32004D0676
L 310/9
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
от 24 септември 2004 година
относно правилник за персонала на Европейската агенция по отбрана
(2004/676/ЕО)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Съвместно действие 2004/551/ОВППС на Съвета от 12 юли 2004 г. за създаване на Европейската агенция по отбрана (1), и по-специално член 11, параграф 3, точка 3.1 от него,
РЕШИ:
ДЯЛ I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
1. Настоящият правилник за персонала се прилага за служители, наети с договор към Европейската Агенция за отбрана (оттук нататък наричани съответно „служители“ и „Агенция“).
Тези служители са:
-
срочно наети служители,
-
договорно наети служители.
2. За целите на настоящия правилник за персонала властите, упълномощени да сключват договори (наричани по-долу „ВУСД“) се определят в съответствие със съответните разпоредби на Съвместно действие 2004/551/ОВППС.
3. Всички препратки в настоящия правилник за персонала, които се отнасят за лице от мъжки пол, следва да се считат също за препратки, които се отнасят за лице от женски пол и обратно, освен ако от контекста ясно не се подразбира друго.
ДЯЛ II
СРОЧНО НАЕТИ СЛУЖИТЕЛИ
ГЛАВА 1
Общи разпоредби
Член 2
За целите на настоящия правилник за персонала „срочно наети служители“ означава служители, които временно заемат длъжност, включена в списъка от длъжности, приложен към бюджета на Агенцията.
Член 3
Временно наетите служители не могат да бъдат назначавани за повече от четири години, но тяхното назначение може да бъде ограничено до какъвто и да е по-кратък срок. Договорите им могат да бъдат подновявани не повече от веднъж за период от максимум две години, ако в първоначалния договор е предвидена възможност за подновяване, и в рамките на границите, предвидени в посочения договор. В края на този период те не могат повече да работят като срочно наети служители, съгласно настоящите разпоредби.
Член 4
В съответствие с настоящия правилник за персонала временно наети служители не могат да бъдат назначавани за друга цел, освен при заемане на вакантни длъжности, включени в списъка от длъжности, приложен към бюджета на Агенцията.
Член 5
1. При прилагането на настоящия правилник за персонала всяка дискриминация по каквато и да е причина, като пол, раса, цвят, етнически или социален произход, генетични характеристики, език, религия или вяра, политическо или каквото и да е друго мнение, членство в национално малцинство, имотно състояние, потекло, увреждане, възраст или сексуална ориентация, е забранена.
За целите на настоящия правилник за персонала несемейните съжителства се разглеждат като семейни, ако отговарят на условията, изброени в член 1, параграф 2, буква в) от приложение V.
2. С оглед да се осигури пълно равноправие в практиката между мъжете и жените в работната среда, което представлява основен елемент при изпълнението на всички аспекти на настоящия правилник за персонала, принципът за равно третиране не следва да пречи на Агенцията да поддържа или предприема мерки, осигуряващи определени предимства, с цел да улесни по-слабо представения пол да се стреми към професионална реализация, или да предотврати или компенсира недостатъците в професионалната кариера.
3. След консултации с Комитета на служителите Агенцията определя мерки и действия за предоставяне на равни възможности за мъжете и жените в областите, попадащи в полето на действие на настоящия правилник за персонала, и приема подходящи разпоредби за чувствително намаляване на такова фактическо неравноправие, като ограничените възможности за жените в тези области.
4. За целите на параграф 1 от настоящия член едно лице е лице с увреждания, ако има физическо или умствено увреждане, което е или вероятно ще бъде постоянно. Увреждането се определя в съответствие с процедурата, определена в член 37.
Лице с увреждания отговаря на условията, определени в член 36, параграф 2, буква г), ако може да изпълнява основните функции, свързани с работата, когато са осигурени приемливи условия.
„Приемливи условия“ по отношение на основните функции, свързани с работата, означават подходящи мерки, когато е необходимо, за да се осигури на лице с увреждане достъп до, участие в или напредък в работата или осигуряване на обучение, освен ако такива мерки не представляват прекомерна тежест за работодателя.
5. Когато лица, попадащи в обхвата на настоящия правилник за персонала, които считат себе си за онеправдани, тъй като принципът за равно третиране, така както е посочен по-горе, не се прилага спрямо тях, докажат факти, от които може да се заключи, че е налице пряка или непряка дискриминация, Агенцията се задължава да докаже, че няма нарушение на принципа за равно третиране. Настоящата разпоредба не се прилага при дисциплинарни процедури.
6. При спазването на принципа за недискриминация и на принципа за пропорционалност, всяко ограничаване на тяхното прилагане следва да бъде обективно и разумно оправдано и да отговаря на общите интереси в рамките на политиката на служителите.
Член 6
1. Действащите временно наети служители следва да имат достъп до мерки от социален характер, приети от Агенцията и до услуги, предлагани от Комитета на служителите. Бивши членове на временния състав могат да имат достъп до ограничени специфични мерки от социален характер.
2. Действащите временно наети служители договарят условията на работа, които отговарят на подходящи здравни стандарти и стандарти за безопасност, най-малко еквивалентни на минималните изисквания, приложими съгласно мерките, приети в тези области в съответствие с Договорите.
Член 7
1. Длъжностите, попадащи в полето на действие на настоящия правилник за персонала, се класифицират, в съответствие с характера и важността на задълженията, за които се отнасят, в група на административните длъжности (оттук нататък наричана „AD“) и група на асистентските длъжности (оттук нататък наричана „AST“).
2. Длъжностна група AD включва дванадесет длъжностни категории, съответно административни, консултативни, езикови и научни. Длъжностна група AST включва единадесет длъжностни категории, съответно изпълнителни, технически и чиновнически.
3. Минималните изисквания за наемане на работа са:
а)
в длъжностна група AST:
i)
висше образование, удостоверено с диплома, или
ii)
средно образование, удостоверено с диплома, даващо достъп до висше образование, както и най-малко три години съответен професионален опит, или
iii)
когато е в интерес на работата - еквивалентно ниво на професионално обучение или професионален опит.
б)
в длъжностна група AD за категории 5 и 6:
i)
ниво на образование, съответстващо на завършено най-малко тригодишно университетско обучение, удостоверено с диплома, или
ii)
когато е в интерес на работата - професионално обучение на еквивалентно равнище.
в)
в длъжностна група AD за категории от 7 до 16:
i)
ниво на образование, съответстващо на завършено университетско обучение, удостоверено с диплома, при което нормалният период за образование е четири години или повече, или
ii)
ниво на образование, съответстващо на завършено университетско обучение, удостоверено с диплома, и подходящ най-малко едногодишен професионален опит, при което нормалният период за университетско образование е най-малко три години, или
iii)
когато е в интерес на работата - професионално обучение на еквивалентно ниво.
4. Таблица, показваща видовете длъжности, е дадена в приложение VII. Като се позовава на тази таблица, Агенцията определя задълженията и правата, свързани с всеки тип длъжност, след консултация с Комитета на служителите.
Член 8
1. ВУСД, като действат единствено в интерес на работата и без оглед на националността, разпределят всеки от временно наетите служители чрез назначение или прехвърляне на длъжност в неговата група, която съответства на неговия ранг.
Временно нает служител може да кандидатства за прехвърляне в рамките на Агенцията.
2. Временно нает служител може да бъде определен да заеме по заместване длъжност в неговата група, изискваща по-висок от неговия ранг. От началото на четвъртия месец от това заместване той получава допълнителни надбавки, съответстващи на разликата между възнаграждението, което се полага за неговия ранг и степен, и възнаграждението, отговарящо на степента, която би получил, ако е бил назначен с ранга, съответстващ на длъжността, на която замества.
Срокът на заместването не може да надвишава една година, освен когато не трябва да се осигури пряко или косвено заместване на член на временния състав, който е временно преместен в интерес на работата, мобилизиран в армията, или е в продължителен отпуск по болест.
Член 9
1. Степента и рангът на временно наетите служители следва да бъдат посочени в договора им.
2. Назначаването на временно наети служители на длъжност с по-висок ранг от тази, за която са наети, следва да се отрази в допълнително споразумение към техния договор за работа.
ГЛАВА 2
Права и задължения
Член 10
1. Временно нает служител изпълнява задълженията си и съзнателно съобразява поведението си единствено с интересите на Агенцията; той нито търси, нито приема инструкции от което и да е правителство, орган, организация или лице извън Агенцията. Той изпълнява поставените му задачи обективно, безпристрастно и като съблюдава своето задължение да бъде лоялен към Агенцията.
2. Временно нает служител от ВУСД не приема без разрешение от правителство или какъвто и да е друг източник извън Агенцията, към която принадлежи, почести, отличителни знаци, покровителство, подаръци или заплащане, независимо от какъвто и да е вид с, освен за работа, извършена или преди неговото назначаване, или по време на специална отпуска за военна или друга служба и във връзка с такава служба.
Член 11
1. Съгласно предвиденото по-долу, временно нает служител при изпълнение на своите задължения не участва при разглеждането на въпроси, в които той, пряко или непряко има личен интерес, като накърняване на неговата независимост, и по-специално семейни и финансови интереси.
2. Всеки член на временния състав, на когото се налага при изпълнение на неговите задължения да работи по въпрос, визиран по-горе, следва незабавно да уведоми ВУСД. ВУСД предприемат всички необходими мерки и може в конкретни случаи да освободят временно наетия служител от отговорност по този случай.
3. Временно нает служител не може да запазва или да придобива, пряко или косвено, в учрежденията, които са под контрола на Агенцията или са свързани с нея, каквито и да било ползи от такъв вид или значимост, че да могат да накърнят неговата независимост при изпълнение на неговите задължения.
Член 12
Временно нает служител се въздържа от всякакви действия или поведение, които могат да се отразят негативно върху неговата позиция.
Член 13
1. Членовете на временния състав се въздържат от всяка форма на психически или сексуален тормоз.
2. Агенцията не може да действа в ущърб на временно нает служител, който е станал жертва на психически или сексуален тормоз. Агенцията не може да действа в ущърб на временно нает служител, който е представил доказателства за психически или сексуален тормоз, при условие че временно наетият служител е действал добросъвестно.
3. „Психически тормоз“ означава всяко непристойно поведение, извършено в определен период, което се повтаря или е системно, и включва физическо действие, неприличен език в устен или писмена форма, жестове или други действия, които са преднамерени и които могат да уронят човешкото достойнство или физическото и психическото равновесие на всеки човек.
4. „Сексуален тормоз“ означава сексуално ориентирано поведение, нежелано от лицето, към което е насочено, и което има за цел или резултат да засегне въпросното лице или да предизвика страх, враждебност, унижение или неудобство. Сексуалният тормоз се третира като дискриминация, основана на пола.
Член 14
1. Съгласно член 16, временно нает служител, който желае да упражнява външна дейност, независимо дали тя е платена или не, или да поеме някаква задача извън Агенцията, предварително трябва да поиска разрешение от ВУСД. Разрешение може да му бъде отказано само ако дейността или задачата са от такова естество, че могат да попречат на временно наетия служител да изпълнява своите задължения, или са несъвместими с интересите на Агенцията.
2. Служителят уведомява ВУСД за всяка промяна на разрешената външна дейност или задача, която е настъпила, след като служителят е поискал разрешение от ВУСД, съгласно параграф 1. Разрешението може да бъде отменено, ако дейността или задачата са престанали да отговарят на условията, определени в последното изречение на параграф 1.
Член 15
Ако брачният партньор на член от временния състав е на платена работа, временно наетият служител информира ВУСД. Ако се докаже, че характерът на работата е несъвместим с тази на члена на временния състав и временно наетият служител не може да гарантира, че тя ще преустановена в рамките на определен период, ВУСД, след консултации с Комитета на служителите, решават дали членът на временния състав ще продължи да заема същата длъжност или ще бъде прехвърлен на друга длъжност.
Член 16
1. Временно нает служител, който има намерение да заема обществена длъжност, следва да нотифицира за това ВУСД. ВУСД решават, с оглед на интересите на работата, дали въпросният член на временния състав:
а)
трябва да подаде молба за отпуска по лични причини, или
б)
трябва да получи редовен годишен отпуск, или
в)
може да му бъде позволено да съвместява двете длъжности на непълен работен ден, или
г)
може да продължи да изпълнява длъжността си, както до момента.
2. Временно нает служител, избран или назначен на обществена служба незабавно информира ВУСД. ВУСД, като вземат предвид интересите на работата важността на службата, задълженията, които произтичат от нея и възнаграждението и възстановяването на разходите, произтичащи от изпълнението на такива задължения, вземат едно от решенията, изброени в параграф 1. Ако от члена на временния състав се изиска да вземе отпуска по лични причини или му се позволи да съвместява двете длъжности на непълен работен ден, срокът на тази отпуска или работата на непълен работен ден съответства на времето, през което членът на временния състав е бил на този пост.
Член 17
Временно нает служител след прекратяване на служебните правоотношения е длъжен да спазва поетите задължения за почтено поведение и дискретност, когато става въпрос да приеме дадено назначение или печалба.
Членове на временния състав, които възнамеряват да упражняват професионална дейност, независимо дали тя е платена или не, в рамките на две години след напускане на службата, следва да информират Агенцията за това. Ако тази дейност е свързана с работата, извършвана от члена на временния състав по време на последните три години от службата и може да доведе до конфликт със законните интереси на Агенцията, ВУСД могат, с оглед интересите на службата, или да му забранят да упражнява тази дейност, или да поставят условия, каквито сметнат за необходими за упражняването ѝ. Агенцията, след консултации с Комитета на служителите, обявява своето решение в рамките на 30 работни дни от момента, в който бъде информирана. Ако до края на този период не бъде обявено никакво решение, това се приема за мълчаливо одобрение.
Член 18
1. Временно нает служител не може да разгласява неправомерно информация, която му е станала известна при изпълнение на служебните му задължения, освен ако тази информация вече не е била публично оповестена или не е обществено достъпна.
2. Временно нает служител следва да спазва това свое задължение и след прекратяване на служебните си правоотношения.
Член 19
1. Временно наетият служител има право да изразява свободно мнение, като спазва принципите на лоялност и безпристрастност.
2. Без да се засягат разпоредбите на членове 12 и 18, временно нает служител, който възнамерява да публикува или да възложи публикуването, независимо дали сам или в колектив, на какъвто и да е материал, засягащ работата на Агенцията, следва предварително да уведоми ВУСД.
Ако ВУСД успеят да докажат, че материалът може сериозно да накърни законните интереси на Агенцията, ВУСД информират писмено члена на временния състав за своето решение в рамките на 30 работни дни от получаване на информацията. Ако такова решение не бъде оповестено в рамките на посочения срок, се счита, че ВУСД нямат възражения.
Член 20
1. Всички права върху всякакви писмени документи или друг вид трудове, извършени от който и да е член на временния състав при изпълнение на неговите задължения, представляват собственост на Агенцията, за чиято дейност се отнасят такива писмени документи или трудове. Агенцията притежава правото да придобие принудително авторските права върху такива трудове.
2. Всяко изобретение, извършено от временно нает служител по време на или във връзка с изпълнението на неговите задължения, принадлежи безусловно на Агенцията. На свои собствени разноски Агенцията може да кандидатства, за да получи патенти за същото във всички страни. Всяко изобретение, свързано с дейността на Агенцията, извършено от временно нает служител през годината, следваща изтичането на срока на неговата служба, се счита - освен ако не се докаже противното - за извършено по време на или във връзка с изпълнение на неговите задължения. Когато изобретенията се патентоват, се обявява името на изобретателя или изобретателите.
3. В подходящи случаи Агенцията може да присъди на временно нает служител - автор на патентовано изобретение, награда, размерът на която се определя от Агенцията.
Член 21
Временно нает служител няма право без разрешение на ВУСД да разгласява, поради каквито и да е причини, при каквито и да е правни спорове, информация, която му е станала известна при изпълнение на служебните му задължения. Разрешение ще бъде отказано, единствено когато го изискват интересите на Агенцията и такъв отказ не може да предизвика криминално преследване, дотолкова, доколкото е засегнат член на временния състав. Временно нает служител продължава да спазва това свое задължение и след напускане на службата.
Разпоредбите на първата алинея не се прилагат за временно нает служител или бивш член на временния състав, представил доказателства пред Комисията по жалбите или пред дисциплинарната комисия по въпрос, засягащ временно нает служител или бивш член на временния състав.
Член 22
Временно нает служител живее или на мястото, където работи, или на неголямо разстояние от него, което да е съвместимо с надлежното изпълнение на неговите задължения. Членът на временния състав нотифицира ВУСД за настоящия си адрес и ги информира незабавно за всички промени в адреса.
Член 23
Временно нает служител независимо от своя ранг подпомага и изказва мнение пред висшестоящите; той е отговорен за изпълнението на възложените му задължения.
Временно нает служител на работа в който и да е отдел на службата носи отговорност пред висшестоящите, в съответствие с предоставените му пълномощия, и за издадените от него инструкции. Отговорността, която носят подчинените му, по никакъв начин не го освобождава от неговите собствени отговорности.
Член 24
1. Временно нает служител, който получава нареждания, които според него са неправомерни или има вероятност да доведат до сериозни последствия, информира своя пряк ръководител, който е длъжен, ако информацията му е предоставена в писмена форма, да отговори в писмена форма. Съгласно параграф 2, ако прекият ръководител потвърди нарежданията, но членът на временния състав е убеден, че такова потвърждение не представлява разумно решение на мотивите за неговото съмнение, членът на временния състав отнася въпроса в писмена форма до непосредствено по-висшестоящия орган. Ако последният потвърди нарежданията в писмена форма, членът на временния състав е длъжен да ги изпълни, освен ако те не представляват явно нарушение или не противоречат на действащите норми за безопасност.
2. Ако прекият ръководител счете, че нарежданията трябва да бъдат изпълнени незабавно, членът на временния състав е длъжен да ги изпълни, освен ако те не представляват явно нарушение или не противоречат на действащата норми за безопасност. По искане на служителя на временния състав прекият му началник е длъжен да потвърди писмено тези нареждания.
Член 25
Член на временния състав може да бъде принуден да предостави обезщетение, изцяло или частично, за всяка вреда, нанесена от Агенцията като резултат от лошо ръководене от негова страна по време на или във връзка с изпълнение на неговите задължения.
Представителите на ВУСД предоставят мотивирано решение в съответствие с процедурата, предвидена за дисциплинарни нарушения.
Комисията по жалбите има неограничена юрисдикция при спорове, възникнали при условията на настоящата разпоредба.
Член 26
1. Всеки член на временния състав, който по време на или във връзка с изпълнение на служебните си задължения узнае факти, които предизвикват съмнение за наличието на възможна неправомерна дейност, включително измама или корупция, накърняващи интересите на Агенцията, или за поведение, свързано с изпълнение на професионалните задължения, което може да представлява сериозно неспазване на служебните задължения на членове на временния състав на Агенцията, следва незабавно да информира или прекия си началник, или ако сметне за необходимо, изпълнителния директор на Агенцията.
Информацията, посочена в първата алинея, се подава в писмена форма.
2. Агенцията не може да действа в ущърб на временно нает служител вследствие на получаването на информацията, упомената в параграф 1, при условие че той е действал разумно и добросъвестно.
3. Параграфи 1 и 2 не се прилагат за документи, материали, доклади, бележки или информация под каквато и да е форма, предназначени, или създадени, или предадени на член на временния състав в рамките на разглежданото съдебно дело, независимо дали то е висящо или решено.
Член 27
1. Агенцията не може да действа в ущърб на временно нает служител, който разкрива информацията, упомената в член 26, на председателя на Съвета на Европейския съюз или на Европейския парламент, при условие че са изпълнени следните условия:
а)
членът на временния състав и служители искрено и логично вярва, че разкритата информация, както и всяко твърдение, което се съдържа в нея, са верни, и
б)
членът на временния състав предварително е разкрил същата информация пред Агенцията и е изчакал посочения от Агенцията срок, съобразен със сложността на случая, за да се предприемат подходящи действия. Членът на временния състав следва да бъде надлежно информиран за този срок в рамките на 60 дни.
2. Срокът, посочен в параграф 1, не се прилага, когато член на временния състав може да докаже, че той не е разумен с оглед всички обстоятелства по случая.
3. Параграфи 1 и 2 не се прилагат за документи, материали, доклади, бележки или информация под каквато и да е форма, предназначени или създадени, или предадени на член на временния състав в рамките на разглежданото съдебно дело, независимо дали то е висящо или решено.
Член 28
Агенцията подпомага всеки член на временния състав, и по-специално при дела срещу всяко лице, което е причинило заплаха, нанесло е обида или е извършило клевета чрез действия или изказвания, или всяка нападка срещу лице или имущество, на която са подложени той или член от семейството му във връзка с неговата длъжност или задължения.
Тя компенсира члена на временния състав за вреди, нанесени в подобни случаи, дотолкова, доколкото членът на временния състав, умишлено или поради сериозна небрежност, не е станал причина за вредата и не е бил в състояние да получи компенсация от лицето, което я е причинило.
Член 29
Агенцията улеснява по-нататъшната подготовка и обучение на члена на временния състав, доколкото това съответства на точното изпълнение на служебните задължения и е в съответствие с нейните собствени интереси.
Такива подготовка и обучение се вземат предвид при планирането на служебно повишение.
Член 30
Членовете на временния състав могат да упражняват право на сдружаване, по-специално те могат да бъдат членове на търговски обединения или професионални организации.
Член 31
Членовете на временния състав могат да отправят искания към ВУСД, засягащи въпроси, попадащи в полето на действие на настоящия правилник за персонала.
Всяко решение, свързано с конкретна личност, прието съгласно настоящия правилник за персонала, незабавно се свежда до знанието на съответния член на временния състав в писмена форма. За всяко решение, нанасящо вреда на временно нает служител, следва да бъдат обявени мотивите, върху които то се основава.
Индивидуалните решения по назначаването, преминаването на щатна длъжност, служебното повишение, преместването, определянето на административния статут и прекратяването на служебните правоотношения на временно нает служител се обявяват официално в Агенцията. Обявата е достъпна за целия персонал за съответен период от време.
Член 32
Личното досие на временно нает служител съдържа:
а)
цялата документация, засягаща неговия административен статут, и всички доклади, отразяващи неговите умения, ефективност и поведение;
б)
всички забележки на члена на временния състав относно посочената документация.
Документите се регистрират, номерират и подреждат в хронологичен ред; документите, посочени в буква а), не могат да бъдат използвани или цитирани от страна на Агенцията срещу временно нает служител, освен ако не са били доведени до знанието му, преди да бъдат картотекирани.
Предоставянето на какъвто и да е документ на временно нает служител се доказва с неговия подпис или ако това не стане, се изпраща препоръчано писмо на последния адрес за връзка на члена на временния състав.
Личното досие на временно нает служител не съдържа информация относно неговата политическа дейност, участието му в търговски организации, философски или религиозни дейности и възгледи, или относно неговата расова или етническа принадлежност или сексуална ориентация.
Въпреки това предходният параграф не забранява включването в досието на административни действия и документи, известни на члена на временния състав, които са необходими за прилагането на настоящия правилник за персонала.
За всеки член на временния състав се изготвя само едно досие.
Временно нает служител има право дори и след прекратяване на служебните правоотношения да се запознае със съдържанието на всички документи в своето досие и да получи копия от тях.
Личното досие е конфиденциално и може да бъде обсъждано само в служби на администрацията или на защитен електронен носител. Въпреки това обаче то се предоставя на Комисията по жалбите, ако е заведено дело, засягащо члена на временния състав.
Член 33
Членовете на временния състав имат право да се запознаят с медицинското си досие в съответствие с разпоредбите, определени от Агенцията.
Член 34
Всяко решение, изискващо компенсиране на нанесени вреди от страна на Агенцията в резултат на сериозни нарушения в службата, се взема от ВУСД след проучване на формалностите, предвидени в случаи на уволнение за сериозно нарушение в службата, съгласно разпоредбите на член 25.
Решения, засягащи отделни членове на временния състав, се публикуват съгласно разпоредбите на член 31.
Член 35
Привилегиите и имунитетът на членове на временния състав са съобразени единствено с интересите на Агенцията. Членове на временния състав не се освобождават от изпълнението на техните собствени задължения или от спазването на закона и действащите разпоредби на полицията.
Когато привилегиите и имунитета са спорни, заинтересованият член на временния състав незабавно информира Агенцията.
ГЛАВА 3
Условия за наемане на работа
Член 36
1. Наемането на временния състав за нуждите на Агенцията цели да ѝ осигури съдействието на лица, отличаващи се с най-висок професионализъм по отношение на компетентност, ефикасност и почтеност, набирани на възможно най-широк географски принцип измежду гражданите на държавите-членки, участващи в Агенцията.
Временният състав се подбира без оглед на раса, политически, философски или религиозни убеждения, пол или сексуална ориентация, и без да се вземат предвид брачното или семейно положение.
2. Член на временния състав може да бъде нает единствено при условие, че:
а)
той е гражданин на една от участващите държави-членки и притежава пълни права като гражданин;
б)
той е изпълнил всички свои задължения съгласно закона, засягащи военната служба;
в)
представи подходящи писмени препоръки за своята годност за изпълнение на неговите задължения;
г)
той е физически годен да изпълнява своите задължения, и
д)
представя доказателства за добро владеене на един от езиците на Европейския съюз и за задоволително владеене на друг от езиците на Съюза до степен, необходима за изпълнението на неговите задължения.
3. Инициативният комитет приема конкретни разпоредби за необходимите процедури при набиране на срочно наети служители, в рамките на Съвместно действие 2004/551/ОВППС.
Член 37
Преди да бъде нает, членът на временния състав преминава медицински преглед от военен лекар, упълномощен от Агенцията, за да може Агенцията да се увери, че той отговаря на изискванията на член 36, параграф 2, буква г).
Когато в резултат на медицинския преглед, предвиден в първия параграф, се даде отрицателно медицинско становище, кандидатът може в рамките на 20 дни от момента, в който е уведомен от Агенцията за това становище, да поиска неговият случай да бъде отнесен за разглеждане от медицинска комисия, състояща се от трима лекари, избрани от ВУСД измежду военните лекари в Комисията. Военният лекар, който е дал първоначалното отрицателно становище, следва да бъде изслушан от медицинската комисия. Кандидатът може да предостави на медицинската комисия становище от лекар по свой избор. Ако мнението на медицинската комисия потвърди заключенията от медицинския преглед, упоменат в първата алинея, кандидатът заплаща 50 % от таксата и от непредвидените разходи.
Член 38
Член на временния състав може да бъда задължен да служи за изпитателен срок, който не надвишава шест месеца.
Ако по време на изпитателния срок член на временния състав е възпрепятстван, поради заболяване или злополука, да изпълнява своите задължения за един месец или повече, ВУСД могат да удължат неговия изпитателен срок за съответния период от време.
Не по-малко от един месец преди изтичането на изпитателния срок се изготвя доклад за умението на члена на временния състав да изпълнява задълженията, присъщи на неговата длъжност, а също за неговото поведение и ефективност в службата. Докладът се предоставя на заинтересованото лице, което има право да изложи своето становище в писмена форма. Член на временния състав, чиято работа не е достатъчно задоволителна, за да оправдае оставането му на тази длъжност, се освобождава от този пост.
Въпреки това ВУСД могат при извънредни обстоятелства да удължат изпитателния срок за максимум шест месеца; възможно е също да назначат члена на временния състав в друг отдел.
Доклад за член на временния състав, подложен на изпитателен срок, може да бъде изготвен по всяко време по време на изпитателния срок, ако неговата работа се окаже очевидно незадоволителна. Докладът се предоставя на заинтересованото лице, което има право да изложи своето становище в писмена форма. Въз основа на доклада ВУСД могат да решат да освободят члена на временния състав преди края на изпитателния срок, като му отправят едномесечно предупреждение.
Член 39
1. Временно нает служител се назначава с най-ниската степен на своя ранг.
ВУСД могат да предоставят бонификация за прослужено време от най-много 24 месеца, за да вземат предвид професионалния опит на лицето. За изпълнението на настоящия член се приемат общи разпоредби за изпълнение.
2. Ако член на временния състав е назначен на длъжност, съответстваща на по-висок ранг, съгласно разпоредбите на втория параграф от член 9 той се назначава с първата степен на въпросния ранг. Въпреки това обаче, членове на временния състав с рангове от AD 9 до AD 13, изпълняващи длъжността на ръководител на поделение, назначени с по-висок ранг, се назначават с втората степен на новия ранг. Същото правило се прилага за всеки член на временния състав, който е получил повишение и е назначен като директор или генерален директор.
Член 40
Поне веднъж на две години се изготвя периодичен доклад за уменията, ефективността и поведението в службата на всеки член на временния състав служители. Изпълнителният директор постановява разпоредби, предвиждащи правото на обжалване в рамките на процедурата за оценяване, което следва да се упражни преди подаването на жалба, съгласно член 167, параграф 2.
Както при ранг 4, за членове на временния състав в група AST докладът може да съдържа и становище относно това дали въз основа на неговата работа той има потенциал да изпълнява административна функция.
Докладът се предоставя на члена на временния състав. Той може да прави всякакви коментари по него, които смята за уместни.
ГЛАВА 4
Условия за работа
Раздел А
Родителски или семеен отпуск
Член 41
Временно нает служител има право на родителски отпуск за всяко дете с максимална продължителност шест месеца, без да получава основно възнаграждение, която може да ползва по време на първите дванадесет години след раждането или осиновяването на детето. Срокът на този отпуск може да бъде удвоен за самотни родители, признати като такива по силата на общите разпоредби за изпълнение, приети от Агенцията. Минималният отпуск, взет по което и да е време, не може да бъде по-малък от един месец.
По време на родителски отпуск членът на временния състав запазва социалноосигурителните си права; той запазва придобиването на пенсионни права, добавките за отглеждане на дете и добавките за образователна степен. Членът на временния състав запазва своята длъжност, правата за повишаване в степен или повишаване в ранг. Отпуската може да бъде взета като пълно откъсване от работата или като работа на половин работен ден. Ако родителският отпуск се ползва като половин работен ден, максималната му продължителност, упомената в първия параграф, се удвоява. По време на родителски отпуск членът на временния състав има право на месечна надбавка от 798 EUR,77 или на 50 % от тази сума, ако работи на половин работен ден, но не може да извършва друга платена работа. Пълните вноски за социално осигуряване, предвидени в членове 67 и 68, се поемат от Агенцията и се изчисляват на базата на основната заплата на члена на временния състав.
Въпреки това обаче, в случай на отпуск, когато се работи на половин работен ден, настоящата разпоредба се прилага само за разликата между пълния размер и пропорционално намаления размер на основната заплата. За действително изплатената част от основната заплата осигурителната вноска на служителя се изчислява чрез прилагането на същите проценти, както и ако работи при пълен работен ден.
Месечната надбавка възлиза на EUR 1065,02 или 50 % от тази сума, ако членът на временния състав работи на половин работен ден, за самотните родители, упоменати в първия параграф, и по време на първите три месеца от родителския отпуск, когато тази отпуска се ползва от бащата по време на отпуска по майчинство или от един от двама родители непосредствено след отпуска по майчинство, или непосредствено след отпуска за осиновяване. Сумите, посочени в настоящия член, се актуализират в съответствие с възнаграждението.
Член 42
В случай на медицински удостоверено сериозно заболяване или увреждане на съпруг на временно нает служител, роднина по възходяща линия, роднина по низходяща линия, брат или сестра, членът на временния състав има право за определен срок да ползва семейна отпуска, без да получава основно възнаграждение. Общата продължителност на такъв отпуск не може да надвишава девет месеца за цялата професионална кариера на временно наетия служител.
Прилага се втората алинея на член 41.
Раздел Б
Работно време
Член 43
Действащите временно наети служители през цялото време са на разположение на Агенцията. Въпреки това обаче, нормалната работна седмица не надвишава 42 часа, броят часове на работния ден се определят от ВУСД. В рамките на същите граници ВУСД могат след консултации с Комитета на служителите да определят работните часове на определени групи членове на временния състав, наети за специални задачи.
Освен това временно нает служител може да бъде задължен, ако работата го налага или поради правилата за безопасност, да остане на разположение на работното си място или вкъщи извън нормалните работни часове. Агенцията приема подробни правила за прилагането на настоящия параграф след консултации с Комитета на служителите.
Член 44
1. Временно нает служител може да поиска разрешение да работи на непълно работно време.
ВУСД могат да дадат такова разрешение, ако това е съвместимо с интересите на работата.
2. Членът на временния състав получава разрешение в следните случаи:
а)
да се грижи за дете под деветгодишна възраст;
б)
да се грижи за дете на възраст между 9 и 12 години, ако намаляването на работното време не представлява повече от 20 % от нормалното работно време;
в)
да се грижи за съпруг, роднина по възходяща линия, роднина по низходяща линия, брат или сестра със сериозно заболяване или
г)
да участва в допълнително обучение, или
д)
от навършването на 55-годишна възраст през последните пет години преди излизането му в пенсия.
Ако молбата за непълно работно време се подава с цел участие в допълнително обучение или при навършването на 55-годишна възраст, ВУСД могат да откажат разрешение или да отложат срока на неговото изпълнение само при извънредни обстоятелства и при наличието на причини, свързани с работата.
Когато такова разрешение са упражнява с цел грижа за съпруг, роднина по възходяща линия, роднина по низходяща линия, брат или сестра със сериозно заболяване или увреждане, или за участие в по-нататъшно обучение, общата продължителност на този срок не може да надвишава пет години за цялата професионална кариера на временно наетия служител.
3. ВУСД дават отговор на молбата на временно наетия служител в рамките на 60 дни.
4. Правилата за прилагане на непълното работно време и процедурата за даване на разрешение са определени в приложение II.
Член 45
Временно нает служител може да поиска разрешение да работи на половин работен ден под формата на половин щат на длъжност, определена от ВУСД като подходяща за такава цел. Разрешението за работа на половин работен ден на половин щат не се ограничава в определен срок. Въпреки това то може да бъде отказано от ВУСД в интерес на работата, като се отправи шестмесечно предизвестие до члена на временния състав. По същия начин ВУСД могат да оттеглят разрешението по молба на заинтересования член на временния състав, който отправя шестмесечно предизвестие. В този случай членът на временния състав може да бъде преместен на друга служба.
Прилагат се член 53 и член 3 от приложение II, с изключение на третото изречение от параграф 2. ВУСД могат да приемат подробни правила за прилагането на настоящия член.
