apartado se aplicará también cuando un productor cambie de comprador.
3. Cuando, en el transcurso del período de referencia, las cantidades entregadas por un productor dado rebasen la cuota de que dispone, el Estado miembro podrá decidir que el comprador deduzca, en concepto de anticipo de la contribución del productor y según las normas que determine el Estado miembro, una parte del precio de las entregas de leche de dicho productor que excedan de la cuota. El Estado miembro podrá establecer disposiciones específicas que permitan a los compradores deducir dicho anticipo cuando los productores hagan entregas a varios compradores.
Artículo 82
Autorización
Será requisito previo para ejercer la actividad de comprador contar con una autorización del Estado miembro que este concederá en función de los criterios que establezca la Comisión.
La Comisión establecerá las condiciones que habrán de cumplirse y la información que deberán facilitar los productores en los casos de ventas directas.
Artículo 83
Tasa por excedentes sobre las ventas directas
1. En lo que se refiere a las ventas directas, la contribución de cada productor al pago de la tasa por excedentes que corresponda se determinará mediante decisión del Estado miembro, tanto si se han reasignado como si no las partes no utilizadas de la cuota nacional asignadas a las ventas directas, al nivel territorial apropiado o al nivel nacional.
2. Los Estados miembros establecerán la base de cálculo de la contribución de los productores a la tasa por excedentes que deba pagarse aplicando a la cantidad total de leche vendida, cedida o utilizada para fabricar los productos lácteos vendidos o cedidos los criterios que fije la Comisión.
3. Para determinar el balance definitivo de la tasa por excedentes no se tendrá en cuenta ninguna corrección relativa al contenido de materia grasa.
4. La Comisión determinará cómo y cuándo deberá abonarse la tasa por excedentes al organismo competente del Estado miembro.
Artículo 84
Sumas percibidas en exceso o impagadas
1. Cuando se determine que debe pagarse la tasa por excedentes de entregas o ventas directas y la contribución percibida a los productores sea superior a la tasa debida, el Estado miembro podrá:
a)
destinar, total o parcialmente, la cantidad percibida en exceso a financiar las medidas a que se refiere el artículo 75, apartado 1, letra a), y/o
b)
redistribuirla, total o parcialmente, a productores:
-
de las categorías prioritarias que establezca el Estado miembro basándose en criterios objetivos y en los plazos que determine la Comisión, o
-
que se encuentren en una situación excepcional que se derive de una disposición nacional que no tenga relación alguna con el sistema de cuotas de producción de leche y otros productos lácteos establecido en el presente capítulo.
2. Cuando no proceda pagar tasa por excedentes alguna, los anticipos que, en su caso, hayan percibido sobre la tasa el comprador o el Estado miembro se reintegrarán a los productores a más tardar al final del período siguiente de 12 meses.
3. Si el comprador no cumple la obligación de percibir la contribución de los productores a la tasa por excedentes, de conformidad con el artículo 81, el Estado miembro podrá percibir las sumas impagadas directamente a los productores, sin perjuicio de las sanciones que pueda aplicar al comprador.
4. Si el productor o el comprador no respeta el plazo de pago, deberán abonarse al Estado miembro los intereses de demora que fije la Comisión.
Sección IV
Disposiciones de procedimiento
Artículo 85
Normas de desarrollo
La Comisión adoptará las normas de desarrollo del presente capítulo, que podrán comprender, en particular:
a)
la obligación para las empresas autorizadas indicadas en el artículo 57 de presentar información adicional y los criterios de sanciones administrativas, suspensiones o retirada de la autorización a las empresas;
b)
la fijación y notificación de los importes a que se refiere el artículo 58 y la tasa por excedentes a que se refiere el artículo 64;
c)
excepciones a las fechas establecidas en el artículo 63.
CAPÍTULO IV
Regímenes de ayuda
Sección I
Ayuda para transformación
Subsección I
Forrajes desecados
Artículo 86
Empresas subvencionables
1. Se concederá una ayuda para la transformación de productos del sector de los forrajes desecados a las empresas transformadoras de productos de ese sector que estén incluidas al menos en una de las categorías siguientes:
a)
transformadores que hayan celebrado contratos con productores de forrajes para desecar; cuando el contrato corresponda a un pedido especial para la transformación de forrajes suministrados por un productor, deberá incluir una cláusula por la que la empresa transformadora se obligue a abonar al productor la ayuda que se reciba por las cantidades transformadas en virtud del contrato;
b)
empresas que hayan transformado su propia producción o, en el caso de agrupaciones, la de sus miembros;
c)
empresas que hayan recibido los suministros de personas físicas o jurídicas que hayan celebrado contratos con productores de forrajes para desecar.
2. La ayuda indicada en el apartado 1 se abonará por los forrajes desecados que hayan salido de la planta de transformación y cumplan los siguientes requisitos:
a)
presenten un contenido máximo de humedad situado entre el 11 % y el 14 %, dependiendo de la presentación del producto;
b)
presenten un contenido mínimo en proteína bruta, expresado en materia seca, no inferior:
i)
al 15 %, en el caso de los productos enumerados en el anexo I, parte IV, letra a) y letra b), segundo guión,
ii)
al 45 %, en el de los productos enumerados en el anexo I, parte IV, letra b), primer guión;
c)
sean de una calidad sana, cabal y comercial.
Artículo 87
Anticipo
1. Las empresas transformadoras podrán recibir un anticipo de 19,80 EUR por tonelada o, si han constituido una garantía de 6,60 EUR por tonelada, de 26,40 EUR por tonelada.
Los Estados miembros realizarán los controles necesarios para comprobar el derecho a la ayuda. Una vez que se haya comprobado el derecho a la ayuda, se procederá al pago del anticipo.
No obstante, el anticipo podrá pagarse antes de que se compruebe el derecho a la ayuda si el transformador constituye una garantía igual al importe del anticipo, incrementado en un 10 %. Esta garantía también servirá como garantía a efectos de lo dispuesto en el párrafo primero. La garantía se reducirá hasta el nivel establecido en el párrafo primero tan pronto como se compruebe el derecho a la ayuda y se liberará en su totalidad cuando se abone el saldo de la ayuda.
2. Para que se abone el anticipo, el forraje desecado deberá haber salido previamente de la empresa transformadora.
3. En los casos en que se haya abonado un anticipo, se abonará el saldo, es decir la diferencia entre la cuantía del anticipo y el importe total de la ayuda que corresponda a la empresa transformadora, a reserva de la aplicación del artículo 88, apartado 2.
4. Cuando el anticipo exceda del importe total al que tenga derecho la empresa transformadora en aplicación de lo dispuesto en el artículo 88, apartado 2, el transformador reintegrará la cantidad percibida en exceso a la autoridad competente del Estado miembro previa solicitud de esta.
Artículo 88
Cuantía de la ayuda
1. La ayuda establecida en el artículo 86 ascenderá a 33 EUR por tonelada.
2. No obstante lo dispuesto en el apartado 1, cuando la cantidad de forrajes desecados por la que se solicite ayuda en una campaña de comercialización dada rebase la cantidad máxima garantizada establecida en el artículo 89, se reducirá la ayuda en todos los Estados miembros en los que la producción rebase la cantidad nacional garantizada, reduciendo los gastos en función del porcentaje que el rebasamiento de ese Estado miembro represente con relación a la suma de todos los rebasamientos.
La Comisión fijará la reducción en un nivel que garantice que el gasto presupuestario no exceda del que se habría alcanzado de no haberse rebasado la cantidad máxima garantizada.
Artículo 89
Cantidad garantizada
La ayuda prevista en el artículo 86 podrá concederse en cada campaña de comercialización por una cantidad máxima garantizada de 4 960 723 toneladas de forrajes deshidratados o secados al sol. Esa cantidad se repartirá entre los Estados miembros interesados, en forma de cantidades nacionales garantizadas, con arreglo a lo dispuesto en el anexo XI, letra B.
Artículo 90
Normas de desarrollo
La Comisión adoptará las normas de desarrollo de esta subsección y, en particular, las referidas a:
a)
las declaraciones que deban presentar las empresas cuando soliciten la ayuda;
b)
las condiciones que deben cumplirse a los efectos de determinar la admisibilidad de la solicitud de ayuda, en especial en lo que se refiere a llevanza de inventarios de existencias y demás justificantes;
c)
la concesión de la ayuda prevista en esta subsección y del anticipo, así como la liberación de la garantía prevista en el artículo 87, apartado 1;
d)
las condiciones y los criterios que deban cumplir las empresas contempladas en el artículo 86 y, cuando las empresas reciban sus suministros de personas físicas o jurídicas, las garantías que deban ofrecer estas personas;
e)
las condiciones de autorización de los compradores de forrajes para desecar que deban aplicar los Estados miembros;
f)
los criterios para determinar los requisitos establecidos en el artículo 86, apartado 2;
g)
los criterios que deban cumplirse en la celebración de contratos y la información que estos deban incluir;
h)
la aplicación de la cantidad máxima garantizada a que hace referencia el artículo 89;
i)
requisitos adicionales que completen los establecidos en el artículo 86, en especial en cuanto al contenido de caroteno y fibras.
Subsección II
Lino destinado a la producción de fibras
Artículo 91
Elegibilidad
1. Se concederá a los primeros transformadores autorizados una ayuda para la transformación de varillas de lino con miras a la producción de fibras en función de la cantidad de fibras realmente obtenida a partir de las varillas para las que se haya celebrado un contrato de compraventa con un agricultor.
No obstante, en caso de que el agricultor conserve la propiedad de las varillas que encargue transformar por contrato a un primer transformador autorizado y acredite que ha comercializado las fibras obtenidas, la ayuda se concederá al agricultor.
En caso de que el primer transformador autorizado sea también el agricultor, el contrato de compraventa se sustituirá por un compromiso del interesado en el que se obligue a proceder él mismo a la transformación.
2. A los efectos de esta subsección, se entenderá por «primer transformador autorizado» una persona física o jurídica, o un grupo de personas físicas o jurídicas, con independencia de su personalidad jurídica o de la de sus miembros a tenor del Derecho nacional, que haya sido autorizada para producir fibras de lino por la autoridad competente del Estado miembro en cuyo territorio estén situadas sus instalaciones.
Artículo 92
Cuantía de la ayuda
1. La ayuda para la transformación establecida en el artículo 91 ascenderá a 200 EUR por tonelada de fibras largas de lino.
2. Se limitarán las cantidades de fibras que causarán derecho a ayuda en función de las superficies por las que se haya celebrado un contrato o suscrito un compromiso según lo dispuesto en el artículo 91.
Los Estados miembros establecerán los límites a que se refiere el párrafo primero de manera que se respeten las cantidades nacionales garantizadas contempladas en el artículo 94.
Artículo 93
Anticipo
A petición del primer transformador autorizado, se le abonará un anticipo de la ayuda a que se refiere el artículo 91 en función de la cantidad de fibras obtenida.
Artículo 94
Cantidad garantizada
1. La ayuda podrá concederse en cada campaña de comercialización por una cantidad máxima garantizada de 80 878 toneladas de fibras largas de lino. Esa cantidad se repartirá entre los Estados miembros interesados, en forma de cantidades nacionales garantizadas, con arreglo a lo dispuesto en el anexo XI, letra A.
2. En caso de que la fibra obtenida en un Estado miembro proceda de varillas producidas en otro, la cantidad correspondiente se imputará a la cantidad nacional garantizada del Estado miembro en que se hayan cosechado las varillas. La ayuda será abonada por el Estado miembro a cuya cantidad nacional garantizada se impute la citada cantidad.
Artículo 95
Normas de desarrollo
La Comisión adoptará las normas de desarrollo de esta subsección y, en particular, las referidas a:
a)
las condiciones de autorización de los primeros transformadores a que se refiere el artículo 91;
b)
las condiciones que deban cumplir los primeros transformadores autorizados respecto de los contratos de compraventa y compromisos contemplados en el artículo 91, apartado 1;
c)
los requisitos que deban cumplir los agricultores en los casos contemplados en el artículo 91, apartado 1, párrafo segundo;
d)
los criterios que deban reunir las fibras largas de lino;
e)
las condiciones de concesión de la ayuda y el anticipo y, en particular, los justificantes de la transformación de las varillas;
f)
las condiciones que deban respetarse al establecer los límites a que se refiere el artículo 92, apartado 2.
Sección II
Restituciones por producción
Artículo 96
Restitución por producción de almidón o fécula
1. Podrá concederse una restitución por la producción de:
a)
almidón de maíz, almidón de trigo o fécula de patata, así como de determinados derivados utilizados en la fabricación de determinados productos, de los que la Comisión elaborará una lista;
b)
las siguientes cantidades de almidón a partir de cebada y avena en Finlandia y Suecia en cada campaña de comercialización, a falta de una producción nacional significativa de otros cereales para la producción de almidón y siempre que ello no conlleve un aumento del nivel de producción de almidón a partir de esos dos cereales:
i)
50 000 toneladas, en Finlandia,
ii)
10 000 toneladas, en Suecia.
2. La Comisión fijará la restitución mencionada en el apartado 1 periódicamente.
Artículo 97
Restitución por producción en el sector del azúcar
1. Podrá concederse una restitución por producción de los productos del sector del azúcar enumerados en el anexo I, parte III, letras b) a e), cuando no existan excedentes de azúcar o azúcar importado, excedentes de isoglucosa o excedentes de jarabe de inulina a un precio equivalente al precio mundial para la fabricación de los productos a que se refiere el artículo 62, apartado 2, letras b) y c).