Член 46
Временно нает служител не може да бъде задължен да работи извънредно, освен при спешни случаи или при извънредно натоварване в работата; работа през нощта и всяка работа в неделя или на официални празници може да бъде разрешена само в съответствие с процедура, определена от ВУСД. Общият размер на извънредно работно време, което временно нает служител може да бъде помолен да положи, не може да надвишава 150 часа на всеки шест месеца.
Извънредният труд, положен от членове на временния състав в група AD и в групи AST от 5 до 11, не дава право на компенсация или допълнително възнаграждение.
Съгласно разпоредбите на приложение IV, извънредният труд, положен от членове на временния състав с рангове от AST 1 до AST 4, им дава право или на допълнителна отпуска като компенсация, или на допълнително възнаграждение, ако условията на работа не позволяват допълнителна отпуска като компенсация през месеца, последващ този, по време на който е положен извънредния труд.
Член 47
Временно нает служител, от когото се очаква редовно да работи през нощта, в събота и неделя или на официални празници получава специални добавки, когато участва в непрекъснат работен процес по искане на Агенцията, ако работата го налага, или поради правилата за безопасност и когато това се приема като редовна и постоянна характеристика.
ВУСД определя категориите членове на временния състав, които имат право на такива добавки, както и размера и условията за изплащането им.
Нормалното работно време на временно нает служител при непрекъснат работен процес не може да надвишава общия годишен брой нормални работни часове.
Член 48
Временно нает служител има право на специални добавки, когато е задължен да остане на разположение на работното си място или вкъщи извън нормалното работно време, в съответствие с решение, прието от ВУСД, ако работата го налага или поради правилата за безопасност.
ВУСД определят кои са категориите, при които членове на временния състав имат право на такива добавки, условията за изплащане на добавките, както и размера им.
Член 49
На определени членове на временния състав могат да се изплатят специални добавки за компенсация на особено тежки работни условия.
Агенцията определя категориите бенефициери, както и размера и условията за получаване на такива специални добавки.
Раздел В
Отпуска
Член 50
Членове на временния състав имат право на годишен отпуск не по-малко от 24 работни дни и не повече от 30 работни дни за календарна година, в съответствие със същите правила, като тези, приети по общо съгласие в институциите на Общността.
Освен въпросния годишен отпуск, временно нает служител може, предимно ако подаде молба, да получи специален отпуск. Правилата относно такъв отпуск са определени в приложение III.
Член 51
При представяне на медицинско свидетелство бременна жена получава двадесет седмици допълнителен отпуск, освен отпуска, предвиден в член 50. Отпускът започва не по-рано от шест седмици преди очакваната дата на раждането, отбелязана в свидетелството, и се прекратява не по-рано от 14 седмици след датата на раждането. В случай на раждане на близнаци или преждевременно раждане, или при раждане на дете с увреждания продължителността е 24 седмици. Преждевременно раждане за целите на настоящите разпоредби представлява раждане, което е станало преди края на 34-та седмица от бременността.
Член 52
1. Временно нает служител, който представи доказателство за невъзможност да изпълнява задълженията си поради заболяване или злополука, получава отпуск по болест.
Заинтересованият член на временния състав нотифицира Агенцията за своята неспособност възможно най-бързо и в едновременно с това уточнява мястото, където се намира. Той представя медицинско свидетелство, ако отсъства за повече от три дни. Упоменатото свидетелство трябва да бъде изпратено най-късно на петия ден от отсъствието му, за което свидетелства датата на пощенското клеймо. Ако не направи това, освен в случаите, когато свидетелството не е било изпратено по независещи от него причини, отсъствието на временно наетия служител се счита за неоснователно.
Член на временния състав може по всяко време да бъде задължен от Агенцията да се подложи на медицинско изследване. Ако изследването не се осъществи по вина на члена на временния състав, неговото отсъствие се приема за неоснователно, считано от датата, за която е било насрочено изследването.
Ако при изследването се установи, че членът на временния състав е в състояние да изпълнява своите задължения, неговото отсъствие, съгласно следващата алинея, се приема за неоснователно, считано от датата на провеждане на изследването.
Ако членът на временния състав счита, че заключенията от медицинското изследване, назначено от ВУСД, са неоправдани от медицинска гледна точка, той или лекар, действащ от негово име, може, в срок от два дни, да подава в Агенцията молба случаят да бъде даден за становище на независим лекар.
Агенцията незабавно препраща молбата до друг лекар, избран при взаимно споразумение от лекаря на члена на временния състав и военния лекар на Агенцията. Ако до пет дни от подаването на молбата не се постигне споразумение, Агенцията избира едно от лицата в списъка с независими лекари, който се съставя всяка година за тази цел с общо съгласие между ВУСД и Комитета на служителите. Членът на временния състав може в рамките на два работни дни да оспори избора на Агенцията, като в този случай Агенцията избира друго лице от списъка, чийто избор е окончателен.
Становището на независимия лекар, издадено след консултация с лекаря на временно наетия служител и с военния лекар на Агенцията, е задължително. Ако становището на независимия лекар потвърди заключението от изследването, назначено от Агенцията, отсъствието се счита за неоснователно от датата на провеждане на изследването. Ако становището на независимия лекар не потвърди заключението от цитираното изследване, отсъствието се счита като напълно основателно.
2. Когато отсъствията по болест без медицинско свидетелство до три дни са повече от дванадесет дни в рамките на дванадесет месеца, служителят е длъжен да представи медицинско свидетелство за всяко следващо отсъствие по болест. Отсъствието се приема за неоснователно, считано от тринадесетия ден на отсъствие по болест без медицинско свидетелство.
3. Без да се засяга прилагането на разпоредбите, отнасящи се за дисциплинарните процедури, когато е подходящо всяко отсъствие, което се счита за неоснователно по силата на параграфи 1 и 2, се приспада от размера на годишния отпуск на съответния член на временния състав. В случай че този отпуск е изчерпан, членът на временния състав губи правото си на възнаграждение за съответния период.
4. ВУСД могат да сезират експертна лекарска комисия за случаите, когато отпуските по болест на член на временния състав са с по-голяма продължителност от 12 месеца за период от три години.
5. Временно нает служител може да бъде задължен да излезе в отпуск след изследване, направено му от военния лекар на Агенцията, ако неговото здравословно състояние налага това или ако в дома му има заразно заболяване.
При спорни случаи се прилага процедурата, определена в петата и седмата алинея на параграф 1.
6. Член на временния състав се подлага на медицински преглед всяка година или от военния лекар към Агенцията, или от друго медицинско лице, избрано от тях.
Във втория случай таксата на медицинското лице се заплаща от Агенцията до максималния размер, фиксиран от ВУСД за период, не по-дълъг от три години.
Член 53
Годишният отпуск на временно нает служител, който е получил разрешение да работи на непълно работно време, се намалява пропорционално за съответния срок на разрешението.
Член 54
Освен в случаите на заболяване или злополука, временно нает служител не може да отсъства без предварително разрешение от прекия си ръководител. Без да се накърняват съответните дисциплинарни мерки, всяко неоснователно отсъствие, надлежно доказано, се удържа от годишния отпуск на съответния член на временния състав. Ако той вече е използвал годишния си отпуск, губи правото си на възнаграждение за съответния период.
Ако временно нает служител желае да прекара отпуската си на място, различно от това на неговата месторабота, той взема предварително разрешение за това от ВУСД.
Специалният отпуск или родителския и семеен отпуск не може да продължи след срока, за който е сключен договорът.
Платеният отпуск по болест, предвиден в член 52, обаче не може да надвишава три месеца или продължителността на прослуженото време от страна на члена на временния състав, ако последната е по-дълга. Отпускът не може да продължава след срока на неговия договор.
При изтичане на тези срокове член на временния състав, чийто договор не е прекратен, независимо от това, че той не е в състояние да възобнови изпълнението на своите задължения, се пуска в неплатен отпуск.
Въпреки това, ако член на временния състав получи професионално заболяване или претърпи злополука при изпълнение на своите задължения, той продължава да получава пълния размер на своето възнаграждение за времето, през което не е в състояние да работи за такъв период, за какъвто му е присъдена пенсия за инвалидност съгласно член 76.
Раздел Г
Официални празници
Член 55
Агенцията изготвя списък с официалните празници.
Член 56
1. При извънредни обстоятелства член на временния състав може по негова молба да получи неплатен отпуск, ако има основателни лични причини. ВУСД определят продължителността на такъв отпуск, който не надвишава една четвърт от продължителността на времето, което членът на временния състав вече е прослужил, или:
-
три месеца, ако трудовият стаж на временно наетия служител е по-малък от четири години;
-
дванадесет месеца във всички останали случаи.
2. Всяка продължителност на отпуска, получен в съответствие с предишния параграф, не се отчита при прилагането на деветия параграф от член 59.
3. Ако член на временния състав е в неплатен отпуск, той не запазва социалноосигурителните си права, упоменати в член 67.
Въпреки това член на временния състав, който не е на платена работа, може не по-късно от един месец след започването на неплатения му отпуск да кандидатства за продължаване на неговата застраховка срещу риск, упомената в член 67, като поеме половината от разноските по обезщетението съгласно цитирания член за срока на неговия отпуск; обезщетението се изчислява въз основа на неговата последна основна заплата.
Освен това член на временния състав, който докаже, че не може да получи пенсионни права по друга пенсионно осигурителна схема, може да кандидатства за продължаване на по-нататъшните му пенсионни права за времето на неплатения отпуск, при условие че той поема разноските по обезщетението, равни на тройния размер на сумата, упомената в член 89; обезщетението се изчислява в съответствие с основната заплата за неговите ранг и степен.
Член 57
Член на временния състав, който е получил повиквателна за военна служба, алтернативна служба или допълнителна тренировка, или който е получил заповед за връщане на служба във въоръжените сили, получава отпуск за военна повинност; такъв отпуск при никакви обстоятелства не може да превишава срока на действие на договора.
Член на временния състав, който е получил повиквателна за военна или алтернативна служба, престава да получава възнаграждение, но запазва правата си, съгласно настоящия правилник за персонала, за повишаване в по-висока степен. Той запазва също правото си на пенсия за прослужено време, ако след отбиване на военната или алтернативната служба заплати пенсионните си вноски със задна дата.
Член на временния състав, който е получил повиквателна за допълнителна тренировка или е получил заповед за връщане на служба във въоръжените сили, по време на тренировката или завръщането продължава да получава възнаграждение, което е намалено до сума, съответно на неговото заплащане по време на службата.
ГЛАВА 5
Възнаграждение и разноски
Член 58
Възнаграждението на временно нает служител обхваща основната заплата, семейните добавки и други добавки.
Член 59
1. Възнаграждението на членове на временния състав се изплаща в еуро. Надбавките, удръжките, годишният преглед и актуализация се определят в съответствие със същите правила, като тези, установени в членове 63, 64, 65, 65a и 66a от Правилника за висшите длъжностни лица на Европейските общности, установени с Регламент (ЕИО, Евратом, ЕОВС) № 259/68 (2), оттук нататък наричан „правилник за служителите на ЕО“, и в Регламент (ЕИО, Евратом, ЕОВС) № 260/68 на Съвета от 29 февруари 1968 г. относно определяне на условията и процедурата за прилагане на данъка в полза на Европейските общности (3). Удръжките, предвидени в правилника за служителите на ЕО, са в полза на бюджета на Агенцията, освен когато се използват за обезщетения при заболявания, злополуки и схеми за осигуряване при безработица.
2. Основните заплати се определят в съответствие със същите правила като тези, предвидени в член 66 от правилника за служителите на ЕО.
3. Семейните добавки включват:
а)
обезщетение за издръжка на домакинство;
б)
добавки за отглеждане на дете;
в)
добавки за образование.
4. Членовете на временния състав при получаване на семейни добавки, упоменати в настоящия член, декларират надбавки от подобен характер, получавани от други източници; по този начин последните надбавки се удържат от тези, платени съгласно членове 1, 2 и 3 от приложение V.
5. Надбавката за отглеждане на дете може да се удвои с решение, взето поради специфични причини от ВУСД, основано на медицински документи, показващи, че детето, за което се отнасят, страда от умствено или физическо увреждане, което е причина за големи разходи на члена на временния състав.
6. Ако по силата на членове 1, 2 и 3 от приложение V такива семейни добавки се изплащат на лице, което не е член на временния състав, тези добавки се заплащат във валутата на страната, на която въпросното лице е гражданин, изчислени, когато това е приложимо, въз основа на обменните курсове, посочени във втората алинея на член 63 от правилника за служителите на ЕО. Те се включват като надбавка към заплатата във въпросната страна, ако тя се намира в Европейския съюз, или като надбавка към заплатата, равна на 100, ако страната по местоживеене е извън Съюза.
Параграфи 4 и 5 се прилагат, ако семейни добавки се изплащат на такова лице.
7. Добавките за експатриране са равни на 16 % от общата основна заплата, обезщетението за издръжка на домакинството и добавките за отглеждане на дете, на които членът на временния състав има право. Добавките за експатриране не могат да са по-малко от 442,78 EUR месечно.
8. В случай на смърт на временно нает служител, преживелият съпруг или детето, което отглежда, получават пълното възнаграждение на починалия до края на третия месец, последващ месеца, когато е настъпила смъртта.
В случай на смърт на лице, получаващо пенсия за инвалидност, се прилагат горните разпоредби по отношение на надбавката на починалия.
9. Временно нает служител, който е имал една степен в своя ранг в продължение на две години, автоматично се повишава в следващата степен на същия ранг.
Член 60
Изплащането на семейни добавки и добавки за експатриране се определя съгласно членове 1, 2, 3 и 4 от приложение V.
Член 61
При условията на членове 62 до 65 член на временния състав има право, в съответствие с членове 5 до 16 от приложение V, да си възстанови разходите, направени от него при встъпването му в длъжност, прехвърлянето или напускането на службата, а също да си възстанови разходите, направени по време на или във връзка с изпълнението на неговите задължения.
Член 62
Член на временния състав, нает за срок не по-малък от 12 месеца, има право в съответствие с разпоредбите на член 9 от приложение V да му бъдат възстановени разходите по преместването.
Член 63
1. Член на временния състав, нает за срок не по-малък от една година, получава надбавка за наемане на жилище съгласно разпоредбите на член 5 от приложение V, възлизаща за очаквания период на службата на:
-
не по-малко от една година, но по-малко от две години, до една трета от размера съгласно член 5 от приложение V
-
не по-малко от две години, но по-малко от три години, до две трети от размера съгласно член 5 от приложение V
-
три или повече години, до три трети от размера съгласно член 5 от приложение V
2. Надбавката за преселване, предвидена в член 6 от приложение V, се полага на временно наети служители, които са работили пълни четири години. Член на временния състав, който е работил повече от една, но по-малко от четири години, получава надбавка за преселване, пропорционална на прослуженото време.
3. Въпреки това надбавката за наемане на жилище, предвидена в параграф 1, и надбавката за преселване, предвидена в параграф 2, не могат да бъдат по-малко от:
а)
976,85 EUR за временно нает служител, който има право на обезщетението за издръжка на домакинството, и
б)
580,83 EUR за временно нает служител, който няма право на обезщетението за издръжка на домакинството.
В случаи, когато съпруг и съпруга, и двамата членове на временния състав на Агенцията, имат право, всеки един от тях, на надбавка за наемане на жилище или надбавка за преселване, тя може да бъде изплатена само на лицето, чиято основна заплата е по-висока.
В случаи, когато съпругът или съпругата на член на временния състав на Агенцията е длъжностно лице или друг служител в Европейските общности, който има право на надбавка за наемане на жилище или надбавка за преселване и получава по-висока основна заплата, такава надбавка не може да бъде изплатена на члена на временния състав.
Член 64
Дневната надбавка се определя в член 10 от приложение V. Въпреки това, член на временния състав, който е нает за определен период, по-кратък от 12 месеца и който представи доказателство, че е невъзможно за него да продължи да живее на досегашното си местожителство, има право на дневна надбавка за срока на неговия договор или за максимум една година.
Член 65
Член 8 от приложение V за годишно изплащане на пътни разноски от местоработата до мястото на произход се прилага само за временно наети служители, които са работили не по-малко от девет месеца.
Член 66
Заплащането на дължимите суми е определено в членове 17 и 18 от приложение V.
ГЛАВА 6
Помощи за социално осигуряване
Раздел А
Осигурителен режим при болест и злополука, социално осигуряване
Член 67
1. Временно нает служител за срока, в който е служебно ангажиран, по време на отпуска по болест, по време на неплатен отпуск, посочени в членове 16 и 56 в съответствие с условията, определени в тях, или при получаване на пенсия за инвалидност, неговият съпруг, когато този съпруг не отговаря на условията за получаване на парична помощ от такъв характер и в същия размер по силата на каквито и да било други законови разпоредби или правила, негово дете и други лица на негова издръжка съгласно смисъла на член 2 от приложение V, и преживелите лица, които получават пенсия от починалия, са осигурени в случай на заболяване в размер до 80 % от направените разходи, обект на същите правила като тези, установени със споразумение между институциите на Общността съгласно член 72 от правилника за служителите на ЕО. Този размер се увеличава до 85 % за следните услуги: консултации и посещения, хирургически операции, хоспитализация, фармацевтични продукти, изследвания с рентген, лабораторни тестове и поставяне на протези по лекарско предписание, с изключение на зъбни протези. Той се увеличава до 100 % в случаи на туберкулоза, полиомиелит, рак, умствени заболявания и други заболявания, признати от ВУСД като такива с изключителна сериозност, и за прегледи с цел ранно диагностициране и в случай на раждане. Въпреки това 100-процентното възстановяване не се прилага в случай на професионално заболяване или злополука, в които случаи се прилага член 68.
Несемейният партньор от временния състав се приема за съпруг при прилагането на схемата за осигуряване срещу заболяване, когато първите три условия в член 1, параграф 2, буква б) от приложение V са изпълнени.
Една трета от обезщетението, необходимо за покриването на такава осигуровка, се взема от члена на временния състав, но по такъв начин, че общата сума, която му е удържана, не надвишава 2 % от основната му заплата.
2. Временно нает служител, чийто договор изтича и който представи доказателство, че не е на платена работа, може не по-късно от един месец от датата на изтичане на договора му да кандидатства за продължаване на осигуровките му срещу заболяване за максимум шест месеца след изтичането на договора, съгласно разпоредбите на параграф 1. Обезщетението, упоменато в параграф 1, се изчислява на базата на последната получена от члена на временния състав основна заплата, като половината от обезщетението се поема от него.
С решение на ВУСД, взето след консултации с военния лекар на Агенцията, срокът от един месец за подаване на молба и шестмесечният срок, упоменат в първия параграф, не се прилагат, ако съответното лице страда от сериозно или продължително заболяване, което е получило преди прекратяване на служебните му правоотношения и за което то е нотифицирало Агенцията преди края на шестмесечния срок, упоменат в първата алинея, при условие че заинтересованото лице премине медицинско изследване, назначено от Агенцията.
3. Ако бивш съпруг на временно нает служител, дете, което престава да бъде на издръжката на временно нает служител, или лице, което престава да бъде разглеждано като дете на издръжка съгласно член 2 от приложение V, може да представи доказателство, че той или тя не е на платена работа, той или тя може да продължи за максимум от една година да получава осигуровка срещу заболяване съгласно разпоредбите на параграф 1, в неговите или нейните права като осигурено лице със застраховка за член на временния състав; тази осигуровка не предполага налагането на обезщетение. Упоменатият едногодишен период започва да тече от датата на изричното постановяване на развода или от момента на промяна на статуса на дете, което престава да бъде на издръжката на временно нает служител или лице, което престава да бъде разглеждано като дете на издръжка.
4. Временно нает служител, който е продължил да работи в Агенцията до навършване на 63-годишна възраст или който получава пенсия за инвалидност, има право на парична помощ съгласно параграф 1, след като е прекратил служебните си правоотношения. Сумата на обезщетението се изчислява въз основа на размера на пенсията или надбавката.
Посочените парични помощи се полагат също на лице, което има право да получава пенсия от починалия след смъртта на член на временния състав на действителна служба или който е останал на служба в Агенцията до навършването на 63-годишна възраст или смъртта на лице с право на пенсия за инвалидност. Размерът на обезщетението се изчислява въз основа на размера на пенсията от починалия.
5. Лица, които имат право да получават пенсия за сираци не получават парична помощ при условията на параграф 1, освен ако не кандидатстват за нея. Обезщетението се изчислява въз основа на размера на пенсията за сираци.
6. В случаите, когато лице има право да получава пенсия от починало лице, обезщетението при условията на параграфи 4 и 5 не може да бъде по-малко от това, изчислено въз основа на основната заплата, съответстваща на първата степен на ранг 1.
7. Ако всички разходи, които не са изплатени за срок от 12 месеца, надвишават половината от основната месечна заплата на временно нает служител, ВУСД разрешават извънредно плащане, като се вземе предвид материалното положение на семейството на въпросното лице по начина, предвиден в правилата, определени в параграф 1.
8. Лица, които са получили разрешение за предишни парични помощи, декларират размера на всички получени суми или тези, за които могат да предявят иск съгласно всяка друга схема за осигуряване срещу заболяване, предвидена от закон или нормативна уредба, за себе си или за лица, които те осигуряват.
Ако сумата, която те биха получили чрез извънредно плащане, надвишава сумата на извънредното плащане, предвидена в параграф 1, разликата се удържа от общата сума, която се изплаща съгласно параграф 1, с изключение на извънредните плащания, получени по лична допълнителна схема за осигуряване срещу заболяване, покриваща онази част от разходите, които не могат да бъдат възстановени от схемата за осигуряване срещу заболяване на Агенцията.
Член 68
1. Временно нает служител по времето, когато е на работа, по време на отпуск по болест, по време на неплатен отпуск, посочени в членове 16 и 56 в съответствие с условията, определени в тях, е осигурен от датата на неговото постъпване на работа срещу риск от професионални заболявания и злополуки, предмет на същите правила като тези, определени по общо споразумение на институциите в Общността, съгласно член 73 от правилника за персонала в ЕО. Той доплаща за стойността на осигуровката срещу нетрудов риск до 0,1 % от основната си заплата.
Такова правила определят кои рискове не са включени.
2. Платимите парични помощи са, както следва:
а)
В случай на смърт:
Изплащане на лицата, изброени по-долу на обща сума, равна на петкратната годишна основна заплата на починалия, изчислена въз основа на месечната равностойност на заплатата, получавана в продължение на 12 месеца преди злополуката:
-
на съпруга и децата на починалия временно нает служител, в съответствие със Закона за наследството, уреждащ въпросите за имуществото на члена на временния състав; платимата на съпруга сума обаче не може да бъда по-малка от 25 % общата сума,
-
ако няма лица от описаната по-горе категория - на друг наследник в съответствие със Закона за наследството, уреждащ имуществените въпроси на члена на временния състав,
-
ако няма лица от нито една от двете категории, описани по-горе, на роднини по възходяща линия в съответствие със Закона за наследството, уреждащ имуществените въпроси на члена на временния състав,
-
ако няма лица от нито една от трите категории, описани по-горе - на Агенцията.
б)
В случай на пълна постоянна инвалидност:
Изплащане на члена на временния състав на обща сума, равна на осемкратната годишна основна заплата, изчислена въз основа на месечната равностойност на заплатата, получавана в продължение на 12 месеца преди злополуката:
в)
В случай на частична постоянна инвалидност:
Изплащане на члена на временния състав на такава част от сумата, предвидена в буква б), изчислена въз основа на размера, установен в правилата съгласно параграф 1.
При условията на тези правила един анюитет може да бъде изплатен вместо плащанията, предвидени по-горе.
Паричните суми, изброени по-горе, могат да бъдат изплатени в допълнение на тези, предвидени в раздел Б.
3. По начина, предвиден в правилата съгласно параграф 1, могат също да се обезпечат, както следва: медицински, фармацевтични, болнични, хирургически разноски, разноски за протези, за рентгенови прегледи, масаж, ортопедични, клинични и транспортни разноски, както и всякакви други подобни разходи, направени в резултат на злополука или професионално заболяване.
Въпреки това извънредно плащане се извършва само когато размерът на сумата, изплатена на члена на временния състав съгласно член 67, не покрива напълно направените разходи.
Член 69
1. Вноските, направени от временно наети служители и от Агенцията по схема за осигуряване срещу заболяване и злополука, се изплащат изцяло по схемата за осигуряване при болест и злополука, определена в правилника за служителите на ЕО.
2. Ако въпреки това медицинското изследване, предвидено в член 36, покаже че служителят страда от заболяване или увреждане, ВУСД могат да вземат решение разноските, направени поради това заболяване или увреждане, да бъдат изключени от предвиденото в член 67 изплащане на разходите.
Ако член на временния състав докаже, че не може да бъде осигурен при каквато и да е друга схема за осигуряване срещу заболяване, предвидена от закона или нормативна уредба, той може да подаде молба не по-късно от един месец след изтичането на договора му да бъде продължено изплащането на парична помощ поради заболяване, предвидена в 67 и 68, за срок, не по-дълъг от шест месеца след изтичането на договора му. Обезщетенията, предвидени в член 67, параграф 2 се изчисляват въз основа на неговата последна основна заплата и той заплаща половината от тях.
3. Размерът на обезщетението се преразглежда и актуализира при необходимост от Съвета след шестгодишен период с оглед на риска от заболяване или злополука, на който са подложени временно наетите служители на Агенцията.
4. ВУСД могат, след като се консултират с военен лекар, упълномощен от Агенцията, да решат, че едномесечният срок, в рамките на който трябва да бъде подавана молбата, и шестмесечният срок, предвиден в параграф 2, не се прилагат, когато заинтересованото лице страда от сериозно или продължително заболяване, получено по време на работата му, за което той е докладвал пред Агенцията преди края на шестмесечния период, предвиден в параграф 2, при условие че заинтересованото лице се подложи на медицинско изследване, назначено от Агенцията.
Член 70
1. Бивш член на временния състав, останал без работа след прекратяване на служебните му правоотношения с Агенцията:
-
който не получава пенсия за инвалидност от Агенцията,
-
чиито служебни правоотношения не са прекратени вследствие на оставка или чрез анулиране на договора поради дисциплинарни причини,
-
който е служил минимум шест месеца,
-
и който е гражданин на държава-членка на Европейския съюз,
има право на месечно обезщетение за безработица съгласно условията, посочени по-долу.
В случай че лицето има право на парична помощ за безработица в рамките на национален режим, то е задължено да декларира това пред Агенцията. В такива случаи размерът на това обезщетение се приспада от обезщетението, изплатено съгласно параграф 3.
2. За да има право на обезщетение за безработица, бивш член на временния състав следва:
а)
да бъде регистриран по негово искане като търсещ работа към службите по заетостта на държавата-членка на ЕС, в която той живее;
б)
да изпълнява задълженията, предвидени в законодателството на цитираната държава-членка на ЕС за лица, ползващи обезщетения за безработица съгласно това законодателство;
в)
да изпраща всеки месец до Агенцията удостоверение, издадено от компетентната национална служба по заетостта, в което се посочва дали изпълнява задълженията и условията, предвидени в букви а) и б).
Обезщетението може да бъде отпуснато или да продължи да бъде изплащано от Агенцията, дори ако националните изисквания, предвидени в буква б), не са били изпълнени в случай на заболяване, злополука, майчинство, увреждане или при подобна ситуация, или ако националните власти, отговорни за спазването на тези задължения, са освободили лицето от тях.
Инициативният комитет въвежда подобни разпоредби, когато това е необходимо за прилагането на настоящия член.
3. Обезщетението за безработица се определя въз основа на основната заплата, получавана от члена на временния състав в момента на прекратяване на службата му. Това обезщетение се определя, както следва:
а)
60 % от основната заплата за начален период от 12 месеца;
б)
45 % от основната заплата за тринадесетия до двадесет и четвъртия месец.
Извън първоначалния период от шест месеца, през който долната граница, определена по-долу се прилага, а горната граница - не, така изчислената сума не може да бъде нито по-ниска от 1171,52 EUR, нито да надвишава 2343,04 EUR. Тези граници се регулират в съответствие със същите правила като тези, определени в член 66 от правилника за служителите на ЕО, в съответствие с член 65 от цитирания правилник.
4. Периодът, през който обезщетението за безработица се изплаща на бивш член на временния състав не може да бъде по-дълъг от 24 месеца от датата на прекратяване на службата му и при никакви обстоятелства не надвишава равностойността на една трета от действителната продължителност на периода, в който е работил. Въпреки това, ако по време на този период бившият член на временния състав престане да изпълнява условията, определени в параграфи 1 и 2, изплащането на обезщетение за безработица се прекратява. Обезщетението се възстановява, ако преди изтичането на този период бившият член на временния състав започне отново да изпълнява упоменатите условия и не е придобил право на получил национални парични помощи за безработица.
5. Бивш член на временния състав, ползващ обезщетение за безработица, има право на семейни добавки в съответствие със същите правила, като тези, предвидени в член 67 от правилника за служителите на ЕО. Обезщетението за издръжка на домакинството се изчислява въз основа на обезщетението за безработица съгласно условията, определени в член 1 от приложение V.
Заинтересованото лице се задължава да декларира обезщетения от един и същи вид, от други източници, изплащани на него или на съпруга, като тези обезщетения се приспадат от тези, които се изплащат въз основа на настоящия член.
Бивш член на временния състав, ползващ обезщетение за безработица, има право, както е предвидено в член 67, на осигуровка срещу заболяване, без да е длъжен да внася никаква лична вноска.
6. Обезщетението за безработица и семейните добавки се изплащат от специален фонд „Безработица“ в еуро. Не се прилага никакъв корекционен коефициент.
7. Членовете на временния състав правят вноски в размер на една трета за финансиране на осигурителния режим при безработица. Тези вноски представляват 0,81 % от основната заплата на въпросното лице след приспадане на стандартна сума от 1065,02 EUR и без да се вземат предвид корекционните коефициенти, предвидени в член 64 от правилника за служителите на ЕО.
Вноската се приспада всеки месец от заплатата на въпросното лице и се внася, заедно с останалите две трети, които се поемат от Агенцията, в специалния фонд „Безработица“, основан в съответствие с член 28а от Условията за назначаване на други служители в Европейските общности, както са установени в Регламент (ЕИО, Евратом, ЕОВС) № 259/68 (наричани по-нататък „УНДС на ЕО“). Размерът на вноската се преразглежда и актуализира, когато е необходимо от Агенцията след шестгодишен период в светлината на риска от безработица при временно наетите служители на Агенцията.
8. Изплащането на обезщетения за безработица на бивш член на временния състав, който е безработен, е предмет на същите правила, каквито са предвидени в Регламент (ЕИО, Евратом, ЕОВС) № 260/68.
9. Националните ведомства, отговарящи за трудовата заетост и безработицата, като действат в съответствие с тяхното национално законодателство, и Агенцията ефективно си сътрудничат с цел правилното прилагане на настоящия член.
10. Подробните разпоредби за прилагането на настоящия член са предмет на същите правила, като тези, определени в общо споразумение между институциите на Общността, без да се засягат разпоредбите на последната алинея на параграф 2.
Член 71
1. При раждане на дете на временно нает служител лицето, което действително се грижи а отглеждането на детето, получава парична помощ от 198,31 EUR.
Същата парична помощ се изплаща на временно нает служител, който е осиновил дете на по-малко от петгодишна възраст и е на негова издръжка по смисъла на член 2, параграф 2 от приложение V.
2. Такава парична помощ се изплаща също и в случай на прекратяване на бременност след не по-малко от седем месеца.
3. Получателят на паричната помощ при раждане на дете декларира всички парични помощи от подобно естество, получени от други източници за същото дете; тази помощ се приспада от паричната помощ, предвидена по-горе. Ако и двамата родители са членове на временния състав на Агенцията, паричната помощ се изплаща само веднъж.
Член 72
В случай на смърт на временно нает служител, съпруг на временно нает служител или дете на негова издръжка, или всяко друго лице на негова издръжка по смисъла на член 2 от приложение V, което е част от домакинството на члена на временния състав, Агенцията изплаща разходите, включително за транспортирането на тялото от мястото, където е работил, до мястото на произход на члена на временния състав.
Въпреки това в случай на смърт на временно нает служител по време на мисия, Агенцията поема разходите, включително за транспортиране на тялото от мястото на смъртта до мястото на произход на члена на временния състав.
Член 73
На временно наети служители могат да се отпускат дарения, заеми или аванси за срока на действие техните служебни правоотношения или след изтичането на договора, ако в резултат на настъпило сериозно продължително заболяване или увреждане, или поради злополука, възникнала по време на работа, членът на временния състав не е в състояние да работи и докаже, че това заболяване или злополука не попадат в полето на действие на друга социалноосигурителна схема.
Раздел Б
Осигуряване при инвалидност и смърт
Член 74
Членовете на временния състав се осигуряват в съответствие със следните разпоредби срещу риск от смърт или увреждане, възникнал по време на изпълнение на служебните задължения.
Плащанията и паричните помощи, предвидени в настоящия раздел, се прекратяват, ако възнаграждението, което член на временния състав получава за изпълнение на служебните си задължения, бъде прекратено съгласно настоящия правилник за служителите.
Член 75
Ако медицинско изследване, извършено преди наемането на работа на член на временния състав, покаже че той страда от заболяване или увреждане, ВУСД могат дотолкова, доколкото това се отнася до рисковете, които могат да възникнат вследствие на такова заболяване или увреждане, да решат да му предоставят правото да ползва предвидените гаранции при инвалидност или смърт само след изтичането на петгодишен период от датата постъпването му на работа в Агенцията.
Членът на временния състав може да обжалва това решение пред експертна лекарска комисия, която се свиква от Агенцията. Съгласно споразумение между Агенцията и Съвета на Европейския съюз, Агенцията може да използва експертната лекарска комисия на Съвета.
Член 76
1. Член на временния състав, който страда от пълна инвалидност и който по тази причина е задължен да прекрати служебните си правоотношения с Агенцията, има право на пенсия за инвалидност за целия срок на инвалидността, размерът на която се определя, както следва.
Ако член на временния състав, който получава пенсия за инвалидност, навърши 65-годишна възраст, се прилагат общите правила за пенсия за прослужено време при прекратяване на трудов договор. Размерът на пенсията за прослужено време при прекратяване на трудов договор се базира на ранга и степента, заемани от служителя към момента на настъпване на инвалидността.
2. Пенсията за инвалидност представлява 70 % от последната основна заплата на члена на временния състав. Въпреки това тя не може да бъде по-малка от сумата, отговаряща на екзистенциалния минимум, т.е. основната заплата на член на временния състав на Европейската общност, полагаща се за първата степен на първи ранг. Пенсията за инвалидност не се разглежда като парична вноска по пенсионната схема, изчислена въз основа на упоменатата пенсия.
3. Ако увреждането на член от временния състав възникне вследствие на злополука по време или вследствие на изпълнение на неговите задължения, на професионално заболяване, на действие в полза на обществото или вследствие на риск, който е поел с опасност за живота, за да спаси живота на друго човешко същество, пенсията за инвалидност не може да бъде по-малко от 120 % от екзистенциалния минимум. В подобни случаи пенсионните вноски се покриват от бюджета на Агенцията.
4. В случай на умишлено причинено увреждане от член на временния състав, ВУСД могат да вземат решение той да получи само сумата, предвидена в член 85.
5. Лица с право на пенсия за инвалидност имат право също на семейни добавки, определени в съответствие с член 59, параграф 3. В съответствие с приложение V, обезщетението за издръжка на домакинството се определя въз основа на обезщетението на получателя.
Член 77
1. Инвалидността се установява от експертна лекарска комисия, съгласно член 75.
2. Агенцията може да изиска получателят на пенсия за инвалидност да се подлага периодично на изследвания, за да удостовери, че продължава да отговаря на условията за изплащане на такава пенсия. Ако експертната лекарска комисия установи, че тези условия вече не са изпълнени, членът на временния състав подновява работата си в Агенцията, при условие че договорът му не е изтекъл.
Въпреки това ако се окаже невъзможно въпросното лице да бъде наето на работа в Агенцията, договорът може да бъде прекратен, като му бъде изплатена сума, съответстваща на възнаграждението, което би получило през периода на предизвестние и ако е подходящо - на обезщетението за прекратяване на договора, предвидено в член 95. Прилага се и член 85.
Член 78
Лицата, ползващи права поради смъртта на член на временния състав, така както са определени в съответствие със същите правила, като тези, определени в глава 3 от приложение VI, имат право на пенсия от починалия съпруг, както е предвидено в членове 79 до 82.
Ако бивш член на временния състав, който получава пенсия за инвалидност почине, лицата, ползващи права поради смъртта на член на временния състав, както са определени в глава 3 от приложение VI, имат право на пенсия от починалия съпруг, както е предвидено в цитираното приложение.
Ако местонахождението на член на временния състав или на бивш член на временния състав, който получава пенсия за инвалидност, е неизвестно за повече от една година, се определя условна пенсия, която се отпуска на съпруга или на лице, което е на негова издръжка, в съответствие със същите правила като тези, установени в глави 5 и 6 от приложение VIII от правилника за служителите на ЕО.
Член 79
Правото за получаване на пенсия влиза в сила от първия ден на месеца след този, през който е настъпила смъртта или когато е приложимо - на първия ден от месеца след периода, по време на който преживелият съпруг, сираците или лицата на издръжка получават неговото възнаграждение съгласно член 59, параграф 8.
Член 80
Преживелият съпруг на член на временния състав има право на пенсия от починалия съпруг в съответствие с глава 3 от приложение VI. Пенсията не може да бъде по-малка от 35 % от последната основна месечна заплата, получена от члена на временния състав, нито по-малка от основната заплата на член на временния състав от първа степен на първи ранг.
Лице, което получава пенсия от починалия съпруг, има право съгласно условията, определени в приложение V, на семейно обезщетение, упоменато в член 59, параграф 3. Въпреки това надбавката за дете на издръжка се равнява на двойния размер на обезщетението, предвидено в член 59, параграф 3, буква б).
Член 81
Ако временно нает служител или лице, което има право на пенсия за инвалидност, почине, без да остави съпруг с право на пенсия от починалия съпруг, децата на издръжка на починалия по смисъла на член 2 от приложение V след смъртта му получават право на пенсия за сираци в съответствие с член 10 от приложение VI.
Такова право на пенсия се прилага за деца, които отговарят на горните условия в случай на смърт или повторен брак на съпруга, който получава пенсия от починалия съпруг.
Ако временно нает служител или лице, което има право на пенсия за инвалидност, почине, но условията, определени в първия параграф, не са изпълнени, децата на издръжка по смисъла на член 2 от приложение V имат право на пенсия за сираци в съответствие с член 10 от приложение VI; въпреки това пенсията се равнява на половината от пенсията, изчислена в съответствие с цитирания член.
За лица, разглеждани като деца на издръжка по смисъла на член 2, параграф 4 от приложение V, пенсията за сираци не може да надвишава размер, равен на удвоената надбавка за дете на издръжка.
Не се изплаща пенсия за сираци, ако истински родител, заменен от осиновител, почине.
Сираците имат право на надбавка за образование в съответствие с член 3 от приложение V.
Член 82
В случай на развод или ако има няколко групи преживели лица, които са в правото си да предявят искане за пенсия на преживяло лице, пенсията се разпределя по начина, предвиден в приложение VI.
Член 83
1. Независимо от всякакви други разпоредби, особено тези, които се отнасят до минималния размер на пенсията за преживял съпруг, определена в полза на правоимащите, общата стойност на пенсията за преживял съпруг, увеличена със семейните добавки, намалена с размера на данъка и другите задължителни удръжки, платима на вдовицата и другите правоимащи, не може да надхвърля:
а)
в случай на смърт на член на временния състав, който е бил на действителна служба или в отпуск по лични причини, в отпуск поради военна служба, родителски отпуск или семеен отпуск, размерът на възнаграждението, което членът на временния състав би получавал при същите ранг и степен, ако все още е бил на служба, увеличен със семейните добавки, които е получавал при тези обстоятелства, намален с размера на данъка и други задължителни удръжки;
б)
за периода, следващ датата, на която членът на временния състав, посочен в буква а) по-горе, би навършил 65-годишна възраст - размера на пенсията за прослужени години, на която той би имал право от този момент, ако е бил жив, основана на същия ранг и степен в момента на смъртта, увеличен със семейните добавки, които би получил, намален с размера на данъка и другите задължителни удръжки;
в)
в случай на смърт на бивш член на временния състав с право на пенсия за инвалидност - размера на пенсията, на която той би имал право, ако е бил жив, определен в зависимост от добавките и удръжките, посочени в буква б).
2. За целите на параграф 1 надбавките към заплатата не се вземат под внимание, което може да доведе до различие във въпросните суми.
3. Максималният размер, определен в букви а) до в) от параграф 1, се разпределя между лицата с право на пенсия за преживял съпруг пропорционално според съответните им права, като за тази цел параграф 1 не се взема под внимание.
Втора и трета алинея от член 84, параграф 1 се прилагат към сумите, разпределени по цитирания начин.
Член 84
1. Пенсиите, предвидени по-горе, се изчисляват в съответствие с действащите таблици за работната заплата на първия ден от месеца, в който правата влизат в сила.
Към пенсиите не се прилага корекционен коефициент.
Пенсии, изчислени в евро, се изплащат в една от валутите, упоменати в член 29 от приложение VI.
2. Ако възнаграждението е актуализирано в съответствие с член 59, същата актуализация се прилага към пенсията.
3. Разпоредбите на параграфи 1 и 2 се прилагат аналогично към получателите на пенсия за инвалидност.
Раздел В
Пенсия за прослужено време
Член 85
При напускане на службата, временно нает служител получава право на пенсия за прослужено време или на прехвърляне на актюерната равностойност на неговите пенсионни права, в съответствие с член 1 от приложение VI.
Член 86
Ако член на временния състав упражни възможността, предоставена в член 90, неговата пенсия за прослужено време се намалява пропорционално в съответствие с периода, в който сумите са били удържани.
Първата алинея не се прилага за член на временния състав, който в рамките на три месеца, следващи прилагането на настоящия правилник за персонала в неговия случай, поиска да му бъдат изплатени същите суми, увеличени със сложна годишна лихва от 3,5 %, която може да бъде преразгледана в съответствие с процедурата, определена в член 87.
Член 87
1. Размерът на сумата, въз основа на който се изчислява сложната лихва, е действителният размер на сумата, посочена в параграфи 2 и 3, който ако е необходимо се преразглежда на базата на петгодишни актюерни (разчетни) стойности.
2. Размерът на лихвата, който се взема предвид при актюерското изчисление, се базира на наблюдаваното средно годишно равнище на размера на лихвата при дългосрочен държавен дълг на държавите-членки на ЕО, както е публикуван от Комисията на Европейските общности. За изчисляване на съответния размер на лихвата, без да се отчита инфлацията, необходим за извършването на актюерските изчисления, се използва подходящ показател на потребителските цени.
3. Действителният годишен размер на лихвата, който се взема предвид за актюерските изчисления, е средната стойност на действителните средни стойности на лихвата за 12 години, предхождащи текущата година.
Раздел Г
Финансиране при осигурителна схема за инвалидност и смърт и при пенсионна схема
Член 88
1. Помощи, които се изплащат по социалноосигурителната схема, предвидена в раздели Б и В, са за сметка на бюджета на Агенцията. Държавите-членки, участващи в Агенцията, са солидарно отговорни за изплащането на такива парични помощи, в съответствие със схемата, приета за финансиране на такива разходи.
2. При всички случаи върху заплатите и пенсиите за инвалидност се начисляват удръжки върху вноските по социалноосигурителната схема, предвидена в раздел Б.
3. Финансирането на социалноосигурителната схема, предвидено в раздели Б и В, е уредено с член 89 от настоящия правилник за служителите и членове 21 и 22 от приложение VI.
4. Вноските от временно наетите служители и от Агенцията по социалноосигурителната схема, предвидена в раздели Б и В, се изплащат изцяло от бюджета на Агенцията.
Член 89
Членовете на временния състав внасят една трета от сумата за финансиране по тази пенсионна схема. Вноската представлява 9,25 % от основната заплата на временно нает служител, като надбавките, предвидени в член 59, не се вземат предвид. Тя се удържа всеки месец от заплатата на члена на временния състав. Вноската се актуализира в съответствие със същите правила като тези, определени в приложение XII към правилника за служителите на ЕО.
Член 90
В съответствие с условия, въведени от Агенцията, член на временния състав може да поиска от Агенцията да превежда вноските, които той е длъжен да прави, за да получи или поддържа пенсионните си права, в държавата му на произход. Агенцията също може да вземе решение да превежда вноските, които член на временния състав е длъжен да прави, за да получи или поддържа пенсионните си права в държавата му на произходи, дори ако липсва отправена молба от такъв член на временния състав. В този случай Агенцията е длъжна надлежно да обоснове решението си.
Такива вноски не могат да надвишават двукратния размер на сумата, предвидена в член 89, и са за сметка на бюджета на Агенцията.
Раздел Д
Искови молби от временно наети служители
Член 91
Схемата за инвалидност или схемата за пенсия на преживелия съпруг са уредени с членове 19 до 23 от приложение VI.
Раздел Е
Изплащане на парични помощи
Член 92
1. Изплащанията на парични помощи се извършват в съответствие с членове 83 и 84 от настоящия правилник за служителите и с член 28 от приложение VI.
2. Всички суми, които членът на временния състав дължи на Агенцията във връзка с тази осигурителна схема към датата, на която паричните помощи се изплащат, се удържат от общия размер на паричната му помощ или от паричните помощи, които се изплащат на правоимащия. Удръжката може да бъде разсрочена за няколко месеца.
Раздел Ж
Суброгиране в полза на Агенцията
Член 93
1. Когато смърт, нараняване при злополука или за заболяване, от които е пострадало лице, обект на настоящия правилник за персонала, са причинени от трета страна, Агенцията е пълноправно суброгирана, в рамките нейните задължения, съгласно настоящия правилник за персонала, произтичащи от увреждащото събитие, в правата, включително правото на действие, на пострадалия или на неговите правоприемници срещу третата страна.
2. Суброгирането, предвидено в параграф 1, обхваща inter alia следното:
-
запазване плащането на възнаграждението на члена на временния състав в съответствие с член 52 за срока на неговата временна нетрудоспособност,
-
плащания, извършвани в съответствие с член 59, параграф 8 след смъртта на временно нает служител или на лице с право на пенсия за инвалидност,
-
парични помощи съгласно членове 67 и 68 и правилата за тяхното прилагане относно осигуряването срещу заболяване и злополука,
-
плащането на разходите, включващи транспортирането на тялото, предвидени в член 72,
-
изплащане на допълнителни семейни надбавки, в съответствие с член 59, параграф 5 и с член 2, параграфи 3 и 5 от приложение V във връзка с дете на негова издръжка, страдащо от сериозно заболяване, недъг или увреждане,
-
изплащане на пенсия за инвалидност в случай на злополука или заболяване, водеща до постоянна инвалидност, която не позволява на члена на временния състав да изпълнява своите задължения,
-
изплащане на пенсия на преживяло лице в случай на смърт на временно нает служител или на бивш член на временния състав или поради смърт на съпруг на временно служител или на бивш член на временния състав с право на пенсия, когато съпругът не е временно нает служител,
-
изплащане на пенсия за сираци, независимо от възрастта на детето на временно нает служител или бивш член на временния състав, когато сериозно заболяване, недъг или увреждане не позволяват на детето да се издържа след смъртта на лицето, на чиято издръжка е било.
3. Въпреки това суброгацията не се разпростира върху правото на обезщетение в случай на нанесени вреди от чисто личен характер като нематериални щети, обезщетение при болка и страдание или компенсация за обезобразяване и загуба на самочувствие, надхвърлящи размера на обезщетението, отпускано при случаите съгласно член 68.
4. Разпоредбите на параграфи 1, 2 и 3 не могат да бъдат пречка за предприемане на преки действия от страна на Агенцията.
ГЛАВА 7
Възстановяване на надвзети суми
Член 94
Всяка надвзета сума се възстановява, ако получателят е знаел, че не съществува основателна причина за плащането или ако надплащането е от такова естество, че то е било очевидно за получателя и той не е имало как да не знае за това.
Искането за възстановяне трябва да се извърши не по-късно от пет години от датата, на която е била платена сумата. Ако ВУСД могат да докажат, че получателят е заблудил умишлено администрацията с цел да присвои въпросната сума, искането не се анулира, дори ако този период е изтекъл.
ГЛАВА 8
Прекратяване на трудовите правоотношения
Член 95
Освен случаите на прекратяване поради смърт, трудовите правоотношения с временно наети служители се прекратяват:
а)
в края на месеца, в който членът на временния състав навърши 65-годишна възраст;
б)
на датата, посочена в договора, или
в)
след изтичане на срока за предизвестие, определен в договора, даващ възможност на члена на временния състав или на Агенцията да прекратят този договор по-рано. Срокът за предизвестие не може да бъде по-кратък от един месец за всяка година прослужено време, при минимум от един месец и максимум от три месеца.
За временно наети служители, чиито договори са били подновени, максимумът е шест месеца. Въпреки това срокът на предизвестието не може да започне да тече по време на отпуска по майчинство или отпуска по болест, при условие че отпуската по болест не надвишава три месеца. Освен това той временно спира да тече по време на майчинство или отпуска по болест в упоменатите по-горе граници. Ако Агенцията прекрати договора, членът на временния състав има право на обезщетение, равно на една трета от основната му заплата за периода между датата, на която са прекратени служебните му правоотношения, и датата, на която изтича неговият договор, или
г)
ако член на временния състав не отговаря повече на условията, определени в член 36, параграф 2, буква а), ако е възможно да се направи изключение съгласно тази разпоредба. Ако такова изключение не бъде одобрено, се прилага срокът за предизвестие, посочен в буква в).
Член 96
Агенцията може да прекрати трудовите правоотношения без предупреждение:
а)
по време или в края на изпитателен срок, в съответствие с член 38;
б)
ако членът на временния състав не е в състояние да изпълнява задълженията си след изтичането на отпуска по болест, съгласно разпоредбите на член 52. В този случай членът на временния състав получава обезщетение, равняващо се на основната му заплата, увеличена с размера на семейните добавки за два дни месечно за периода на прослуженото време.
Член 97
1. След изпълнение на дисциплинарната процедура, предвидена в дял V, трудовите правоотношения могат да бъдат прекратени без предизвестие поради дисциплинарно нарушение в случай на сериозно неизпълнение на задълженията на временно нает служител допуснато съзнателно или поради небрежност. ВУСД вземат мотивирано решение, след като на засегнатия член на временния състав бъде дадена възможност да представи своята защита.
Преди прекратяването на трудовите правоотношения, към члена на временния състав могат да бъдат наложени суспендиращи мерки при условията на член 160.
2. Ако трудовите правоотношения са прекратени в съответствие с параграф 1, ВУСД могат да решат:
а)
да се ограничи пенсията за прослужено време, предвидена в член 85 до изплащане на обезщетението, предвидено в член 88, сумирано със сложна лихва от 3,5 % месечно;
б)
да се удържи пълният размер или част от размера на обезщетението при преместване, предвидена в член 63, параграф 2.
Член 98
1. Агенцията прекратява без предупреждение трудовите правоотношения с член на временния състав, ако ВУСД установят:
а)
че по време на своето назначаване той съзнателно е дал невярна информация относно професионалната си квалификация и опит, или за своите способности да изпълни изискванията на член 36, параграф 2, и
б)
подадената невярна информация е била определящ фактор при наемането му на работа.
2. В такива случаи ВУСД, след изслушване на заинтересования член на временния състав и след прилагане на дисциплинарната процедура, предвидена в дял V, обявяват трудовите правоотношения с него за прекратени.
Преди прекратяването на трудовите му правоотношения към временно нает служител могат да бъдат приложени суспендиращи мерки в съответствие с член 160.
Прилагат се разпоредбите на член 97, параграф 2.
Член 99
Без да се засягат разпоредбите на членове 97 и 98, всяко нарушение при изпълнение на задълженията, предвидени в настоящия правилник за персонала, извършено съзнателно или поради нехайство от страна на член на временния състав или на бивш член на временния състав, води до прилагането на дисциплинарни действия спрямо служителя, в съответствие с дял V от настоящия правилник за персонала.
ДЯЛ III
ДОГОВОРНО НАЕТ СЪСТАВ
ГЛАВА 1
Общи разпоредби
Член 100
За целите на настоящия правилник за служителите „договорно нает състав“ означава персонал, който не е назначен на длъжност, включена в списъка с длъжности, приложен към бюджета на Агенцията, и нает на служба на пълен или непълен работен ден.
Член 101
1. На договорно наетия състав се заплаща от общата сума, предназначена за тази цел, съгласно бюджета на Агенцията.
2. Инициативният комитет приема, когато е необходимо, специални разпоредби, уреждащи числеността на договорно наетия състав, в рамките на Съвместно действие 2004/551/ОВППС.
3. Агенцията представя годишна индикативна прогноза за числеността на договорно наетия състав по длъжностни групи, в рамките на бюджетната процедура.
Член 102
1. Договорно наетият състав се разпределя в четири длъжностни групи в зависимост от задачите, които следва да изпълняват. Всяка длъжностна група се подразделя на рангове и степени.
2. Видовете задължения и съответните длъжностни групи са показани в следната таблица:
Длъжностна група
Рангове
Задължения
IV
от 13 до 18
Административни, консултантски, езикови и равностойни технически задачи, изпълнявани под ръководството на служители на временния състав.
III
от 8 до 12
Оперативни задачи, планиране, счетоводство и други равностойни технически задачи, изпълнявани под ръководството на временния състав.
II
от 4 до 7
Канцеларски и секретарски задачи, управление на офиса и други равностойни задачи, изпълнявани под ръководството на временния състав.
I
от 1 до 3
Ръчна работа и задачи по обслужване на административната поддръжка, изпълнявани под ръководството на временния състав.
3. Въз основа на тази таблица Агенцията определя правомощията, свързани с всеки вид задължения.
4. Член 6 се прилага аналогично.
ГЛАВА 2
Права и задължения
Член 103
Членове 10 до 34 се прилагат аналогично.
ГЛАВА 3
Условия за наемане на работа
Член 104
1. Договорно наетият състав се набира на възможно най-широк географски принцип измежду гражданите на участващите държави-членки и без оглед на расов или етнически произход, политически, философски или религиозни вярвания, възраст или увреждания, родова или сексуална ориентация, и без да се взема предвид брачното или семейното им положение.
2. Кандидатът за член на договорно наетия състав следва да отговаря на следните минимални изисквания:
а)
в група I, успешно завършено задължително образование;
б)
в групи II и III:
i)
висше образование, удостоверено с диплома;
ii)
средно образование, удостоверено с диплома, даващо достъп до висше образование, както и най-малко три години съответен професионален опит, или
iii)
когато е в интерес на работата - еквивалентно ниво на професионално обучение или професионален опит;
в)
в група IV:
i)
ниво на образование, съответстващо на завършено университетско обучение, удостоверено с диплома с минимален период за три години, или
ii)
когато е в интерес на работата - професионално обучение на еквивалентно ниво.
3. Член на договорно наетия състав може да бъде нает единствено при условие, че:
а)
е гражданин на една от участващите в Агенцията държави-членки и притежава пълни граждански права като такъв;
б)
е изпълнил всичките си задължения съгласно закона, засягащи военната служба;
в)
представи необходимите писмени препоръки относно неговата годност за изпълнение на задълженията му;
г)
е физически годен да изпълнява задълженията си, и
д)
представи доказателства за задълбочено владеене на един от езиците на Европейския съюз и задоволително владеене на друг език от езиците на Европейския съюз до степен, необходима за изпълнението на неговите задължения.
4. При сключване на първоначалния договор ВУСД могат да поискат от заинтересованото лице да представи документи, удостоверяващи, че отговаря на условията в букви а), б) и в) от параграфи 2 и 3, ако не се предвижда правоотношението му да превиши три месеца.
5. Инициативният комитет приема специални разпоредби за наемане на договорно нает състав, когато това е необходимо, в рамките на Съвместно действие 2004/551/ОВППС.
Член 105
Преди да бъде назначен, член на договорно наетия състав се явява на медицински преглед пред военен лекар, упълномощен от Агенцията, с цел Агенцията да получи уверение, че той отговаря на изискванията на член 103, параграф 3, буква г).
Член 37 се прилага аналогично.
Член 106
1. Член на договорно наетия състав, чийто договор е сключен за срок от минимум една година, служи на изпитателен срок през първите шест месеца от работата си, ако е в длъжностна група I, и през първите девет месеца, ако е в някоя от другите длъжностни групи.
2. Ако по време на изпитателния срок член на договорно наетия състав не може да изпълнява своите задължения поради заболяване или злополука за един месец или повече, ВУСД могат да удължат пробния срок със съответния период от време.
3. Не по-малко от един месец преди изтичането на пробния срок се изготвя доклад за компетентността на члена на договорно наетия състав да изпълнява служебните си задължения, както и за неговото поведение и продуктивност на работното място. Докладът се предоставя на заинтересованото лице, което има право да направи писмени забележки по него. Член на договорно наетия състав, който не е показал достатъчно качества, които да мотивират оставането му на тази длъжност, се освобождава. Въпреки това ВУСД могат при извънредни обстоятелства да удължат пробния срок за максимум от шест месеца, като евентуално назначат члена на договорно наетия състав в друг отдел.
4. По всяко време на изпитателния срок може да бъде изготвен доклад за члена на договорно наетия състав, който е на изпитателен срок, ако покаже очевидно несправяне с работата. Докладът се предоставя на заинтересованото лице, което има право да представи своите забележки в писмена форма. Въз основа на доклада ВУСД могат да вземат решение да освободят члена на договорно наетия състав преди края на изпитателния срок, като му представят едномесечно предизвестие.
5. Освободен член на договорно наетия състав има право на обезщетение в размер на една трета от основната му заплата за всеки изпълнен пробен месец.
Член 107
Договорите с договорно наетия състав могат да бъдат сключени за определен срок от най-малко три месеца и не повече от четири години. Те не могат да бъдат подновявани повече от веднъж за определен период, не по-дълъг от пет години. Първоначалният договор и първото подновяване трябва да бъдат с обща продължителност, не по-малка от шест месеца за длъжностна група I и не по-малка от девет месеца за останалите длъжностни групи.
Член 108
1. Договорно нает състав се набира само:
i)
с рангове 13, 14, или 16 за длъжностна група IV,
ii)
с рангове 8, 9 или 10 за длъжностна група III,
iii)
с рангове 4 или 5 за длъжностна група II,
iv)
с ранг 1 за длъжностна група I.
Подреждането по рангове на договорно наетия състав в рамките на всяка длъжностна група се извършва, като се вземат предвид квалификациите и опитът на заинтересованите лица. За да се отговори на специфичните нужди на Агенцията, може също да се вземат предвид преобладаващите условия на пазара на труда в Европейския съюз. Договорно наетият състав се назначава на първата степен в неговия ранг.
2. Ако член на договорно наетия състав се премести на нова длъжност в рамките на една длъжностна група, той не може да бъде получи по-нисък ранг или степен, отколкото е имал на предишната си длъжност.
Ако член на договорно наетия състав се премести в по-висока длъжностна група, той получава ранг и степен такива, че неговото възнаграждение е най-малко равно на това, на което е имал право съгласно предишния си договор.
Член 109
1. Първата алинея на член 40 се прилага аналогично спрямо договорно наетия състав, нает за срок, не по-малък от една година.
2. Член на договорно наетия състав с две години прослужено време на дадена степен от заемания ранг автоматично преминава в следващата по-горна степен в същия ранг.
3. Класирането в следващия по-горен ранг в същата длъжностна група на договорно наетия състав се взема от Агенцията. По силата на това решение членът на договорно наетия състав се класира в първата степен на следващия по-висок ранг. Това повишение се извършва изключително чрез подбор измежду членовете на договорно наетия състав, назначени за срок от най-малко три години, които имат минимум две години служебен стаж в същия ранг, след обсъждане на резултатите, получени при сравнение на заслугите на членовете на договорно наетия състав, подлежащи на повишение на по-висок ранг, и на изготвените за тяхната работа доклади. Когато обсъждат сравнението на заслугите, ВУСД по-специално вземат предвид докладите за членовете на договорно наетия състав, другите чужди езици, използвани при изпълнението на техните задължения, освен този, за който са представили доказателство за добро владеене в съответствие с член 104, параграф 3, буква д), и когато е целесъобразно - нивото на техните отговорности.
4. Член на договорно наетия състав може да се премести в по-висока длъжностна група само чрез участие в обща разпределителна процедура.
ГЛАВА 4
Условия за работа
Член 110
Членове 41 до 57 се прилагат аналогично.
ГЛАВА 5
Възнаграждение и разноски
Член 111
Членове 58 до 66 се прилагат аналогично, предмет на измененията, определени в членове 112 и 113.
Член 112
Таблицата с основните заплати се определя в съответствие със същата таблица като тази, определена в член 93 от УНДС на ЕО.
Член 113
Въпреки разпоредбите на член 63, параграф 3, надбавката за наемане на жилище, предвидена в параграф 1, и надбавката за преместване, предвидена в параграф 2 от същия член, не могат да бъдат по-малко от:
-
734,76 EUR за член на договорно наетия състав, който има право на надбавка за домакински нужди, и
-
435,62 EUR за член на договорно наетия състав, който няма право на надбавка за домакински нужди.
ГЛАВА 6
Раздел А
Социално осигуряване
Член 114
Членове 67 до 69 се прилагат аналогично. Въпреки това член 67, параграфи 4 и 5 не се прилагат спрямо член на договорно наетият състав, който е останал на служба в Агенцията до навършване на 63-годишна възраст, освен ако не е бил нает на работа за повече от 3 години като член на този състав.
Член 115
1. Бивш член на договорно наетия състав, който е останал без работа след прекратяване на служебните му правоотношения с Агенцията и:
а)
който не получава пенсия за инвалидност от Агенцията;
б)
чието прекратяване на служебните правоотношения не е настъпило в резултат на оставка или прекратяване на договора по дисциплинарни причини;
в)
чието прослужено време е не по-малко от шест месеца;
г)
който е гражданин на държава-членка на ЕС,
има право на месечно обезщетение за безработица при условията, посочени по-долу.
Ако той има право на парична помощ за безработица съгласно национална схема, той е длъжен да декларира това пред Агенцията. В този случай размерът на въпросната парична помощ се удържа от обезщетението, изплащано съгласно параграф 3.
2. За да има право да получава такова обезщетение за безработица, член на договорно наетия състав следва да:
а)
бъде регистриран по негово собствено желание като търсещ работа пред органите по заетостта в държавата-членка на ЕС, на която той е гражданин;
б)
изпълнява предвидените от закона във въпросната държава-членка на ЕС задължения за лица, ползващи парични помощи за безработица по силата на този закон;
в)
изпраща ежемесечно на Агенцията удостоверение, издадено от компетентната национална служба по заетостта, от което е видно дали той отговаря или не на задълженията и условията, определени в букви а) и б).
Осигуровката може да бъде разрешена или поддържана от Агенцията, дори ако не са изпълнени националните условия, определени в буква б) в случай на заболяване, злополука, майчинство, инвалидност или подобна ситуация, или ако националният орган, компетентен да следи за тези задължения, е дал разрешение.
Инициативният комитет установява разпоредбите, необходими за прилагането на настоящия член.
3. Обезщетението за безработица се определя в съответствие с основната заплата, която бившият член на договорно наетия състав е получавал по време на прекратяване на неговата служба. Обезщетението се определя на:
а)
60 % от основната заплата за начален период от 12 месеца,
б)
45 % от основната заплата за 13-я до 24-я месец,
в)
30 % от основната заплата за 25-я до 36-я месец.
Освен по време на началния шестмесечен период, в който се прилага по-ниската граница, посочена по-долу, но по-високата - не, размерът на сумата, изчислена по този начин, не може нито да бъде по-малка от 878,64 EUR, нито да надвишава 1757,28 EUR. Тези граници се актуализират по същия начин, както и таблиците за заплатите, определени в член 66 от правилника за служителите на ЕО, в съответствие със същите правила като тези, определени в член 65 цитирания правилник.
4. Периодът, в рамките на който се изплаща обезщетението за безработица на члена на договорно наетия състав, не може да надвишава 36 месеца, считано от датата на прекратяване на трудовите правоотношения, и при никакви случаи не надвишава равностойността на една трета от действителната продължителност на прослуженото време. Въпреки това ако по време на този период се случи така, че членът на договорно наетия състав изпълни условията, определени в параграфи 1 и 2, изплащането на обезщетението за безработица се прекратява. Плащането се възобновява, ако преди изтичането на този период бившият член на договорно наетия състав започне отново да отговаря на посочените условия и няма право на национална парична помощ за безработица.
5. Бивш член на договорно наетия състав, който има право на обезщетение за безработица, получава право на семейни надбавки в съответствие със същите правила като тези, предвидени в член 67 от правилника за служителите на ЕО. Надбавката за домакински разходи се изчислява въз основа на обезщетението за безработица съгласно условията, определени в член 1 от приложение V от настоящия правилник служителите.
Заинтересованото лице е длъжно да декларира всички обезщетения от същия вид, които му се изплащат от други източници, както и тези, платими на съпруга; такива обезщетения се удържат от тези, които се изплащат въз основа на настоящия член.
Бивш член на договорно наетия състав, който има право на обезщетение за безработица, придобива правото, съгласно разпоредбите на член 67, който се прилага аналогично, на осигуровки срещу заболяване, без да е длъжен да прави каквито и да е вноски.
6. Обезщетението за безработица и семейните надбавки се изплащат от специален фонд „Безработица“ в евро. Не се прилага никакъв корекционен коефициент.
7. Членовете на договорно наетия състав правят вноски в размер на една трета за финансиране по схема за осигуряване при безработица. Тази вноска се равнява на 0,81 % от основната заплата на заинтересованото лице след удръжка на стандартната отстъпка от 798,77 EUR и без да се взема предвид никакъв корекционен коефициент като този, предвиден в член 64 от правилника за служителите на ЕО. Вноската се удържа всеки месец от заплатата на заинтересованото лице и се внася, заедно с останалите две трети, които са за сметка на Агенцията, в специален фонд „Безработица“, основан в съответствие с член 28a от УНДС на ЕО. Размерът на вноската се преразглежда и актуализира при необходимост от Съвета след изтичането на шестгодишен период в светлината на риска от безработица при договорно наетия състав на Агенцията.
8. Обезщетенията за безработица, изплащани на бивш член на договорно наетия състав, който е безработен, са предмет на същите правила като тези, определени в Регламент (ЕИО, Евратом, ЕОВС) № 260/68.
9. Националните служби, отговорни за трудовата заетост и безработицата, като действат в съответствие с техните национални законодателства, и Агенцията взаимно си сътрудничат по ефективен начин, за да гарантират правилното прилагане на настоящия член.
10. За прилагането на настоящия член се приемат подробни разпоредби въз основа на член 70, параграф 10, без да се накърняват разпоредбите на третата алинея на параграф 2 от упоменатия член.
Член 116
Членове 71 и 72 се прилагат аналогично.
Член 117
На служители от договорно наетия състав могат да се отпускат дарения, заеми или аванси за срока на действие техните служебни правоотношения или след изтичането на договора, ако в резултат на настъпило сериозно продължително заболяване или увреждане, или поради злополука, възникнала по време на работа, членът на договорно наетия състав не е в състояние да работи и докаже, че това заболяване или злополука не попадат в полето на приложение на друга социалноосигурителна схема.
Раздел Б
Осигуряване срещу риск от инвалидност и смърт
Член 118
Договорно наетият състав е осигурен срещу риск от смърт или инвалидност, възникнали по време на тяхната работа, в съответствие със следните разпоредби.
Плащанията и паричните помощи, предвидени в настоящия раздел, се прекратяват, ако възнаграждението, което член на този състав получава по време на работа, е суспендирано съгласно настоящия правилник за служителите.
Член 119
Ако медицински преглед, направен преди наемането на члена на договорно наетия състав покаже, че той страда от заболяване или инвалидност, ВУСД могат, дотолкова доколкото това се отнася до рисковете, произтичащи от такова заболяване или инвалидност, да решат да му предоставят правото на парични помощи, предвидени за инвалидност или смърт само след петгодишен период от датата не постъпването му на служба в Агенцията.
Член на договорно наетия състав може да обжалва това решение пред експертна лекарска комисия, предвидена в член 75 от настоящия правилник за служителите.
Член 120
1. Член на договорно наетия състав, който страда от пълна инвалидност и който поради тази причина е задължен да прекрати правоотношенията си с Агенцията, има право за целия срок на инвалидност да получава пенсия за инвалидност, размерът на която се определя, както следва.
Ако член на договорно наетия състав, който получава пенсия за инвалидност навърши 65-годишна възраст, се прилагат общите правила при получаване на пенсия за прослужено време. Размерът на пенсията за прослужено време се базира върху заплатата за ранга и степента, заемани от члена на договорно наетия състав към момента на настъпването на инвалидността.