2. La restitución por producción a que se refiere el apartado 1 se fijará atendiendo, en particular, a los costes que entrañaría para la industria la utilización de azúcar importado, si se abasteciese en el mercado mundial, y al precio de los excedentes de azúcar disponibles en el mercado comunitario o, de no haber excedentes de azúcar, al precio de referencia.
Artículo 98
Condiciones de concesión
La Comisión establecerá las condiciones de concesión de las restituciones por producción a que se refiere la presente sección, el importe de estas y, en lo que respecta a la restitución por producción de azúcar establecida en el artículo 97, las cantidades con derecho a ellas.
Sección III
Ayudas en el sector de la leche y los productos lácteos
Artículo 99
Ayuda a la leche desnatada y a la leche desnatada en polvo destinadas a la alimentación animal
1. Se concederán ayudas a la leche desnatada y a la leche desnatada en polvo destinadas a la alimentación animal con arreglo a las condiciones y a las normas aplicables a los productos que habrá de determinar la Comisión.
A los efectos del presente artículo, el suero de mantequilla se considerará leche desnatada y el suero de mantequilla en polvo, leche desnatada en polvo.
2. La Comisión fijará la cuantía de la ayuda en función de los factores siguientes:
a)
el precio de referencia de la leche desnatada en polvo fijado en el artículo 8, apartado 1, letra e), inciso ii);
b)
la evolución de la situación de abastecimiento de leche desnatada y leche desnatada en polvo, y la evolución de su uso en piensos;
c)
la evolución de los precios de los terneros;
d)
la evolución de los precios de mercado de las proteínas competidoras respecto a los de la leche desnatada en polvo.
Artículo 100
Ayuda a la leche desnatada transformada en caseína y caseinatos
1. Se concederá una ayuda a la leche desnatada producida en la Comunidad que se transforme en caseína y caseinatos, con arreglo a las condiciones y a las normas aplicables a esa leche y a la caseína o caseinatos producidos con ella, que habrá de determinar la Comisión.
2. La Comisión fijará la cuantía de la ayuda en función de los factores siguientes:
a)
el precio de referencia de la leche desnatada en polvo, o el precio de mercado de la leche desnatada en polvo de primera calidad, fabricada por el proceso de atomización (spray), si este precio es superior al precio de referencia;
b)
los precios de mercado de la caseína y los caseinatos en el mercado comunitario y en el mundial.
La ayuda podrá variar según que la leche desnatada se transforme en caseína o en caseinatos y según la calidad de estos productos.
Artículo 101
Ayuda para la compra de nata, mantequilla y mantequilla concentrada a precios reducidos
Cuando se acumulen o puedan acumularse excedentes de productos lácteos, la Comisión, en las condiciones que ella misma habrá de determinar, podrá decidir que se conceda una ayuda para permitir la compra de nata, mantequilla y mantequilla concentrada a precios reducidos:
a)
por parte de instituciones y organizaciones sin ánimo de lucro;
b)
por parte de las fuerzas armadas y unidades de categoría similar de los Estados miembros;
c)
por parte de fabricantes de productos de pastelería y helados;
d)
por parte de fabricantes de otros productos alimenticios que habrá de determinar la Comisión;
e)
para el consumo directo de mantequilla concentrada.
Artículo 102
Ayuda para el suministro de productos lácteos a los alumnos de centros escolares
1. En condiciones que habrá de determinar la Comisión, se concederá una ayuda comunitaria para el suministro a los alumnos de centros escolares de determinados productos lácteos transformados de los códigos NC 0401, 0403, 0404 90 y 0406 o NC 2202 90 que habrá de determinar la Comisión.
2. No obstante lo dispuesto en el artículo 180, los Estados miembros podrán conceder ayudas nacionales, como complemento de la ayuda comunitaria, para el suministro de los productos contemplados en el apartado 1 a los alumnos de centros escolares. Los Estados miembros podrán financiar las ayudas nacionales mediante una tasa al sector lácteo o mediante cualquier otra contribución de este sector.
3. En el caso de la leche entera, la ayuda comunitaria será de 18,15 EUR por 100 kilogramos.
En el caso de otros productos lácteos, la Comisión fijará la cuantía de la ayuda en función de los componentes de leche del producto considerado.
4. La ayuda contemplada en el apartado 1 se concederá respecto de una cantidad máxima de 0,25 litros de equivalente de leche por alumno y día.
Sección IV
Ayudas en el sector del aceite de oliva y las aceitunas de mesa
Artículo 103
Ayudas para organizaciones profesionales
1. La Comunidad financiará por medio de los importes retenidos por los Estados miembros en virtud del artículo 110 decies, apartado 4, del Reglamento (CE) no 1782/2003 los programas trienales de trabajo que elaboren las organizaciones profesionales contempladas en el artículo 125 en uno o varios de los ámbitos siguientes:
a)
el seguimiento y la gestión administrativa del mercado del aceite de oliva y las aceitunas de mesa;
b)
la mejora del impacto ambiental de la oleicultura;
c)
la mejora de la calidad de los sistemas de producción de aceite de oliva y de aceitunas de mesa;
d)
el sistema de trazabilidad y la certificación y protección de la calidad del aceite de oliva y las aceitunas de mesa bajo la autoridad de las administraciones nacionales, con especial atención al control cualitativo de los aceites de oliva vendidos al consumidor final;
e)
la difusión de información sobre las actividades realizadas por las organizaciones profesionales con el fin de mejorar la calidad del aceite de oliva.
2. La contribución máxima de la Comunidad a los programas de trabajo contemplados en el apartado 1 será igual al importe que sea retenido por los Estados miembros. Dicha contribución cubrirá únicamente costes subvencionables y no podrá superar los porcentajes siguientes:
a)
el 100 %, en el caso de las actividades desempeñadas en los ámbitos a que se refiere el apartado 1, letras a) y b);
b)
el 100 %, en el caso de las inversiones en activos fijos, y el 75 %, en el de otras actividades desarrolladas en el ámbito a que se refiere el apartado 1, letra c);
c)
el 75 %, en el caso de los programas de trabajo que, centrándose en los ámbitos indicados en el apartado 1, letras d) y e), sean aplicados en al menos tres Estados miembros o terceros países no productores por organizaciones profesionales reconocidas de al menos dos Estados miembros productores, y el 50 %, en el caso de otras actividades que tengan lugar en esos ámbitos.
Los Estados miembros concederán como financiación complementaria un importe no superior al 50 % de los costes que no queden cubiertos por la contribución comunitaria.
La Comisión establecerá las normas de desarrollo del presente artículo y en particular los procedimientos que deban aplicar los Estados miembros para la aprobación de los programas y los tipos de actividades subvencionables dentro de estos programas.
3. Sin perjuicio de las disposiciones específicas que pueda aprobar la Comisión con arreglo al artículo 194, los Estados miembros comprobarán el cumplimiento de las condiciones necesarias para la concesión de la contribución comunitaria. A tal fin, realizarán una auditoría de los programas de trabajo y pondrán en marcha un plan de control de una muestra, determinada a partir de un análisis de riesgos, que comprenda cada año como mínimo el 30 % de las organizaciones de productores y de todas las demás organizaciones profesionales que reciban la contribución comunitaria dispuesta en el presente artículo.
Sección V
Fondo comunitario del tabaco
Artículo 104
Fondo del Tabaco
1. Se crea un Fondo Comunitario del Tabaco (en lo sucesivo, denominado «el Fondo») que financiará medidas en los siguientes ámbitos:
a)
la sensibilización de los ciudadanos sobre los efectos nocivos de todas las formas de consumo de tabaco, en particular mediante la información y la educación, el apoyo a la recopilación de datos para determinar las tendencias del consumo de tabaco y la elaboración de estudios epidemiológicos relativos al tabaquismo a escala comunitaria, y un estudio sobre la prevención del tabaquismo;
b)
medidas específicas de reconversión de los productores de tabaco hacia otros cultivos u otras actividades económicas que creen empleo así como estudios sobre las posibilidades de reconversión de los productores de tabaco.
2. El Fondo se financiará:
a)
mediante una retención porcentual del importe de la prima establecida en el título I del Reglamento (CEE) no 2075/92, aplicable hasta la cosecha de 2005, inclusive, para la financiación de las medidas contempladas en el apartado 1, y que, en la cosecha de 2002, ascenderá al 2 % de la prima y, en las de 2003, 2004 y 2005, al 3 %;
b)
según lo dispuesto en el artículo 110 quaterdecies del Reglamento (CE) no 1782/2003, en los años civiles 2006 y 2007.
3. La Comisión adoptará las normas de desarrollo del presente artículo.
Sección VI
Disposiciones específicas aplicables al sector apícola
Artículo 105
Ámbito de aplicación
1. Con miras a mejorar las condiciones generales de producción y comercialización de los productos apícolas, los Estados miembros podrán establecer programas nacionales de una duración de tres años, en lo sucesivo denominados «programas apícolas».
2. No obstante lo dispuesto en el artículo 180, los artículos 87, 88 y 89 del Tratado no se aplicarán a:
a)
la contribución financiera de los Estados miembros en favor de las medidas que gocen de apoyo comunitario en virtud de las disposiciones de la presente sección;
b)
las ayudas nacionales específicas de protección de las explotaciones apícolas desfavorecidas por condiciones estructurales o naturales, o en el marco de programas de desarrollo económico, con excepción de las concedidas en favor de la producción o del comercio.
Los Estados miembros notificarán a la Comisión las ayudas indicadas en la letra b) cuando procedan a presentar su programa apícola conforme al artículo 109.
Artículo 106
Medidas elegibles para ayuda
Podrán incluirse en el programa apícola las medidas siguientes:
a)
asistencia técnica a los apicultores y a las agrupaciones de apicultores;
b)
lucha contra la varroasis;
c)
racionalización de la trashumancia;
d)
medidas de apoyo a laboratorios de análisis de las características fisicoquímicas de la miel;
e)
medidas de apoyo a la repoblación de la cabaña apícola comunitaria;
f)
colaboración con organismos especializados en la realización de programas de investigación aplicada en el sector apícola.
Quedan excluidas de los programas apícolas las medidas financiadas por el FEADER con arreglo al Reglamento (CE) no 1698/2005 del Consejo (62).
Artículo 107
Estudio de la estructura de producción y comercialización del sector apícola
Para tener derecho a la financiación prevista en el artículo 108, apartado 1, los Estados miembros deberán efectuar un estudio sobre la estructura de producción y comercialización del sector apícola en sus respectivos territorios.
Artículo 108
Financiación
1. La Comunidad financiará el 50 % de los gastos que los programas apícolas acarreen a los Estados miembros.
2. Los gastos derivados de las medidas acometidas al amparo de los programas apícolas deberán ser efectuados por los Estados miembros a más tardar el 15 de octubre de cada año.
Artículo 109
Consulta
Los programas apícolas se elaborarán en estrecha colaboración con las organizaciones profesionales representativas y las cooperativas del sector apícola. Deberán presentarse a la Comisión para su aprobación.
Artículo 110
Normas de desarrollo
La Comisión establecerá las normas de desarrollo para la aplicación de la presente sección.
Sección VII
Ayudas en el sector de los gusanos de seda
Artículo 111
Ayuda a los sericicultores
1. Se concederá una ayuda por los gusanos de seda del código NC ex 0106 90 00 y los huevos de gusanos de seda del código NC ex 0511 99 85 criados en la Comunidad.
2. La ayuda se concederá a los sericicultores por cada caja de huevos de gusanos de seda utilizada, siempre y cuando contenga la cantidad mínima de huevos que se determine y la cría de los gusanos se haya llevado hasta el final.
3. La ayuda ascenderá a 133,26 EUR por caja de huevos de gusanos de seda utilizada.
Artículo 112
Normas de desarrollo
La Comisión adoptará las normas de desarrollo de la presente sección y, en particular, las referidas a la cantidad mínima mencionada en el artículo 111, apartado 2.
TÍTULO II
DISPOSICIONES APLICABLES A LA COMERCIALIZACIÓN Y LA PRODUCCIÓN
CAPÍTULO I
Normas de comercialización y condiciones de producción
Sección I
Normas de comercialización
Artículo 113
Normas de comercialización
1. La Comisión podrá adoptar normas de comercialización para uno o varios productos de los siguientes sectores:
a)
aceite de oliva y aceitunas de mesa, con respecto a los productos a que se refiere el anexo I, parte VII, letra a);
b)
plátanos;
c)
plantas vivas.
2. Las normas indicadas en el apartado 1:
a)
se adoptarán teniendo en cuenta, en particular:
i)
las particularidades de cada producto,
ii)
la necesidad de que haya una comercialización fluida de los productos,
iii)
la conveniencia de que los consumidores reciban una información adecuada y transparente sobre los productos,
iv)
en lo que a los aceites de oliva indicados en el anexo I, parte VII, letra a), se refiere, las modificaciones de los métodos de determinación de sus características físicas, químicas y organolépticas;
b)
atañerán, en particular, a la calidad, la clasificación, el peso, el calibre, el envase, el embalaje, el almacenamiento, el transporte, la presentación, el origen y el etiquetado.
3. Salvo disposición en contrario de la Comisión adoptada conforme a los criterios indicados en el apartado 2, letra a), los productos para los que se establezcan normas de comercialización únicamente podrán comercializarse en la Comunidad según dichas normas.
Sin perjuicio de las disposiciones específicas que, en su caso, adopte la Comisión de conformidad con el artículo 194, los Estados miembros se cerciorarán de que los productos cumplan las normas de comercialización adoptadas e impondrán las sanciones a que haya lugar.