2. Пенсията за инвалидност представлява 70 % от последната основна заплата на члена на договорно наетия състав. Въпреки това тя не може да бъде по-малка от основната месечна заплата на член на договорно наетият състав в група I, ранг 1, степен 1. Лицата, получаващи пенсия за инвалидност, правят осигурителни вноски по пенсионна схема, изчислени въз основа на посочената надбавка.
3. Ако инвалидността на член на договорно наетия състав се задълбочи вследствие на злополука в процеса на или във връзка с изпълнение на неговите задължения, вследствие на професионално заболяване, на действие в полза на обществото или вследствие на риск, който е поел с опасност за живота, за да спаси живота на друго човешко същество, пенсията за инвалидност не може да бъде по-малко от 120 % от основната месечна заплата на член на договорно наетия състав с длъжностна група I, ранг 1, степен 1. В подобни случаи пенсионните вноски се покриват от бюджета на бившия работодател.
4. В случай на умишлено причинена инвалидност от член на договорно наетия състав, ВУСД могат да вземат решение той да получи само сумата, предвидена в член 128.
5. Лицата с право на пенсия за инвалидност имат право също на семейни надбавки, определени в съответствие с член 59, параграф 3, в съответствие с приложение V; надбавката за домакински нужди се определя въз основа на пенсията, получавана от лицето.
Член 121
1. Инвалидността се установява от експертна лекарска комисия, предвидена в член 75.
2. Правото на пенсия за инвалидност влиза в сила в деня, след който се прекратяват служебните правоотношения на члена на договорно наетия състав съгласно членове 95 и 96, които се прилагат аналогично.
3. Агенцията може да изиска получателят на пенсия за инвалидност периодично да се подлага на прегледи, за да установи, че все още отговаря на условията за получаване на такава пенсия. Ако експертната лекарска комисия установи, че тези условия вече не са изпълнени, членът на договорно наетия състав се връща на работа в Агенцията, при условие че договорът му не е изтекъл.
Въпреки това ако се докаже, че е невъзможно заинтересованото лице отново да започне работа, договорът му може да бъде прекратен, като му бъде изплатена сума, съответстваща на възнаграждението, което то би получавало за срока на предизвестие, и когато е приложимо - обезщетението за прекратяване на договора, предвидено в член 95. Член 128 също се прилага.
Член 122
1. Правоимащи лица, които са получили правата си вследствие на смъртта на член на договорно наетия състав, съгласно определението дадено в съответствие със същите правила като тези, определени в глава 3 от приложение VI, имат право на пенсия на преживяло лице съгласно разпоредбите на членове 123 до 126.
2. В случай на смърт на бивш член на договорно наетия състав, който е получавал пенсия за инвалидност, правоимащите лица вследствие на смъртта на бивш член на договорно наетия състав съгласно определението в глава 3 от приложение VI имат право на пенсия на преживяло лице съгласно разпоредбите на цитираното приложение.
3. Ако местонахождението на член на договорно наетия състав или на бивш член на договорно наетия състав, който получава надбавка за инвалидност, е неизвестно за повече от една година, се определя условна пенсия, която се отпуска на съпруга и на лице, което е на негова издръжка, в съответствие със същите правила като тези, установени в глави 5 и 6 от приложение VIII от правилника за служителите на ЕО.
Член 123
Правото за получаване на пенсия влиза в сила от първия ден на месеца след този, през който е настъпила смъртта, или когато е приложимо - на първия ден от месеца след периода, по време на който преживелият съпруг, сираците или лицата на издръжка получават неговото възнаграждение съгласно член 59, параграф 8.
Член 124
Преживелият съпруг на член на договорно наетия състав има право на пенсия от на преживяло лице в съответствие с глава 3 от приложение VI. Пенсията не може да бъде по-малка от 35 % от последната основна месечна заплата, получена от члена на договорно наетия състав, нито по-малка от основната месечна заплата на член на договорно наетия състав в група I, ранг 1, степен 1.
Лице, което получава пенсия на преживяло лице, има право съгласно условията, определени в приложение V, на семейно обезщетение, посочено в член 59, параграф 3. Въпреки това надбавката за дете на издръжка се равнява на двойния размер на обезщетението, предвидено в член 59, параграф 3, буква б).
Член 125
1. Ако член на договорно наетия състав или бивш член на договорно наетия състав, който получава пенсия за инвалидност, почине, без да остави съпруг с право на пенсия от починалия съпруг, децата на издръжка на починалия след смъртта му получават право на пенсия за сираци в съответствие с член 81, който се прилага аналогично.
2. Такова право се прилага за деца, които отговарят на горните условия в случай на смърт или повторен брак на съпруга, който получава пенсия на преживяло лице.
3. Ако член на договорно наетия състав или бивш член на договорно наетия състав, който получава пенсия за инвалидност, почине, но условията, определени в параграф 1, не са изпълнени, се прилагат аналогично разпоредбите на третия параграф от член 81.
4. За лица, разглеждани като деца на издръжка по смисъла на член 2, параграф 4 от приложение V, пенсията за сираци не може да надвишава размер, равен на удвоената надбавка за дете на издръжка. Въпреки това пенсионните права се прекратяват, ако трета страна е отговорна за издръжката съгласно прилаганото национално законодателство.
5. Не се изплаща пенсия за сираци, ако истински родител, заменен от осиновител, почине.
6. Сираците имат право на надбавка за образование в съответствие с член 3 от приложение V.
Член 126
В случай на развод или ако има няколко групи преживели лица, които са в правото си да предявят искане за пенсия на преживяло лице, пенсията се разпределя по начина, предвиден в глава 3 от приложение VI.
Член 127
Членове 83 и 84 се прилагат по аналогия.
Раздел В
Пенсия за прослужено време
Член 128
При напускане на службата член на договорно наетия състав получава право на пенсия за прослужено време или на прехвърляне на актюерната равностойност на неговите пенсионни права в съответствие с член 1 от приложение VI.
Член 129
1. Ако член на договорно наетия състав е упражнил възможността, предвидена в член 131, пенсията за прослужено време на члена на договорно наетият състав се намалява пропорционално в съответствие с периода, в който сумите са били удържани.
2. Предишният параграф не се прилага за член на договорно наетия състав, който в рамките на три месеца, следващи прилагането на настоящия правилник за персонала в неговия случай, поиска да му бъдат изплатени същите суми, увеличени със сложна годишна лихва от 3,5 %, която може да бъде преразгледана в съответствие с процедурата, определена в член 87.
Раздел Г
Финансиране при осигурителна схема за инвалидност и смърт и при пенсионна схема
Член 130
Членове 88 и 89 се прилагат аналогично.
Член 131
В съответствие с условия, въведени от Агенцията, член на договорно наетия състав може да поиска от Агенцията да превежда вноските, които той е длъжен да прави, за да получи или поддържа пенсионните си права, осигуровка за безработица, осигуровка срещу инвалидност, застраховка живот и осигуровка срещу заболяване в държавата, където последно е бил осигурен по такива схеми. Агенцията също може да вземе решение да превежда вноските, които член на договорно наетия състав е длъжен да прави, за да получи или поддържа пенсионните си права в държавата му на произходи, дори ако липсва отправена молба от такъв член на договорно наетия състав. В този случай Агенцията е длъжна надлежно да обоснове решението си. По време на периода на тези вноски, членът на договорно наетия състав не ползва осигурителната схема на Агенцията срещу заболяване. Освен това за периода, отнасящ се до тези вноски, членът на договорно наетия състав не ползва осигуровка живот от Агенцията и не се ползва от схеми за инвалидност и не придобива права по пенсионните схеми и схемите за осигуряване при безработица на Агенцията.
Действителният период при такива плащания за всеки член на договорно наетия състав не надвишава шест месеца. Въпреки това Агенцията може да вземе решение да удължи този период до една година. Плащанията са за сметка на бюджета на Агенцията. Плащания за получаване или поддържане на пенсионни права не надвишават двукратния размер, предвиден в член 89.
Раздел Д
Искови молби от договорно наетия състав
Член 132
Схемите за инвалидност или схемите за пенсия на преживяло лице са определени в членове 19 до 23 от приложение VI.
Раздел Е
Изплащане на парични помощи
Член 133
1. Членове 83 и 84 от настоящия правилник за служителите се прилагат аналогично, както и член 29 от приложение VI.
2. Всички суми, които членът на договорно наетия състав дължи на Агенцията във връзка с тази осигурителна схема към датата, на която паричните помощи се изплащат, се удържат от общия размер на паричната помощ или от паричните помощи, които се изплащат на правоимащите. Удръжката може да бъде разсрочена за няколко месеца.
Раздел Ж
Суброгиране в полза на Агенцията
Член 134
Разпоредбите на член 93 се прилагат аналогично в полза на Агенцията.
ГЛАВА 7
Възстановяване на надвзети суми
Член 135
Разпоредбите на член 94 се прилагат по аналогия.
ГЛАВА 8
Прекратяване на трудовите правоотношения
Член 136
Членове 95 до 99 се прилагат по аналогия спрямо договорно наетия състав.
В случай на дисциплинарно производство срещу член на договорно наетия състав, дисциплинарната комисия, посочена в член 142, провежда среща с още двама членове в същата длъжностна група и със същия ранг като заинтересования член на договорно наетия състав. Посочените двама членове се избират чрез специална (ad hoc) процедура, одобрена от ВУСД и Комитета на служителите.
ДЯЛ IV
ИЗБОР НА СЪСТАВ
Член 137
1. Комитетът на служителите се формира в съответствие с модели, определени от Инициативния комитет.
2. Комитетът на служителите представлява интересите на състава пред (vis-à-vis) Агенцията и поддържа непрекъснат контакт между Агенцията и състава. Той допринася за улесняване управлението на службата, като осигурява на състава връзка, чрез която да изрази своето мнение.
Той свежда информация до компетентните власти на Агенцията за всяка пречка, която има съществени последици, засягащи тълкуването и прилагането на настоящия правилник за служителите. С него могат да бъдат обсъждани всякакви пречки от този вид.
Комитетът на служителите представя пред компетентните власти на Агенцията предложения, засягащи организацията и дейността на службата и предложения за подобряване условията за работа на състава или общите условия за живот.
Комитетът на служителите участва в управлението и надзора на органите, обезпечаващи социалното благополучие, учредени от Агенцията в интерес на нейния състав. Той може със съгласието на Агенцията да създаде служби за обезпечаване на социалното благополучие.
ДЯЛ V
ДИСЦИПЛИНАРНА ПРОЦЕДУРА
Раздел А
Общи разпоредби
Член 138
1. Всяко нарушение от страна на член на състава или на бивш член на състава при изпълнение на неговите задължения, съгласно настоящия правилник за служителите, независимо дали е умишлено или поради проявена небрежност, предизвиква дисциплинарни действия спрямо него.
2. Ако ВУСД получат доказателство за нарушение по смисъла на параграф 1, те могат да предприемат административно разследване, за да установят дали е извършено такова нарушение.
Член 139
1. Ако при вътрешно разследване бъде разкрита възможността член на състава или бивш член на състава да е замесен лично в някакво деяние, лицето се информира незабавно, при условие че това не е във вреда на разследването. Във всички случаи след приключване на разследването не могат да бъдат правени заключения, отнасящи се поименно до член на състава, без заинтересованият член на състава да е получил възможността да изложи становището си по фактите, които се отнасят до него. Това становище се отбелязва в заключенията.
2. В случаите, налагащи пълна секретност за целите на разследването и изискващи използването на следствени процедури от компетенцията на национален съдебен орган, изпълнението на задължението членът на състава да бъде поканен за становище може да бъде отложено при споразумение с ВУСД. В такива случаи не могат да бъдат открити никакви дисциплинарни процедура, преди да бъде дадена възможност на члена на състава да изрази становището си.
3. Ако вътрешното разследване не е довело до установяване на факти срещу член на състава, спрямо когото са били отправени твърденията, въпросното разследване се прекратява по решение на директора на Агенцията, който писмено уведомява члена на състава, без да бъдат предприемани по-нататъшни действия. Членът на състава може да поиска това решение да бъде вписано в личното му досие.
4. ВУСД информират заинтересованото лице за приключването на разследването и го запознават със заключенията на доклада от разследването и - по негово искане и при условие че се запазят законните интереси на трети лица - с всички документи, пряко свързани с твърденията, отправени срещу него.
Член 140
Въз основа на доклада от разследването, след като заинтересованият член на състава е бил нотифициран за всички доказателства по делото и след изслушване на заинтересования член на състава, ВУСД могат:
а)
да вземат решение, че не са установени факти срещу члена на състава и в този случай го информират, съответно в писмена форма, или
б)
да вземат решение, дори ако е имало или има предположение, че е имало нарушение при изпълнение на служебните задължения, да не предприемат никакви дисциплинарни мерки и ако е подходящо - да отправят предупреждение към члена на състава, или
в)
в случай на нарушение при изпълнение на задълженията по смисъла на член 138:
i)
да вземат решение за откриване на дисциплинарната процедура, предвидена в раздел Г от настоящия дял, или
ii)
да вземат решение за откриване на дисциплинарна процедура пред дисциплинарната комисия.
Член 141
Член на състава, който по обективни причини не може да бъде изслушан в съответствие с разпоредбите на този дял, може да бъде приканен да направи писмено изявление или да бъде представляван от лице по негов избор.
Раздел Б
Дисциплинарна комисия
Член 142
1. В Агенцията се създава дисциплинарна комисия. Дисциплинарната комисия включва най-малко един член, който може да бъде председателят, избран от състава на Съвета на Европейския съюз.
2. Дисциплинарната комисия се състои от председател и четирима пълноправни членове, които могат да бъдат замествани от заместници, от които поне един член е в същата длъжностна група, като члена на състава, срещу когото е открита дисциплинарна процедура.
Член 143
1. ВУСД и Комитетът на служителите, посочени в член 137, назначават едновременно, всеки от своя страна, двама членове и двама заместници
2. Председателят и заместник-председателят се избират от ВУСД.
3. Председателят, членовете и заместниците се назначават за срок от три години. Въпреки това Агенцията може да предвиди по-кратък срок за членовете и заместниците, при условие че той е най-малко една година.
4. Заинтересованият член на състава има право да отхвърли един от членовете на дисциплинарната комисия в рамките на пет дни от създаването на дисциплинарната комисия. Агенцията също има право да отхвърли един от членовете на дисциплинарната комисия.
В същия срок членовете на дисциплинарната комисия могат да поискат да бъдат освободени от задълженията по уважителни причини и се оттеглят, ако е налице конфликт на интереси.
Член 144
Дисциплинарната комисия се подпомага от секретар, назначен от ВУСД.
Член 145
1. Председателят и членовете на дисциплинарната комисия са напълно независими при изпълнение на техните задължения.
2. Дебатите и заседанията на дисциплинарната комисия са секретни.
Раздел В
Дисциплинарни мерки
Член 146
1. ВУСД могат да наложат едно от следните наказания:
а)
писмено предупреждение;
б)
порицание;
в)
отлагане на повишението в по-висока степен за срок между един и 23 месеца;
г)
понижаване в степен;
д)
временно понижаване за период между 15 дни и една година;
е)
понижаване в рамките на същата длъжностна група;
ж)
класиране в по-ниска длъжностна група, с или без понижаване;
з)
отстраняване от длъжност и когато е подходящо - удържане на определена сума от пенсията за инвалидност за определен срок; действието на тези мерки не се простира върху лицата, които са на издръжка на члена на състава. Въпреки това, в случай че се правят такива удръжки, приходът на бивш член на състава не може да бъде по-малък от размера на екзистенциалния минимум, съответстващ на основната заплата на временно нает служител с първа степен на първи ранг, заедно с изплащаните семейни надбавки.
2. Ако членът на състава получава пенсия за инвалидност, ВУСД могат да вземат решение да удържат определена сума от пенсията за инвалидност за определен срок; действието на тези мерки не се простира върху лицата на издръжка на члена на състава. Въпреки това, доходът на член на състава не може да бъде по-нисък от размера на екзистенциалния минимум, съответстващ на основната заплата на временно нает служител с първа степен на ранг 1, заедно с изплащаните семейни надбавки.
3. За едно и също нарушение не може да се наложи повече от едно дисциплинарно наказание.
Член 147
Строгостта на наложеното дисциплинарно наказание съответства на сериозността на нарушението. За да се определи сериозността на нарушението и да се вземе решение както дисциплинарно наказание да бъде наложено, се взема предвид по-специално следното:
а)
характерът на нарушението и обстоятелствата, при които е извършено;
б)
размерът на последиците за почтеността, репутацията или интересите на Агенцията, настъпили в резултат на извършеното нарушение;
в)
степента на преднамереност или нехайство на извършеното нарушение;
г)
мотивите на члена на състава за извършване на нарушението;
д)
рангът и позицията в йерархията на члена на състава;
е)
степента на персонална отговорност, която носи членът на състава;
ж)
нивото на задълженията и отговорностите на члена на състава;
з)
дали нарушението включва повтарящо се действие или поведение;
и)
поведението на члена на състава по време на цялостната му професионална кариера.
Раздел Г
Дисциплинарна процедура без участието на дисциплинарната комисия
Член 148
ВУСД могат да вземат решение наказанието да бъде писмено предупреждение или порицание, без да се консултират с дисциплинарната комисия. Заинтересованият член на състава следва да бъде изслушан, преди ВУСД да предприемат такова действие.
Раздел Д
Дисциплинарна процедура пред дисциплинарната комисия
Член 149
1. ВУСД представят доклад пред дисциплинарната комисия, ясно излагащ установените факти, и ако е подходящо - обстоятелствата, при които те са възникнали, включително всички отегчаващи или смекчаващи вината обстоятелства.
2. Докладът се предоставя на заинтересования член на състава и на председателя на дисциплинарната комисия, който го представя на вниманието на членовете на дисциплинарната комисия.
Член 150
1. При получаване на доклада засегнатият член на състава има право да получи своето пълно лично досие и да вземе копия от всички документи, свързани със случая, включително доказателствата за смекчаващи вината обстоятелства.
2. Заинтересованият член на състава разполага с не по-малко от 15 дни от датата на получаване на доклада, поставящ началото на процедурата, за да подготви защита.
3. Заинтересованият член на състава може да бъде подпомаган от лице по негов избор.
Член 151
1. Ако в присъствието на председателя на дисциплинарната комисия заинтересованият член на състава признае, че е извършил нарушение и приеме безусловно доклада, упоменат в член 148 от настоящия правилник за служителите, ВУСД могат в съответствие с принципа за пропорционалност между характера на нарушението и съответното наказание да оттеглят случая от дисциплинарната комисия. Ако случаят бъде оттеглен от дисциплинарната комисия, председателят изготвя становище относно съответното наказание.
2. Съгласно настоящата процедура ВУСД могат чрез дерогация от член 148 да наложат едно от наказанията, предвидени д член 146, параграф 1, букви от а) до г).
3. Заинтересованият член на състава, преди да признае извършването на нарушението, следва да бъде информиран за възможните последици от такова признание.
Член 152
Преди първото заседание на дисциплинарната комисия председателят поставя задача на един от членовете ѝ да подготви общ доклад по въпроса и съответно информира останалите членове на дисциплинарната комисия.
Член 153
1. Дисциплинарната комисия изслушва заинтересования член на състава; по време на изслушването той може да потвърди писмено или устно направените заключения, независимо дали ще го направи лично или чрез представител. Той може да призове свидетели.
2. Агенцията се представлява пред дисциплинарната комисия от член на състава, упълномощен за тази цел от ВУСД и с правомощия, равни на тези на заинтересования член на състава.
Член 154
1. Ако дисциплинарната комисия сметне, че не разполага с достатъчно ясна информация от събраните факти или за обстоятелствата, при които те са извършени, тя назначава разследване, при което всяка страна може да представи свои доказателства и да направи възражение срещу доказателствата на другата страна.
2. Председателят или член на дисциплинарната комисия провеждат разследването от името на дисциплинарната комисия. За целите на разследването дисциплинарната комисия може да поиска да ѝ бъдат предоставени всякакви документи, свързани с казуса. Агенцията се отзовава на всяко искане от подобен характер в срока, ако има такъв, определен от дисциплинарната комисия. Ако такова искане е отправено към член на състава, всеки отказ то да бъде изпълнено се взема предвид.
Член 155
След обсъждане на представените документи и като взема предвид всички твърдения, отправени устно или в писмена форма, както и резултатите от проведеното разследване, дисциплинарната комисия приема с мнозинство мотивирано становище за това дали събраните факти са достатъчни и за наказанието, което следва да бъде наложено с оглед на тези факти. Становището се подписва от всички членове на дисциплинарната комисия. Всеки член може да приложи към становището особено мнение. Дисциплинарната комисия предава становището на ВУСД и на засегнатия член на състава в рамките на два месеца от датата, на която е получен докладът от ВУСД, при условие че този срок съответства на степента на сложност на случая. Ако разследването е проведено по инициатива на дисциплинарната комисия, срокът е четири месеца, при условие че този срок съответства на степента на сложност на случая.
Член 156
1. Председателят на дисциплинарната комисия не гласува по делата, разглеждани от нея, освен по процедурни въпроси или при равен брой на гласовете.
2. Председателят осигурява изпълнението на решенията на дисциплинарната комисия и представя на вниманието на всеки член от нейния състав с всяка информация и материали, свързани с делото.
Член 157
Секретарят изготвя протоколи от заседанията на дисциплинарната комисия. Свидетелите подписват протоколите, съдържащи техните показания.
Член 158
1. Разходите, направени по време на дисциплинарната процедура, инициирана от заинтересован член на състава, и по-специално хонорарите, изплатени на лице, избрано от члена на състава да му окаже помощ или да поеме защитата му, са за сметка на члена на състава, ако дисциплинарната процедура приключи с налагане на едно от наказанията, предвидени в член 146.
2. Въпреки това ВУСД в извънредни случаи могат да решат друго, ако тежестта върху заинтересования член на състава би била несправедлива.
Член 159
1. След като изслуша члена на състава, ВУСД вземат решение, както е предвидено в членове 146 и 147, в рамките на два месеца от получаване на становището на дисциплинарната комисия. Решението трябва задължително да бъде мотивирано.
2. Ако ВУСД вземат решение да прекратят делото, без да бъде наложено никакво дисциплинарно наказание, те надлежно информират за това заинтересования член на състава в писмена форма и без забавяне. Заинтересованият член на състава може да поиска това решение да бъде вписано в личното му досие.
Раздел Е
Временно отстраняване от длъжност
Член 160
1. Ако ВУСД обвинят член на състава в сериозно нарушение, независимо дали то е извършено при изпълнение на служебните задължения или представлява нарушение на закона, те могат незабавно да отстранят от длъжност обвиненото лице за определен или неопределен срок.
2. ВУСД вземат такова решение след изслушване на заинтересования член на състава, освен при извънредни обстоятелства.
Член 161
1. С решението за временно отстраняване на член на състава от служба се постановява дали членът на състава ще продължи да получава пълното си възнаграждение по време на периода на отстраняване от длъжност или каква част от него ще бъде удържана. Размерът на сумата, която членът на състава получава, не може при никакви обстоятелства да бъде по-нисък от екзистенциалния минимум, съответен на основната заплата на временно нает служител с първа степен на първи ранг, заедно с всички семейни добавки, които му се изплащат.
2. Положението на временно отстранен от длъжност член на състава се решава окончателно в рамките на шест месеца от датата, от която влиза в сила временното отстраняване от длъжност. Ако в рамките на шест месеца не бъде взето такова решение, заинтересованият член на състава получава отново правото на пълно възнаграждение, освен в случаите, предвидени в параграф 3.
3. Част от възнаграждението може да продължи да бъде удържана след изтичане на шестмесечния срок, предвиден в параграф 2, ако срещу заинтересования член на състава е образувано наказателно производство за същото деяние и той е задържан в резултат на това производство. В такива случаи членът на състава не може да получава пълно възнаграждение, докато компетентният съд не постанови неговото освобождаване.
4. Сумите, удържани съгласно параграф 1, се възстановяват на члена на състава, ако окончателното решение налага дисциплинарно наказание, не по-тежко от писмено предупреждение, порицание или отлагане на повишаването в по-висока степен, или ако не е наложено никакво дисциплинарно наказание; в последния случай плащанията се завишават със сложна лихва, определена в член 87.
Раздел Ж
Паралелно наказателно производство
Член 162
Ако срещу член на състава е образувано наказателно производство за същото деяние, окончателно решение се взема едва след като съдът, който разглежда делото, вземе своето окончателно решение.
Раздел З
Заключителни разпоредби
Член 163
Член на състава, спрямо когото е наложено дисциплинарно наказание, с изключение на уволнение, може след три години при налагане на писмено предупреждение или порицание, или след шест години при налагане на друго наказание, да подаде молба всички данни по този случай да бъдат заличени от неговото лично досие. ВУСД решават дали да уважат тази молба.
Член 164
Ако бъдат разкрити нови факти, подкрепени от съответни доказателства, ВУСД може да поднови дисциплинарната процедура по своя собствена инициатива или по искане на заинтересования член на състава.
Член 165
Ако срещу члена на състава не бъде заведено дело съгласно член 159, членът на състава има право да поиска нанесената вреда да бъде компенсирана чрез подходящо огласяване на решението, взето от ВУСД.
Член 166
Инициативният комитет приема разпоредби за прилагането на тази процедура.
ДЯЛ VI
ЖАЛБИ
Член 167
1. Всяко лице, спрямо което се прилага настоящият правилник за служителите, може да подаде молба пред ВУСД, за да бъде взето решение по въпрос, който го засяга. ВУСД нотифицират заинтересованото лице за своето мотивирано решение в рамките на четири месеца от датата, на която е подадена молбата. Ако в края на този срок не е получен отговор на молбата, това се приема за мълчаливо решение за отказ, срещу което може да бъде подавана жалба в съответствие със следващия параграф.
2. Всяко лице, спрямо което се прилага настоящият правилник за служителите, може да подаде пред ВУСД жалба срещу акт, който е в негова вреда, независимо дали упоменатите власти са взели решение или не са предприели мерките, определени от настоящия правилник за служителите. Жалбата следва да бъде подавана в рамките на три месеца. Този срок започва да тече:
-
от датата на оповестяване на акта, ако се отнася за обща мярка;
-
от датата, на която заинтересованото лице е нотифицирано за решението, но при никакви обстоятелства по-късно от датата, на която последното е получило такава нотификация, ако се отнася за индивидуална мярка; въпреки това ако индивидуален акт включва също жалба срещу друго лице, този срок започва да тече по отношение на другото лице на датата, на която то е получило нотификация за нея, но при никакви обстоятелства по-късно от датата на оповестяване;
-
на датата, на която изтича срокът, предвиден за отговор, когато жалбата засяга мълчаливо решение за отказ, както е предвидено в параграф 1.
ВУСД нотифицират заинтересованото лице за своето мотивирано решение в рамките на четири месеца от датата, на която е подавана жалбата. Ако в края на този срок не е получен отговор на жалбата, това се приема за мълчаливо решение за отказ, което може да бъде обжалвано по реда на член 169.
ДЯЛ VII
КОМИСИЯ ПО ЖАЛБИТЕ
Член 168
1. Комисия по жалбите се създава с цел да упражни правораздаване при всеки спор между Агенцията и всяко лице, спрямо което се прилага настоящият правилник за служителите.
2. Комисията по жалбите се състои от четирима съдии, назначени за срок от шест години от Съвета на Европейския съюз измежду кандидати, излъчени от участващите държави-членки, след консултации със Съда на Европейските общности. Въпреки това за първата комисия по жалбите се назначават двама съдии за три години и двама съдии за шест години. Когато комисията по жалбите не може да вземе решение с мнозинство, председателят има решаващ глас.
3. Съдиите избират председател на комисията по жалбите измежду нейните членове за срок от три години. Той може да бъде преизбиран.
4. На всеки три години се извършва частична подмяна на съдийския състав. Назначаването на съдии с изтекъл мандат може да бъде подновявано.
5. Съдиите в Комисията по жалбите са независими. Те не могат да бъдат обвързвани с инструкции.
6. Съдиите не могат да заемат други длъжности в Агенцията по време на своя мандат.
7. Комисията по жалбите назначава свой секретар и установява правилата, ръководещи неговата работа.
Член 169
1. Жалба до Комисията по жалбите е допустима само ако:
-
ВУСД предварително са били сезирани за нея по смисъла на член 167, параграф 2 в рамките на предвидения в него срок, и
-
жалбата е била отхвърлена чрез изрично решение или чрез мълчаливо решение за отказ.
2. Жалби по смисъла на параграф 1 се подават в рамките на три месеца. Този срок започва:
-
от датата, на която е било обявено решението, взето в отговор на жалбата;
-
от датата, на която изтича предвидения за отговор срок, ако молбата се отнася за мълчаливо решение за отхвърляне на жалба, представено по реда на член 167, параграф 2; въпреки това ако жалбата е отхвърлена чрез изрично решение, след като е била отхвърлена с мълчаливо решение, но преди да е изтекъл срокът за обжалване, срокът за подаване на молба започва да тече отново.
3. Чрез дерогация от параграф 1 на настоящия член, заинтересованото лице може след подаване на молба пред ВУСД по реда на член 167, параграф 2 незабавно да подаде молба пред комисията по жалбите, при условие че тази молба е придружена от заявление за постановяване на отлагателно решение по отношение на оспорвания акт, или за приемане на временни мерки. Производството пред комисията по жалбите временно се прекратява, докато не бъде взето изрично или мълчаливо решение за отхвърляне на жалбата.
4. В границите и при условията, определени в процедурния правилник, страните в спора могат да бъдат подпомагани от лица по негов или неин избор.
5. Комисията по жалбите създава свой процедурен правилник, който трябва да бъде одобрен от Съвета на Европейския съюз след споразумение със Съда на Европейските общност. Комисията по жалбите може да променя процедурния правилник. Измененията трябва да бъдат одобрени от Съвета след споразумение със Съда.
6. До влизането на процедурния правилник на комисията по жалбите в сила, се прилага mutatis mutandis процедурният правилник на първоинстанционния съд на Европейските общности.
7. Комисията по жалбите се произнася за разходите по делото. В съответствие с конкретните разпоредби на Процедурния правилник страната, загубила делото, се задължава да плати разходите, ако Комисията по жалбите вземе такова решение.
ДЯЛ VIII
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 170
1. Разпоредбите на настоящия правилник за служителите засягат правата и задълженията (членове 10-34 и член 103), условията за назначаване (от член 36, с изключение на параграф 2, буква а), до член 40 и членове 104-109, с изключение на член 104, параграф 3, буква а), работните условия (членове 41-57 и член 110), прекратяването на трудовите правоотношения (членове 95-99 и член 136) и дисциплинарната процедура (членове 138-166), могат да бъдат изменяни в необходимата степен от Инициативния комитет към Агенцията, който действа в съответствие с член 9, параграф 1, точка 1.10. и член 11, параграф 3, точка 3.1. от Съвместно действие 2004/551/ОВППС. Всякакви подобни предложения за изменения се отправят към Съвета. Тези изменения се считат за одобрени, освен ако Съветът в рамките на два месеца и като действа с квалифицирано мнозинство, не реши да внесе поправки в тях.
2. Изменения на други разпоредби в настоящия правилник за служителите, и по-специално онези, които засягат възнаграждението, надбавките и социалните осигуровки, се приемат от Съвета с единодушие, въз основа на предложение от Инициативния комитет.
Член 171
В рамките на три години след влизане в сила на настоящия правилник за служителите или въз основа на влизането в сила на Договора за създаване на Конституция на Европа, в зависимост от това кое от двете настъпи по-рано, Съветът на Европейския съюз преразглежда и изменя настоящия правилник за служителите или ако е подходящо, взема решение за прекратяването на неговото действие.
Член 172
Настоящото решение влиза в сила в деня от неговото публикуване в Официален вестник на Европейския съюз.
Съставено в Брюксел на 24 септември 2004 година.
DECISIÓN DEL CONSEJO
de 24 septiembre 2004
relativa al Estatuto del personal de la Agencia Europea de Defensa
(2004/676/CE)
EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA,
Vista la Acción común 2004/551/PESC del Consejo, de 12 de julio de 2004, relativa a la creación de la Agencia Europea de Defensa (1), y en particular el punto 3.1 del apartado 3 de su artículo 11,
DECIDE:
TÍTULO I
DISPOSICIONES GENERALES
Artículo 1
1. El presente Estatuto se aplicará al personal contratado por la Agencia Europea de Defensa (en lo sucesivo, «los agentes» y «la Agencia» respectivamente).
Estos agentes tendrán la consideración de:
-
agentes temporales
-
agentes contractuales.
2. A los efectos del presente Estatuto, la autoridad facultada para celebrar contratos (denominada en lo sucesivo «AFCC») se determinará de conformidad con las disposiciones pertinentes de la Acción Común 2004/551/PESC.
3. Toda referencia contenida en el presente régimen a personas de sexo masculino se entenderá como hecha igualmente a personas de sexo femenino, y a la inversa, salvo que el contexto indique claramente lo contrario.
TÍTULO II
AGENTES TEMPORALES
CAPÍTULO 1
Disposiciones generales
Artículo 2
A efectos del presente Estatuto, se entenderá por «agente temporal» el agente contratado para ocupar temporalmente un puesto de trabajo comprendido en la relación aneja al presupuesto de la Agencia.
Artículo 3
Los contratos de los agentes temporales no podrán tener una duración superior a cuatro años, aunque sí inferior a ésta. Dichos contratos podrán renovarse una sola vez por un periodo máximo de dos años, siempre y cuando la posibilidad de renovación esté contemplada en el contrato inicial, y en los límites establecidos en este contrato. Al término de dicho período, se pondrá fin obligatoriamente a las funciones del agente en su condición de agente temporal según lo definido en el presente régimen.
Artículo 4
La contratación de los agentes temporales sólo podrá tener por objeto la provisión, en las condiciones previstas en el presente Estatuto, de una vacante de un puesto de trabajo comprendido en la relación aneja al presupuesto de la Agencia.
Artículo 5
1. En la aplicación del presente Estatuto, queda prohibida toda discriminación, y en particular la ejercida por razón de sexo, raza, color, orígenes étnicos o sociales, características genéticas, lengua, religión o convicciones, opiniones políticas o de cualquier otro tipo, pertenencia a una minoría nacional, patrimonio, nacimiento, discapacidad, edad u orientación sexual.
A efectos del presente Estatuto, las uniones no matrimoniales tendrán la misma consideración que el matrimonio, siempre que se cumplan todas las condiciones establecidas en la letra c) del apartado 2 del artículo 1 del anexo V.