Artículo 114
Normas de comercialización aplicables a la leche y los productos lácteos
1. Únicamente podrán comercializarse como leche y productos lácteos los productos destinados a la alimentación humana que se ajusten a las definiciones y denominaciones que figuran en el anexo XII.
2. Sin perjuicio de las exenciones establecidas por la normativa comunitaria y de las medidas de protección de la salud pública que puedan adoptarse, la leche del código NC 0401 destinada al consumo humano únicamente podrá comercializarse en la Comunidad con arreglo a lo dispuesto en el anexo XIII y, en particular, de conformidad con las definiciones establecidas en su punto I.
Artículo 115
Normas de comercialización aplicables a las materias grasas
Sin perjuicio del artículo 114, apartado 1, y de cualesquiera disposiciones que se adopten en los sectores veterinario y de los productos alimenticios para asegurarse de que los productos cumplan las normas higiénicas y sanitarias y proteger la salud humana y la sanidad animal, las normas establecidas en el anexo XV se aplicarán a los siguientes productos, destinados al consumo humano, que tengan un contenido graso mínimo del 10 %, aunque inferior al 90 %, en peso del producto:
a)
las materias grasas lácteas de los códigos NC 0405 y ex 2106;
b)
las materias grasas del código NC ex 1517;
c)
las materias grasas compuestas por productos vegetales o animales, o por ambos, de los códigos NC ex 1517 y ex 2106.
El contenido de materia grasa, excluida la sal añadida, deberá representar como mínimo dos terceras partes de la materia seca.
No obstante, estas normas únicamente se aplicarán a los productos que conserven una consistencia sólida a una temperatura de 20o C y que puedan ser untados.
Artículo 116
Normas de comercialización aplicables a los productos del sector de los huevos y del sector de las aves de corral
Los productos del sector de los huevos y del sector de las aves de corral se comercializarán de conformidad con las disposiciones establecidas en el anexo XIV.
Artículo 117
Certificación del lúpulo
1. Los productos del sector del lúpulo cosechados o elaborados en la Comunidad estarán sujetos a un procedimiento de certificación.
2. Solo podrán expedirse certificados para los productos que presenten características cualitativas mínimas válidas en una fase determinada de la comercialización. En el caso del polvo de lúpulo, del polvo de lúpulo enriquecido con lupulina, del extracto de lúpulo y de los productos de lúpulo mezclados, el certificado solo podrá expedirse si el contenido de ácido alfa no es inferior al del lúpulo a partir del cual se hayan elaborado.
3. El certificado mencionará como mínimo:
a)
el lugar de producción del lúpulo;
b)
el año de cosecha;
c)
la variedad o variedades.
4. Los productos del sector del lúpulo únicamente se podrán comercializar o exportar previa expedición del certificado contemplado en los apartados 1, 2 y 3.
Si se trata de productos importados, la certificación a que se refiere el artículo 158, apartado 2, se considerará equivalente al certificado.
5. La Comisión podrá adoptar excepciones a lo dispuesto en el apartado 4:
a)
con miras a satisfacer las exigencias comerciales de determinados terceros países, o
b)
para productos destinados a usos especiales.
Las disposiciones previstas en el párrafo primero:
a)
no deberán perjudicar la comercialización normal de los productos para los que se hayan expedido certificados;
b)
estarán acompañadas de garantías encaminadas a evitar cualquier confusión con esos productos.
Artículo 118
Normas de comercialización aplicables al aceite de oliva y al aceite de orujo de oliva
1. El uso de las descripciones y definiciones de los aceites de oliva y de los aceites de orujo de oliva que figuran en el anexo XVI será obligatorio para la comercialización de esos productos en la Comunidad y, en la medida en que sea compatible con normas internacionales obligatorias, en el comercio con los terceros países.
2. Solo podrán comercializarse al por menor los aceites que se indican en el anexo XVI, punto 1, letras a) y b), y puntos 3 y 6.
Sección II
Condiciones aplicables a la producción
Artículo 119
Utilización de caseína y caseinatos para la fabricación de queso
La utilización de caseína y caseinatos en la fabricación de quesos estará sometida a una autorización previa que solamente se concederá si dicha utilización es una condición necesaria para la fabricación de los productos.
Artículo 120
Método de producción de alcohol etílico agrícola
La Comisión podrá regular el método de obtención y las características del alcohol etílico agrícola obtenido a partir de un producto agrícola específico recogido en el anexo I del Tratado.
Sección III
Normas de procedimiento
Artículo 121
Adopción de normas de comercialización, normas de desarrollo y excepciones
La Comisión adoptará las normas de desarrollo del presente capítulo y, en particular, las relacionadas con:
a)
las normas de comercialización a que se refiere el artículo 113, incluidas las referidas a excepciones, a la presentación de los elementos exigidos por las normas de comercialización, y a la aplicación de estas a los productos importados en la Comunidad y a los exportados desde ella;
b)
en lo que respecta a las definiciones y denominaciones que podrán utilizarse para comercializar leche y productos lácteos conforme al artículo 114, apartado 1:
i)
la elaboración y, en caso necesario, la ampliación del listado de productos a que se refiere el anexo XII, punto III, apartado 1, párrafo segundo, basándose en las listas enviadas por los Estados miembros,
ii)
la ampliación, en caso necesario, del listado de denominaciones que figura en el anexo XII, punto II, apartado 2, párrafo segundo, letra a);
c)
en lo que respecta a las normas de comercialización de materias grasas para untar contempladas en el artículo 115:
i)
el listado de productos a que se refiere el anexo XV, punto I, apartado 2, párrafo tercero, letra a), basándose en las listas enviadas por los Estados miembros,
ii)
los métodos de análisis necesarios para el control de la composición y de las características de fabricación de los productos contemplados en el artículo 115;
iii)
la toma de muestras,
iv)
la obtención de información estadística sobre los mercados de los productos contemplados en el artículo 115;
d)
por lo que respecta a las disposiciones en materia de comercialización de huevos establecidas en la parte A del anexo XIV:
i)
las definiciones,
ii)
la frecuencia de la recogida, entrega, preservación y manipulación de huevos,
iii)
los criterios de calidad, en particular, la apariencia de la cáscara, la consistencia de la clara y la yema y la altura de la bolsa de aire,
iv)
la clasificación por peso, incluidas las excepciones,
v)
el marcado de los huevos y la indicación en los envases, incluidas las excepciones e incluidas las normas que deban aplicarse en relación con los centros de envasado,
vi)
los intercambios comerciales con terceros países,
vii)
los métodos de explotación agrícola;
e)
por lo que respecta a las disposiciones en materia de comercialización de carne de aves de corral establecidas en la parte B del anexo XIV:
i)
las definiciones,
ii)
la lista de canales de aves, las partes de dichas canales y despojos, incluido el foie gras, a las que se aplica la parte B del anexo XIV,
iii)
los criterios de clasificación en el sentido del punto III (1) de la parte B del anexo XIV,
iv)
las normas en relación con otras indicaciones que deban aparecer en la documentación comercial de acompañamiento, el etiquetado, la presentación y publicidad de la carne del sector de las aves de corral destinada al consumidor final y la denominación del producto para la venta en el sentido del punto 1 del artículo 3, apartado 1, de la Directiva 2000/13/CE,
v)
las indicaciones facultativas sobre el método de refrigeración utilizado y el tipo de explotación agrícola,
vi)
las excepciones que pueden aplicarse en caso de entregas a establecimientos de transformación o despiece,
vii)
las normas que deban aplicarse con respecto a los porcentajes de absorción de agua durante la preparación de canales frescas, congeladas y ultracongeladas y partes de estas, así como las indicaciones que deban realizarse al respecto;
f)
por lo que respecta a las disposiciones en relación con las normas de producción y comercialización de huevos para incubar y de pollitos de aves de corral establecidas en la parte C del anexo XIV:
i)
las definiciones,
ii)
el registro de establecimientos de producción o comercialización de huevos para incubar o de pollitos de aves de corral,
iii)
las indicaciones en los huevos para incubar, incluidos los huevos importados o para la exportación a terceros países, así como sobre los envases y las normas que deban aplicarse a los pollitos procedentes de terceros países,
iv)
los registros que deban llevarse en las incubadoras,
v)
la utilización que pueda hacerse, distinta del consumo humano, de los huevos incubados retirados de las incubadoras,
vi)
las comunicaciones de las incubadoras y demás establecimientos con las autoridades competentes de los Estados miembros,
vii)
los documentos de acompañamiento;
g)
las características cualitativas mínimas de los productos del sector del lúpulo contemplados en el artículo 117;
h)
los métodos de análisis que deban emplearse, si procede;
i)
en lo que respecta a la utilización de caseína y caseinatos contemplada en el artículo 119:
i)
las condiciones con arreglo a las cuales los Estados miembros podrán conceder autorizaciones y los porcentajes máximos que puedan incorporarse, que estarán basados en criterios objetivos habida cuenta de lo que sea tecnológicamente necesario,
ii)
las obligaciones que habrán de respetar las empresas autorizadas conforme al inciso i).
CAPÍTULO II
Organizaciones de productores, organizaciones interprofesionales y organizaciones profesionales
Sección I
Principios generales
Artículo 122
Organizaciones de productores
Los Estados miembros reconocerán las organizaciones de productores que:
a)
estén constituidas por productores de alguno de los sectores siguientes:
i)
lúpulo,
ii)
aceite de oliva y aceitunas de mesa,
iii)
gusanos de seda;
b)
se creen por iniciativa de los productores;
c)
persigan un objetivo específico, que podrá referirse, en concreto, a:
i)
la concentración de la oferta y la comercialización de los productos de los afiliados,
ii)
la adaptación conjunta de la producción a las exigencias del mercado y la mejora de los productos,
iii)
el fomento de la racionalización y mecanización de la producción.
Artículo 123
Organizaciones interprofesionales
Los Estados miembros reconocerán las organizaciones interprofesionales que:
a)
estén integradas por representantes de actividades económicas vinculadas a la producción, el comercio y/o la transformación de productos en los sectores siguientes:
i)
aceite de oliva y aceitunas de mesa,
ii)
tabaco;
b)
se creen por iniciativa de todas o algunas de las organizaciones o asociaciones que las integren;
c)
persigan un objetivo específico, que podrá referirse, en concreto, a:
i)
la concentración y coordinación de la oferta y la comercialización de los productos de los afiliados,
ii)
la adaptación conjunta de la producción y la transformación a las exigencias del mercado y la mejora de los productos,
iii)
el fomento de la racionalización y la mejora de la producción y la transformación,
iv)
la realización de estudios sobre los métodos de producción sostenible y la evolución del mercado.
No obstante, cuando las organizaciones interprofesionales realicen sus actividades en los territorios de varios Estados miembros, el reconocimiento lo otorgará la Comisión, sin asistencia del Comité a que se refiere el artículo 195, apartado 1.
Artículo 124
Disposiciones comunes aplicables a las organizaciones de productores y las organizaciones interprofesionales
1. Las disposiciones del artículo 122 y del artículo 123, párrafo primero, se aplicarán sin perjuicio del reconocimiento, decidido por los Estados miembros sobre la base del Derecho interno y de conformidad con las disposiciones del Derecho comunitario, de las organizaciones de productores y las organizaciones interprofesionales en cualquiera de los sectores a que se refiere el artículo 1, con excepción de los sectores contemplados en el artículo 122 y el artículo 123, párrafo primero.
2. Las organizaciones de productores reconocidas de conformidad con los Reglamentos (CE) no 865/2004, (CE) no 1952/2005 y (CE) no 1544/2006 se considerarán organizaciones de productores reconocidas al amparo del artículo 122 del presente Reglamento.
Las organizaciones interprofesionales reconocidas de conformidad con los Reglamentos (CEE) no 2077/92 y (CE) no 865/2004 se considerarán organizaciones interprofesionales reconocidas al amparo del artículo 123 del presente Reglamento.
Artículo 125
Organizaciones profesionales
A los efectos del presente Reglamento, se entenderá por «organizaciones profesionales» las organizaciones de productores reconocidas, las organizaciones interprofesionales reconocidas o las organizaciones reconocidas de otros agentes del sector del aceite de oliva y las aceitunas de mesa o sus asociaciones.
Sección II
Normas aplicables a las organizaciones interprofesionales en el sector del tabaco
Artículo 126
Pago de cuotas por los no afiliados
1. Cuando una o varias de las actividades mencionadas en el apartado 2 realizadas por una organización interprofesional reconocida en el sector del tabaco sean de interés económico general para los agentes económicos cuyas actividades estén relacionadas con uno o varios de los productos en cuestión, el Estado miembro que haya concedido el reconocimiento, o la Comisión, sin asistencia del Comité a que se refiere el artículo 195, apartado 1, cuando la organización haya sido reconocida por esta, podrá decidir que los agentes económicos individuales o las agrupaciones que no pertenezcan a la organización, pero que se beneficien de esas actividades, estén obligados a pagar a la organización la totalidad o una parte de las cuotas abonadas por los miembros, en la medida en que esas cuotas se destinen a sufragar los gastos que resulten directamente de la ejecución de las actividades en cuestión, excluidos los gastos administrativos.
2. Las actividades mencionadas en el apartado 1 tendrán alguno de los objetivos siguientes:
a)
investigación destinada a la valorización de los productos, especialmente mediante nuevas utilizaciones que no pongan en peligro la salud pública;
b)
estudios para la mejora de la calidad del tabaco en hoja o embalado;
c)
búsqueda de métodos de cultivo que permitan restringir el uso de productos fitosanitarios y garanticen la protección del suelo y del medio ambiente.
3. Los Estados miembros interesados notificarán a la Comisión las decisiones que tengan la intención de adoptar en aplicación del apartado 1. Estas decisiones solo podrán surtir efecto al término de un plazo de tres meses a partir de la fecha de notificación a la Comisión. La Comisión podrá pedir en este plazo la denegación de de la totalidad o de una parte del proyecto de decisión cuando el interés económico general que se invoque parezca infundado.
4. Cuando las actividades que lleve a cabo una organización interprofesional reconocida por la Comisión con arreglo al presente capítulo sean de interés económico general, la Comisión comunicará su proyecto de decisión a los Estados miembros interesados, que dispondrán de un plazo de dos meses desde ese momento para presentar sus observaciones.
Sección III
Normas de procedimiento
Artículo 127
Normas de desarrollo
La Comisión adoptará las normas de desarrollo del presente capítulo, en particular las condiciones y los procedimientos para el reconocimiento de las organizaciones de productores, interprofesionales y profesionales en sectores únicos, incluidos los elementos siguientes:
a)
los objetivos específicos que deben perseguir esas organizaciones;
b)
las normas de asociación de esas organizaciones;
c)
las actividades de esas organizaciones;
d)
excepciones a los requisitos establecidos en los artículos 122, 123 y 125;
e)
en su caso, los efectos que produzca el reconocimiento de una organización interprofesional.
PARTE III
INTERCAMBIOS COMERCIALES CON TERCEROS PAÍSES
CAPÍTULO I
Disposiciones generales
Artículo 128
Principios generales
Salvo disposición contraria del presente Reglamento o adoptada en virtud de alguna de sus disposiciones, en los intercambios comerciales con terceros países estará prohibido:
a)
la recaudación de cualquier exacción de efecto equivalente a un derecho de aduana;
b)
la aplicación de cualquier restricción cuantitativa o medida de efecto equivalente.
Artículo 129
Nomenclatura combinada
La clasificación arancelaria de los productos sujetos al presente Reglamento se regirá por las normas generales de interpretación de la nomenclatura combinada contemplada en el Reglamento (CE) no 2658/87 del Consejo, de 23 de julio de 1987, relativo a la nomenclatura arancelaria y estadística y al arancel aduanero común (63) (denominada en lo sucesivo «nomenclatura combinada»), y por las normas especiales de aplicación de esta. La nomenclatura arancelaria que resulte de la aplicación del presente Reglamento, incluidas, en su caso, las definiciones que aparecen en el anexo III, se incluirá en el arancel aduanero común.
CAPÍTULO II
Importaciones
Sección I
Certificados de importación
Artículo 130
Certificados de importación
1. Sin perjuicio de las ocasiones en que se exijan certificados de importación conformes con el presente Reglamento, la Comisión podrá supeditar las importaciones en la Comunidad de uno o más productos de los sectores que se mencionan a continuación a la presentación de un certificado de importación:
a)
cereales;
b)
arroz;
c)
azúcar;
d)
semillas;
e)
aceite de oliva y aceitunas de mesa, con respecto a los productos de los códigos NC 1509, 1510 00, 0709 90 39, 0711 20 90, 2306 90 19, 1522 00 31 y 1522 00 39;
f)
lino y cáñamo, con relación al cáñamo;
g)
plátanos;
h)
plantas vivas;
i)
carne de vacuno;
j)
leche y productos lácteos;
k)
carne de porcino;
l)
carne de ovino y caprino;
m)
huevos;
n)
aves de corral;
o)
alcohol etílico agrícola.
2. Cuando se aplique el apartado 1, la Comisión tendrá en cuenta la necesidad de certificados de importación para la gestión de los mercados de que se trate y, en particular, el seguimiento de las importaciones de los productos en cuestión.
Artículo 131
Expedición de certificados
Los Estados miembros expedirán certificados de importación a cualquier solicitante, independientemente del lugar de la Comunidad en el que esté establecido, a menos que un reglamento o cualquier otro acto del Consejo disponga lo contrario, y sin perjuicio de las medidas adoptadas para la aplicación del presente capítulo.
Artículo 132
Validez
Los certificados de importación serán válidos en toda la Comunidad.
Artículo 133
Garantía
1. Salvo disposición en contrario de la Comisión, la expedición de los certificados estará supeditada a la constitución de una garantía que asegure la importación de los productos dentro del plazo de validez del certificado.
2. Salvo en caso de fuerza mayor, la garantía se ejecutará total o parcialmente si la importación no se lleva a cabo, o solo se lleva a cabo parcialmente, dentro del plazo de validez del certificado.
Artículo 134
Normas de desarrollo
La Comisión adoptará las normas de desarrollo de la presente sección, incluidos los plazos de validez de los certificados y el importe de la garantía.
Sección II
Derechos y exacciones aplicables a las importaciones
Artículo 135
Derechos de importación
Salvo disposición en contrario del presente Reglamento, los tipos de los derechos de importación del arancel aduanero común se aplicarán a los productos enumerados en el artículo 1.
Artículo 136
Cálculo de los derechos de importación de los cereales
1. No obstante lo dispuesto en el artículo 135, el derecho de importación de los productos de los códigos NC 1001 10 00, 1001 90 91, ex 1001 90 99 (trigo blando de calidad alta), 1002 00 00, 1005 10 90, 1005 90 00 y 1007 00 90, excepto los híbridos para siembra, será igual al precio de intervención válido para la importación de tales productos, incrementado un 55 % y deducido el precio cif de importación aplicable a la remesa de que se trate. No obstante, este derecho no podrá sobrepasar el tipo convencional del derecho determinado sobre la base de la nomenclatura combinada.
2. A efectos del cálculo del derecho de importación a que se refiere el apartado 1, se establecerán periódicamente precios de importación cif representativos de los productos indicados en ese apartado.
Artículo 137
Cálculo de los derechos de importación del arroz descascarillado
1. No obstante lo dispuesto en el artículo 135, la Comisión fijará, sin asistencia del Comité a que se refiere el artículo 195, apartado 1, el derecho de importación del arroz descascarillado del código NC 1006 20 en un plazo de diez días desde el final del período de referencia correspondiente de acuerdo con el anexo XVII, punto 1.
La Comisión fijará, sin asistencia del Comité a que se refiere el artículo 195, apartado 1, el nuevo derecho aplicable si los cálculos efectuados en aplicación de ese anexo obligan a modificarlo. Hasta la fijación de un nuevo derecho aplicable, se aplicará el derecho anteriormente fijado.
2. Para el cálculo de las importaciones citadas en anexo XVII, punto 1, se tendrán en cuenta las cantidades para las cuales se hayan expedido certificados de importación de arroz descascarillado del código NC 1006 20 durante el período de referencia correspondiente, con exclusión de los certificados de importación del arroz Basmati contemplado en el artículo 138.
3. La cantidad de referencia anual será de 449 678 toneladas. La cantidad de referencia parcial de cada campaña de comercialización corresponderá a la mitad de la cantidad de referencia anual.
Artículo 138
Cálculo de los derechos de importación del arroz Basmati descascarillado
No obstante lo dispuesto en el artículo 135, a las variedades de arroz Basmati descascarillado de los códigos NC 1006 20 17 y 1006 20 98 enumeradas en el anexo XVIII se les podrá aplicar un derecho de importación nulo en las condiciones establecidas por la Comisión.
Artículo 139
Cálculo de los derechos de importación del arroz elaborado
1. No obstante lo dispuesto en el artículo 135, la Comisión fijará, sin asistencia del Comité a que se refiere el artículo 195, apartado 1, el derecho de importación del arroz semiblanqueado o blanqueado del código NC 1006 30 en un plazo de diez desde el final del período de referencia correspondiente, con arreglo al anexo XVII, punto 2.
La Comisión fijará, sin asistencia del Comité a que se refiere el artículo 195, apartado 1, el nuevo derecho aplicable si los cálculos efectuados en aplicación de ese anexo obligan a modificarlo. Hasta la fijación de un nuevo derecho aplicable, se aplicará el derecho anteriormente fijado.
2. Para el cálculo de las importaciones citadas en el anexo XVII, punto 2, se tendrán en cuenta las cantidades para las cuales se hayan expedido certificados de importación de arroz semiblanqueado o blanqueado del código NC 1006 30 durante el período de referencia correspondiente.
Artículo 140
Cálculo de los derechos de importación del arroz partido
No obstante lo dispuesto en el artículo 135, el derecho de importación de arroz partido del código NC 1006 40 00 será de 65 EUR por tonelada.
Artículo 141
Derechos de importación adicionales
1. Con el fin de evitar o contrarrestar los efectos perjudiciales que puedan tener en el mercado comunitario las importaciones de uno o más productos de los sectores de los cereales, el arroz, el azúcar, la carne de vacuno, la leche y los productos lácteos, la carne de porcino, la carne de ovino y caprino, los huevos, las aves de corral y los plátanos, se aplicará a dichas importaciones un derecho de importación adicional al tipo del derecho establecido en los artículos 135 a 140, cuando:
a)
se realicen a un precio inferior al notificado por la Comunidad a la OMC («el precio de activación»), o
b)
el volumen de las importaciones en cualquier año supere un determinado nivel («el volumen de activación»).
El volumen de activación se basará en las posibilidades de acceso al mercado definidas, en su caso, como importaciones en porcentaje del consumo interior durante los tres años anteriores.
2. No se aplicarán derechos de importación adicionales cuando sea poco probable que las importaciones perturben el mercado comunitario o cuando los efectos sean desproporcionados al objetivo perseguido.
3. A los efectos del apartado 1, letra a), los precios de importación se determinarán sobre la base de los precios de importación cif de la remesa considerada.
Los precios de importación cif se cotejarán con los precios representativos del producto de que se trate en el mercado mundial o en el mercado de importación comunitario de dicho producto.
Artículo 142
Suspensión de los derechos de importación en el sector del azúcar
La Comisión podrá suspender total o parcialmente los derechos de importación de determinadas cantidades de los productos que se citan a continuación con el fin de garantizar el suministro necesario para la elaboración de los productos a que se refiere el artículo 62, apartado 2:
a)
azúcar del código NC 1701;
b)
isoglucosa de los códigos NC 1702 30 10, 1702 40 10, 1702 60 10 y 1702 90 30.
Artículo 143
Normas de desarrollo
La Comisión adoptará las normas de desarrollo de la presente sección, en particular especificando:
a)
con relación al artículo 136:
i)
los requisitos mínimos del trigo blando de calidad alta,
ii)
las cotizaciones de precios que deban tomarse en consideración,
iii)
la posibilidad, cuando así proceda en casos concretos, de ofrecer a los agentes económicos la oportunidad de conocer el derecho aplicable antes de la llegada de las remesas;
b)
con relación al artículo 141, los productos a los que se aplicarán derechos de importación adicionales y los demás criterios necesarios para garantizar la aplicación del apartado 1 de ese artículo.
Sección III
Gestión de los contingentes de importación
Artículo 144
Contingentes arancelarios
1. La Comisión abrirá y gestionará los contingentes arancelarios de importación de los productos contemplados por el artículo 1, resultantes de los acuerdos celebrados con arreglo al artículo 300 del Tratado o de cualquier otro acto del Consejo, según las normas de desarrollo adoptadas por la Comisión.
2. La gestión de los contingentes arancelarios deberá efectuarse de modo que se eviten discriminaciones entre los agentes económicos, aplicando uno de los métodos siguientes o una combinación de ellos o mediante cualquier otro método que resulte apropiado:
a)
método basado en el orden cronológico de presentación de las solicitudes (principio de «orden de llegada»);
b)
método de reparto proporcional a las cantidades solicitadas en el momento de presentar las solicitudes (según el método del «examen simultáneo»);
c)
método basado en las corrientes comerciales tradicionales (según el método denominado «tradicionales/recién llegados»).
3. El método de gestión escogido tendrá debidamente en cuenta, según proceda, las necesidades de abastecimiento del mercado comunitario y la necesidad de salvaguardar su equilibrio.
Artículo 145
Apertura de los contingentes arancelarios
La Comisión fijará los contingentes arancelarios anuales, en caso necesario escalonados adecuadamente a lo largo del año, y determinará el método de gestión que deba utilizarse.
Artículo 146
Normas específicas
1. Con respecto al contingente de importación de 54 703 toneladas de carne de vacuno congelada de los códigos NC 0202 20 30, 0202 30 y 0206 29 91 y destinada a la transformación, el Consejo, de acuerdo con el procedimiento establecido en el artículo 37, apartado 2, del Tratado, podrá decidir que el contingente se destine total o parcialmente a cantidades equivalentes de carne de calidad, aplicando un tipo de conversión de 4,375.
2. En el caso de los contingentes arancelarios de importación en España de 2 000 000 de toneladas de maíz y 300 000 toneladas de sorgo y de importación en Portugal de 500 000 toneladas de maíz, las normas de desarrollo a que se refiere el artículo 148 incluirán también las disposiciones necesarias para llevar a cabo las importaciones acogidas a los contingentes arancelarios así como, cuando proceda, el almacenamiento público de las cantidades importadas por los organismos pagadores de los Estados miembros interesados y su comercialización en los mercados de esos Estados miembros.
Artículo 147
Tipos arancelarios aplicables a los plátanos
El presente capítulo se aplicará sin perjuicio del Reglamento (CE) no 1964/2005 del Consejo (64).