2. Para garantizar en la práctica la plena igualdad entre hombres y mujeres en la vida profesional, lo que ha de constituir un elemento esencial a la hora de aplicar todos los aspectos del presente Estatuto, el principio de igualdad de trato no impedirá que la Agencia mantenga o adopte medidas con objeto de establecer ventajas específicas destinadas a facilitar al sexo infrarrepresentado el ejercicio de una actividad profesional o a evitar o compensar desventajas en la carrera profesional.
3. La Agencia, previa consulta al Comité de Personal, deberá definir las medidas y acciones encaminadas a fomentar la igualdad de oportunidades entre hombres y mujeres en los ámbitos cubiertos por el presente Estatuto, y deberá adoptar las disposiciones necesarias con miras, en particular, a remediar las desigualdades de hecho que afecten a las oportunidades de las mujeres en dichos ámbitos.
4. A efectos de lo previsto en el apartado 1 del presente artículo, se considerarán discapacitadas aquellas personas que presenten una deficiencia física o psíquica que sea o pueda ser permanente. Esta deficiencia se determinará con arreglo al procedimiento contemplado en el artículo 37.
Se considerará que una persona discapacitada cumple las condiciones a que se refiere la letra d) del apartado 2 del artículo 36 si, una vez realizadas adaptaciones razonables, puede desempeñar las funciones esenciales del puesto de trabajo.
Por «adaptaciones razonables», en relación con las funciones esenciales de un puesto de trabajo, se entenderán las medidas apropiadas que, en su caso, resulten necesarias para permitir a una persona con discapacidad acceder a un empleo, ejercerlo, progresar en él, o adquirir una formación, salvo que dichas medidas representen una carga desproporcionada para el empleador.
5. Cuando alguna de las personas a las que se aplique el presente Estatuto se considere perjudicada por no haberle sido aplicado el principio de igualdad de trato antes enunciado, y exponga hechos que permitan presumir que se ha cometido una discriminación directa o indirecta, corresponderá a la Agencia probar que no ha habido violación del principio de igualdad de trato. Esta disposición no se aplicará en los procedimientos disciplinarios.
6. Sin perjuicio de los principios de no discriminación y de proporcionalidad, toda limitación de los anteriores principios deberá estar objetiva y razonablemente justificada y responder a objetivos legítimos de interés general en el marco de la política de personal.
Artículo 6
1. Los agentes temporales en activo tendrán acceso a las medidas de carácter social adoptadas por la Agencia y a los servicios prestados por el Comité de Personal. Los antiguos agentes temporales podrán tener acceso a un número limitado de medidas específicas de carácter social.
2. Los agentes temporales en activo tendrán derecho a unas condiciones laborales que se ajusten a normas sanitarias y de seguridad apropiadas y, como mínimo, equivalentes a los requisitos mínimos aplicables en virtud de las medidas adoptadas en tales ámbitos con arreglo a lo dispuesto en los Tratados.
Artículo 7
1. Los puestos de trabajo regulados por el presente Estatuto se clasificarán, según la naturaleza y el nivel de las responsabilidades que comporten, en un grupo de funciones de administradores (en lo sucesivo denominado «AD») y en un grupo de funciones de asistentes (en lo sucesivo denominado «AST»).
2. El grupo de funciones AD comprenderá doce grados correspondientes a funciones de dirección, de concepción y de estudio, así como a funciones lingüísticas o científicas. El grupo de funciones AST comprenderá once grados correspondientes a funciones de ejecución, así como a tareas técnicas y de oficina.
3. Para ser nombrado agente se requerirá, como mínimo, lo siguiente:
a)
en lo que respecta al grupo de funciones AST:
i)
un nivel de estudios superiores acreditado por un título; o
ii)
un nivel de educación secundaria acreditado por un título que dé acceso a los estudios superiores, así como una experiencia profesional adecuada de tres años como mínimo; o
iii)
cuando esté justificado en interés del servicio, formación profesional o experiencia profesional de nivel equivalente;
b)
en lo que respecta a los grados 5 y 6 del grupo de funciones AD:
i)
un nivel de educación correspondiente a estudios universitarios completos de una duración mínima de tres años y acreditados por un título; o
ii)
cuando esté justificado en interés del servicio, formación profesional de nivel equivalente;
c)
en lo que respecta a los grados 7 a 16 del grupo de funciones AD:
i)
un nivel de educación correspondiente a estudios universitarios completos acreditados por un título, cuando la duración normal de la enseñanza universitaria sea de cuatro años o más; o
ii)
un nivel de educación correspondiente a estudios universitarios completos acreditados por un título y una experiencia profesional adecuada de un año, como mínimo, cuando la duración normal de la enseñanza universitaria sea como mínimo de tres años; o
iii)
cuando esté justificado en interés del servicio, formación profesional de nivel equivalente.
4. En el anexo VII figura un cuadro descriptivo de los tipos de puestos de trabajo. Basándose en dicho cuadro, y previa consulta al Comité de Personal, la Agencia definirá las funciones y atribuciones correspondientes a cada tipo de puesto de trabajo.
Artículo 8
1. La AFCC destinará a cada agente temporal a un puesto de su grupo de funciones, que corresponda a su grado, mediante nombramiento o traslado, tomando en cuenta únicamente el interés del servicio y sin consideración de la nacionalidad.
El agente temporal podrá solicitar ser trasladado dentro de la Agencia.
2. El agente temporal podrá ser destinado a ocupar interinamente un puesto de trabajo de su grupo de funciones correspondiente a un grado superior al suyo. A partir del cuarto mes de su destino provisional percibirá un emolumento complementario equivalente a la diferencia entre la remuneración correspondiente a su grado y nivel y la correspondiente al nivel que obtendría si fuera nombrado en el grado correspondiente a su puesto interino.
La interinidad no podrá exceder de un año, salvo que tenga por objeto proveer, directa o indirectamente, a la sustitución de un agente temporal destinado en comisión de servicio o que esté cumpliendo el servicio militar, o que disfrute de licencia por enfermedad de larga duración.
Artículo 9
1. El contrato del agente temporal deberá precisar el grado y escalón asignados.
2. Cuando un agente temporal sea destinado a un puesto de trabajo correspondiente a un grado superior a aquel con el que haya sido contratado, ello deberá hacerse constar en un apéndice al contrato de servicios.
CAPÍTULO 2
Derechos y obligaciones
Artículo 10
1. El agente temporal deberá desempeñar sus funciones y regir su conducta teniendo como única guía el interés de la Agencia, sin solicitar ni aceptar instrucciones de ningún gobierno, autoridad, organización o persona ajena a la Agencia. Realizará las tareas que le sean encomendadas con objetividad e imparcialidad, y cumpliendo con su deber de lealtad hacia la Agencia.
2. Sin la autorización de la AFCC, el agente temporal no podrá aceptar de ningún gobierno ni de ninguna otra fuente ajena a la Agencia ninguna distinción honorífica, condecoración, merced, donativo o remuneración, sea cual fuere su naturaleza, salvo por razón de servicios prestados antes de su nombramiento o durante el transcurso de la excedencia especial por servicio militar o nacional, y sólo por causa de tales servicios.
Artículo 11
1. En el ejercicio de sus funciones, y salvo lo dispuesto a continuación, el agente temporal no tramitará ningún asunto en el que tenga, directa o indirectamente, intereses personales, en particular familiares o financieros, que puedan menoscabar su independencia.
2. Todo agente temporal en quien recaiga, durante el ejercicio de sus funciones, la tramitación de un asunto del tipo mencionado en el apartado 1 lo notificará de inmediato a la AFCC. Ésta tomará las medidas oportunas y podrá, en particular, eximir al agente temporal de sus obligaciones en relación con dicho asunto.
3. El agente temporal no podrá conservar ni adquirir, directa o indirectamente, en las empresas sujetas al control de la Agencia, o que estén en relación con ella, intereses que, por su índole e importancia, pudieran menoscabar su independencia en el ejercicio de sus funciones.
Artículo 12
El agente temporal se abstendrá de todo acto o comportamiento que pudiera atentar a la dignidad de su función.
Artículo 13
1. Todo agente temporal se abstendrá de cualquier forma de acoso psicológico o sexual.
2. Ningún agente temporal que haya sido víctima de acoso psicológico o sexual podrá verse perjudicado en forma alguna por la Agencia. Ningún agente temporal que haya facilitado pruebas de acoso psicológico o sexual podrá verse perjudicado en forma alguna por la Agencia, siempre que haya actuado de buena fe.
3. Por «acoso psicológico» se entenderá cualquier conducta abusiva que se manifieste de forma duradera, reiterada o sistemática mediante comportamientos, palabras, actos, gestos o escritos de carácter intencional que atenten contra la personalidad, la dignidad o la integridad física o psíquica de una persona.
4. Por «acoso sexual» se entenderá toda conducta de naturaleza sexual no deseada por la persona a la que vaya dirigida y que tenga por objeto o efecto herir su dignidad o crear un ambiente intimidatorio, hostil, ofensivo o molesto. El acoso sexual se considerará una discriminación por razón de sexo.
Artículo 14
1. Sin perjuicio de lo dispuesto en el artículo 16, todo agente temporal que se proponga ejercer una actividad ajena al servicio, retribuida o no, o cumplir un mandato fuera del ámbito de la Agencia solicitará previamente autorización a la AFCC. Dicha autorización únicamente le será denegada si la actividad o el mandato pudiera, por su naturaleza, obstaculizar el desempeño de sus funciones o fuese incompatible con los intereses de la Agencia.
2. El agente temporal informará a la AFCC de cualquier modificación de la actividad o el mandato antes señalados que se produzca después de que haya solicitado la autorización de la AFCC, en aplicación de lo previsto en el apartado 1. La autorización podrá ser revocada si la actividad o el mandato no cumple ya las condiciones mencionadas en la última frase del apartado 1.
Artículo 15
Cuando el cónyuge de un agente temporal ejerza profesionalmente una actividad lucrativa, este último deberá declarar dicha circunstancia a la AFCC. En el caso en que esta actividad resultase incompatible con la del agente temporal y si éste no pudiese garantizar que aquélla terminará en un plazo determinado, la AFCC, previa consulta al Comité de Personal, decidirá si el agente temporal debe ser mantenido en sus funciones o trasladado a otro puesto de trabajo.
Artículo 16
1. El agente temporal que se proponga presentarse como candidato a un cargo público lo notificará a la AFCC. Atendiendo al interés del servicio, ésta decidirá si el interesado:
a)
debe presentar una solicitud de excedencia voluntaria;
b)
debe ser autorizado a tomar vacaciones anuales;
c)
puede ser autorizado a trabajar a tiempo parcial;
d)
puede seguir desempeñando sus funciones como antes.
2. En caso de ser elegido o nombrado para un cargo público, el agente temporal lo notificará de inmediato a la AFCC. Atendiendo al interés del servicio, a la importancia de dicho cargo, a las obligaciones que comporte y a los emolumentos y reembolsos de gastos a que dé derecho, la AFCC tomará una de las decisiones contempladas en el apartado 1. En el supuesto de que se exija al agente temporal que solicite una excedencia voluntaria o de que se le conceda autorización para trabajar a tiempo parcial, la duración de dicha excedencia o actividad a tiempo parcial será igual a la del mandato del agente temporal.
Artículo 17
El agente temporal estará obligado, después del cese de sus funciones, a respetar los deberes de probidad y corrección en cuanto a la aceptación de determinadas funciones o beneficios.
Todo agente temporal que se proponga ejercer una actividad profesional, retribuida o no, en los dos años siguientes al cese de sus funciones deberá notificarlo a la Agencia. En el supuesto de que dicha actividad guarde una relación con el trabajo realizado por el interesado durante los tres últimos años de servicio y pueda resultar incompatible con los intereses legítimos de la Agencia, la AFCC podrá, atendiendo al interés del servicio, bien prohibirle que ejerza tal actividad, bien subordinar su autorización a cuantas condiciones considere oportunas. La Agencia, previa consulta al Comité de Personal, comunicará su decisión en los treinta días hábiles siguientes a la citada notificación. Se considerará que la ausencia de comunicación de decisión alguna al término de dicho plazo equivale a una aceptación implícita.
Artículo 18
1. El agente temporal se abstendrá de toda divulgación no autorizada de información recibida en el ejercicio de sus funciones, salvo si dicha información ya se hubiera hecho pública o accesible al público.
2. El agente temporal seguirá sujeto a esta obligación aun después de cesar en sus funciones.
Artículo 19
1. El agente temporal tiene derecho a expresarse libremente, con el debido respeto a los principios de lealtad e imparcialidad.
2. Sin perjuicio de lo dispuesto en los artículos 12 y 18, todo agente temporal que se proponga publicar o hacer publicar, individualmente o en colaboración, cualquier escrito que se refiera a la actividad de la Agencia lo notificará previamente a la AFCC.
Cuando la AFCC se halle en condiciones de demostrar que la publicación puede perjudicar gravemente a los intereses legítimos de la Agencia, comunicará por escrito su decisión al agente temporal en el plazo de treinta días hábiles a contar desde la recepción de la notificación. En el supuesto de que no se notifique decisión alguna en el plazo especificado, se considerará que la AFCC no opone objeción alguna.
Artículo 20
1. Todos los derechos dimanantes de trabajos efectuados por un agente temporal en el ejercicio de sus funciones quedarán atribuidos a la Agencia a cuya actividad se refieran tales trabajos. La Agencia tendrá derecho a exigir la cesión a su favor de los derechos de autor correspondientes a tales trabajos.
2. Toda invención realizada por un agente temporal en el ejercicio de sus funciones o en conexión con las mismas pertenecerá de pleno derecho a la Agencia, que podrá, a su costa, solicitar y obtener las correspondientes patentes en cualquier país. Toda invención que guarde relación con la actividad de la Agencia realizada por un agente temporal en el año siguiente al término de sus funciones se considerará, salvo que se demuestre lo contrario, concebida en el ejercicio de sus funciones o en conexión con las mismas. Cuando las invenciones sean patentadas se hará constar el nombre del inventor o inventores.
3. La Agencia podrá, en su caso, conceder una prima, cuya cuantía será fijada por ella, al agente temporal autor de una invención patentada.
Artículo 21
El agente temporal no podrá revelar, en un procedimiento judicial, por ningún concepto, asuntos de los que haya tenido conocimiento por razón de sus funciones, sin autorización de la AFCC. Esta autorización únicamente podrá denegarse si los intereses de la Agencia lo exigieran y si la denegación no implicase consecuencias penales para el agente temporal interesado. El agente temporal seguirá sujeto a esta obligación aun después de cesar en sus funciones.
Las disposiciones del primer párrafo no serán aplicables al agente temporal o antiguo agente temporal que testifique ante la Comisión de Recursos o el Consejo de Disciplina en un asunto que afecte a un agente temporal o un antiguo agente temporal.
Artículo 22
Los agentes temporales estarán obligados a residir en la localidad de su destino o a una distancia de la misma que no entorpezca el ejercicio de sus funciones. Los agentes temporales deberán notificar su dirección a la AFCC e informarle inmediatamente de cualquier cambio de domicilio.
Artículo 23
El agente temporal, independientemente de su rango, estará obligado a asistir y aconsejar a sus superiores y será responsable de la ejecución de los trabajos que se le encomienden.
El agente temporal encargado de dirigir un servicio será responsable ante sus superiores del ejercicio de la autoridad que le haya sido conferida y del cumplimiento de las órdenes que imparta. La responsabilidad de sus subordinados no le eximirá, en ningún caso, de la suya propia.
Artículo 24
1. Cuando estime que existe alguna irregularidad en las órdenes recibidas o que su ejecución puede ocasionar graves inconvenientes, el agente temporal lo comunicará a su superior jerárquico, el cual, si la información se ha transmitido por escrito, responderá igualmente por escrito. Sin perjuicio de lo previsto en el apartado 2, en el supuesto de que este último confirme las órdenes y el agente temporal juzgue esta confirmación insuficiente a la luz de sus motivos de preocupación, informará de ello por escrito a la autoridad jerárquica inmediatamente superior. Si ésta confirma las órdenes por escrito, el agente temporal deberá ejecutarlas, salvo que sean manifiestamente contrarias a la legalidad o a las normas de seguridad aplicables.
2. Si su superior jerárquico estima que las órdenes deben cumplirse sin demora, el agente temporal deberá ejecutarlas, salvo que sean manifiestamente contrarias a la legalidad o a las normas de seguridad aplicables. A instancia del agente temporal, el superior jerárquico estará obligado a dar este tipo de órdenes por escrito.
Artículo 25
El agente temporal podrá verse obligado a reparar, total o parcialmente, el perjuicio sufrido por la Agencia como consecuencia de faltas personales graves cometidas en el ejercicio de sus funciones o con ocasión del mismo.
La AFCC adoptará una decisión motivada una vez cumplidas las formalidades prescritas en materia disciplinaria.
La Comisión de Recursos tendrá competencia jurisdiccional plena para juzgar los litigios basados en la presente disposición.
Artículo 26
1. Cuando, en el desempeño o con ocasión del ejercicio de sus funciones, el agente temporal tenga conocimiento de hechos que lleven a presumir que existe una posible actividad ilegal, y en particular fraude o corrupción, perjudicial para los intereses de la Agencia, o que una conducta relacionada con el ejercicio de tareas profesionales puede constituir un incumplimiento grave de las obligaciones de los agentes temporales de la Agencia, informará de inmediato a su superior jerárquico o, si lo juzga oportuno, al Director Ejecutivo de la Agencia.
La información a que se refiere el párrafo primero se comunicará por escrito.
2. Ningún agente temporal podrá verse perjudicado en forma alguna por la Agencia por haber comunicado la información a que se refieren los apartados 1 y 2, siempre que haya actuado razonablemente y de buena fe.
3. Los apartados 1 y 2 no serán aplicables a los documentos, informes, notas o datos, con independencia de su soporte, obtenidos a efectos de la tramitación de un caso jurisdiccional, pendiente o concluido, o creados o divulgados al agente temporal en el curso de dicha tramitación.
Artículo 27
1. El agente temporal que divulgue la información definida en el artículo 26 al Presidente del Consejo de la UE o del Parlamento Europeo no podrá verse perjudicado en forma alguna por la Agencia, siempre que concurran las dos circunstancias siguientes:
a)
que el agente temporal considere, honesta y razonablemente, que la información divulgada y las alegaciones que pueda contener son en sustancia ciertas; y
b)
que el agente temporal haya comunicado previamente esa misma información a la Agencia y haya dejado transcurrir el plazo fijado por la Agencia, atendiendo a la complejidad del caso, para tomar las medidas oportunas. El agente temporal será debidamente informado en el plazo de 60 días.
2. El plazo a que se refiere el apartado 1 no será de aplicación cuando el agente temporal pueda demostrar que no es razonable a la luz de todas las circunstancias del caso.
3. Los apartados 1 y 2 no serán aplicables a los documentos, informes, notas o datos, con independencia de su soporte, obtenidos a efectos de la tramitación de un caso jurisdiccional, pendiente o concluido, o creados o divulgados al agente temporal en el curso de dicha tramitación.
Artículo 28
La Agencia asistirá al agente temporal, en especial mediante la persecución contra los autores de amenazas, ultrajes, injurias, difamaciones o atentados contra la persona y los bienes de que el agente temporal, o los miembros de su familia, sea objeto por su condición de tal o como consecuencia del ejercicio de sus funciones.
La Agencia reparará los daños sufridos en tales casos por el agente temporal, siempre que éste no los haya originado, intencionadamente o por negligencia grave y no haya podido obtener resarcimiento por parte del autor.
Artículo 29
La Agencia facilitará el perfeccionamiento profesional del agente temporal en la medida en que sea compatible con las exigencias del buen funcionamiento del servicio y conforme a sus propios intereses.
Dicho perfeccionamiento será tenido en cuenta para el desarrollo de la carrera.
Artículo 30
Los agentes temporales gozarán del derecho de asociación; podrán, en particular, ser miembros de organizaciones sindicales o profesionales del personal.
Artículo 31
El agente temporal podrá presentar peticiones relativas a aspectos regulados por el presente Estatuto a la AFCC.
Las decisiones individuales adoptadas en aplicación del presente Estatuto deberán ser comunicadas inmediatamente por escrito al agente temporal interesado. Las decisiones que le sean lesivas serán motivadas.
Las decisiones individuales referentes al nombramiento, nombramiento definitivo, promoción, traslado, situaciones administrativas y cese serán publicadas en la Agencia. Todo el personal tendrá acceso a la publicación durante un período adecuado.
Artículo 32
El expediente personal de cada agente temporal deberá incluir:
a)
los documentos que se refieran a su situación administrativa y los informes sobre su competencia, rendimiento y comportamiento;
b)
las observaciones formuladas por el agente temporal respecto a dichos documentos.
Todos los documentos deberán estar registrados, numerados y clasificados sin discontinuidad; la Agencia no podrá utilizar ni alegar en contra de un agente temporal los documentos a que se refiere la letra a) si no le hubieran sido comunicados al interesado antes de su incorporación al expediente.
La comunicación de cualquier documento deberá ir certificada con la firma del agente temporal o, en su defecto, se hará por correo certificado a la última dirección notificada por el agente temporal.
En el expediente personal de un agente temporal no podrá constar ninguna mención de sus actividades y opiniones políticas, sindicales, filosóficas o religiosas, de su origen racial o étnico o de su orientación sexual.
No obstante, lo dispuesto en el párrafo anterior no impedirá incluir en el expediente actos administrativos y documentos de los que el agente temporal tenga conocimiento y que resulten necesarios para la aplicación del presente Estatuto.
Para cada agente temporal se abrirá únicamente un expediente personal.
Los agentes temporales, incluso tras el cese en sus funciones, tendrán derecho a conocer todos los documentos que figuran en su expediente y a hacer copia de los mismos.
El expediente personal tendrá carácter confidencial y sólo podrá ser consultado en las oficinas de la administración o en un soporte informático protegido. Será remitido, sin embargo, a la Comisión de Recursos cuando se haya interpuesto ante ésta un recurso que afecte al agente temporal.
Artículo 33
Todo agente temporal tendrá derecho a consultar su expediente médico en las condiciones que la Agencia determine.
Artículo 34
La decisión de exigir la reparación del perjuicio sufrido por la Agencia como consecuencia de faltas personales graves, conforme a las disposiciones del artículo 25, será adoptada por la AFCC, previo cumplimiento de las formalidades exigidas en caso de separación del servicio por falta grave.
Las decisiones individuales relativas a los agentes temporales se publicarán con arreglo a lo dispuesto en el artículo 31.
Artículo 35
Los privilegios e inmunidades de que gozan los agentes temporales se confieren exclusivamente en interés de la Agencia. Los agentes temporales no están dispensados de cumplir sus obligaciones privadas ni de observar las leyes y los reglamentos de policía vigentes.
Siempre que se cuestionen estos privilegios e inmunidades, el agente temporal interesado deberá comunicarlo inmediatamente a la Agencia.
CAPÍTULO 3
Condiciones de contratación
Artículo 36
1. La contratación de agentes temporales tendrá por objeto garantizar a la Agencia la colaboración de personas que posean las más altas cualidades de competencia, rendimiento e integridad, seleccionadas sobre una base geográfica los más amplia posible, entre los nacionales de los Estados miembros que participen en la Agencia.
Los agentes temporales serán elegidos sin distinción de raza, convicciones políticas, filosóficas o religiosas, ni de sexo u orientación sexual y sin tener en cuenta su estado civil o su situación familiar.
2. Sólo podrán ser contratados como agentes temporales los candidatos que cumplan las condiciones siguientes:
a)
poseer la nacionalidad de alguno de los Estados miembros participantes y estar en pleno goce de sus derechos civiles;
b)
encontrarse en situación regular respecto a las leyes de reclutamiento para la prestación del servicio militar que les sean aplicables;
c)
ofrecer las garantías de moralidad requeridas para el ejercicio de sus funciones;
d)
reunir las condiciones de aptitud física requeridas para el ejercicio de sus funciones; y
e)
justificar que poseen un profundo conocimiento de una de las lenguas de la Unión Europea y un conocimiento satisfactorio de otra de ellas, en la medida necesaria para el desempeño de sus funciones.
3. En su caso, la Junta Directiva adoptará disposiciones específicas para los procedimientos de contratación de agentes temporales, en el marco de la Acción Común 2004/551/PESC.
Artículo 37
Antes de proceder a la celebración del contrato, el agente temporal será sometido a examen médico por un médico asesor reconocido por la Agencia, a fin de garantizar que reúne las condiciones exigidas en la letra d) del apartado 2 del artículo 36.
Cuando el examen médico previsto en el primer párrafo haya dado lugar a un dictamen médico negativo, el candidato podrá solicitar, dentro del plazo de veinte días desde la notificación por parte de la Agencia, que su caso sea sometido al dictamen de una comisión médica compuesta por tres doctores elegidos por la AFCC entre los médicos asesores de la Agencia. El médico asesor que haya emitido el primer dictamen negativo será oído por la comisión médica. El candidato podrá someter a la comisión médica el dictamen de un médico de su elección. Cuando el dictamen de la comisión médica confirme las conclusiones del examen médico establecido en el primer párrafo, el candidato deberá abonar el 50 % de los honorarios y gastos accesorios.
Artículo 38
El agente temporal deberá superar un período de prueba cuya duración no será superior a seis meses.
Cuando, en el curso de su período de prueba, el agente temporal se encuentre imposibilitado de ejercer sus funciones, por causa de enfermedad o accidente, durante un período de al menos un mes, la AFCC podrá prorrogar el período de prueba por el tiempo correspondiente.
Al menos un mes antes de la conclusión del período de prueba, se hará un informe sobre la aptitud del agente temporal para cumplir las tareas propias de su puesto, así como sobre su rendimiento y su conducta en el servicio. Este informe se comunicará al interesado, quien podrá formular por escrito sus observaciones. El agente temporal que no haya demostrado tener cualidades suficientes para ser mantenido en su empleo será despedido.
No obstante, en circunstancias excepcionales, la AFCC podrá prorrogar el período de prueba por un período máximo de seis meses y, en su caso, destinar al agente temporal a otro servicio.
En caso de ineptitud manifiesta del agente temporal en período de prueba, se podrá hacer un informe en cualquier momento del período de prueba. Este informe se comunicará al interesado, quien podrá formular por escrito sus observaciones. Tomando como base este informe, la AFCC podrá decidir el despido del agente temporal antes de finalizar el período de prueba, con un plazo de preaviso de un mes.
Artículo 39
1. El agente temporal contratado será clasificado en el primer escalón de su grado.
La AFCC podrá, atendiendo a la experiencia profesional del interesado, reconocerle una antigüedad adicional de 24 meses, como máximo. Se adoptarán disposiciones generales de aplicación del presente artículo.
2. En caso de que el agente temporal sea destinado a un puesto de trabajo que corresponda a un grado superior, de conformidad con lo dispuesto en el segundo párrafo del artículo 9, se le clasificará en el primer escalón de dicho grado. No obstante, cuando sean nombrados en un grado superior, los agentes temporales de los grados AD 9 a AD 13 que ejerzan la función de jefe de unidad se clasificarán en el segundo escalón de su nuevo grado. Lo mismo será de aplicación a los agentes temporales promovidos al cargo de director o director general.
Artículo 40
La capacidad, el rendimiento y la conducta en el servicio de cada agente temporal serán objeto de un informe periódico, al menos cada dos años. El Director Ejecutivo establecerá disposiciones que otorguen el derecho a presentar un recurso con motivo del procedimiento de calificación, el cual habrá de ejercerse antes de presentar una reclamación con arreglo a lo dispuesto en el apartado 2 del artículo 167.
En lo que respecta a los agentes temporales del grupo de funciones AST, a partir del grado 4, el informe podrá contener, asimismo, un dictamen que indique si, a la luz de las prestaciones realizadas, el interesado posee el potencial necesario para desempeñar funciones de administrador.
Dicho informe será comunicado al agente temporal, quien podrá añadir las observaciones que considere oportunas.
CAPÍTULO 4
Condiciones de trabajo
Sección A
Licencia parental o familiar
Artículo 41
Todo agente temporal tendrá derecho, por cada hijo y en los doce años siguientes al nacimiento o la adopción del mismo, a una licencia parental de una duración máxima de seis meses, sin percepción del sueldo base. La duración de esta licencia podrá duplicarse en el caso de las familias monoparentales reconocidas en virtud de las disposiciones generales de aplicación adoptadas por la Agencia. La licencia podrá concederse por tramos de una duración mínima de un mes.
Durante la licencia parental, el agente temporal continuará estando afiliado al régimen de seguridad social. Seguirá adquiriendo derechos a pensión y conservará el beneficio de las asignaciones por hijos a cargo y de escolaridad. Asimismo, conservará su puesto de trabajo y tendrá derecho a la subida de escalón y a la promoción de grado. La licencia podrá consistir en un cese total de actividad o en un trabajo a media jornada. Cuando la licencia parental consista en un trabajo a media jornada, la duración máxima a que se refiere el párrafo primero se duplicará. Durante la licencia parental, el agente temporal tendrá derecho a una asignación mensual de 798,77 euros, que se reducirá en un 50 % en caso de trabajo a media jornada, pero no podrá ejercer ninguna otra actividad retribuida. La contribución al régimen de seguridad social previsto en los artículos 67 y 68 será sufragada, en su totalidad, por la Agencia y se calculará en función del sueldo base del agente temporal.
No obstante, cuando la licencia se conceda en forma de trabajo a media jornada, esta disposición se aplicará exclusivamente a la diferencia entre el sueldo base íntegro y el sueldo base reducido proporcionalmente. La contribución del agente temporal por la parte del sueldo base efectivamente abonada se calculará aplicando los mismos porcentajes que si trabajase a tiempo completo.
La asignación será de 1 065,02 euros mensuales, o el 50 % de este importe en caso de trabajo a media jornada, para las familias monoparentales a que se refiere el párrafo primero y durante los tres primeros meses de la licencia parental, cuando ésta se conceda al padre en el transcurso de la licencia por maternidad o al padre o la madre inmediatamente después de la licencia por maternidad, durante la licencia por adopción o inmediatamente después de ésta. Los importes mencionados en el presente artículo estarán sujetos a la misma adaptación que las retribuciones.
Artículo 42
Cuando su cónyuge, un ascendiente, un descendiente o un hermano se vea afectado por una enfermedad grave o una seria discapacidad, corroboradas por un certificado médico, el agente temporal tendrá derecho a una licencia familiar, sin percepción del sueldo base. La duración total de esta licencia no podrá exceder de nueve meses a lo largo de toda la carrera del agente temporal.
Serán aplicables las disposiciones del segundo párrafo del artículo 41.
Sección B
Horario de trabajo
Artículo 43
Los agentes temporales en activo estarán a disposición de la Agencia en todo momento.
No obstante, la duración normal del trabajo no podrá exceder de 42 horas semanales, distribuidas con arreglo al horario diario que determine la AFCC. Dentro del mismo límite, la AFCC podrá establecer, previa consulta al Comité de personal, horarios apropiados para ciertos grupos de agentes temporales que tengan atribuidas tareas especiales.
Por otra parte, y debido a las necesidades del servicio o por exigencia de la normativa en materia de seguridad en el trabajo, el agente temporal podrá ser obligado a permanecer a disposición de la Agencia, ya sea en el lugar de trabajo, ya sea en su domicilio, fuera de la jornada normal de trabajo. La Agencia determinará las formas de aplicación del presente párrafo, previa consulta al Comité de Personal.
Artículo 44
1. Todo agente temporal podrá solicitar autorización para trabajar a tiempo parcial.
La AFCC podrá conceder dicha autorización si es compatible con el interés del servicio.
2. La autorización se concederá automáticamente en los casos siguientes:
a)
para ocuparse de un hijo de menos de nueve años de edad;
b)
para ocuparse de un hijo de entre nueve y doce años de edad, si la reducción del tiempo de trabajo no excede del 20 % del tiempo de trabajo normal;
c)
para ocuparse del cónyuge, de un ascendiente, de un descendiente o de un hermano gravemente enfermo o discapacitado;
d)
para adquirir una formación complementaria; o
e)
a partir de la edad de 55 años, durante los últimos cinco años anteriores a la jubilación.
Cuando el trabajo a tiempo parcial se solicite para adquirir una formación complementaria, o a partir de la edad de 55 años, la AFCC sólo podrá denegar la autorización o aplazar la fecha a partir de la cual surtirá efecto en casos excepcionales y por motivos imperativos de interés del servicio.
Cuando el derecho a trabajar a tiempo parcial se ejerza a fin de ocuparse del cónyuge, de un ascendiente, de un descendiente o de un hermano gravemente enfermo o discapacitado, o para adquirir una formación complementaria, la duración total de los períodos de trabajo a tiempo parcial no podrá exceder de cinco años a lo largo de toda la carrera del agente temporal.
3. La AFCC responderá a la solicitud del agente temporal en el plazo de sesenta días.
4. Las condiciones del trabajo a tiempo parcial y el procedimiento de concesión de la autorización serán los definidos en el anexo II.
Artículo 45
Todo agente temporal podrá solicitar autorización para trabajar media jornada, con arreglo a la fórmula del empleo compartido, en un puesto que la AFCC considere adecuado a esa forma de trabajo. La autorización para trabajar media jornada en régimen de empleo compartido no tendrá una duración limitada; no obstante, la AFCC podrá anularla en interés del servicio, notificándolo al agente temporal con seis meses de antelación. Asimismo, la AFCC podrá anular la autorización a instancia del agente temporal interesado, notificándolo con seis meses de antelación, como mínimo. En este caso, el agente temporal podrá ser trasladado a otro puesto.
Será de aplicación lo dispuesto en el artículo 53 y, a excepción de la tercera frase del párrafo segundo, en el artículo 3 del anexo II. La AFCC podrá establecer las condiciones de aplicación del presente artículo.
Artículo 46
No podrá obligarse a los agentes temporales a trabajar horas extraordinarias salvo en casos de urgencia o de acumulación excepcional de trabajo; el trabajo nocturno, así como en domingo o en días festivos sólo podrá ser autorizado mediante un procedimiento que establecerá la AFCC. El total de horas extraordinarias exigidas a un agente temporal no podrá exceder de 150 horas cumplidas por cada período de seis meses.
Las horas extraordinarias trabajadas por agentes temporales del grupo de funciones AD y de los grados 5 a 11 del grupo de funciones AST no generarán derechos a compensación ni a retribución.
Las horas extraordinarias trabajadas por agentes temporales de los grados AST 1 a AST 4 darán derecho, en las condiciones fijadas en el anexo IV, a la concesión de un permiso compensatorio o, si las necesidades del servicio no permitiesen la compensación en el mes siguiente al mes en que se hubieran efectuado, a la concesión de una retribución.