Artículo 148
Normas de desarrollo
La Comisión adoptará las normas de desarrollo de la presente sección, en particular con relación a lo siguiente:
a)
las garantías sobre la naturaleza, procedencia y origen del producto;
b)
el reconocimiento del documento utilizado para comprobar las garantías a que se refiere la letra a);
c)
las condiciones de expedición y el plazo de validez de los certificados de importación.
Sección IV
Disposiciones especiales para determinados productos
Subsección I
Disposiciones especiales de importación para los sectores de los cereales y el arroz
Artículo 149
Importaciones de mezclas de diferentes cereales
El derecho de importación aplicable a las mezclas de cereales de las letras a) y b) del anexo I, parte I, se determinará como sigue:
a)
cuando la mezcla se componga de dos de esos cereales, el derecho de importación será el aplicable:
i)
al componente principal en peso, cuando este represente al menos el 90 % del peso de la mezcla,
ii)
al componente sometido al derecho de importación más elevado, cuando ninguno de los componentes represente al menos el 90 % del peso de la mezcla;
b)
cuando la mezcla esté compuesta por más de dos de esos cereales y varios cereales representen cada uno de ellos más del 10 % del peso de la mezcla, el derecho de importación aplicable a la mezcla será el más elevado de los aplicables a dichos cereales, aun cuando el derecho de importación sea idéntico para dos o más de los cereales.
Cuando solo un cereal represente más del 10 % del peso de la mezcla, el derecho de importación será el que se aplique a ese cereal;
c)
en todos los casos que no se recogen en las letras a) y b), el derecho de importación será el más elevado de los aplicables a los cereales que compongan la mezcla de que se trate, aun cuando el derecho de importación sea idéntico para dos o más de los cereales.
Artículo 150
Importaciones de mezclas de cereales y arroz
El derecho de importación aplicable a las mezclas de uno o más de los cereales de las letras a) y b) del anexo I, parte I, por un lado, y de uno o más productos de las letras a) y b) del anexo I, parte II, por otro lado, será el aplicable al cereal o al producto sometido al derecho de importación más elevado.
Artículo 151
Importaciones de mezclas de arroz
El derecho de importación aplicable a las mezclas compuestas bien sea de arroz perteneciente a varios grupos o fases de transformación diferentes, bien sea de arroz que pertenezca a uno o varios grupos o fases de transformación diferentes, por un lado, y de arroz partido, por otro, será el aplicable:
a)
al componente principal en peso, cuando este último represente al menos el 90 % del peso de la mezcla;
b)
al componente sometido al derecho de importación más elevado, cuando ninguno de los componentes represente al menos el 90 % del peso de la mezcla.
Artículo 152
Aplicabilidad de la clasificación arancelaria
Cuando no pueda utilizarse el método para fijar el derecho de importación previsto en los artículos 149 a 151, el derecho aplicable a las mezclas mencionadas en esos artículos será el que resulte de la clasificación arancelaria de las mezclas.
Subsección II
Regímenes preferentes de importación de azúcar
Artículo 153
Necesidades tradicionales de suministro de azúcar para refinar
1. No obstante lo dispuesto en el artículo 52, apartado 1, las necesidades tradicionales de suministro de azúcar para refinar se fijan en 2 424 735 toneladas por campaña de comercialización para toda la Comunidad, expresadas en azúcar blanco.
En la campaña de comercialización 2008/09, las necesidades tradicionales de suministro se distribuirán como sigue:
a)
198 748 toneladas para Bulgaria;
b)
296 627 toneladas para Francia;
c)
100 000 toneladas para Italia;
d)
291 633 toneladas para Portugal;
e)
329 636 toneladas para Rumanía;
f)
19 585 toneladas para Eslovenia;
g)
59 925 toneladas para Finlandia;
h)
1 128 581 toneladas para el Reino Unido.
2. Las necesidades tradicionales de suministro mencionadas en el apartado 1, párrafo primero, se incrementarán en 65 000 toneladas. Esta cantidad se referirá a azúcar de caña en bruto y se reservará para la campaña de comercialización 2008/09 respecto de la única planta de transformación de remolacha azucarera que seguía funcionando en Portugal en 2005. Dicha planta de transformación se considerará una refinería a tiempo completo.
3. Los certificados de importación de azúcar para refinar se expedirán únicamente para las refinerías a tiempo completo, a condición de que las cantidades en cuestión no sean superiores a las que pueden importarse de acuerdo con las necesidades tradicionales de suministro a que se refiere el apartado 1. Los certificados únicamente podrán transferirse entre refinerías a tiempo completo y serán válidos hasta el final de la campaña de comercialización para la que se hayan expedido.
El presente apartado se aplicará en la campaña de comercialización 2008/09 y en los tres primeros meses de cada una de las campañas posteriores.
4. Se suspenderá la aplicación de derechos de importación del azúcar de caña para refinar del código NC 1701 11 10 originario de los Estados indicados en el anexo XIX para la cantidad adicional que resulte necesaria para que las refinerías a tiempo completo dispongan de un suministro adecuado en la campaña de comercialización 2008/09.
La Comisión fijará la cantidad adicional basándose en el equilibrio entre las necesidades tradicionales de suministro a que se refiere el apartado 1 y las previsiones de suministro de azúcar para refinar en la campaña de comercialización de que se trate. La Comisión podrá revisar este equilibrio durante la campaña de comercialización basándose en cálculos globales históricos del azúcar en bruto destinado al consumo.
Artículo 154
Precio garantizado
1. Los precios garantizados fijados para el azúcar ACP/de la India se aplicarán a las importaciones de azúcar en bruto y azúcar blanco de la calidad tipo procedente de:
a)
los países menos desarrollados al amparo de los regímenes mencionados en los artículos 12 y 13 del Reglamento (CE) no 980/2005 del Consejo (65);
b)
los Estados enumerados en el anexo XIX respecto de la cantidad adicional a que se refiere el artículo 153, apartado 4.
2. Las solicitudes de certificados de importación de azúcar al que se aplique un precio garantizado deberán ir acompañadas de un certificado de exportación de las autoridades del país exportador que declare que el azúcar se ajusta a lo estipulado en los acuerdos de que se trata.
Artículo 155
Compromisos adquiridos en virtud del Protocolo del azúcar
La Comisión podrá adoptar medidas para garantizar que el azúcar ACP/de la India se importa en la Comunidad conforme a lo dispuesto en el Protocolo 3 del anexo V del Acuerdo de asociación ACP-CE y en el Acuerdo entre la Comunidad Europea y la República de la India sobre el azúcar de caña. En caso necesario, esas medidas podrán constituir excepciones a lo dispuesto en el artículo 153 del presente Reglamento.
Artículo 156
Normas de desarrollo
La Comisión adoptará las normas de desarrollo de la presente subsección, en particular, para ajustarse a los acuerdos internacionales. Podrán incluir modificaciones del anexo XIX.
Subsección III
Disposiciones especiales para la importación de cáñamo
Artículo 157
Importaciones de cáñamo
1. Los productos siguientes podrán importarse en la Comunidad únicamente si se cumplen las condiciones que se enumeran a continuación:
a)
el cáñamo en bruto del código NC 5302 10 00 cumple las condiciones establecidas en el artículo 52 del Reglamento (CE) no 1782/2003;
b)
las semillas destinadas a la siembra de variedades de cáñamo del código NC 1207 99 15 van acompañadas de la prueba de que el porcentaje de tetrahidrocannabinol no supera el valor establecido de conformidad con el artículo 52 del Reglamento (CE) no 1782/2003;
c)
las semillas de cáñamo no destinadas a la siembra del código NC 1207 99 91 solo podrán ser importadas por importadores autorizados por el Estado miembro, a fin de garantizar que no se destinan a la siembra.
2. Sin perjuicio de las disposiciones específicas que pueda adoptar la Comisión con arreglo al artículo 194, las importaciones en la Comunidad de los productos que se especifican en el apartado 1, letras a) y b), del presente artículo se someterán a comprobaciones para determinar si se cumplen las condiciones establecidas en el apartado 1.
3. El presente artículo se aplicará sin perjuicio de las disposiciones más restrictivas adoptadas por los Estados miembros de acuerdo con el Tratado y las obligaciones derivadas del Acuerdo sobre la Agricultura de la OMC.
Subsección IV
Disposiciones especiales para la importación de lúpulo
Artículo 158
Importaciones de lúpulo
1. Los productos del sector del lúpulo solo podrán importarse de terceros países cuando presenten unas características de calidad al menos equivalentes a las aprobadas para los productos similares cosechados en la Comunidad o elaborados a partir de dichos productos.
2. Se considerará que los productos presentan las características a que se refiere el apartado 1 si van acompañados de una certificación expedida por las autoridades del país de origen y reconocida como equivalente al certificado previsto en el artículo 117.
En el caso del polvo de lúpulo, del polvo de lúpulo enriquecido con lupulina, del extracto de lúpulo y de los productos de lúpulo mezclados, la certificación solo podrá reconocerse como equivalente al certificado si el contenido de ácido alfa de estos productos no es inferior al del lúpulo a partir del cual se hayan elaborado.
La equivalencia de esas certificaciones se comprobará de acuerdo con las normas de desarrollo adoptadas por la Comisión.
Sección V
Salvaguardia y perfeccionamiento activo
Artículo 159
Medidas de salvaguardia
1. La Comisión, de conformidad con el apartado 3, adoptará medidas de salvaguardia contra las importaciones en la Comunidad con arreglo a lo dispuesto en los Reglamentos (CE) no 519/94 (66) y (CE) no 3285/94 (67) del Consejo.
2. Salvo disposición en contrario establecida en virtud de cualquier otro acto del Consejo, la Comisión adoptará medidas de salvaguardia, de conformidad con el apartado 3, contra las importaciones en la Comunidad previstas en los acuerdos internacionales celebrados de conformidad con el artículo 300 del Tratado.
3. La Comisión podrá adoptar, sin asistencia del Comité a que se refiere el artículo 195, apartado 1, y a petición de un Estado miembro o por propia iniciativa, las medidas a que se refieren los apartados 1 y 2. En caso de que un Estado miembro presente una petición a la Comisión, esta tomará una decisión al respecto en el plazo de cinco días hábiles desde su recepción.
Estas medidas se comunicarán a los Estados miembros y serán inmediatamente aplicables.
Todo Estado miembro podrá someter a la consideración del Consejo las decisiones adoptadas por la Comisión en virtud de los apartados 1 y 2 en el plazo de cinco días hábiles siguientes al de su comunicación. El Consejo se reunirá sin demora. Por mayoría cualificada, podrá modificar o revocar la decisión en cuestión en el plazo de un mes desde la fecha en que se le haya sometido.
4. Cuando la Comisión considere que cualquier medida de salvaguardia adoptada de conformidad con los apartados 1 o 2 deba derogarse o modificarse, actuará del modo siguiente:
a)
en caso de que el Consejo se haya pronunciado sobre la medida, la Comisión le propondrá su derogación o modificación; el Consejo decidirá por mayoría cualificada;
b)
en todos los demás casos, las medidas de salvaguardia comunitarias las derogará o modificará la Comisión, sin asistencia del Comité a que se refiere el artículo 195, apartado 1.
Artículo 160
Suspensión del régimen de perfeccionamiento activo
1. Cuando el mercado comunitario se vea perturbado o corra el riesgo de verse perturbado por el régimen de perfeccionamiento activo, la Comisión, a petición de un Estado miembro o por iniciativa propia, podrá suspender total o parcialmente la utilización de dicho régimen para los productos de los sectores de los cereales, el arroz, el azúcar, el aceite de oliva y las aceitunas de mesa, la carne de vacuno, la leche y los productos lácteos, la carne de porcino, la carne de ovino y caprino, los huevos, las aves de corral y el alcohol etílico agrícola. En caso de que un Estado miembro presente una petición a la Comisión, esta tomará una decisión al respecto en el plazo de cinco días hábiles desde su recepción.
Estas medidas se comunicarán a los Estados miembros y serán de aplicación inmediata.
Todo Estado miembro podrá someter a la consideración del Consejo las medidas adoptadas por la Comisión en virtud del párrafo primero en el plazo de cinco días hábiles siguientes al de su comunicación. El Consejo se reunirá sin demora. El Consejo, por mayoría cualificada, podrá modificar o revocar las medidas en cuestión en el plazo de un mes desde la fecha en que le haya sido sometidas.
2. En la medida necesaria para el buen funcionamiento de la OCM, el Consejo, de conformidad con el procedimiento establecido en el artículo 37, apartado 2, del Tratado, podrá prohibir total o parcialmente la utilización del régimen de perfeccionamiento activo para los productos contemplados en el apartado 1.
CAPÍTULO III
Exportaciones
Sección I
Certificados de exportación
Artículo 161
Certificados de exportación
1. Sin perjuicio de las ocasiones en que se exijan certificados de exportación conformes con el presente Reglamento, la Comisión podrá supeditar las exportaciones desde la Comunidad de uno o más productos de los sectores que se mencionan a continuación a la presentación de un certificado de exportación:
a)
cereales;
b)
arroz;
c)
azúcar;
d)
aceite de oliva y aceitunas de mesa, con respecto al aceite de oliva a que se refiere el anexo I, parte VII, letra a);
e)
carne de vacuno;
f)
leche y productos lácteos;
g)
carne de porcino;
h)
carne de ovino y caprino;
i)
huevos;
j)
aves de corral;
k)
alcohol etílico agrícola.
Cuando aplique el párrafo primero, la Comisión tendrá en cuenta la necesidad de certificados de exportación para la gestión de los mercados de que se trate y, en particular, el seguimiento de las exportaciones de los productos en cuestión.