Artículo 47
El agente temporal que, en el marco de un servicio continuo o por turnos decidido por la Agencia en razón de las necesidades del servicio o por exigencia de la normativa en materia de seguridad en el trabajo y considerado por ella como de naturaleza habitual y permanente, esté obligado a efectuar de forma regular su trabajo durante la noche, los sábados, los domingos o en días festivos, tendrá derecho a indemnizaciones.
La AFCC establecerá las categorías de beneficiarios, las condiciones de concesión y las cuantías de dichas indemnizaciones.
La duración normal del trabajo de un agente temporal que realice un servicio por turnos no podrá ser superior al total anual de horas normales de trabajo.
Artículo 48
El agente temporal que, por decisión de la AFCC adoptada en razón de las necesidades de servicio o por exigencia de la normativa en materia de seguridad en el trabajo, esté obligado a permanecer a disposición de la Agencia, ya sea en el lugar de trabajo, ya sea en su domicilio, fuera de la jornada normal de trabajo, tendrá derecho a indemnizaciones.
La AFCC establecerá las categorías de beneficiarios, las condiciones de concesión y las cuantías de dichas indemnizaciones.
Artículo 49
Se podrá conceder una indemnización especial a determinados agentes temporales a fin de tener en cuenta condiciones de trabajo particularmente penosas.
La Agencia establecerá las categorías de beneficiarios, las condiciones de concesión y las cuantías de dichas indemnizaciones.
Sección C
Vacaciones y licencias
Artículo 50
Los agentes temporales tendrán derecho a una vacación anual de 24 días laborables como mínimo y de 30 como máximo, por año natural, de acuerdo con la misma reglamentación que la establecida de común acuerdo entre las instituciones de las Comunidades.
Aparte de esas vacaciones, podrán otorgarse, a título excepcional y a petición del interesado, licencias especiales. Las normas de concesión de dichas licencias se establecen en el anexo III.
Artículo 51
Además de las vacaciones previstas en el artículo 50, las mujeres embarazadas tendrán derecho, previa presentación de un certificado médico, a una licencia de veinte semanas. La licencia comenzará, como máximo, seis semanas antes de la fecha probable del parto indicada en el certificado y concluirá, como mínimo, catorce semanas después de la fecha del parto. En caso de nacimiento múltiple o prematuro o de nacimiento de un niño discapacitado, la duración de la licencia será de veinticuatro semanas. A efectos de la presente disposición, se considerará prematuro todo nacimiento que tenga lugar antes de que finalice la trigesimocuarta semana de gestación.
Artículo 52
1. Todo agente temporal que justifique su imposibilidad para ejercer sus funciones como consecuencia de enfermedad o accidente disfrutará automáticamente de licencia por enfermedad.
El interesado deberá notificar con la mayor brevedad su indisponibilidad a la Agencia, especificando el lugar en que se encuentra. A partir del cuarto día de ausencia deberá presentar un certificado médico. Este certificado deberá enviarse, a más tardar, el quinto día de ausencia, de lo que dará fe el matasellos de correos. En su defecto, y salvo que el certificado no se envíe por motivos ajenos a la voluntad del agente temporal, la ausencia se considerará injustificada.
El agente temporal con licencia por enfermedad podrá, en todo momento, ser sometido a un control médico organizado por la Agencia. Si dicho control no puede efectuarse por motivos imputables al interesado, su ausencia se considerará injustificada a partir del día en que estuviera previsto el control.
Si el control revela que el agente temporal se halla en condiciones de ejercer sus funciones, y sin perjuicio de lo dispuesto en el párrafo siguiente, su ausencia se considerará injustificada a partir del día del control.
Si estima que las conclusiones del control médico organizado por la AFCC carecen de fundamento médico, el agente temporal o un médico que actúe en nombre del mismo podrá, en el plazo de dos días hábiles, presentar a la Agencia una solicitud de arbitraje por un médico independiente.
La Agencia remitirá de inmediato dicha solicitud a otro médico designado de común acuerdo por el médico del agente temporal y el médico asesor de la Agencia. De no llegarse a tal acuerdo en el plazo de cinco días, la Agencia elegirá a una de las personas que figuren en la lista de médicos independientes que confeccionarán a tal fin, cada año y de común acuerdo, la AFCC y el Comité de Personal. El agente temporal dispondrá de dos días hábiles para impugnar la elección realizada por la Agencia, en cuyo caso ésta seleccionará a otra persona en la lista; esta nueva elección tendrá carácter definitivo.
El dictamen emitido por el médico independiente tras consultar al médico del agente temporal y al médico asesor de la Agencia será vinculante. En el supuesto de que el dictamen del médico independiente confirme las conclusiones del control organizado por la Agencia, la ausencia se considerará injustificada a partir del día de dicho control. En el supuesto de que el dictamen del médico independiente no confirme las conclusiones del control, la ausencia se considerará, a todos los efectos, justificada.
2. Cuando, a lo largo de un período de doce meses, las ausencias por enfermedad sin certificado médico de duración no superior a tres días excedan de un total de doce días, el agente temporal deberá presentar un certificado médico por cualquier nueva ausencia por enfermedad. Su ausencia se considerará injustificada a partir del decimotercer día de ausencia por enfermedad sin certificado médico.
3. Sin perjuicio de la aplicación, en su caso, de las normas del régimen disciplinario, toda ausencia que se considere injustificada en virtud de lo previsto en los apartados 1 y 2 se deducirá de las vacaciones anuales del agente temporal. En el supuesto de que el agente temporal haya agotado ya su saldo de vacaciones, perderá el beneficio de su retribución por el período correspondiente.
4. La AFCC podrá someter a la Comisión de Invalidez el caso de todo agente temporal cuyas licencias por enfermedad acumuladas excedan de doce meses durante un período de tres años.
5. Un agente temporal podrá ser obligado a aceptar una licencia de oficio previo examen practicado por el médico asesor de la Agencia, si su estado de salud lo exige o si en su domicilio se ha declarado una enfermedad contagiosa.
En caso de discrepancia, será de aplicación el procedimiento previsto en los párrafos quinto a séptimo del apartado 1.
6. Los agentes temporales deberán someterse anualmente a un reconocimiento médico preventivo practicado, o bien por el médico asesor de la Agencia, o bien por un médico de su elección.
En este último caso, la Agencia reembolsará los honorarios del médico hasta un importe máximo fijado, por un período de tres años, como máximo, por la AFCC.
Artículo 53
La vacación anual del agente temporal que haya sido autorizado a ejercer su actividad a tiempo parcial se reducirá proporcionalmente mientras dure esta actividad.
Artículo 54
El agente temporal no podrá ausentarse sin autorización previa de su superior jerárquico salvo en caso de enfermedad o accidente. Sin perjuicio de la eventual aplicación de las medidas disciplinarias correspondientes, la ausencia no autorizada, debidamente comprobada, será computada en el período de vacaciones anuales del interesado. Si ya hubiera agotado dicho período de vacaciones, el agente temporal perderá el beneficio de su retribución por un período equivalente.
Si un agente temporal decidiera permanecer durante su licencia en un lugar distinto del de su destino, deberá obtener autorización previa de la AFCC.
La licencia especial, la licencia parental y la licencia familiar no podrán prolongarse más allá de la duración del contrato.
No obstante, la licencia retribuida por enfermedad prevista en el artículo 52 no será superior a tres meses o a la duración de los servicios prestados por el agente temporal cuando esta última sea mayor. Dicha licencia no podrá prolongarse más allá de la duración del contrato del interesado.
Al término de estos plazos, se concederá una licencia no retribuida al agente temporal cuyo contrato no haya sido rescindido a pesar del hecho de no haber podido aún reincorporarse a sus funciones.
Sin embargo, el agente temporal aquejado de una enfermedad profesional o víctima de accidente sobrevenido durante el ejercicio de sus funciones continuará percibiendo, durante todo el tiempo que dure su incapacidad laboral, su retribución íntegra hasta tanto no pueda disfrutar de la asignación por invalidez prevista en el artículo 76.
Sección D
Días festivos e inhábiles
Artículo 55
La Agencia elaborará la lista de días festivos e inhábiles.
Artículo 56
1. A título excepcional, el agente temporal podrá tener derecho, a petición propia, a una licencia no retribuida por motivos imperativos de índole personal. La AFCC fijará la duración de esta licencia, que no podrá exceder de la cuarta parte de la duración de los servicios prestados por el agente temporal ni ser superior a:
-
tres meses cuando el agente temporal cuente menos de cuatro años de antigüedad
-
doce meses en los demás casos.
2. La duración de la licencia regulada en el párrafo anterior no será tenida en cuenta para la aplicación de las disposiciones del párrafo noveno del artículo 59.
3. La cobertura de riesgos de enfermedad y de accidente prevista en el artículo 24 se suspenderá durante la duración de la licencia del agente temporal.
No obstante, si el agente temporal no ejerce una actividad profesional retribuida, podrá, siempre que lo solicite a más tardar en el mes siguiente al comienzo de la licencia no retribuida, seguir disfrutando de la cobertura prevista en el artículo 67, a condición de que sufrague la mitad de las cotizaciones previstas en dicho artículo durante la duración de su licencia; las cotizaciones se calcularán tomando como base el último sueldo base del agente temporal.
Además, el agente temporal que justifique la imposibilidad de adquirir derechos a pensión en otro régimen de pensiones, podrá, a petición propia, continuar adquiriendo nuevos derechos a pensión durante la duración de su permiso sin retribución, siempre que pague una cotización igual al triple de la tasa dispuesta en el artículo 89. Las cotizaciones se calcularán tomando como base el sueldo base correspondiente a su grado y escalón.
Artículo 57
El agente temporal que se incorpore a filas para cumplir el servicio militar, sea llamado a realizar su servicio de reemplazo, esté obligado a realizar un período de instrucción militar o sea movilizado de nuevo, quedará en situación de excedencia por servicio nacional; esta excedencia no podrá en ningún caso prolongarse más allá de la duración del contrato.
El agente temporal que se incorpore a filas para cumplir el servicio militar o sea llamado a realizar su servicio de reemplazo cesará de percibir su retribución, pero continuará beneficiándose de las disposiciones del presente Estatuto relativas a la subida de escalón. Continuará beneficiándose igualmente de las relativas a asignación por cese en el servicio siempre que, después del licenciamiento de sus obligaciones militares o después de haber cumplido su servicio de reemplazo, efectúe, con carácter retroactivo, el pago de las cotizaciones al régimen de pensión.
El agente temporal obligado a realizar un período de instrucción militar o movilizado de nuevo tendrá derecho a percibir su retribución durante el período de instrucción militar o de movilización. Se deducirá, no obstante, de su retribución el importe del sueldo militar que perciba.
CAPÍTULO 5
Retribuciones y reembolso de gastos
Artículo 58
La retribución de los agentes temporales consistirá en un sueldo base, complementos familiares e indemnizaciones.
Artículo 59
1. La retribución de los agentes temporales se expresará en euros. Los coeficientes correctores, las deducciones, la revisión anual y las regularizaciones se determinarán con arreglo a las mismas normas que las establecidas en los artículos 63, 64, 65, 65 bis y 66 bis del Estatuto de los funcionarios de las Comunidades Europeas establecido en el Reglamento (CEE, Euratom, CECA) no 259/68 (2), en lo sucesivo denominado el «Estatuto de los funcionarios CE» y en el Reglamento CEE, Euratom, CECA no 260/68 del Consejo, de 29 de febrero de 1968, por el que se fijan las condiciones y el procedimiento de aplicación del impuesto establecido en beneficio de las Comunidades Europeas (3). Las deducciones establecidas en el Estatuto de los funcionarios CE se efectuarán en beneficio del presupuesto de la Agencia, excepto las que correspondan a las cotizaciones para los regímenes del seguro de enfermedad, accidente y desempleo.
2. Los sueldos base se determinarán de conformidad con las mismas normas que las establecidas en el artículo 66 del Estatuto de los funcionarios CE.
3. Los complementos familiares consistirán en:
a)
asignación familiar;
b)
asignación por hijos a cargo;
c)
asignación por escolaridad.
4. Los agentes temporales beneficiarios de los complementos familiares contemplados en el presente artículo estarán obligados a declarar los complementos del mismo tipo que perciban de otras fuentes, los cuales serán deducidos de los que se paguen en virtud de lo dispuesto en los artículos 1, 2 y 3 del anexo V.
5. La asignación por hijo a cargo podrá duplicarse por decisión especial y motivada de la AFCC, sobre la base de documentos médicos probatorios de que el hijo en cuestión impone al agente temporal excesivas cargas por padecer una discapacidad psíquica o física.
6. En caso de que, en virtud de los artículos 1, 2 y 3 del anexo V, los complementos familiares mencionados se abonen a una persona que no sea el agente temporal, tales complementos se abonarán en la moneda del país de residencia de dicha persona, calculados, en su caso, sobre la base de los tipos de cambio a que se refiere el párrafo segundo del artículo 63 del Estatuto de los funcionarios CE. A dichos complementos se les aplicará el coeficiente corrector fijado para el país en cuestión, si éste se encuentra en el territorio de la Unión Europea, o un coeficiente igual a cien, si el país de residencia se encuentra fuera de la Unión Europea.
Lo dispuesto en los apartados 4 y 5 será aplicable al perceptor de los complementos familiares a que se refiere el párrafo anterior.
7. La indemnización por expatriación será igual al 16 % del total del sueldo de base, de la asignación familiar y de la asignación por hijos a cargo a que tenga derecho el agente temporal. La indemnización por expatriación no podrá ser inferior a 442,78 euros al mes.
8. En caso de fallecimiento de un agente temporal, el cónyuge supérstite o los hijos a cargo percibirán la retribución global del fallecido hasta el fin del tercer mes siguiente al del fallecimiento.
En caso de fallecimiento del titular de una asignación por invalidez, se aplicarán las disposiciones anteriores en lo que se refiere a la asignación del fallecido.
9. El agente temporal que haya permanecido en un escalón de su grado durante dos años ascenderá automáticamente al siguiente escalón de dicho grado.
Artículo 60
El pago de los complementos familiares y de la indemnización por expatriación se determinará con arreglo a los artículos 1, 2, 3 y 4 del anexo V.
Artículo 61
Sin perjuicio de las disposiciones de los artículos 62 a 65, el agente temporal tendrá derecho, con arreglo a lo dispuesto en los artículos 5 a 16 del anexo V, al reembolso de los gastos que haya realizado con motivo de su incorporación, traslado o cese en el servicio, así como a la de aquellos que haya realizado en el ejercicio o con ocasión del ejercicio de sus funciones.
Artículo 62
El agente temporal contratado durante un período no inferior a doce meses tendrá derecho, en las condiciones previstas en el artículo 9 del anexo V, al reembolso de los gastos de transporte de mobiliario y enseres.
Artículo 63
1. El agente temporal contratado durante un período no inferior a un año recibirá una indemnización por gastos de instalación en las condiciones previstas en el artículo 5 del anexo V, cuya cuantía será fijada, para un tiempo previsible de servicio:
-
igual o superior a 1 año pero inferior a 2 años:
en un tercio
de la cuantía establecida en el artículo 5 del anexo V.
-
igual o superior a 2 años pero inferior a 3 años:
en dos tercios
-
igual o superior a 3 años:
en tres tercios
2. La indemnización por gastos de reinstalación prevista en el artículo 6 del anexo V será concedida al agente temporal que haya cumplido cuatro años de servicio. El agente temporal que haya cumplido más de un año de servicio y menos de cuatro tendrá derecho a una indemnización por gastos de reinstalación cuya cuantía será proporcional a la duración del servicio prestado.
3. No obstante, la indemnización por gastos de instalación y la indemnización por gastos de reinstalación, previstas en los apartados 1 y 2 anteriores, no podrán ser inferiores a:
a)
976,85 euros para el agente temporal que tenga derecho a la asignación familiar, y
b)
580,83 euros para el agente temporal que no tenga derecho a esta asignación.
Cuando dos cónyuges, ambos agentes temporales de la Agencia, tengan derecho a la indemnización por gastos de instalación o de reinstalación, ésta será abonada sólo al cónyuge cuyo sueldo base sea más alto.
Las indemnizaciones por gasto de instalación o de reinstalación no se abonarán al agente temporal de la Agencia cuyo cónyuge sea un agente temporal u otro agente de las Comunidades Europeas con derecho a percibir dichas indemnizaciones y con un sueldo base más alto.
Artículo 64
Las indemnizaciones diarias serán las previstas en el artículo 10 del anexo V. No obstante, el agente temporal que sea contratado durante un periodo determinado inferior a doce meses y que justifique la imposibilidad de seguir habitando en su antigua residencia, se beneficiará de la indemnización diaria durante toda la duración de su contrato hasta un máximo de un año.
Artículo 65
Las disposiciones del artículo 8 del anexo V relativas al reembolso de los gastos del viaje anual desde el lugar de destino a su lugar de origen, sólo se aplicarán al agente temporal que haya cumplido un mínimo de nueve meses de servicio.
Artículo 66
El pago de las cantidades devengadas se efectuará con arreglo a lo estipulado en los artículos 17 y 18 del anexo V.
CAPÍTULO 6
Seguridad social
Sección A
Cobertura de los riesgos de enfermedad y accidente, asignaciones de carácter social
Artículo 67
1. El agente temporal en activo, con licencia por enfermedad y en el periodo de licencia no retribuida a que se hace mención en los artículos 16 y 56 y de conformidad con las condiciones establecidas en los mismos, o beneficiario de una asignación de invalidez, su cónyuge, en caso de que éste no tenga derecho a prestaciones de la misma naturaleza y del mismo nivel en aplicación de cualesquiera otras disposiciones legales o reglamentarias, sus hijos y las demás personas que estén a su cargo con arreglo al artículo 2 del anexo V, y los beneficiarios de una pensión de supervivencia estarán cubiertos contra los riesgos de enfermedad hasta el límite del 80 % de los gastos realizados con arreglo a la misma regulación que la establecida por acuerdo entre las instituciones de la Comunidad en virtud del artículo 72 del Estatuto de los funcionarios CE. La cuantía se elevará al 85 % para las prestaciones siguientes: consultas y visitas, intervenciones quirúrgicas, hospitalización, productos farmacéuticos, radiología, análisis, exámenes de laboratorio y prótesis por prescripción médica con excepción de las prótesis dentarias. Se elevará al 100 % en los casos de tuberculosis, poliomielitis, cáncer, enfermedad mental y otras enfermedades consideradas de gravedad comparable por la AFCC, así como en los casos de diagnóstico precoz y de parto. Sin embargo, los reembolsos del 100 % no se aplicarán en los casos de enfermedad profesional o de accidente que hayan determinado la aplicación del artículo 68.
La pareja no casada del agente temporal tendrá la consideración de cónyuge a efectos del régimen de seguro de enfermedad, siempre que se cumplan las tres primeras condiciones previstas en la letra c) del apartado 2 del artículo 1 del anexo V.
El agente temporal deberá sufragar un tercio de la aportación necesaria para asegurar esta cobertura, sin que su participación pueda exceder del 2 % de su sueldo base.
2. El agente temporal que cese definitivamente en el ejercicio de sus funciones y que no ejerza una actividad profesional retribuida podrá solicitar, antes del transcurso del mes siguiente a aquél en que cese en sus funciones, seguir teniendo derecho, durante un período máximo de 6 meses a partir del citado cese, a la cobertura de los riesgos de enfermedad prevista en el apartado 1. La aportación a que se refiere el apartado 7 se calculará tomando como referencia el último sueldo base del agente temporal, a cuyo cargo correrá la mitad de esta aportación.
La AFCC podrá decidir, previa consulta al médico asesor de la Agencia, que el plazo de un mes para la presentación de la petición, así como el límite de 6 meses previsto en el primer párrafo no sean de aplicación en caso de que el interesado padezca una enfermedad grave o prolongada, contraída antes del cese en sus funciones y comunicada a la Agencia antes del término del período de 6 meses previsto en el primer apartado, siempre que el interesado se hubiere sometido a una revisión médica organizada por la Agencia.
3. El cónyuge divorciado de un agente temporal, el hijo que haya cesado de estar a cargo del agente y la persona que haya dejado de estar asimilada a un hijo a cargo con arreglo al artículo 2 del anexo V siempre que no ejerzan una actividad profesional retribuida podrán continuar disfrutando, durante un período máximo de un año, de la cobertura contra los riesgos de enfermedad dispuesta en el apartado 1, en concepto de beneficiarios del asegurado del que derivaba el derecho a estos reembolsos; esta cobertura no dará lugar a la percepción de una contribución. El referido período de un año empezará a contar bien desde la fecha en la que el divorcio haya adquirido carácter firme o bien a partir de la pérdida de la condición de hijo a cargo o de persona asimilada a un hijo a cargo.
4. El agente temporal que hubiera permanecido al servicio de la Agencia hasta la edad de 63 años o que fuera beneficiario de una asignación por invalidez tendrá derecho a los beneficios establecidos en el apartado 1 después del cese en sus funciones. Su cotización se calculará sobre la base de la cuantía de la pensión o de la asignación.
El titular de una pensión de supervivencia por fallecimiento de un agente temporal en activo o que hubiera permanecido al servicio de la Agencia hasta la edad de 63 años o por fallecimiento de un titular de una asignación por invalidez, tendrá derecho a los mismos beneficios. Su cotización se calculará sobre la base de la cuantía de la pensión de supervivencia.
5. Los titulares de una pensión de orfandad únicamente disfrutarán de las prestaciones previstas en el apartado 1 si así lo solicitan. La contribución se calculará en función de la pensión de orfandad.
6. En el caso de los titulares de una pensión de supervivencia, la contribución a que se refieren los apartados 4 y 5 no podrá ser inferior a la calculada en función del sueldo base correspondiente al primer escalón del grado 1.
7. Si el total de los gastos no reembolsados durante un período de doce meses excediera de la mitad del sueldo base mensual del agente temporal, la AFCC concederá un reembolso especial, teniendo en cuenta la situación familiar del interesado, según las normas a que se refiere el apartado 1.
8. El beneficiario estará obligado a declarar los reembolsos de gastos percibidos o que pueda tener derecho a reclamar con arreglo a otro régimen de seguro de enfermedad, legal o reglamentario, para sí mismo o para una de las personas cubiertas por su seguro.
En el caso de que el total de los reembolsos a los que pudiere tener derecho llegase a sobrepasar la suma de los reembolsos previstos en el apartado 1, la diferencia se deducirá de la cantidad que se debe percibir, a tenor del apartado 1, salvo en lo que respecta a los reembolsos obtenidos por un seguro de enfermedad complementario privado destinado a resarcir la parte de gastos no reembolsables por el régimen de seguro de enfermedad de la Agencia.
Artículo 68
1. El agente temporal, durante el tiempo de servicio, durante sus licencias por enfermedad y durante los periodos de licencia no retribuida a que se refieren los artículos 16 y 56 y de conformidad con las condiciones establecidas en los mismos, estará asegurado desde el día de su incorporación al servicio contra los riesgos de accidente y enfermedad profesional con arreglo a la misma reglamentación que la establecida de común acuerdo por las instituciones de la Comunidad en virtud del artículo 73 del Estatuto de los funcionarios CE. Participará obligatoriamente, hasta un límite del 0,1 % de su sueldo base, en la cobertura de sus riesgos no laborales.
Los riesgos no cubiertos se especificarán en la referida reglamentación.
2. Las prestaciones garantizadas serán las siguientes:
a)
En caso de muerte:
Entrega de un capital equivalente a cinco anualidades del sueldo base del interesado, calculado según la cuantía de los sueldos mensuales percibidos durante los doce meses anteriores al accidente, a las personas enumeradas a continuación:
-
al cónyuge y a los hijos del agente temporal fallecido, de acuerdo con el derecho de sucesión aplicable al agente temporal; la cantidad que se debe entregar al cónyuge no podrá ser inferior al 25 % del capital;
-
a falta de personas de la categoría anterior, a los demás descendientes, de acuerdo con el derecho de sucesión aplicable al agente temporal;
-
a falta de personas de las dos categorías anteriores, a los ascendientes, de acuerdo con el derecho de sucesión aplicable al agente temporal;
-
a falta de personas de las tres categorías anteriores, a la Agencia;
b)
En caso de invalidez permanente total:
Entrega al interesado de un capital equivalente a ocho anualidades de su sueldo base calculadas según la cuantía de los sueldos mensuales percibidos en los doce meses anteriores al accidente;
c)
En caso de invalidez permanente parcial:
Entrega al agente temporal de una parte de la cantidad prevista en la letra b) anterior, calculada según el baremo establecido en la reglamentación prevista en el apartado 1 anterior.
Las cantidades previstas anteriormente podrán ser sustituidas por una renta vitalicia en las condiciones que la citada reglamentación establezca.
Las prestaciones enumeradas anteriormente serán compatibles con las previstas en la Sección B.
3. También serán cubiertos, en las condiciones fijadas en la reglamentación prevista en el apartado 1 anterior, los gastos médicos, farmacéuticos, de hospitalización, quirúrgicos, prótesis, radiografía, masaje, ortopedia, clínica y transporte, y todos los gastos semejantes derivados del accidente o enfermedad laboral.
Este reembolso sólo cubrirá aquella parte de los gastos que no hubiera sido abonada al agente temporal por aplicación del artículo 67.
Artículo 69
1. Las contribuciones de los agentes temporales y de la Agencia al régimen de seguro de enfermedad y accidentes serán abonadas en su totalidad al régimen de seguro de enfermedad y accidentes previsto en el Estatuto de los funcionarios CE.
2. No obstante, si el examen médico al que el agente debe ser sometido con arreglo a lo dispuesto en el artículo 36 revela que el interesado está afectado por una enfermedad o dolencia, la AFCC podrá decidir que los gastos ocasionados como consecuencia de esa enfermedad o dolencia sean deducidos del reembolso de los gastos previstos en el artículo 67.
Si el agente temporal justifica la imposibilidad de obtener el reembolso de otro seguro de enfermedad legal o reglamentario, podrá solicitar, a más tardar al mes siguiente de la expiración de su contrato, seguir estando cubierto contra los riesgos de enfermedad previstos en los artículos 67 y 68, durante un período máximo de seis meses después de la expiración de su contrato. Las contribuciones contempladas en el apartado 2 del artículo 67 se calcularán en función del último sueldo base del agente temporal, sufragando éste la mitad de las mismas.
3. El Consejo revisará y adaptará, según proceda, la cuota de contribución al cabo de un periodo de seis años, a la luz de los riesgos de enfermedad y accidentes de los agentes temporales de la Agencia.
4. Mediante decisión de la AFCC, previo dictamen de un médico asesor reconocido por ésta, el plazo de un mes para presentar la solicitud, así como el límite de seis meses previsto en el apartado 2, no se aplicarán en caso de que el interesado esté aquejado de una enfermedad grave o prolongada contraída durante la duración de su contrato y declarada a la Agencia antes de la expiración del período de seis meses previsto en el apartado 2, siempre que el interesado se someta al examen médico organizado por la Agencia.
Artículo 70
1. El antiguo agente temporal que se encuentre sin empleo después de haber cesado en la Agencia:
-
que no sea titular de una asignación por invalidez a cargo de la Agencia
-
cuyo cese en el servicio no haya sido debido a una renuncia o rescisión del contrato por motivos disciplinarios
-
que haya prestado servicios durante al menos seis meses
-
y que sea residente de un Estado miembro de la UE,
se beneficiará de una asignación mensual por desempleo en las condiciones que a continuación se determinan.
Cuando tenga derecho a una prestación por desempleo con arreglo a un régimen nacional, deberá declararlo a la Agencia. En tal caso, la cuantía de dicha prestación será deducida de la asignación abonada con arreglo al apartado 3.
2. Para beneficiarse de la asignación por desempleo, el antiguo agente temporal:
a)
deberá haber solicitado su inscripción como demandante de empleo en los servicios de empleo del Estado miembro de la UE donde fije su residencia;
b)
deberá satisfacer las obligaciones previstas por la legislación de dicho Estado miembro de la UE que incumben al titular de las prestaciones por desempleo con arreglo a dicha legislación;
c)
deberá remitir mensualmente a la Agencia un certificado del servicio nacional de empleo competente en el que se precise si ha satisfecho o no las obligaciones establecidas en las letras a) y b).
La asignación podrá ser concedida o mantenida por la Agencia, a pesar de que no se cumplan las obligaciones nacionales contempladas en la letra b), en caso de enfermedad, accidente, maternidad, invalidez o situación reconocida como análoga o de dispensa para satisfacer dichas obligaciones por parte de la autoridad nacional competente.
La Junta Directiva establecerá las disposiciones que considere necesarias para la aplicación del presente artículo.
3. La asignación por desempleo se fijará en relación con el sueldo base del agente temporal en el momento de su cese en el servicio. Esta asignación por desempleo consistirá en:
a)
60 % del sueldo base durante un período inicial de doce meses
b)
45 % del sueldo base desde el decimotercer mes y hasta el vigesimocuarto mes.
Salvo durante un período inicial de seis meses, durante el cual será de aplicación el límite inferior que a continuación se especifica pero no el límite superior, las cuantías así determinadas no podrán ser inferiores a 1 171,52 euros ni superiores a 2 343,04 euros. Estos límites se adaptarán con arreglo a la misma reglamentación que la establecida en el artículo 66 del Estatuto de los funcionarios CE, de conformidad con lo dispuesto en el artículo 65 de dicho Estatuto.
4. La asignación por desempleo será abonada al antiguo agente temporal durante un período máximo de veinticuatro meses a partir del día de su cese en el servicio, sin que, en ningún caso, pueda sobrepasarse la tercera parte del período total de duración del servicio prestado. No obstante, si durante ese período el antiguo agente temporal dejara de reunir las condiciones previstas en los apartados 1 y 2, el pago de la asignación quedará interrumpido. El pago de la asignación se reanudará si, antes de la expiración de dicho período, el antiguo agente temporal reúne de nuevo las citadas condiciones sin haber adquirido derecho a una asignación por desempleo nacional.
5. El antiguo agente temporal beneficiario de una asignación por desempleo tendrá derecho a los complementos familiares con arreglo a la misma reglamentación que la prevista en el artículo 67 del Estatuto de los funcionarios CE. La asignación familiar se calculará en función de la asignación por desempleo con arreglo a las condiciones previstas en el artículo 1 del anexo V.
El interesado estará obligado a declarar cualquier asignación del mismo tipo que perciban, él o su cónyuge, de otra procedencia; dichas asignaciones se deducirán de las que se abonen en virtud del presente artículo.
El antiguo agente temporal beneficiario de la asignación por desempleo tendrá derecho, en las condiciones previstas en el artículo 67, a la cobertura de los riesgos por enfermedad sin contribución alguna a su cargo.
6. La asignación por desempleo y los complementos familiares se abonarán en euros con cargo al Fondo Especial de Desempleo. No se aplicará coeficiente corrector.
7. Todo agente temporal contribuirá, en un tercio, a la financiación del régimen de seguro contra el desempleo. Esta contribución se fija en el 0,81 % del sueldo base del interesado, una vez efectuada una deducción fija de 1 065,02 euros y sin aplicar los coeficientes correctores previstos en el artículo 64 del Estatuto de los funcionarios CE.
Esta contribución será descontada mensualmente del sueldo del interesado e ingresada, aumentada en los dos tercios restantes a cargo de la Agencia, en el Fondo Especial de Desempleo creado en virtud del artículo 28 bis del Régimen aplicable a otros agentes de las Comunidades (en lo sucesivo, «ROA de la CE»). La Agencia revisará y adaptará, según proceda, la cuota de contribución al cabo de un periodo de seis años, a la luz del riesgo de desempleo de los agentes temporales de la Agencia.
8. La asignación por desempleo abonada al antiguo agente temporal que permanezca sin empleo se regirá por las mismas normas que las establecidas en el Reglamento (CEE, Euratom, CECA) no 260/68 de conformidad con el Reglamento (CEE, Euratom, CECA) no 259/68.
9. Los servicios nacionales competentes en materia de empleo y desempleo, actuando dentro del marco de su legislación nacional, y la Agencia mantendrán una cooperación eficaz para la buena aplicación del presente artículo.
10. Las modalidades de aplicación del presente artículo estarán sujetas a la misma reglamentación que la adoptada de común acuerdo por las instituciones comunitarias, sin perjuicio de lo dispuesto en el último párrafo del apartado 2.
Artículo 71
1. En caso de nacimiento de un hijo de un agente temporal, se abonará una asignación de 198,31 euros a la persona que asuma la guarda efectiva del niño.
Igual asignación se entregará al agente temporal que adopte un niño cuya edad no exceda de cinco años y que permanezca a su cargo en las condiciones establecidas en el apartado 2 del artículo 2 del anexo V.
2. Se tendrá derecho a la misma asignación en caso de interrupción del embarazo después de los siete meses.
3. El beneficiario de la asignación por nacimiento estará obligado a declarar las asignaciones de la misma naturaleza que perciba por el mismo hijo. Tales asignaciones se deducirán de la prevista más arriba. Cuando ambos progenitores sean agentes temporales de la Agencia, la asignación sólo se abonará una vez.
Artículo 72
En caso de fallecimiento del agente temporal, de su cónyuge, de los hijos a su cargo o de cualquier otra persona que esté a su cargo con arreglo al artículo 2 del anexo V y que conviva bajo su techo, la Agencia reembolsará los gastos de transporte del cadáver desde el lugar de destino hasta el lugar de origen del agente temporal.
Sin embargo, en caso de fallecimiento del agente temporal durante una misión, la Agencia reembolsará los gastos de transporte del cadáver desde el lugar del fallecimiento hasta el lugar de origen del agente temporal.
Artículo 73
Podrán concederse donaciones, préstamos o anticipos al agente temporal durante la duración de su contrato o a la expiración de éste cuando, como resultado de una enfermedad grave o prolongada, de discapacidad o de un accidente sufrido durante el tiempo de servicio, el agente temporal se halle imposibilitado para trabajar y demuestre que la enfermedad o accidente no está cubierto por ningún otro régimen de seguridad social.
Sección B
Cobertura de los riesgos de invalidez y fallecimiento
Artículo 74
El agente temporal estará asegurado, en las condiciones previstas en los artículos siguientes, contra los riesgos de fallecimiento y de invalidez que pudieran sobrevenirle durante el tiempo de su contrato.
Las prestaciones y garantías previstas en la presente sección se suspenderán si los efectos pecuniarios del contrato del agente temporal se encuentran temporalmente suspendidos en aplicación de las disposiciones del presente Estatuto.
Artículo 75
Si el examen médico previo a la contratación del agente temporal revela que éste está afectado por una enfermedad o dolencia, la AFCC podrá decidir que su derecho al disfrute de las garantías previstas en materia de invalidez y fallecimiento no se inicie hasta haber cumplido un período de cinco años a partir de la fecha de su incorporación al servicio de la Agencia, por lo que se refiere a las consecuencias de esta enfermedad o dolencia.
El agente temporal podrá recurrir esta decisión ante la Comisión de Invalidez que establecerá la Agencia. En virtud del acuerdo celebrado entre la Agencia y el Consejo de la Unión Europea, la Agencia podrá utilizar los servicios de la Comisión de Invalidez del Consejo.
Artículo 76
1. El agente temporal aquejado de una invalidez considerada como total y que por esta causa tenga que dejar de prestar servicios en la Agencia, tendrá derecho, mientras subsista la incapacidad, a una asignación por invalidez cuya cuantía se establecerá como se indica seguidamente.
Cuando un agente temporal beneficiario de una asignación por invalidez cumpla los 65 años, se aplicarán las normas generales que regulan la indemnización por cese en el servicio. La cuantía de la indemnización por cese en el servicio se fijará en función del sueldo correspondiente al grado y escalón en que estuviera clasificado el agente en la fecha en que fuera declarado inválido.
2. La asignación por invalidez será igual al 70 % del último sueldo base del agente temporal. No obstante, dicha asignación no podrá ser inferior a la renta mínima de subsistencia, es decir, al sueldo base de un agente temporal de la CE clasificado en el primer escalón del grado 1. La asignación por invalidez estará sujeta a una contribución al régimen de pensiones, calculada en función de dicha asignación.
3. Cuando la invalidez sea consecuencia de un accidente sufrido por el agente temporal en el ejercicio o con ocasión del ejercicio de sus funciones, de una enfermedad profesional, de un acto de abnegación realizado en interés público o del hecho de haber expuesto su vida para salvar la de otra persona, la asignación por invalidez no podrá ser inferior al 120 % de la renta mínima de subsistencia. Además, en este supuesto, la contribución al régimen de pensiones se hará con cargo al presupuesto de la Agencia.
4. Si la invalidez hubiese sido provocada intencionadamente por el agente temporal, la AFCC podrá acordar que el agente no tenga derecho más que a la asignación prevista en el artículo 85.
5. El beneficiario de una asignación por invalidez también tendrá derecho a los complementos familiares determinados con arreglo a lo dispuesto en el apartado 3 del artículo 59. En virtud del anexo V, la asignación familiar se calculará en función de la asignación por invalidez.
Artículo 77
1. La situación de invalidez será declarada por la Comisión de Invalidez a que se hace mención en el artículo 75.
2. La Agencia podrá hacer que el titular de una asignación por invalidez sea sometido periódicamente a un reconocimiento, a fin de asegurarse de que sigue reuniendo las condiciones necesarias para ser beneficiario de ella. Si la Comisión de Invalidez comprueba que han dejado de cumplirse estas condiciones, el agente temporal deberá reincorporarse al servicio de la Agencia, siempre y cuando su contrato no haya expirado.
No obstante, si el interesado no pudiera ser readmitido al servicio de la Agencia, podrá rescindírsele el contrato y tendrá derecho a una indemnización cuya cuantía será igual a las retribuciones que habría percibido durante el plazo de preaviso y, en su caso, a la indemnización por rescisión de contrato prevista en el artículo 95. Será igualmente de aplicación el artículo 85.
Artículo 78
Los causahabientes de un agente temporal fallecido, tal y como se definen con arreglo a la misma reglamentación que la establecida en el capítulo 3 del anexo VI, tendrán derecho a una pensión de supervivencia en las condiciones previstas en los artículos 79 a 82.
En caso de fallecimiento de un agente temporal beneficiario de una asignación por invalidez, sus causahabientes, según lo establecido en el capítulo 3 del anexo VI, tendrán derecho a una pensión de supervivencia en las condiciones previstas en dicho anexo.
En caso de desaparición, durante más de un año, de un agente temporal o de un antiguo agente temporal titular de una asignación por invalidez, las pensiones provisionales a su cónyuge y las personas reconocidas como personas a cargo se determinarán con arreglo a la misma reglamentación que la establecida en los capítulos 5 y 6 del anexo VIII del Estatuto de los funcionarios CE.
Artículo 79
El derecho a pensión comenzará a partir del primer día del mes siguiente al del fallecimiento o, en su caso, a partir del primer día del mes siguiente al período durante el cual el cónyuge supérstite, los huérfanos o las personas a cargo del agente fallecido perciban las retribuciones de éste en aplicación de lo dispuesto en el apartado 8 del artículo 59.
Artículo 80
El cónyuge supérstite de un agente temporal tendrá derecho a una pensión de supervivencia, en las condiciones previstas en el capítulo 3 del anexo VI. La cuantía de dicha pensión no podrá ser inferior al 35 % del último sueldo base mensual percibido por el agente temporal ni al salario de base de un agente temporal de la CE clasificado en el primer escalón del grado 1.
El beneficiario de una pensión de supervivencia tendrá derecho, en las condiciones previstas en el anexo V, a los complementos familiares regulados en el apartado 3 artículo 59. No obstante, la cuantía de la asignación por hijo a cargo será igual al doble de la cuantía del complemento previsto en la letra b) del apartado 3 del artículo 59.
Artículo 81
Cuando un agente temporal o un titular de una asignación por invalidez fallezca sin dejar cónyuge beneficiario de una pensión de viudedad, los hijos que, según el artículo 2 del anexo V, estuvieren a su cargo en el momento del fallecimiento tendrán derecho a una pensión de orfandad en las condiciones previstas en el artículo 10 del anexo VI.
Tendrán el mismo derecho los hijos que reúnan las condiciones antes citadas, en caso de fallecimiento o de nuevas nupcias del cónyuge beneficiario de una pensión de viudedad.
Cuando un agente temporal o una persona beneficiaria de una asignación por invalidez fallezca sin que se reúnan las condiciones establecidas en el párrafo primero, los hijos a su cargo en virtud del artículo 2 del anexo V tendrán derecho a una pensión de orfandad con arreglo a lo dispuesto en el artículo 10 del anexo VI; no obstante, la cuantía de esta pensión será igual a la mitad de la pensión calculada de conformidad con dicho artículo.
En el caso de las personas asimiladas a hijos a cargo en virtud de lo dispuesto en el apartado 4 del artículo 2 del anexo V, la pensión de orfandad no podrá rebasar un importe igual al doble de la asignación por hijo a cargo.
El fallecimiento del progenitor biológico que haya sido sustituido por el padre o la madre adoptivos no generará el derecho a una pensión de orfandad.
El huérfano tendrá derecho a una asignación por escolaridad en las condiciones previstas en el artículo 3 del anexo V.
Artículo 82
En caso de divorcio o cuando concurran varios grupos de supérstites que pudieran aspirar a una pensión de supervivencia, ésta será repartida según las condiciones establecidas en el anexo VI.
Artículo 83
1. No obstante lo dispuesto en cualquiera otra disposición, en particular en lo que se refiere a la cuantía mínima concedida a los que tengan derecho a una pensión de supervivencia, el importe total percibido en concepto de pensión de supervivencia, sumados los complementos familiares y deducidos el impuesto y otras retenciones obligatorias, al que pueden tener derecho la viuda y los demás causahabientes no podrá exceder:
a)
en caso de fallecimiento de un agente temporal cuando se halle en activo o disfrutando de una licencia por motivos personales, por servicio militar, parental o familiar, de la cuantía del sueldo base al que el agente temporal, de continuar en vida, hubiera tenido derecho en el mismo grado y escalón, sumados los complementos familiares que le corresponderían en ese caso y deducidos el impuesto y otras retenciones obligatorias;
b)
para el período posterior a la fecha en que el agente temporal mencionado en la letra a) hubiera cumplido 65 años, de la cuantía de la indemnización por cese en el servicio a la que el interesado, de continuar en vida, hubiera tenido derecho a partir de esa fecha, en el mismo grado y escalón en los que estuviera situado en el momento del fallecimiento, sumados los complementos familiares que le hubieran correspondido y deducidos el impuesto y otras retenciones obligatorias;
c)
en caso de fallecimiento de un antiguo agente temporal con derecho a una asignación por invalidez, de la cuantía de la pensión a la que el interesado, de continuar en vida, hubiera tenido derecho, una vez aplicados los complementos y retenciones mencionados en la letra b).
2. A los efectos de la aplicación del apartado 1, se prescindirá de los coeficientes correctores que pudieran afectar a las diversas cuantías de que se trate.
3. La cuantía máxima definida en cada una de las anteriores letras a) a c) del apartado 1 será repartida entre los causahabientes de una pensión de supervivencia de forma proporcional a los derechos que respectivamente les hayan sido reconocidos, prescindiendo del apartado 1.
A las cuantías resultantes de dicho reparto les serán aplicables los párrafos segundo y tercero del apartado 1 del artículo 84.
Artículo 84
1. Las pensiones previstas en las disposiciones anteriores serán calculadas por referencia a las escalas retributivas en vigor el día primero del mes en que comience el derecho a pensión.
No se aplicará coeficiente corrector alguno a las pensiones.
Las pensiones expresadas en euros se pagarán en una de las monedas a que se refiere el artículo 29 del anexo VI.
2. Cuando, de conformidad con lo dispuesto en el artículo 59, se apruebe una adaptación de las retribuciones, esa misma adaptación se aplicará a las pensiones.
3. Lo dispuesto en los apartados 1 y 2 será aplicable por analogía a los beneficiarios de una asignación por invalidez.
Sección C
Indemnización por cese en el servicio
Artículo 85
A partir del cese en sus funciones, el agente temporal tendrá derecho a una indemnización por cese en el servicio o a la transferencia del equivalente actuarial de sus derechos a pensión, de conformidad con lo dispuesto en el artículo 1 del anexo VI.
Artículo 86
Si el agente temporal ha hecho uso de la posibilidad prevista en el artículo 90, su indemnización por cese en el servicio será reducida proporcionalmente al período que corresponda a estas deducciones.
La disposición del primer párrafo no se aplicará al agente temporal que, en los tres meses siguientes a su integración en el régimen del presente Estatuto, haya solicitado reponer tales cantidades aumentadas en un 3,5 % de interés compuesto anual, tipo que podrá ser revisado conforme al procedimiento establecido en el artículo 87.
Artículo 87
1. El tipo de interés para el cálculo del interés compuesto será el tipo efectivo mencionado en los apartados 2 y 3 y se revisará, si fuese necesario, en el momento de efectuar las evaluaciones actuariales quinquenales.
2. Los tipos de interés que deberán tomarse en consideración para los cálculos actuariales se basarán en la media anual registrada de los tipo de interés de la deuda pública a largo plazo de los Estados miembros de la UE, publicadas por la Comisión de las Comunidades Europeas. Se utilizará un índice de precios al consumo adecuado para calcular el tipo de interés correspondiente, corregido por la inflación, que resulte necesario para los cálculos actuariales.
3. El tipo efectivo anual que se tomará en consideración para efectuar los cálculos actuariales será la media de los tipos de interés reales medios de los doce años anteriores al año en curso.
Sección D
Financiación del régimen de cobertura de los riesgos de invalidez y fallecimiento y del régimen de pensiones
Artículo 88
1. El pago de las prestaciones previstas en el régimen de seguridad social dispuesto en las secciones B y C se hará con cargo al presupuesto de la Agencia. Los Estados miembros que participen en la Agencia garantizarán colectivamente el pago de estas prestaciones según las escala de reparto establecida para la financiación de estos gastos.
2. Toda percepción de un sueldo o una asignación por invalidez estará sujeta a la cotización al régimen de seguridad social previsto en la sección B.
3. La financiación del régimen de seguridad social previsto en las secciones B y C será la establecida en el artículo 89 del presente Estatuto y en los artículos 21 y 22 del anexo VI.
4. Las contribuciones de los agentes temporales y de la Agencia al régimen de seguridad social previsto en las secciones B y C serán abonadas en su totalidad al presupuesto de la Agencia.
Artículo 89
Los agentes temporales contribuirán con un tercio del coste de este sistema de pensiones. Esta contribución se fija en un 9,25 % del sueldo base del agente temporal, sin tener en cuenta los coeficientes correctores previstos en el artículo 59. La cuota se deducirá mensualmente de la retribución del agente temporal. Las contribuciones se adaptarán de conformidad con las mismas normas que las estipuladas en el anexo XII del Estatuto de los funcionarios CE.
Artículo 90
El agente temporal podrá solicitar que la Agencia, en las condiciones que ésta determine, satisfaga las cantidades que eventualmente tenga que pagar en su país de origen para causar o mantener en él sus derechos a pensión. La Agencia podrá decidir asimismo efectuar el pago de las cantidades que el agente temporal deba satisfacer para causar o mantener sus derechos a pensión en su país de origen, aunque el agente no lo haya solicitado. En tal caso, la Agencia deberá justificar debidamente su decisión.
Dichos pagos no podrán ser superiores al doble del porcentaje previsto en el artículo 89 y se harán con cargo al presupuesto de la Agencia.
Sección E
Liquidación de los derechos del agente temporal
Artículo 91
El régimen de invalidez o el régimen de la pensión de supervivencia se establecen en los artículos 19 a 23 del anexo VI.
Sección F
Pago de prestaciones
Artículo 92
1. El pago de las prestaciones se efectuará con arreglo a los artículos 83 y 84 del presente Estatuto y al artículo 28 del anexo VI.
2. Las cantidades que un agente temporal adeude a la Agencia, en virtud del presente régimen de pensiones, en la fecha en que tenga derecho a las prestaciones, serán deducidas de las prestaciones que correspondan al agente temporal o a sus causahabientes. Dicha devolución podrá escalonarse en varios meses.
Sección G
Subrogación de la Agencia
Artículo 93
1. Cuando la causa del fallecimiento, del accidente o de la enfermedad de una persona a la que se aplica el presente Estatuto sea imputable a un tercero, la Agencia, dentro del límite de las obligaciones que le incumben en virtud del presente Estatuto a raíz del suceso causante de la muerte, accidente o enfermedad, se subrogará de pleno derecho con la víctima o con sus causahabientes en sus derechos y acciones contra el tercero responsable.
2. Se incluyen, en particular, en el ámbito cubierto por la subrogación contemplada en el apartado 1:
-
la retribución que continuará siendo abonada al agente temporal conforme al artículo 52 durante el periodo de su incapacidad laboral transitoria;
-
los pagos efectuados conforme al apartado 8 del artículo 59, como consecuencia del fallecimiento de un agente temporal o de un agente titular de una asignación por invalidez;
-
las prestaciones con arreglo a los artículos 67 y 68 y a las reglamentaciones adoptadas para su aplicación, relativas a la cobertura de los riesgos de enfermedad y accidente;
-
el pago de los gastos de transporte del cadáver contemplado en el artículo 72;
-
el pago de los suplementos de los complementos familiares efectuados, conforme al apartado 5 del artículo 59 y a los apartados 3 y 5 del artículo 2 del anexo V en caso de enfermedad grave, minusvalía o discapacidad que afecte a un hijo a su cargo;
-
el pago de la asignación por invalidez en caso de accidente o enfermedad cuya consecuencia para el agente temporal sea la incapacidad definitiva para ejercer sus funciones;
-
el pago de la pensión de supervivencia en caso de fallecimiento del agente temporal o del antiguo agente temporal o del fallecimiento del cónyuge, que no sea agente temporal, de un agente temporal o de un antiguo agente temporal titular de una pensión;
-
el pago de la pensión de orfandad, sin limitación de edad, al hijo de un agente temporal o de un antiguo agente temporal cuando tal hijo esté aquejado de una enfermedad, minusvalía o discapacidad que le impidan satisfacer sus necesidades después del fallecimiento de la persona a cuyo cargo estaba.
3. Sin embargo, la subrogación de la Agencia no se extenderá a los derechos de indemnización respecto de perjuicios de carácter puramente personal como, en particular, el perjuicio moral, el pretium doloris, así como la parte de perjuicios de complacencia que sobrepasen la cuantía de la indemnización que hubiera sido concedida por tal motivo en aplicación del artículo 68.
4. Las disposiciones de los apartados 1, 2 y 3 no obstarán el ejercicio de una acción directa por parte de la Agencia.
CAPÍTULO 7
Devolución de cantidades percibidas en exceso
Artículo 94
Las cantidades percibidas en exceso darán lugar a su devolución cuando el beneficiario haya tenido conocimiento de la irregularidad del pago o cuando ésta sea tan evidente que no haya podido dejar de advertirla.
La devolución deberá solicitarse, a más tardar, al término de un plazo de cinco años a contar desde la fecha en que se haya abonado la cantidad. Este plazo no será oponible a la AFCC cuando ésta pueda demostrar que el interesado ha inducido deliberadamente a error a la Administración con vistas a obtener el pago de la cantidad considerada.
CAPÍTULO 8
Extinción del contrato
Artículo 95
Además de en el caso de cese por fallecimiento, el contrato del agente temporal quedará extinguido:
a)
al término del mes en el cual el agente temporal cumpla la edad de 65 años;
b)
en la fecha establecida en el contrato; o
c)
al término del plazo de preaviso establecido en el contrato, si éste contiene una cláusula que otorgue al agente temporal o a la Agencia la facultad de rescindir el contrato antes de su vencimiento. Este plazo de preaviso no podrá ser inferior a un mes por año de servicio, con un mínimo de un mes y un máximo de tres.
Para el agente temporal cuyo contrato se haya renovado, el referido plazo será como máximo de seis meses. No obstante, el plazo de preaviso no podrá comenzar a contar durante la licencia de maternidad o una licencia por enfermedad, siempre y cuando esta última no sea superior a tres meses. Además, quedará en suspenso durante el período de la licencia de maternidad o por enfermedad, dentro del citado límite. En caso de rescisión del contrato por parte de la Agencia, el agente temporal tendrá derecho a una indemnización igual a la tercera parte de su sueldo base, por el período comprendido entre la fecha del cese en sus funciones y la de vencimiento de su contrato, o
d)
si el agente temporal deja de reunir las condiciones establecidas en la letra a) del apartado 2 del artículo 36, sin perjuicio de la posibilidad de otorgar la excepción prevista en dicho artículo. Si no se otorga dicha excepción, será de aplicación el plazo de preaviso señalado en la letra c) del presente artículo.
Artículo 96
El contrato podrá ser rescindido por la Agencia sin preaviso en los siguientes casos:
a)
en el transcurso o al final del período de prueba, en las condiciones previstas en el artículo 38;
b)
en caso de que el agente temporal no pueda reincorporarse a sus funciones al término de la licencia retribuida por enfermedad a que se refiere el artículo 52; en este caso, el agente temporal tendrá derecho a una indemnización igual a su sueldo base, más sus complementos familiares a razón de dos días por mes de servicio cumplido.
Artículo 97
1. Una vez concluido el procedimiento disciplinario previsto en el título V, el contrato podrá ser rescindido sin preaviso por motivos disciplinarios en caso de incumplimiento grave, voluntario o por negligencia, de las obligaciones del agente temporal. La decisión, que habrá de ser motivada, será adoptada por la AFCC una vez que se haya dado al interesado la oportunidad de presentar su defensa.
Previamente a la rescisión del contrato, el agente temporal podrá ser suspendido en sus funciones, en las condiciones previstas en el artículo 160.
2. En caso de rescisión del contrato conforme al apartado 1, la AFCC podrá decidir:
a)
limitar la indemnización por cese en el servicio prevista en el artículo 85 al reembolso de la contribución prevista en el artículo 88, incrementada en un 3,5 % de interés compuesto anual;
b)
privar al interesado total o parcialmente del derecho a la indemnización prevista en el apartado 2 del artículo 63.
Artículo 98
1. El contrato del agente temporal será rescindido por la AFCC sin preaviso cuando ésta tenga conocimiento:
a)
de que el interesado proporcionó intencionadamente, en el momento de su contratación, datos falsos sobre su cualificación y experiencia profesional o su aptitud para cumplir las condiciones previstas en el apartado 2 del artículo 36; y
b)
de que estos datos falsos fueron determinantes para la contratación del interesado.
2. En este caso, la AFCC procederá a la rescisión del contrato del agente temporal, una vez oído el interesado y concluido el procedimiento disciplinario previsto en el título V.
Previamente a la rescisión del contrato, el agente temporal podrá ser suspendido en sus funciones, en las condiciones previstas en el artículo 160.
Serán aplicables las disposiciones del apartado 2 del artículo 97.
Artículo 99
Sin perjuicio de las disposiciones de los artículos 97 y 98, todo incumplimiento voluntario o por negligencia de las obligaciones a las que el agente temporal o antiguo agente temporal esté sometido con arreglo al presente Estatuto será objeto de una sanción disciplinaria en las condiciones previstas en el título V del presente Estatuto.
TÍTULO III
AGENTES CONTRACTUALES
CAPÍTULO 1
Disposiciones generales
Artículo 100
A efectos de lo dispuesto en el presente Estatuto, se entenderá por «agente contractual» todo agente no destinado a un puesto de trabajo de los comprendidos en la relación aneja al presupuesto de la Agencia y contratado para ejercer funciones con dedicación parcial o plena.
Artículo 101
1. Los agentes contractuales serán retribuidos con cargo a los créditos globales consignados a estos efectos en el presupuesto de la Agencia.
2. En su caso, la Junta Directiva adoptará disposiciones específicas que regulen el empleo de agentes contractuales, en el marco de la Acción Común 2004/551/PESC.
3. La Agencia facilitará previsiones anuales indicativas del empleo de agentes contractuales por grupos de funciones, en el marco del procedimiento presupuestario.
Artículo 102
1. Los agentes contractuales se distribuirán en cuatro grupos de funciones, que se corresponden con las funciones que deben ejercer. Cada grupo de funciones se subdividirá en grados y en escalones.
2. La correspondencia entre los tipos de funciones y los grupos de cargos será la establecida en el siguiente cuadro:
Grupo de funciones
Grados
Funciones
IV
de 13 a 18
Administrativas, de asesoramiento, de traducción y funciones técnicas equivalentes, realizadas bajo la supervisión de agentes temporales.
III
de 8 a 12
De ejecución, de redacción, de contabilidad y funciones técnicas equivalentes, realizadas bajo la supervisión de agentes temporales.
II
de 4 a 7
Administrativas y de secretariado, de gestión del trabajo de oficina y otras funciones equivalentes, realizadas bajo la supervisión de agentes temporales.
I
de 1 a 3
Trabajo manual y servicios de apoyo, realizados bajo la supervisión de agentes temporales.
3. Sobre la base de este cuadro, la Agencia definirá las facultades que se conferirán a cada tipo de función.
4. Será aplicable, por analogía, lo dispuesto en el artículo 6.
CAPÍTULO 2
Derechos y obligaciones
Artículo 103
Los artículos 10 a 34 serán aplicables por analogía.
CAPÍTULO 3
Condiciones de contratación
Artículo 104
1. Los agentes contractuales serán seleccionados, en un ámbito geográfico lo más amplio posible, de entre quienes posean la nacionalidad de alguno de los Estados miembros participantes, sin distinción por razones de origen racial o étnico, creencias políticas, filosóficas o religiosas, edad o discapacidad, sexo u orientación sexual, y con independencia de su estado civil o situación familiar.
2. Para ser seleccionado como agente contractual se requerirá, como mínimo, lo siguiente:
a)
En lo que respecta al grupo de funciones I, haber completado el período de escolaridad obligatoria.
b)
En lo que respecta a los grupos de funciones II y III:
i)
un nivel de estudios superiores acreditado por un título, o
ii)
un nivel de educación secundaria acreditado por un título que dé acceso a los estudios superiores, así como una experiencia profesional adecuada de tres años como mínimo; o
iii)
cuando esté justificado en interés del servicio, formación profesional o experiencia profesional de nivel equivalente.
c)
En lo que respecta al grupo de funciones IV:
i)
un nivel de educación correspondiente a estudios universitarios completos de una duración mínima de tres años y acreditados por un título, o
ii)
cuando esté justificado en interés del servicio, formación profesional de nivel equivalente.
3. Sólo podrán ser seleccionados como agentes contractuales quienes:
a)
posean la nacionalidad de alguno de los Estados miembros participantes en la Agencia y estén en pleno uso de sus derechos civiles;
b)
se encuentren en situación regular respecto a las leyes de reclutamiento para la prestación del servicio militar que les sean aplicables;
c)
ofrezcan las garantías de moralidad requeridas para el ejercicio de sus funciones;
d)
reúnan las condiciones de aptitud física requeridas para el ejercicio de sus funciones; y
e)
justifiquen que poseen un conocimiento profundo de una de las lenguas de la Unión Europea y un conocimiento satisfactorio de otra de ellas, en la medida necesaria para el desempeño de sus funciones.
4. Al celebrar el contrato inicial, la AFCC podrá eximir al interesado de la presentación de documentos que justifiquen que reúne los requisitos establecidos en las letras a), b) y c) de los apartados 2 y 3, cuando el contrato no exceda de tres meses.
5. En su caso, la Junta Directiva adoptará disposiciones específicas para los procedimientos de contratación de agentes contractuales, en el marco de la Acción Común 2004/551/PESC.
Artículo 105
Antes de proceder a la celebración del contrato, el agente contractual será sometido a examen médico por un médico asesor reconocido por la Agencia, a fin de garantizar que reúne las condiciones exigidas en la letra d) del apartado 3 del artículo 104.
El artículo 37 será aplicable por analogía.
Artículo 106
1. Al agente contractual cuyo contrato tenga una duración mínima de un año se le considerará en período de prueba durante los seis primeros meses de su entrada en servicio si pertenece al grupo de funciones I, y durante los nueve primeros meses si pertenece a cualquiera de los demás grupos de funciones.
2. Cuando en el curso de su período de prueba, el agente contractual se encuentre imposibilitado de ejercer sus funciones por causa de enfermedad o accidente, durante un período de al menos un mes, la AFCC podrá prorrogar el período de prueba por el tiempo correspondiente.
3. Al menos un mes antes de la conclusión del período de prueba, se hará un informe sobre la aptitud del agente contractual para cumplir las tareas propias de su puesto, así como sobre su rendimiento y su conducta en el servicio. Este informe se comunicará al interesado, quien podrá formular por escrito sus observaciones. El agente contractual que no haya demostrado tener cualidades suficientes para ser mantenido en su empleo será despedido. No obstante, en circunstancias excepcionales, la AFCC podrá prorrogar el período de prueba por un máximo de seis meses y, en su caso, destinar al agente contractual a otro servicio.
4. En caso de ineptitud manifiesta del agente contractual en período de prueba, se podrá hacer un informe en cualquier momento durante dicho período. Este informe se comunicará al interesado, quien podrá formular por escrito sus observaciones. Tomando como base este informe, la AFCC podrá decidir el despido del agente contractual antes de finalizar el período de prueba, con un plazo de preaviso de un mes.
5. El agente contractual despedido durante el período de prueba tendrá derecho a una indemnización igual a un tercio de su sueldo base por mes cumplido de período de prueba.
Artículo 107
Los contratos de los agentes contractuales podrán tener una duración mínima de tres meses y máxima de cuatro años. Podrán renovarse una sola vez, por un período determinado máximo de cinco años. El contrato inicial y la primera renovación tendrán una duración total mínima de seis meses en lo que se refiere al grupo de funciones I y de nueve meses para los demás grupos de funciones.
Artículo 108
1. Los agentes contractuales sólo podrán ser contratados:
i)
en los grados 13, 14 o 16 para el grupo de funciones IV,
ii)
en los grados 8, 9 o 10 para el grupo de funciones III,
iii)
en los grados 4 o 5 para el grupo de funciones II,
iv)
en el grado 1 para el grupo de funciones I.
La clasificación de estos agentes contractuales dentro de cada grupo de funciones dependerá de la cualificación y experiencia profesional de los interesados. A fin de responder a las necesidades concretas de la Agencia, también podrán tenerse en cuenta las condiciones imperantes en el mercado laboral de la Unión Europea. Tales agentes contractuales se clasificarán en el primer escalón de su grado al ser contratados.
2. Cuando un agente contractual cambie de puesto de trabajo dentro de un mismo grupo de funciones, no podrá ser clasificado en un grado o escalón inferiores a los de su puesto anterior.
Cuando dicho agente contractual pase a formar parte de un grupo de funciones más elevado, será clasificado en un grado y un escalón que le den derecho a una retribución al menos igual a la que percibía en virtud de su contrato precedente.
Artículo 109
1. Las disposiciones del párrafo primero del artículo 40 se aplicarán por analogía a los agentes contractuales que hayan sido contratados por un período mínimo de un año.
2. El agente contractual que cumpla dos años de antigüedad en un escalón de su grado accederá automáticamente al escalón siguiente de ese grado.
3. En el caso de los agentes contractuales, la clasificación en el grado inmediatamente superior dentro del mismo grupo de funciones se hará por decisión de la Agencia. Se llevará a efecto clasificándolos en el primer escalón del grado inmediatamente superior. Para conceder esta mejora se hará una selección exclusivamente entre los agentes contractuales con un contrato mínimo de tres años que hayan cumplido un tiempo mínimo de dos años en su grado, tras estudiar los méritos relativos y los informes de evaluación de los distintos agentes contractuales que reúnan las condiciones para ascender a un grado superior. Al estudiar los méritos comparativos, la Agencia tomará en cuenta, en particular, las evaluaciones sobre los agentes contractuales, su utilización, en el desempeño de sus tareas, de lenguas distintas de aquéllas que hayan probado conocer a fondo con arreglo a la letra e) del apartado 3 del artículo 104 y, en su caso, el nivel de responsabilidad que hayan ejercido.
4. Los agentes contractuales sólo podrán ser promovidos a un grupo de funciones superior mediante la participación en un proceso general de selección.
CAPÍTULO 4
Condiciones de trabajo
Artículo 110
Serán aplicables, por analogía, los artículos 41 a 57.
CAPÍTULO 5
Retribuciones y reembolso de gastos
Artículo 111
Serán aplicables, por analogía, los artículos 58 a 66, con supeditación a las modificaciones enunciadas en los artículos 112 y 113.
Artículo 112
El baremo de los sueldos base se determinará según el mismo baremo que el establecido en el artículo 93 del ROA de la CE.
Artículo 113
No obstante lo dispuesto en el apartado 3 del artículo 63, la indemnización por gastos de instalación y la indemnización por gastos de reinstalación, previstas en el apartado 1 y el apartado 2 del citado artículo, no podrán ser inferiores a:
-
734,76 euros para el agente contractual que tenga derecho a la asignación familiar, y
-
435,62 euros para el agente contractual que no tenga derecho a esta asignación.
CAPÍTULO 6
Sección A
Seguridad social
Artículo 114
Los artículos 67 a 69 se aplicarán por analogía. No obstante, los apartados 4 y 5 del artículo 67 no se aplicarán a los agentes contractuales que permanezcan al servicio de la Agencia hasta los 63 años de edad, a no ser que hayan tenido dicha condición de agentes contractuales por un período superior a 3 años.
Artículo 115
1. El antiguo agente contractual que se encuentre sin empleo después de haber cesado en la Agencia y:
a)
que no sea titular de una asignación por invalidez a cargo de la Agencia,
b)
cuyo cese en el servicio no haya sido debido a una renuncia o rescisión del contrato por motivo disciplinario,
c)
que haya prestado servicios durante al menos seis meses,
d)
que sea residente de un Estado miembro de la UE,
se beneficiará de una asignación mensual por desempleo en las condiciones que a continuación se determinan.
Cuando tenga derecho a una prestación por desempleo con arreglo a un régimen nacional, deberá declararlo a la Agencia. En tal caso, la cuantía de dicha prestación será deducida de la asignación que perciba con arreglo al apartado 3.
2. Para beneficiarse de la asignación por desempleo, el antiguo agente contractual:
a)
deberá haber solicitado su inscripción como demandante de empleo en los servicios de empleo del Estado miembro de la UE donde fije su residencia;
b)
deberá satisfacer las obligaciones que según la legislación de dicho Estado miembro de la UE incumban al titular de prestaciones por desempleo con arreglo a dicha legislación;
c)
deberá remitir mensualmente a la Agencia un certificado del servicio nacional de empleo competente en el que se precise si ha satisfecho o no las obligaciones establecidas en las letras a) y b).
La asignación podrá ser concedida o mantenida por la Agencia, incluso aunque no se cumplan las obligaciones nacionales contempladas en la letra b), en caso de enfermedad, accidente, maternidad, invalidez o situación reconocida como análoga, o en caso de dispensa de satisfacer dichas obligaciones por parte de la autoridad nacional competente.
La Junta Directiva establecerá las disposiciones que considere necesarias para la aplicación del presente artículo.
3. La asignación por desempleo se fijará en relación con el sueldo base del agente contractual en el momento de cesar en el servicio. Esta asignación por desempleo consistirá en:
a)
60 % del sueldo base durante un período inicial de doce meses,
b)
45 % del sueldo base desde el decimotercer mes hasta el vigesimocuarto mes,
c)
30 % del sueldo base desde el vigesimoquinto mes hasta el trigesimosexto mes.
Salvo durante un período inicial de seis meses, durante el cual será de aplicación el límite inferior que a continuación se especifica, pero no el límite superior, las cuantías así determinadas no podrán ser inferiores a 878,64 euros ni superiores a 1 757,28 euros. Estos límites se adaptarán del mismo modo que las retribuciones que figuran en el artículo 66 del Estatuto de los funcionarios CE, con arreglo a la misma reglamentación que la establecida en el artículo 65 de dicho Estatuto.
4. La asignación por desempleo será abonada al antiguo agente contractual durante un período máximo de treinta y seis meses a partir del día de su cese en el servicio, sin que, en ningún caso, pueda sobrepasarse la tercera parte de la duración total del servicio prestado. No obstante, si durante ese período el antiguo agente contractual dejara de reunir las condiciones previstas en los apartados 1 y 2, el pago de la asignación quedará interrumpido. La asignación será pagada de nuevo si, antes de la expiración de dicho período, el antiguo agente contractual reuniera de nuevo las citadas condiciones sin haber adquirido derecho a una prestación nacional por desempleo.
5. El antiguo agente contractual que pueda acogerse a una asignación por desempleo tendrá derecho a los complementos familiares de acuerdo con la misma reglamentación que la prevista en el artículo 67 del Estatuto de los funcionarios CE. La asignación familiar se calculará en relación con la asignación por desempleo con arreglo a las condiciones previstas en el artículo 1 del anexo V de dicho Estatuto.