2. Los artículos 131 a 133 se aplicarán mutatis mutandis.
3. La Comisión adoptará las normas de desarrollo de los apartado 1 y 2, incluidos los plazos de validez de los certificados y el importe de la garantía.
Sección II
Restituciones a la exportación
Artículo 162
Ámbito de aplicación de las restituciones a la exportación
1. En la medida en que resulte necesario para permitir las exportaciones sobre la base de sus cotizaciones o precios en el mercado mundial y dentro de los límites establecidos en los acuerdos celebrados de conformidad con el artículo 300 del Tratado, podrá compensarse la diferencia entre esas cotizaciones o precios y los precios comunitarios mediante una restitución a la exportación:
a)
de los productos de los sectores siguientes que se exporten sin más transformación:
i)
cereales,
ii)
arroz,
iii)
azúcar, con respecto a los productos enumerados en el anexo I, parte III, letras b), c), d) y g),
iv)
carne de vacuno,
v)
leche y productos lácteos,
vi)
carne de porcino,
vii)
huevos,
viii)
aves de corral;
b)
de los productos enumerados en la letra a), incisos i), ii), iii), v) y vii), que se exporten en forma de las mercancías que figuran en los anexos XX y XXI.
En el caso de la leche y los productos lácteos exportados en forma de los productos enumerados en el anexo XX, parte IV, las restituciones a la exportación únicamente podrán concederse por los productos que figuran en el anexo I, parte XVI, letras a) a e) y g).
2. Las restituciones por los productos exportados en forma de las mercancías transformadas que se enumeran en los anexos XX y XXI no podrán ser superiores a las aplicables a los mismos productos exportados sin más transformación.
3. En la medida necesaria para tener en cuenta las características de producción propias de determinadas bebidas espirituosas obtenidas de cereales, la Comisión podrá adaptar los criterios aplicables a la concesión de las restituciones a que se refieren los apartados 1 y 2, así como el procedimiento de comprobación, para acomodarse a esta situación particular.
Artículo 163
Distribución de las restituciones a la exportación
Para la atribución de las cantidades que puedan exportarse con restitución se adoptará el método:
a)
más adaptado a la naturaleza del producto y a la situación del mercado de que se trate, que permita utilizar los recursos disponibles con la mayor eficacia posible y que tenga en cuenta la eficacia y la estructura de las exportaciones comunitarias sin dar lugar por ello a discriminaciones entre los agentes económicos y, en particular, entre los agentes económicos grandes y pequeños;
b)
menos engorroso para los agentes económicos desde el punto de vista administrativo, habida cuenta de las necesidades de gestión;
c)
que evite toda discriminación entre los operadores interesados.
Artículo 164
Fijación de las restituciones a la exportación
1. Las restituciones a la exportación serán las mismas para toda la Comunidad. Podrán variar según el destino, en especial cuando así lo requieran la situación de los mercados mundiales, las necesidades específicas de determinados mercados o las obligaciones derivadas de los acuerdos celebrados en virtud del artículo 300 del Tratado.
2. Las restituciones las fijará la Comisión.
Podrán fijarse:
a)
periódicamente;
b)
mediante convocatoria de licitación, en el caso de los productos para los que estuviera previsto este procedimiento antes de empezar a aplicarse el presente Reglamento conforme a lo dispuesto en el artículo 204, apartado 2.
Salvo en caso de fijación mediante licitación, la lista de los productos para los que se concede una restitución a la exportación y el importe de esta se fijarán al menos trimestralmente. No obstante, el importe de las restituciones podrá mantenerse al mismo nivel durante más de tres meses y, en caso necesario, la Comisión, sin asistencia del Comité a que se refiere el artículo 195, apartado 1, podrá modificarlo durante este período a petición de un Estado miembro o por propia iniciativa.
3. Cuando se fijen las restituciones por un determinado producto se tendrán en cuenta uno o varios de los aspectos siguientes:
a)
la situación y las perspectivas de evolución:
-
de los precios y las disponibilidades de ese producto en el mercado comunitario,
-
de los precios de ese producto en el mercado mundial;
b)
los objetivos de la organización común de mercados, encaminados a garantizar el equilibrio y el desarrollo natural de los precios y del comercio en el mercado comunitario;
c)
la necesidad de evitar perturbaciones que puedan causar un desequilibrio prolongado entre la oferta y la demanda en el mercado comunitario;
d)
el aspecto económico de las exportaciones previstas;
e)
los límites derivados de los acuerdos celebrados de conformidad con el artículo 300 del Tratado;
f)
la necesidad de establecer un equilibrio entre la utilización de productos básicos comunitarios en la elaboración de mercancías transformadas destinadas a la exportación a terceros países y la utilización de productos de terceros países admitidos en el régimen de perfeccionamiento;
g)
los gastos de comercialización y de transporte más favorables desde los mercados comunitarios hasta los puertos u otros lugares de exportación de la Comunidad, así como los gastos de envío hasta los países de destino;
h)
la demanda en el mercado comunitario;
i)
con respecto a los sectores de la carne de porcino, los huevos y las aves de corral, la diferencia entre los precios en la Comunidad y en el mercado mundial de la cantidad de cereales-pienso necesaria para la producción en la Comunidad de los productos de esos sectores.
4. La Comisión podrá fijar un importe corrector aplicable a las restituciones a la exportación para los sectores de los cereales y el arroz. No obstante, en caso necesario, la Comisión, sin asistencia del Comité a que se refiere el artículo 195, apartado 1, podrá modificar los importes correctores.
Las disposiciones del párrafo primero también podrán aplicarse a los productos que se exporten en forma de alguna de las mercancías indicadas en el anexo XX.
Artículo 165
Restituciones a la exportación de malta almacenada
Para los tres primeros meses de la campaña de comercialización, la restitución aplicable a las exportaciones de malta almacenada al final de la campaña anterior o fabricada a partir de cebada almacenada en esa fecha será la que se hubiera aplicado, respecto del certificado de exportación en cuestión, a las exportaciones efectuadas durante el último mes de la campaña anterior.
Artículo 166
Adaptación de las restituciones a la exportación de cereales
Salvo disposición en contrario de la Comisión, la restitución por los productos enumerados en el anexo I, parte I, letras a) y b), fijada con arreglo al artículo 167, apartado 2, la adaptará la Comisión de conformidad con el importe de los aumentos mensuales aplicables al precio de intervención y, cuando proceda, a las modificaciones de ese precio.
El párrafo primero podrá aplicarse, total o parcialmente, a los productos enumerados en el anexo I, parte I, letras c) y d), así como a los productos a que se refiere el anexo I, parte I, exportados en forma de las mercancías mencionadas en el anexo XX, parte I. En ese caso, la adaptación a que se refiere el párrafo primero se corregirá aplicando al aumento mensual un coeficiente que represente la relación existente entre la cantidad de producto básico y la cantidad de este que contenga el producto transformado exportado o utilizado en las mercancías exportadas.
Artículo 167
Concesión de las restituciones a la exportación
1. Las restituciones a la exportación de los productos contemplados en el artículo 162, apartado 1, letra a), en estado natural sin más transformación solo se concederán cuando se hayan solicitado y previa presentación de un certificado de exportación.
2. La restitución aplicable a los productos a que se refiere el apartado 1 será la que corresponda el día de la solicitud del certificado o, en su caso, la que resulte de la licitación en cuestión y, tratándose de una restitución diferenciada, la que se aplique ese mismo día:
a)
al destino que se indique en el certificado, o
b)
en su caso, al destino real si este no es el indicado en el certificado, en cuyo caso el importe aplicable no podrá ser superior al aplicable al destino indicado en el certificado.
La Comisión podrá adoptar las medidas que se consideren necesarias para evitar la utilización abusiva de la flexibilidad ofrecida por el presente apartado.
3. No obstante lo dispuesto en el apartado 1, la Comisión podrá decidir que, en el caso de los huevos para incubar y los pollitos de un día, los certificados de exportación se concedan a posteriori.
4. De conformidad con el procedimiento a que se refiere el artículo 16, apartado 2, del Reglamento (CE) no 3448/93 del Consejo (68), podrá decidirse aplicar los apartados 1 y 2 a las mercancías mencionadas en el artículo 162, apartado 1, letra b), del presente Reglamento.
5. La Comisión podrá establecer excepciones a lo dispuesto en los apartados 1 y 2 en el caso de los productos cuyas restituciones a la exportación se abonen al amparo de operaciones de ayuda alimentaria.
6. La restitución se pagará cuando se haya presentado el justificante de que los productos:
a)
se han exportado fuera de la Comunidad;
b)
tratándose de una restitución diferenciada, han llegado al destino indicado en el certificado o a otro destino para el que se haya fijado una restitución, sin perjuicio de lo dispuesto en el apartado 2, letra b).
No obstante, la Comisión podrá hacer excepciones siempre que se establezcan condiciones que ofrezcan garantías equivalentes.
7. La Comisión podrá establecer condiciones adicionales para la concesión de las restituciones a la exportación de uno o varios productos. Entre ellas cabe citar las siguientes:
a)
las restituciones se abonarán únicamente por los productos de origen comunitario;
b)
el importe de las restituciones por productos importados se limitará a los derechos percibidos en el momento de la importación, si estos son inferiores a la restitución aplicable.
Artículo 168
Restituciones a la exportación de animales vivos en el sector de la carne de vacuno
Con respecto a los productos del sector de la carne de vacuno, la concesión y el pago de las restituciones a la exportación de animales vivos estarán condicionados al cumplimiento de lo dispuesto en la normativa comunitaria sobre bienestar animal y, en particular, sobre protección de los animales durante el transporte.
Artículo 169
Límites aplicables a las exportaciones
El cumplimiento de los compromisos asumidos en materia de volumen en los acuerdos celebrados de conformidad con el artículo 300 del Tratado se garantizará por medio de los certificados de exportación expedidos para los períodos de referencia que se apliquen a los correspondientes productos. Por lo que respecta al cumplimiento de las obligaciones derivadas del Acuerdo sobre la Agricultura de la OMC, la validez de los certificados de exportación no se verá afectada por el término de un período de referencia.
Artículo 170
Normas de desarrollo
La Comisión adoptará las normas de desarrollo de la presente sección, en particular:
a)
las disposiciones para la redistribución de las cantidades exportables que no hayan sido asignadas o utilizadas;
b)
las disposiciones que regulen la calidad y otros requisitos y condiciones específicos de los productos que puedan optar a una restitución por exportación;
c)
las disposiciones que permitan comprobar si las operaciones que den derecho al pago de restituciones y todos los demás importes con respecto a las transacciones de exportación se han efectuado realmente y de manera adecuada, entre ellas los controles físicos y documentales.
La Comisión realizará las modificaciones necesarias del anexo XX teniendo en cuenta los criterios indicados en el artículo 8, apartado 2, párrafo primero, del Reglamento (CE) no 3448/93.
No obstante, las normas de desarrollo del artículo 167 para los productos a que se refiere el artículo 162, apartado 1, letra b), se adoptarán de acuerdo con el procedimiento mencionado en el artículo 16, apartado 2, del Reglamento (CE) no 3448/93.
Sección III
Gestión de los contingentes de exportación en el sector de la leche y los productos lácteos
Artículo 171
Gestión de los contingentes arancelarios abiertos por terceros países
1. Con respecto a la leche y los productos lácteos, cuando un acuerdo celebrado con arreglo al artículo 300 del Tratado contemple la gestión total o parcial de un contingente arancelario abierto por un tercer país, la Comisión adoptará el método de gestión que deba aplicarse y sus normas de desarrollo.
2. La gestión de los contingentes arancelarios a que se refiere el apartado 1 deberá efectuarse de modo que se eviten discriminaciones entre los agentes económicos y que garantice la plena utilización de las posibilidades existentes en virtud del contingente en cuestión, aplicando uno de los métodos siguientes o una combinación de ellos o mediante cualquier otro método que resulte apropiado:
a)
método basado en el orden cronológico de presentación de las solicitudes (principio de «orden de llegada»);
b)
método de reparto proporcional a las cantidades solicitadas en el momento de presentar las solicitudes (según el método del «examen simultáneo»);
c)
método basado en las pautas comerciales tradicionales (según el método denominado «tradicionales/recién llegados»).
Sección IV
Trato especial a la importación por parte de terceros países
Artículo 172
Certificados para los productos que disfruten de un trato especial a la importación en un tercer país
1. En el momento de la exportación de productos que, en virtud de los acuerdos celebrados por la Comunidad de conformidad con el artículo 300 del Tratado, puedan disfrutar de un trato especial a la importación en un tercer país si se cumplen determinadas condiciones, las autoridades competentes de los Estados miembros expedirán, si así se solicita y previa realización de los controles apropiados, un documento por el que se certifique que se cumplen las condiciones.
2. La Comisión adoptará las normas de desarrollo del presente artículo.
Sección V
Disposiciones especiales para las plantas vivas
Artículo 173
Precios mínimos de exportación
1. La Comisión podrá fijar anualmente, a su debido tiempo antes de la campaña de comercialización, uno o varios precios mínimos para las exportaciones a terceros países de cada uno de los productos del sector de las plantas vivas del código NC 0601 10.
Las exportaciones de dichos productos deberán llevarse a cabo a un precio igual o superior al precio mínimo fijado para el producto de que se trate.
2. La Comisión adoptará las normas de desarrollo del apartado 1 teniendo presente las obligaciones que se deriven de los acuerdos celebrados con arreglo al artículo 300, apartado 2, del Tratado.
Sección VI
Perfeccionamiento pasivo
Artículo 174
Suspensión del régimen de perfeccionamiento pasivo
1. Cuando el mercado comunitario se vea perturbado o corra el riesgo de verse perturbado por el régimen de perfeccionamiento pasivo, la Comisión, a petición de un Estado miembro o por iniciativa propia, podrá suspender total o parcialmente la utilización de dicho régimen para los productos de los sectores de los cereales, el arroz, la carne de vacuno, la carne de porcino, la carne de ovino y caprino y las aves de corral. En caso de que un Estado miembro presente una petición a la Comisión, esta tomará una decisión al respecto en el plazo de cinco días hábiles desde su recepción.
Estas medidas se comunicarán a los Estados miembros y serán de aplicación inmediata.
Todo Estado miembro podrá someter a la consideración del Consejo las medidas adoptadas por la Comisión en virtud del párrafo primero en el plazo de cinco días hábiles siguientes al de su comunicación. El Consejo se reunirá sin demora. El Consejo, por mayoría cualificada, podrá modificar o revocar las medidas en cuestión en el plazo de un mes desde la fecha en que le haya sido sometidas.
2. En la medida necesaria para el buen funcionamiento de la OCM, el Consejo, de conformidad con el procedimiento establecido en el artículo 37, apartado 2, del Tratado, podrá prohibir total o parcialmente la utilización del régimen de perfeccionamiento pasivo para los productos a que se refiere el apartado 1.
PARTE IV
NORMAS DE COMPETENCIA
CAPÍTULO I
Disposiciones aplicables a las empresas
Artículo 175
Aplicación de los artículos 81 a 86 del Tratado
Salvo disposición en contrario del presente Reglamento, los artículos 81 a 86 del Tratado y sus normas de desarrollo se aplicarán, con sujeción a lo dispuesto en el artículo 176 del presente Reglamento, a todos los acuerdos, decisiones y prácticas mencionados en el artículo 81, apartado 1, y el artículo 82 del Tratado que se refieran a la producción o los intercambios comerciales de los productos mencionados en el artículo 1, apartado 1, letras a) a h), la letra k) y las letras m) a u), y en el artículo 1 apartado 3, del presente Reglamento.
Artículo 176
Excepciones
1. El artículo 81, apartado 1, del Tratado no se aplicará a los acuerdos, decisiones y prácticas mencionados en el artículo 175 del presente Reglamento que sean parte integral de una organización nacional de mercados o necesarios para la consecución de los objetivos que se establecen en el artículo 33 del Tratado.
En particular, el artículo 81, apartado 1, del Tratado no se aplicará a los acuerdos, decisiones y prácticas de agricultores, de asociaciones de agricultores o de asociaciones de estas asociaciones pertenecientes a un solo Estado miembro que afecten a la producción o a la venta de productos agrícolas, o a la utilización de instalaciones comunes de almacenamiento, tratamiento o transformación de productos agrícolas, y en virtud de los cuales no existe la obligación de aplicar precios idénticos, a menos que la Comisión compruebe que la competencia queda de este modo excluida o que se ponen en peligro los objetivos del artículo 33 del Tratado.
2. Previa consulta a los Estados miembros y audición de las empresas o asociaciones de empresas interesadas, así como de cualquier otra persona física o jurídica que considere apropiada, la Comisión tendrá competencia exclusiva, supeditada al examen del Tribunal de Justicia, para determinar, mediante decisión que deberá publicarse, qué acuerdos, decisiones y prácticas cumplen las condiciones que se especifican en el apartado 1.
La Comisión llevará a cabo esa determinación, bien por propia iniciativa, bien a petición de la autoridad competente de un Estado miembro o de una empresa o asociación de empresas interesada.
3. La publicación de la decisión a que se refiere el párrafo primero del apartado 2 deberá dejar constancia de los nombres de las partes y del contenido principal de la decisión. En ella se deberá tener en cuenta el interés legítimo de las empresas por que no se revelen sus secretos comerciales.
Artículo 177
Acuerdos y prácticas concertadas en el sector del tabaco
1. El artículo 81, apartado 1, del Tratado no se aplicará a los acuerdos y las prácticas concertadas de las organizaciones interprofesionales reconocidas en el sector del tabaco, que estén encaminados a alcanzar los objetivos a que se refiere el artículo 123, letra c), del presente Reglamento, siempre que:
a)
los acuerdos y las prácticas concertadas se hayan notificado a la Comisión;
b)
la Comisión, en el plazo de tres meses desde la recepción de todos los datos exigidos, haya comprobado que esos acuerdos y prácticas concertadas no son incompatibles con las normas comunitarias de competencia.
Los acuerdos y las prácticas concertadas no podrán aplicarse durante ese período de tres meses.
2. Los acuerdos y las prácticas concertadas se considerarán contrarios a las normas comunitarias de competencia cuando:
a)
puedan entrañar cualquier forma de compartimentación de los mercados dentro de la Comunidad;
b)
puedan perjudicar el buen funcionamiento de la organización de mercados;
c)
puedan originar falseamientos de la competencia que no sean indispensables para alcanzar los objetivos de la política agrícola común que persiga la medida de la organización interprofesional;
d)
supongan fijación de precios o cuotas, sin perjuicio de las medidas adoptadas por las organizaciones interprofesionales en el marco de la aplicación de las disposiciones específicas de la normativa comunitaria;
e)
puedan crear discriminación o eliminar la competencia respecto de una parte sustancial de los productos de que se trate.
3. Si, tras la expiración del plazo de tres meses mencionado en el apartado 1, letra b), la Comisión comprueba que no se cumplen las condiciones de aplicación del presente capítulo, adoptará una decisión, sin asistencia del Comité a que se refiere el artículo 195, apartado 1, por la que se declare aplicable el artículo 81, apartado 1, del Tratado al acuerdo o a la práctica concertada en cuestión.
Esta decisión no será aplicable con anterioridad a la fecha de su notificación a la organización interprofesional interesada, salvo que esta haya facilitado indicaciones inexactas o utilizado de manera abusiva la excepción establecida en el apartado 1.
Artículo 178
Efecto vinculante de los acuerdos y las prácticas concertadas en los no afiliados del sector del tabaco
1. Las organizaciones interprofesionales del sector del tabaco podrán solicitar que algunos de sus acuerdos o prácticas concertadas se declaren obligatorios para los agentes económicos individuales y las agrupaciones de ese sector económico que no pertenezcan a las ramas profesionales representadas en ellas, durante un período limitado y en las zonas en que ejerzan su actividad.
Para la aplicación de la extensión de sus normas, las organizaciones interprofesionales deberán representar al menos las dos terceras partes de la producción y/o del comercio en cuestión. En caso de que el proyecto de extensión de normas abarque un ámbito de aplicación interregional, las organizaciones interprofesionales deberán justificar una representatividad mínima en cada una de las ramas agrupadas y cada una de las regiones cubiertas.
2. Solo podrá solicitarse la extensión de normas que hayan estado en vigor al menos durante un año y regulen uno o varios de los objetivos siguientes:
a)
conocimiento de la producción y del mercado;
b)
definición de calidades mínimas;
c)
utilización de métodos de cultivo compatibles con la protección del medio ambiente;
d)
normalización mínima del envasado y la presentación;
e)
utilización de semillas certificadas y control de la calidad del producto.
3. La extensión de normas estará supeditada a la autorización de la Comisión.
Artículo 179
Normas de desarrollo para los acuerdos y prácticas concertadas en el sector del tabaco
La Comisión establecerá las normas de desarrollo de los artículos 177 y 178, incluidas las normas aplicables a las notificaciones y la publicación.
CAPÍTULO II
Normas aplicables a las ayudas estatales
Artículo 180
Aplicación de los artículos 87, 88 y 89 del Tratado
Salvo disposición en contrario del presente Reglamento, y en particular con la excepción de las ayudas estatales a que se refiere el artículo 182 del presente Reglamento, los artículos 87, 88 y 89 del Tratado se aplicarán a la producción y a los intercambios comerciales de los productos mencionados en el artículo 1, apartado 1, letras a) a h), la letra k) y las letras m) a u), y en el artículo 1, apartado 3, del presente Reglamento.
Artículo 181
Disposiciones específicas para el sector de la leche y los productos lácteos
Sin perjuicio de lo dispuesto en el artículo 87, apartado 2, del Tratado, quedarán prohibidas las ayudas cuyo importe se determine sobre la base del precio o de la cantidad de los productos enumerados en el anexo I, parte XVI, del presente Reglamento.
Quedarán prohibidas, asimismo, las medidas nacionales que permitan una compensación entre los precios de los productos enumerados en el anexo I, parte XVI, del presente Reglamento.
Artículo 182
Disposiciones nacionales específicas
1. Finlandia y Suecia podrán conceder, previa autorización de la Comisión, ayudas para la producción y comercialización de renos y productos derivados (NC ex 0208 y ex 0210), en la medida en que no impliquen un incremento de los niveles tradicionales de producción.
2. Debido a sus condiciones climáticas especiales, Finlandia podrá conceder, previa autorización de la Comisión, ayudas para ciertas cantidades de semillas y de semillas de cereales producidas exclusivamente en su territorio.
3. Los Estados miembros que reduzcan su cuota de azúcar en más del 50 % de la cuota de azúcar establecida el 20 de febrero de 2006 en el anexo III del Reglamento (CE) no 318/2006 podrán conceder ayudas estatales temporales durante el período en el que se paguen las ayudas transitorias a los productores de remolacha azucarera de conformidad con el capítulo 10 septies del título IV del Reglamento (CE) no 1782/2003. La Comisión decidirá, sobre la base de la solicitud del Estado miembro de que se trate, el importe total de la ayuda estatal disponible para esa medida.
En el caso de Italia, la ayuda temporal a que se refiere el párrafo primero no podrá superar un total de 11 EUR por campaña de comercialización y tonelada de remolacha azucarera que se concederá a los productores de remolacha azucarera y para el transporte de este producto.
Finlandia podrá conceder una ayuda máxima de 350 EUR por hectárea y campaña de comercialización a los productores de remolacha azucarera.
Los Estados miembros interesados deberán informar a la Comisión, en el plazo de 30 días desde el final de cada campaña de comercialización, del importe de la ayuda estatal efectivamente concedida en esa campaña de comercialización.
4. Sin perjuicio de la aplicación del artículo 88, apartado 1, y del artículo 88, apartado 3, primera frase, del Tratado, hasta el 31 de diciembre de 2010, Alemania podrá conceder ayudas en virtud del Monopolio Alemán del Alcohol para los productos que, tras una nueva transformación, sean comercializados por el monopolio como alcohol etílico de origen agrícola a que se refiere el anexo I del Tratado. El importe total de esa ayuda no podrá superar los 110 millones de EUR anuales.
Alemania presentará anualmente a la Comisión, antes del 30 de junio, un informe sobre el funcionamiento del sistema.
PARTE V
DISPOSICIONES ESPECÍFICAS PARA DETERMINADOS SECTORES
Artículo 183
Canon de promoción en el sector de la leche y de los productos lácteos
Sin perjuicio de la aplicación de los artículos 87, 88 y 89 del Tratado, tal como dispone el artículo 180 del presente Reglamento, los Estados miembros podrán aplicar a sus productores de leche un canon de promoción por las cantidades de leche o de equivalente de leche comercializadas, con objeto de financiar las medidas para la promoción del consumo en la Comunidad, la ampliación de los mercados de la leche y de los productos lácteos y la mejora de la calidad.
Artículo 184
Presentación de informes sobre determinados sectores
La Comisión deberá presentar:
1)
antes del 30 de septiembre de 2008 y sobre la base de una evaluación de las disposiciones del presente Reglamento, un informe al Consejo sobre el sector de los forrajes desecados que abordará, en particular, el desarrollo de las superficies de leguminosas y otros forrajes herbáceos, la producción de forrajes desecados y el ahorro de combustible fósil conseguido; en caso necesario, el informe irá acompañado de las propuestas adecuadas;
2)
cada tres años y por primera vez no más tarde del 31 de diciembre de 2010, un informe al Parlamento Europeo y al Consejo sobre la aplicación de las medidas relativas al sector apícola que figura en la sección VI del capítulo IV del título I de la parte II;
3)
antes del 31 de diciembre de 2009, un informe al Parlamento Europeo y al Consejo sobre la aplicación de la excepción prevista en el artículo 182, apartado 4, para el Monopolio Alemán del Alcohol, que contenga una evaluación de las ayudas concedidas en el marco del citado Monopolio, junto con las propuestas oportunas.
Artículo 185
Registro de contratos en el sector del lúpulo
1. Todo contrato para la entrega de lúpulo producido en la Comunidad, celebrado entre un productor o una organización de productores, por una parte, y un comprador, por otra, será registrado por los organismos designados al efecto por cada Estado miembro productor.
2. Los contratos relativos a la entrega de cantidades determinadas a precios convenidos durante un período que abarque una o varias cosechas y celebrados antes del 1 de agosto del año de la primera cosecha de que se trate se denominarán «contratos celebrados por adelantado». Se registrarán aparte.
3. Los datos en que se base el registro únicamente podrán ser utilizados a los fines de aplicación del presente Reglamento.
4. La Comisión establecerá las normas de desarrollo del registro de los contratos para la entrega de lúpulo.
Artículo 186
Perturbaciones de los precios en el mercado interior
La Comisión podrá adoptar las medidas necesarias en el caso de que las situaciones que se exponen a continuación se prolonguen, perturbando o amenazando perturbar los mercados:
a)
cuando los precios de alguno de los productos de los sectores del azúcar, el lúpulo, la carne de vacuno y la carne de ovino y caprino experimenten una subida o un descenso considerable en el mercado comunitario;
b)
cuando los precios de alguno de los productos de los sectores de la carne de porcino, los huevos y las aves de corral y del aceite de oliva, experimenten una subida considerable en el mercado comunitario.
Artículo 187
Perturbaciones originadas por las cotizaciones o los precios en el mercado mundial
Cuando las cotizaciones o los precios de uno o varios de los productos de los sectores de los cereales, el arroz, el azúcar y la leche y los productos lácteos alcancen en el mercado mundial un nivel que interrumpa o amenace interrumpir el suministro en el mercado comunitario y cuando la situación pueda prolongarse o deteriorarse, la Comisión podrá adoptar las medidas necesarias para el sector afectado. En particular, podrá suspender total o parcialmente los derechos de importación de determinadas cantidades.
Artículo 188
Condiciones que deben cumplir las medidas que vayan a aplicarse en caso de perturbaciones y normas de desarrollo
1. Las medidas previstas en los artículos 186 y 187 podrán adoptarse:
a)
siempre que cualesquiera otras medidas del presente Reglamento resulten insuficientes;
b)
habida cuenta de las obligaciones asumidas en los acuerdos celebrados de conformidad con el artículo 300, apartado 2, del Tratado.
2. La Comisión podrá adoptar normas de desarrollo de los artículos 186 y 187.
Artículo 189
Comunicaciones en el sector del alcohol etílico
1. Los Estados miembros comunicarán a la Comisión los datos siguientes sobre los productos del sector del alcohol etílico:
a)
la producción de alcohol etílico de origen agrícola en hectolitros de alcohol puro, desglosada por producto alcoholígeno utilizado;
b)
el volumen de alcohol etílico de origen agrícola comercializado, en hectolitros de alcohol puro, desglosado por sectores de destino;
c)
las existencias de alcohol etílico de origen agrícola disponibles en el Estado miembro al terminar el año anterior;
d)
previsión de la producción del año en curso.
La Comisión adoptará las disposiciones para la comunicación de esos datos y, en particular, la frecuencia de esta y la definición de los sectores de destino.
2. Basándose en los datos a que se refiere el apartado 1 y en cualquier otra información de que disponga, la Comisión elaborará, sin asistencia del Comité a que se refiere el artículo 195, apartado 1, un balance del mercado comunitario del alcohol etílico de origen agrícola durante el año anterior y una estimación del balance de ese mercado en el año en curso.
El balance comunitario recogerá también datos sobre el alcohol etílico de origen no agrícola. La Comisión determinará el contenido preciso y los medios para recopilar esos datos.
A los efectos del presente apartado, se entenderá por «alcohol etílico de origen no agrícola» los productos de los códigos NC 2207, 2208 90 91 y 2208 90 99 no obtenidos a partir de un producto agrícola específico recogido en el anexo I del Tratado.
3. La Comisión notificará a los Estados miembros los balances a que se refiere el apartado 2.
PARTE VI
DISPOSICIONES GENERALES
Artículo 190
Disposiciones financieras
El Reglamento (CE) no 1290/2005 y sus normas de desarrollo se aplicarán a los gastos que efectúen los Estados miembros como consecuencia de las obligaciones que se derivan del presente Reglamento.
Artículo 191
Emergencia
La Comisión adoptará las medidas que sean necesarias y justificables en caso de emergencia, con el fin de resolver problemas específicos de carácter práctico.
Tales medidas podrán establecer excepciones a las disposiciones del presente Reglamento, si bien solo en la medida y durante el tiempo que sean estrictamente necesarios.
Artículo 192
Intercambio de información entre los Estados miembros y la Comisión
1. Los Estados miembros y la Comisión se comunicarán mutuamente toda la información sobre los productos enumerados en el artículo 1 que sea necesaria para la aplicación del presente Reglamento o para el seguimiento y el análisis del mercado, así como para el cumplimiento de las obligaciones internacionales.
2. La Comisión adoptará las normas de desarrollo para determinar la información necesaria para la aplicación del apartado 1, así como las aplicables tanto a su forma, contenido, calendario y plazos como a las disposiciones para enviar o poner a disposición los datos y documentos.
Artículo 193
Cláusula de elusión
Sin perjuicio de cualesquiera disposiciones específicas, no se concederá ninguna ventaja prevista en el presente Reglamento a personas físicas o jurídicas de las que se demuestre que han creado artificialmente las condiciones exigidas para obtener esas ventajas, contrarias a sus objetivos.
Artículo 194
Controles y medidas administrativas y sanciones administrativas y comunicación de los mismos
La Comisión decidirá:
a)
las normas sobre los controles administrativos y físicos que deban realizar los Estados miembros con respecto al cumplimiento de las obligaciones derivadas de la aplicación del presente Reglamento;
b)
un método para la aplicación de medidas administrativas y sanciones administrativas, cuando se compruebe que se han incumplido algunas de las obligaciones derivadas de la aplicación del presente Reglamento;
c)
las normas para la recuperación de los pagos indebidos que resulten de la aplicación del presente Reglamento;
d)
las normas sobre la notificación de los controles efectuados y sus resultados.
Las sanciones administrativas a que se refiere la letra b) se graduarán según la gravedad, amplitud, permanencia y repetición del incumplimiento comprobado.
PARTE VII
NORMAS DE DESARROLLO Y DISPOSICIONES TRANSITORIAS Y FINALES
CAPÍTULO I
Normas de desarrollo
Artículo 195
Comité
1. La Comisión estará asistida por el Comité de Gestión de la Organización Común de Mercados Agrícolas (denominado en lo sucesivo «el Comité»).
2. En los casos en que se haga referencia al presente apartado, serán de aplicación los artículos 4 y 7 de la Decisión 1999/468/CE.
El plazo contemplado en el artículo 4, apartado 3, de la Decisión 1999/468/CE queda fijado en un mes.
Artículo 196
Organización del Comité
La organización de las reuniones del Comité a que se refiere el artículo 195 tendrá en cuenta, en particular, el alcance de sus competencias, las características específicas del tema de que se trate y la necesidad de contar con los conocimientos especializados adecuados.
CAPÍTULO II
Disposiciones transitorias y finales
Artículo 197
Modificaciones del Reglamento (CE) no 1493/1999
En el Reglamento (CE) no 1493/1999 se suprimen los artículos 74 a 76.
Artículo 198
Modificaciones del Reglamento (CE) no 2200/96
En el Reglamento (CE) no 2200/96 se suprimen los artículos 46 y 47.
Artículo 199
Modificaciones del Reglamento (CE) no 2201/96
En el Reglamento (CE) no 2201/96 se suprimen los artículos 29 y 30.
Artículo 200
Modificaciones del Reglamento (CE) no 1184/2006
El Reglamento (CE) no 1184/2006 queda modificado como sigue:
1)
El título se sustituye por el siguiente:
«Reglamento (CE) no 1184/2006 del Consejo, de 24 de julio de 2006, sobre aplicación de determinadas normas sobre la competencia a la producción y al comercio de determinados productos agrícolas».
2)
El artículo 1 se sustituye por el texto siguiente:
«Artículo 1
El presente Reglamento establece las normas sobre la aplicabilidad de los artículos 81 a 86 y de determinadas disposiciones del artículo 88 del Tratado a la producción y al comercio de los productos enumerados en el anexo I del Tratado, salvo los productos a que se refiere el artículo 1, apartado 1, letras a) a h), la letra k) y las letras m) a u), y el artículo 1, apartado 3, del Reglamento (CE) no 1234/2007 del Consejo (69).
Artículo 1 bis
Los artículos 81 a 86 del Tratado, así como sus normas de desarrollo, se aplicarán a cualesquiera acuerdos, decisiones y prácticas mencionados en el artículo 81, apartado 1, y en el artículo 82 del Tratado, relativos a la producción o al comercio de los productos a que se refiere el artículo 1, sin perjuicio de las disposiciones del artículo 2 del presente Reglamento.
3)
En el artículo 2, apartado 1, el párrafo primero se sustituye por el texto siguiente:
«1. El artículo 81, apartado 1, del Tratado no será aplicable a los acuerdos y prácticas mencionados en el artículo 1 bis del presente Reglamento que formen parte integrante de una organización nacional de mercado o que sean necesarios para la realización de los objetivos enunciados en el artículo 33 del Tratado.».
4)
El artículo 3 se sustituye por el texto siguiente:
«Artículo 3
El artículo 88, apartado 1, y el artículo 88, apartado 3, primera frase, del Tratado serán aplicables a las ayudas concedidas para la producción o el comercio de los productos a que se refiere el artículo 1.».
Artículo 201
Derogaciones
1. Sin perjuicio de lo dispuesto en el apartado 3, quedan derogados los siguientes Reglamentos:
a)
Reglamentos (CEE) no 234/68, (CEE) no 827/68, (CEE) no 2517/69, (CEE) no 2728/75, (CEE) no 1055/77, (CEE) no 2931/79, (CEE) no 1358/80, (CEE) no 3730/87, (CEE) no 4088/87, (CEE) no 404/93, (CE) no 670/2003 y (CE) no 797/2004, a partir del 1 de enero de 2008;
b)
Reglamentos (CEE) no 707/76, (CE) no 1786/2003, (CE) no 1788/2003 y (CE) no 1544/2006 a partir del 1 de abril de 2008;
c)
Reglamentos (CEE) no 315/68, (CEE) no 316/68, (CEE) no 2729/75, (CEE) no 2759/75, (CEE) no 2763/75, (CEE) no 2771/75, (CEE) no 2777/75, (CEE) no 2782/75, (CEE) no 1898/87, (CEE) no 1906/90, (CEE) no 2204/90, (CEE) no 2075/92, (CEE) no 2077/92, (CEE) no 2991/94, (CE) no 2597/97, (CE) no 1254/1999, (CE) no 1255/1999, (CE) no 2250/1999, (CE) no 1673/2000, (CE) no 2529/2001, (CE) no 1784/2003, (CE) no 865/2004 y (CE) no 1947/2005, (CE) no 1952/2005 y (CE) no 1028/2006, a partir del 1 de julio de 2008;
d)
Reglamento (CE) no 1785/2003 a partir del 1 de septiembre de 2008;
e)
Reglamento (CE) no 318/2006 a partir del 1 de octubre de 2008;
f)
Reglamentos (CEE) no 3220/84, (CEE) no 386/90, (CEE) no 1186/90, (CEE) no 2137/92 y (CE) no 1183/2006 a partir del 1 de enero de 2009.
2. Queda derogada la Decisión 74/583/CEE a partir del 1 de enero de 2008.
3. La derogación de los Reglamentos a que se refiere el apartado 1 será sin perjuicio de:
a)
el mantenimiento de la vigencia de actos comunitarios adoptados sobre la base de dichos Reglamentos, y
b)
la continuidad de la validez de modificaciones en virtud de dichos Reglamentos de otros actos de Derecho comunitario que no queden derogados por el presente Reglamento.
Artículo 202
Interpretación de referencias
Las referencias a las disposiciones y los Reglamentos modificados o derogados por los artículos 197 a 201 se entenderán hechas al presente Reglamento y deberán leerse de conformidad con las tablas de correspondencias que figuran en el anexo XXII.
Artículo 203
Disposiciones transitorias
La Comisión podrá adoptar las medidas necesarias para facilitar la transición de los regímenes previstos en los Reglamentos modificados o derogados por los artículos 197 a 201 a los establecidos por el presente Reglamento.
Artículo 204
Entrada en vigor
1. El presente Reglamento entrará en vigor a los siete días de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
2. El presente Reglamento será aplicable a partir del 1 de enero de 2008.
No obstante, será aplicable:
a)
a los sectores de los cereales, las semillas, el lúpulo, el aceite de oliva y las aceitunas de mesa, el lino y el cáñamo, el tabaco crudo, la carne de vacuno, carne de cerdo, la carne de ovino y de caprino, los huevos y las aves de corral, a partir del 1 de julio de 2008;
b)
al sector del arroz a partir del 1 de septiembre de 2008;
c)
al sector del azúcar a partir del 1 de octubre de 2008, salvo el artículo 56, que será aplicable a partir del 1 de enero de 2008;
d)
a los sectores de los forrajes desecados y los gusanos de seda a partir del 1 de abril de 2008;
e)
al sector vitivinícola y con respecto al artículo 197 a partir del 1 de agosto de 2008;
f)
al sector de la leche y los productos lácteos, salvo las disposiciones del capítulo III del título I de la parte II, a partir del 1 de julio de 2008;
g)
al sistema de limitación de producción de leche establecido en el capítulo III del título I de la parte II, a partir del 1 de abril de 2008;
h)
a los modelos comunitarios de clasificación de las canales previstos en el artículo 42, apartado 1, a partir del 1 de enero de 2009.
Los artículos 27, 39 y 172 se aplicarán a partir del 1 de enero de 2008 y los artículos 149 a 152 a partir del 1 de julio de 2008 a todos los productos correspondientes.
3. En el sector del azúcar, las disposiciones del título I de la parte II se aplicarán al azúcar hasta el final de la campaña de comercialización 2014/15.
4. Las disposiciones relativas al sistema de limitación de producción de leche establecido en el capítulo III del título I de la parte II se aplicarán hasta el 31 de marzo de 2015 de conformidad con el artículo 66.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Luxemburgo, el 22 de octubre de 2007.