El interesado estará obligado a declarar cualquier asignación del mismo tipo que perciban, él o su cónyuge, de otra procedencia; dichas asignaciones se deducirán de las que se abonen en virtud del presente artículo.
El antiguo agente contractual beneficiario de la asignación por desempleo tendrá derecho, en las condiciones previstas en el artículo 67, que se aplicará por analogía, a la cobertura de los riesgos por enfermedad sin contribución alguna a su cargo.
6. La asignación por desempleo y los complementos familiares correrán a cargo del Fondo Especial de Desempleo en euros. No se aplicará coeficiente corrector.
7. Todo agente contractual contribuirá en un tercio a la financiación del régimen de seguro contra el desempleo. Esta contribución se fijará en el 0,81 % del sueldo base del interesado, una vez efectuada una deducción fija de 798,77 euros y sin aplicar ningún coeficiente corrector de los previstos en el artículo 64 del Estatuto de los funcionarios CE. Esta contribución será descontada mensualmente del sueldo del interesado e ingresada, aumentada en los dos tercios restantes a cargo de la Agencia, en el Fondo Especial de Desempleo creado de conformidad con el artículo 28 bis del ROA de la CE. La Agencia, después de transcurridos seis años, revisará y adaptará el porcentaje de la contribución como corresponda, a la luz del riesgo de desempleo que corra el personal contractual de la Agencia.
8. Las asignaciones por desempleo pagadas al antiguo agente contractual que permanezca sin empleo estarán sujetas a la misma reglamentación que la prevista en el Reglamento (CEE, Euratom, CECA) no 260/68.
9. Los servicios nacionales competentes en materia de empleo y desempleo, actuando dentro del marco de su legislación nacional, y la Agencia mantendrán una cooperación eficaz para la buena aplicación del presente artículo.
10. A efectos de lo dispuesto en el presente artículo, serán aplicables las disposiciones de aplicación aprobadas conforme a lo establecido en el apartado 10 del artículo 70, sin perjuicio de lo dispuesto en el párrafo tercero del apartado 2 del presente artículo.
Artículo 116
Las disposiciones de los artículos 71 y 72 serán aplicables por analogía.
Artículo 117
Podrán concederse donaciones, préstamos o anticipos a los agentes contractuales durante la duración de su contrato o a la expiración de éste, cuando el agente contractual quede incapacitado para trabajar como consecuencia de una enfermedad grave y prolongada, de discapacidad o de un accidente ocurrido durante su contrato, siempre que justifique no estar acogido a otro régimen de seguridad social.
Sección B
Cobertura de los riesgos de invalidez y fallecimiento
Artículo 118
El agente contractual estará asegurado, en las condiciones previstas en los artículos siguientes, contra los riesgos de fallecimiento y de invalidez que pudieran sobrevenirle durante el tiempo de su contrato.
Las prestaciones y garantías previstas en la presente sección serán suspendidas si los efectos pecuniarios del contrato del agente se encuentran temporalmente suspendidos en aplicación del presente Estatuto.
Artículo 119
Si el examen médico previo a la contratación del agente contractual revela que éste está afectado por una enfermedad o discapacidad, la AFCC podrá decidir que su derecho al disfrute de las garantías previstas en materia de invalidez y fallecimiento no se inicie hasta haber cumplido un período de cinco años a partir de la fecha de su incorporación al servicio de la Agencia, por lo que se refiere a las consecuencias de esta enfermedad o discapacidad.
El agente contractual podrá recurrir contra esta decisión ante la Comisión de invalidez prevista en el artículo 75 del presente Estatuto.
Artículo 120
1. El agente contractual aquejado de una invalidez considerada como total y que por esta causa tenga que dejar de prestar servicios en la Agencia, tendrá derecho, mientras subsista la incapacidad, a una asignación por invalidez cuya cuantía se establecerá de la siguiente manera.
Si un agente contractual beneficiario de una asignación por invalidez alcanza la edad de 65 años, se aplicarán las normas generales que regulan la indemnización por cese en el servicio. Dicha indemnización se fijará en función del sueldo correspondiente al grado y escalón en que estuviera clasificado el agente en la fecha en que se le haya declarado inválido.
2. La asignación por invalidez será igual al 70 % del último sueldo base del agente. No obstante, dicha asignación no podrá ser inferior al sueldo base mensual de un agente contractual clasificado en el escalón 1 del grado 1 del grupo de funciones I. La asignación por invalidez estará sujeta a una contribución al régimen de pensiones, calculada en función de dicha asignación.
3. Cuando la invalidez sea consecuencia de un accidente sufrido por el interesado en el ejercicio o con ocasión del ejercicio de sus funciones, de una enfermedad profesional, de un acto de abnegación realizado en interés público o del hecho de haber expuesto su vida para salvar la de otra persona, la asignación por invalidez no podrá ser inferior al 120 % del sueldo base mensual de un agente contractual clasificado en el escalón 1 del grado 1 del grupo de funciones I. Además, en este supuesto, la contribución al régimen de pensiones se hará con cargo al presupuesto del antiguo empleador.
4. Si la invalidez hubiese sido provocada intencionadamente por el agente contractual, la AFCC podrá acordar que el agente no tenga derecho más que a la asignación prevista en el artículo 128.
5. El beneficiario de una asignación por invalidez también tendrá derecho a los complementos familiares determinados de conformidad con el apartado 3 del artículo 59, de conformidad con el anexo V; la asignación familiar se calculará a partir de la asignación del beneficiario.
Artículo 121
1. La invalidez será declarada por la Comisión de invalidez a que se refiere el artículo 75.
2. El derecho a asignación por invalidez comenzará el día siguiente a aquél en que se extinga el contrato del agente, según lo establecido en los artículos 95 y 96, aplicables por analogía.
3. La Agencia podrá hacer que el titular de una asignación por invalidez sea sometido periódicamente a un reconocimiento, a fin de asegurarse de que sigue reuniendo las condiciones necesarias para ser beneficiario de dicha asignación. Si la Comisión de invalidez comprueba que han dejado de cumplirse estas condiciones, el agente contractual deberá reincorporarse al servicio de la Agencia, siempre y cuando su contrato no haya expirado.
No obstante, si el interesado no pudiera ser readmitido al servicio de la Agencia, podrá rescindírsele el contrato y tendrá derecho a una indemnización cuya cuantía será igual a las retribuciones que habría percibido durante el plazo de preaviso y, en su caso, a la indemnización por rescisión de contrato prevista en el artículo 95. Será igualmente de aplicación el artículo 128.
Artículo 122
1. Los causahabientes de un agente contractual fallecido, determinados según las mismas normas que las establecidas en el capítulo 3 del anexo VI, tendrán derecho a una pensión de supervivencia en las condiciones previstas en los artículos 123 a 126.
2. En caso de fallecimiento de un antiguo agente contractual beneficiario de una asignación por invalidez, los causahabientes, según se definen en el capítulo 3 del anexo VI, que será aplicable por analogía, tendrán derecho a una pensión de supervivencia en las condiciones que se establecen en dicho anexo.
3. En caso de desaparición, durante más de un año, de un agente contractual, de un antiguo agente contractual titular de una asignación por invalidez, las pensiones provisionales destinadas a su cónyuge y a las personas consideradas a cargo del desaparecido se determinarán de acuerdo con las mismas normas que las establecidas en los capítulos 5 y 6 del anexo VIII del Estatuto de los funcionarios CE.
Artículo 123
El derecho a pensión comenzará a partir del primer día del mes siguiente al del fallecimiento o, en su caso, a partir del primer día del mes siguiente al período durante el cual el cónyuge supérstite, los huérfanos o las personas a cargo del agente fallecido perciban las retribuciones de éste en aplicación de lo dispuesto en el apartado 5 del artículo 59.
Artículo 124
El cónyuge supérstite de un agente contractual tendrá derecho, en las condiciones previstas en el capítulo 3 del anexo VI, que será aplicable por analogía, a una pensión de supervivencia, cuya cuantía no podrá ser inferior al 35 % del último sueldo base mensual percibido por el agente ni al sueldo base mensual de un agente contractual clasificado en el escalón 1 del grado 1 del grupo de funciones I.
El beneficiario de una pensión de supervivencia tendrá derecho, en las condiciones previstas en el anexo V, a los complementos familiares regulados en el apartado 3 del artículo 59, que será aplicable por analogía. No obstante, la cuantía de la asignación por hijo a cargo será igual al doble de la cuantía del complemento previsto en la letra b) del apartado 8 del artículo 59.
Artículo 125
1. Cuando un agente contractual o antiguo agente contractual beneficiario de una asignación por invalidez fallezca sin dejar cónyuge con derecho a una pensión de supervivencia, los hijos considerados a su cargo en el momento del fallecimiento tendrán derecho a una pensión de orfandad en las condiciones previstas en el artículo 81, que será aplicable por analogía.
2. Igual derecho se reconoce a los hijos que reúnan las mismas condiciones, en caso de fallecimiento o de nuevas nupcias del cónyuge titular de una pensión de supervivencia.
3. Cuando un agente contractual o un antiguo agente contractual beneficiario de una asignación por invalidez fallezca sin que se cumplan las condiciones previstas en el apartado 1, se aplicarán las disposiciones previstas en el párrafo tercero del artículo 81, que será aplicable por analogía.
4. En lo que atañe a las personas asimiladas a hijo a cargo, según lo establecido en el apartado 4 del artículo 2 del anexo V, su pensión de orfandad no podrá sobrepasar una cuantía igual al doble de la asignación por hijo a cargo. No obstante, el derecho a pensión de orfandad se extinguirá si, con arreglo a la legislación nacional de aplicación, una tercera persona tiene la obligación alimentaria legal.
5. En caso de adopción, el fallecimiento del padre natural, al que sustituye el padre adoptivo, no generará derecho a una pensión de orfandad.
6. El huérfano tendrá derecho a asignación por escolaridad, en las condiciones previstas en el artículo 3 del anexo V.
Artículo 126
En caso de divorcio o cuando concurran varios grupos de supérstites que pudieran aspirar a una pensión de supervivencia, ésta será repartida según las condiciones establecidas en el capítulo 2 del anexo VI.
Artículo 127
Los artículos 82 y 83 serán aplicables por analogía.
Sección C
Indemnización por cese en el servicio
Artículo 128
A partir del cese en sus funciones, los agentes contractuales tendrán derecho a una indemnización por cese en el servicio o a la transferencia del equivalente actuarial de los derechos a pensión de jubilación, de conformidad con el artículo 1 del anexo VI.
Artículo 129
1. Si el agente contractual ha hecho uso de la posibilidad prevista en el artículo 130, su indemnización por cese en el servicio se reducirá proporcionalmente al período que corresponda a estas deducciones.
2. Lo dispuesto en el apartado precedente no se aplicará al agente contractual que, en los tres meses siguientes a su integración en el régimen del presente Estatuto, haya solicitado reponer tales cantidades aumentadas en un 3,5 % de interés compuesto anual, tipo que podrá ser revisado conforme al procedimiento establecido en el artículo 87.
Sección D
Financiación del régimen de cobertura de los riesgos de invalidez y fallecimiento y del régimen de pensiones
Artículo 130
Los artículos 88 y 89 del presente Estatuto se aplicarán por analogía.
Artículo 131
En las condiciones que la Agencia determine, el agente contractual podrá solicitar que dicha Agencia satisfaga las cantidades que, en su caso, deba pagar en su país de origen para causar o mantener, en éste, sus derechos a pensión, así como su seguro de desempleo, de invalidez, de vida y de enfermedad. La Agencia, por su parte, podrá decidir satisfacer las cantidades que deba pagar un agente contractual para causar o mantener derechos de pensión en su país de origen, incluso si el agente contractual interesado no ha hecho la correspondiente petición. En ese caso, la Agencia deberá justificar debidamente su decisión. Durante el período en el que se satisfagan estas contribuciones, el agente contractual no se beneficiará del régimen de seguro de enfermedad de la Agencia. Además, durante el período correspondiente a dichas contribuciones, el agente contractual no disfrutará de los regímenes de cobertura de los riesgos de fallecimiento e invalidez de la Agencia y no adquirirá derechos en virtud de los regímenes de seguro de desempleo y de pensiones de la Agencia.
El período efectivo de realización de tales pagos será para todos los agentes contractuales igual o inferior a 6 meses. No obstante, la Agencia podrá decidir ampliar dicho período a un año. Los pagos se harán con cargo al presupuesto de la Agencia. Los pagos destinados a causar o conservar los derechos a pensión no podrán ser superiores al doble del porcentaje previsto en el artículo 89.
Sección E
Liquidación de los derechos de los agentes contractuales
Artículo 132
Los regímenes de invalidez o de pensión de supervivencia figuran en los artículos 19 a 23 del anexo VI.
Sección F
Pago de prestaciones
Artículo 133
1. Las disposiciones de los artículos 83 y 84 del presente Estatuto del personal serán aplicables por analogía, así como el artículo 29 del anexo VI.
2. Las cantidades que un agente contractual adeude a la Agencia, en virtud del presente régimen de pensiones, en la fecha en que tenga derecho a las prestaciones, serán deducidas de las prestaciones que correspondan al agente o a sus causahabientes. Dicha devolución podrá escalonarse en varios meses.
Sección G
Subrogación de la Agencia
Artículo 134
Las disposiciones del artículo 93 serán aplicables a la Agencia por analogía.
CAPÍTULO 7
Devolución de las cantidades percibidas en exceso
Artículo 135
Serán aplicables por analogía las disposiciones del artículo 94.
CAPÍTULO 8
Extinción del contrato
Artículo 136
Los artículos 95 a 99 se aplicarán por analogía a los agentes contractuales.
En caso de incoarse procedimiento disciplinario contra un agente contractual, el Consejo de Disciplina previsto en el artículo 141 se reunirá con dos miembros adicionales pertenecientes al mismo grupo de funciones y al mismo grado que el interesado. Estos dos miembros adicionales serán designados con arreglo a un procedimiento ad hoc aprobado por la AFCC y por el Comité de Personal.
TÍTULO IV
REPRESENTACIÓN DEL PERSONAL
Artículo 137
1. Se constituirá un Comité de Personal con arreglo a las modalidades que determine la Junta Directiva.
2. El Comité de Personal representará los intereses de los agentes ante la Agencia y servirá de enlace entre ésta y aquéllos. Este órgano favorecerá el buen funcionamiento del servicio, sirviendo de canal de expresión del personal.
El Comité de Personal comunicará a los órganos competentes de la Agencia cualquier dificultad que tenga consecuencias generales en relación con la interpretación y aplicación del presente Estatuto. Podrá ser consultado en caso de cualquier dificultad de esta índole.
El Comité de Personal presentará a los órganos competentes de la Agencia sugerencias sobre la organización y funcionamiento del servicio y propuestas para mejorar las condiciones de trabajo del personal o las condiciones de vida en general.
El Comité de Personal participará en la gestión y supervisión de los órganos de carácter social creados por la Agencia en beneficio de sus agentes. Con el consentimiento de la Agencia, podrá crear servicios sociales de esa índole.
TÍTULO V
PROCEDIMIENTO DISCIPLINARIO
Sección A
Disposiciones generales
Artículo 138
1. Todo incumplimiento de las obligaciones a las que el agente o antiguo agente esté sometido en virtud del presente Estatuto, cometido voluntariamente o por negligencia, estará expuesto a una sanción disciplinaria.
2. Cuando la AFCC tenga conocimiento de algún indicio que lleve a presumir la existencia de incumplimiento, a efectos de lo previsto en el apartado 1, podrán iniciar una investigación administrativa para verificar la existencia de tal incumplimiento.
Artículo 139
1. Siempre que una investigación interna revele la posible implicación de un agente, o de un antiguo agente, éste será informado de ello sin demora, siempre que tal información no perjudique al desarrollo de la investigación. En ningún caso podrán extraerse conclusiones que se refieran nominalmente a un agente de la institución, al término de la investigación, sin que aquel haya tenido la oportunidad de expresar su opinión con respecto a los hechos que le conciernan. Las conclusiones harán referencia a tales opiniones.
2. En aquellos casos en que la investigación requiera que se guarde un absoluto secreto y que comporten el recurso a procedimientos de investigación que sean de la competencia de una autoridad judicial nacional, el cumplimiento de la obligación de invitar al agente a expresar su opinión podrá diferirse, de común acuerdo con la AFCC. En tal caso, no podrá incoarse ningún procedimiento disciplinario antes de que el agente haya tenido la posibilidad de expresar su opinión.
3. Si, al término de una investigación interna, no pudiera imputarse cargo alguno a un agente con respecto al cual se hayan realizado alegaciones, la investigación relativa al mismo quedará archivada por decisión del Director de la Agencia, que lo notificará por escrito al agente. El agente podrá solicitar que la decisión figure en su expediente personal.
4. La AFCC informará al interesado del término de la investigación y le trasladará las conclusiones del informe de investigación, así como, previa solicitud y sin perjuicio de la protección de los intereses legítimos de terceros, todos los documentos que guarden relación directa con las alegaciones formuladas contra él.
Artículo 140
Basándose en el informe de investigación, una vez se haya dado traslado, al agente afectado, de todos los documentos de prueba del expediente y tras haber sido oído dicho agente, la AFCC podrá:
a)
resolver que el agente queda libre de todo cargo, en cuyo caso este último será informado de ello por escrito, o
b)
resolver, aun cuando exista o parezca haber existido incumplimiento de las obligaciones, que no procede adoptar ninguna sanción y, en su caso, hacer al agente un apercibimiento, o
c)
en caso de incumplimiento de alguna obligación, con arreglo al artículo 138:
i)
decidir incoar el procedimiento disciplinario previsto en la sección D del presente Título, o
ii)
decidir incoar un procedimiento disciplinario ante el Consejo de Disciplina.
Artículo 141
En el supuesto de que, por razones objetivas, el agente afectado no pudiera ser oído con arreglo a lo dispuesto en el presente Título, podrá ser invitado a formular sus observaciones por escrito o ser representado por una persona de su elección.
Sección B
Consejo de Disciplina
Artículo 142
1. Se creará un Consejo de Disciplina en la Agencia. Al menos uno de sus miembros, que podrá ser el presidente, habrá de elegirse entre los funcionarios del Consejo de la Unión Europea.
2. El Consejo de Disciplina estará compuesto por un presidente y cuatro miembros permanentes, que podrán ser sustituidos por suplentes; al menos uno de los miembros del Consejo de Disciplina pertenecerá al mismo grupo de funciones que el agente objeto del procedimiento disciplinario.
Artículo 143
1. La AFCC y el Comité de Personal a que se refiere el artículo 137 designarán cada uno, al mismo tiempo, dos miembros permanentes y dos suplentes.
2. El presidente y su suplente serán designados por la AFCC.
3. El presidente, los miembros y los suplentes serán nombrados por un período de tres años. No obstante, la Agencia podrá prever un período más breve para los miembros y los suplentes, sin que éste pueda en ningún caso ser inferior a un año.
4. En los cinco días siguientes a la constitución del Consejo, el agente afectado podrá recusar, por una sola vez, a uno de los miembros de aquél. La agencia podrá recusar asimismo a uno de los miembros del Consejo.
En ese mismo plazo, los miembros del Consejo podrán hacer valer motivos legítimos para no participar en el Consejo y deberán abandonarlo si existiera un conflicto de intereses.
Artículo 144
El Consejo estará asistido por un secretario designado por la AFCC.
Artículo 145
1. El presidente y los miembros del Consejo disfrutarán de total independencia en el ejercicio de sus funciones.
2. Las deliberaciones y los trabajos del Consejo serán secretos.
Sección C
Medidas disciplinarias
Artículo 146
1. La AFCC podrá aplicar una de las siguientes sanciones:
a)
apercibimiento por escrito;
b)
amonestación;
c)
suspensión de subida de escalón durante un período comprendido entre un mes y veintitrés meses;
d)
descenso de escalón;
e)
descenso temporal de grado durante un período comprendido entre quince días y un año;
f)
descenso de grado en el mismo grupo de funciones;
g)
clasificación en un grupo de funciones inferior, con o sin descenso de grado;
h)
separación del servicio y, en su caso, retención, por un período de tiempo determinado, de una parte de la asignación por invalidez, sin que los efectos de esta sanción puedan hacerse extensivos a los causahabientes del agente. No obstante, si se produjera esta reducción, los ingresos del agente afectado no podrán ser inferiores a la renta mínima de subsistencia correspondiente al sueldo base de un agente temporal en el primer escalón del grado 1, incrementada, en su caso, con los complementos familiares.
2. Cuando el agente sea beneficiario de una asignación por invalidez, la AFCC podrá decidir que, durante un tiempo determinado, se efectúe una retención sobre el importe de la asignación por invalidez, sin que los efectos de esta sanción puedan hacerse extensivos a los causahabientes del agente. Los ingresos del agente afectado no podrán, sin embargo, ser inferiores a la renta mínima de subsistencia, correspondiente al sueldo base de un agente temporal en el primer escalón del grado 1, incrementada, en su caso, con los complementos familiares.
3. No podrá imponerse más de una sanción disciplinaria por una misma falta.
Artículo 147
La sanción disciplinaria impuesta deberá ser proporcional a la gravedad de la falta cometida. Para determinar la gravedad de la falta y la sanción que cabe imponer, se tendrá en cuenta, en particular,
a)
la naturaleza de la falta y las circunstancias en las que haya sido cometida
b)
la magnitud del perjuicio causado a la integridad, la reputación o los intereses de la Agencia
c)
el grado de intencionalidad o negligencia en la falta cometida
d)
los motivos que hayan llevado al agente a cometer la falta
e)
el grado y la antigüedad del agente
f)
el grado de responsabilidad del agente
g)
el nivel de las funciones y responsabilidades del agente
h)
el carácter reincidente del acto o la actuación infractora
i)
la conducta del agente a lo largo de su carrera.
Sección D
Procedimiento disciplinario sin recurso al Consejo de Disciplina
Artículo 148
La AFCC podrá imponer la sanción de apercibimiento por escrito o amonestación sin consultar al Consejo. Antes de que la AFCC adopte tales medidas habrá de darse audiencia al interesado.
Sección E
Procedimiento disciplinario ante el Consejo de Disciplina
Artículo 149
1. La AFCC presentará al Consejo de Disciplina un informe en el que deberá indicar claramente los hechos imputados y, si procede, las circunstancias en las que hayan sido cometidos, incluidas cualesquiera circunstancias agravantes o atenuantes.
2. Este informe será remitido al interesado y al presidente del Consejo de Disciplina, quien lo pondrá en conocimiento de los miembros de dicho Consejo.
Artículo 150
1. En cuanto le sea remitido el informe, el agente interesado tendrá derecho a acceder a su expediente personal completo y a hacer copia de todos los documentos relativos al procedimiento, incluidos aquellos que puedan eximirle de responsabilidad.
2. Para preparar su defensa, el agente dispondrá, como mínimo, de un plazo de quince días a contar desde la fecha de recepción del informe por el que se incoe el procedimiento disciplinario.
3. El agente interesado podrá estar asistido por una persona de su elección.
Artículo 151
1. Cuando, en presencia del presidente del Consejo de Disciplina, el interesado reconozca su falta y acepte sin reservas el informe mencionado en el artículo 148 del presente Estatuto, la AFCC podrá retirar el asunto del Consejo de Disciplina, aplicando el principio de proporcionalidad entre la gravedad de la falta y la sanción que se prevea imponer. Aunque el asunto sea retirado del Consejo de Disciplina, el presidente se pronunciará en relación con la sanción prevista.
2. Con arreglo a este procedimiento, la AFCC podrá aplicar, no obstante lo establecido en el artículo 148, una de las sanciones previstas en las letras a), b), c) y d) del apartado 1 del artículo 146.
3. Antes de que el interesado reconozca su falta, se le informará de las consecuencias que tal reconocimiento pueda acarrear.
Artículo 152
Antes de la primera reunión del Consejo de Disciplina, el presidente designará a uno de sus miembros como ponente en relación con el conjunto del caso y lo notificará a los demás miembros del Consejo.
Artículo 153
1. El agente será oído por el Consejo de Disciplina; con tal ocasión, podrá presentar observaciones escritas o verbales, ya sea personalmente o por medio de un representante de su elección. Podrá, asimismo, citar testigos.
2. La Agencia estará representada ante el Consejo de Disciplina por un agente designado por la AFCC a tal efecto, que dispondrá de los mismos derechos que el interesado.
Artículo 154
1. Si el Consejo de Disciplina considera que no dispone de elementos suficientes sobre los hechos imputados al interesado o sobre las circunstancias en las que se han cometido, ordenará una investigación contradictoria.
2. El presidente o un miembro del Consejo de Disciplina dirigirá la investigación en nombre de este órgano. A efectos de la misma, el Consejo de Disciplina podrá solicitar que le sea remitido cualquier documento relacionado con el caso planteado. La Agencia responderá a toda solicitud de este tipo en el plazo que, en su caso, haya fijado el Consejo de Disciplina. Cuando dicha solicitud vaya dirigida al agente, se tomará nota de toda negativa a obedecer.
Artículo 155
A la luz de los documentos presentados y habida cuenta de las declaraciones que hayan podido realizarse verbalmente o por escrito, así como de los resultados de la investigación que, en su caso, se haya llevado a cabo, el Consejo de Disciplina emitirá por mayoría un dictamen motivado en el que se pronunciará sobre la realidad de los hechos imputados y, si ha lugar, sobre la sanción que, a su juicio, merecen tales hechos. Este dictamen será firmado por todos los miembros del Consejo de Disciplina. Todo miembro del Consejo podrá adjuntar al dictamen un voto particular. El dictamen se remitirá a la AFCC y al agente interesado en el plazo de dos meses a contar desde la fecha de recepción del informe de la AFCC, siempre que este plazo sea compatible con la complejidad del caso. Cuando se efectúe una investigación por iniciativa del Consejo de Disciplina, el plazo será de cuatro meses, siempre que sea compatible con la complejidad del caso.
Artículo 156
1. El presidente no tomará parte en las votaciones del Consejo de Disciplina, salvo en cuestiones de procedimiento o en caso de empate en la votación.
2. El presidente garantizará la ejecución de las decisiones adoptadas por el Consejo de Disciplina y comunicará a cada uno de sus miembros toda la información y los documentos relativos al caso.
Artículo 157
El secretario levantará acta de las reuniones del Consejo de Disciplina. Los testigos firmarán el acta de su declaración.
Artículo 158
1. Los gastos que, a iniciativa propia, realice el interesado en el transcurso del procedimiento disciplinario, y en particular los honorarios pagados a toda persona elegida para asistirle o garantizar su defensa, correrán por su cuenta en el caso de que el procedimiento disciplinario dé lugar a la imposición de una de las sanciones previstas en el artículo 146.
2. No obstante, la AFCC podrá adoptar una decisión en sentido contrario en casos excepcionales en que la carga mencionada resulte injusta para el agente.
Artículo 159
1. Tras haber oído al agente, la AFCC tomará su decisión de conformidad con lo dispuesto en los artículos 146 y 147 del presente Estatuto de Personal, en un plazo de dos meses a contar desde la recepción del dictamen del Consejo de Disciplina. Esta decisión deberá ser motivada.
2. Si la AFCC decidiera archivar el caso sin imponer sanción disciplinaria alguna, deberá informar de ello al interesado, por escrito y sin demora. El agente podrá solicitar que esta decisión figure en su expediente personal.
Sección F
Suspensión
Artículo 160
1. En el supuesto de que la AFCC acuse a un agente de falta grave, ya sea por el incumplimiento de sus obligaciones profesionales o por una infracción de Derecho común, aquélla podrá en todo momento suspender de empleo al presunto autor de dicha falta por un período determinado o indeterminado.
2. Salvo en circunstancias excepcionales, la AFCC adoptará tal decisión una vez oído el interesado.
Artículo 161
1. La decisión por la que se suspenda al agente deberá especificar si, durante el período de suspensión, el interesado conservará su retribución íntegra o si ésta quedará sujeta a una retención. El importe que se pague al agente no deberá en ningún caso ser inferior a la renta mínima de subsistencia correspondiente al sueldo base de un agente temporal en el primer escalón del grado 1, incrementada, en su caso, con los complementos familiares.
2. La situación del agente suspendido deberá ser resuelta definitivamente en el plazo de seis meses a contar desde la fecha en que surta efecto la decisión de suspensión. Si, transcurridos los seis meses, no se ha adoptado decisión alguna, el interesado volverá a recibir su retribución íntegra, sin perjuicio de lo dispuesto en el apartado 3.
3. La retención podrá mantenerse más allá del plazo de seis meses mencionado en el apartado 2 cuando el agente esté incurso en un procedimiento penal por los mismos hechos y se halle detenido a raíz de dicho procedimiento. En tal caso, el interesado no volverá a recibir su retribución íntegra en tanto el tribunal competente no haya ordenado su puesta en libertad.
4. Cuando en la decisión definitiva no se haya impuesto sanción alguna al interesado o éste sólo haya sido objeto de un apercibimiento por escrito, una amonestación o una suspensión temporal de subida de escalón, tendrá derecho a la devolución de las retenciones practicadas sobre su retribución al amparo del apartado 1, a las que se añadirá, en caso de no imponerse ninguna sanción, el pago de los correspondientes intereses compuestos al tipo definido en el artículo 87.
Sección G
Procedimiento penal paralelo
Artículo 162
Cuando el agente se halle incurso en un procedimiento penal por los mismos hechos, su situación no quedará definitivamente resuelta hasta tanto la resolución dictada por el tribunal competente no adquiera carácter firme.
Sección H
Disposiciones finales
Artículo 163
Todo agente sobre el que recaiga una sanción disciplinaria distinta de la separación del servicio podrá solicitar, al cabo de tres años si se trata de un apercibimiento por escrito o de una amonestación, o al cabo de seis años en los demás casos, que se elimine de su expediente personal toda mención de la citada sanción. La Agencia decidirá si debe accederse a la solicitud del interesado.
Artículo 164
En el supuesto de que se descubran nuevos hechos respaldados por pruebas pertinentes, la AFCC podrá reabrir el procedimiento disciplinario a iniciativa propia o a instancia del interesado.
Artículo 165
En el supuesto de que el interesado haya quedado libre de todo cargo, con arreglo al artículo 159, tendrá derecho, previa solicitud, a la reparación del perjuicio sufrido mediante una publicidad adecuada de la decisión de la AFCC.
Artículo 166
La Junta Directiva adoptará disposiciones de aplicación de estos procedimientos.
TÍTULO VI
RECURSOS
Artículo 167
1. Las personas a las que se aplique el presente Estatuto podrán dirigirse a la AFCC para solicitar que se adopte una determinada decisión con respecto a ellas. La AFCC notificará su decisión motivada al interesado en un plazo de cuatro meses a partir del día en que se presente la petición. Si al término de este plazo no se ha recibido respuesta, se considerará que se ha producido una decisión denegatoria implícita, que podrá ser objeto de reclamación según lo establecido en el apartado 2.
2. Las personas a las que se aplique el presente Estatuto podrán presentar ante la AFCC reclamaciones contra los actos que les sean lesivos, ya sea por resolución de dicha autoridad o por la falta de adopción por parte de ésta de medidas que hubieran debido tomarse según el presente Estatuto. Las reclamaciones deberán presentarse en un plazo de tres meses. Este plazo comenzará a contar:
-
a partir del día de la publicación del acto, si se trata de una medida de carácter general
-
a partir del día de la notificación de la decisión al destinatario, pero en ningún caso después del día en que haya recibido dicha notificación, si se tratara de una medida de carácter individual; sin embargo, si un acto de carácter individual puede perjudicar también a una persona distinta del destinatario, este plazo comenzará a contar, por lo que hace referencia a la citada persona, a partir del día en que reciba notificación de la misma, pero en ningún caso más tarde del día de la publicación
-
a partir de la fecha de expiración del plazo de contestación, cuando la reclamación se dirija contra una decisión denegatoria implícita, según lo establecido en el apartado 1.
La AFCC notificará su decisión motivada al interesado en un plazo de cuatro meses a partir del día en que se presentó la reclamación. Si al término de este plazo no se ha recibido respuesta, se considerará que se ha producido una decisión denegatoria implícita, que podrá ser objeto de recurso de conformidad con lo dispuesto en el artículo 169.
TÍTULO VII
COMISIÓN DE RECURSOS
Artículo 168
1. Se crea una Comisión de Recursos que será competente para conocer de los litigios entre la Agencia Europea de Defensa y cualquier persona a la que se aplique el presente Estatuto.
2. La Comisión de Recursos estará compuesta por cuatro jueces nombrados para un período de seis años por el Consejo de la Unión Europea entre los candidatos presentados por los Estados miembros participantes, previa consulta al Tribunal de Justicia de las Comunidades Europeas. No obstante, para la primera Comisión de Recursos, dos jueces serán nombrados por tres años y dos por seis.
Cuando la Comisión de Recursos no logre adoptar una decisión por mayoría, el Presidente tendrá el voto de calidad.
3. Los jueces elegirán Presidente de la Comisión de Recursos a uno de los integrantes de la Comisión por un período de tres años, al término del cual podrá ser reelegido.
4. Cada tres años se procederá a la sustitución parcial de los jueces. Los jueces salientes podrán ser renovados.
5. Los jueces de la Comisión de Recursos serán independientes. No estarán sujetos a ninguna instrucción.
6. Los jueces no podrán ejercer otras funciones en la Agencia Europea de Defensa durante su mandato.
7. La Comisión de Recursos nombrará su Secretario y establecerá las normas que rigen su servicio.
Artículo 169
1. Sólo podrá ser admitido un recurso ante la Comisión de Recursos si:
-
previamente se hubiera presentado reclamación ante la AFCC de conformidad con lo dispuesto en el apartado 2 del artículo 167 y dentro del plazo que en el mismo se prevé, y
-
si respecto de esta reclamación se hubiera adoptado una decisión denegatoria, ya sea explícita o implícita.
2. El recurso a que se refiere el apartado 1 deberá interponerse en un plazo de tres meses. Este plazo se computará:
-
a partir del día de la notificación de la decisión adoptada respecto de la reclamación
-
a partir del día en que finalice el plazo para resolver, cuando el recurso tenga por objeto una decisión denegatoria implícita de una reclamación presentada en aplicación del apartado 2 del artículo 167; no obstante, en caso de que una reclamación se rechace mediante una decisión explícita tras una decisión denegatoria implícita dentro del plazo para interponer el recurso, este plazo comenzará a computarse de nuevo.
3. No obstante lo dispuesto en el apartado 1 del presente artículo, el interesado, previa presentación ante la AFCC de una reclamación de conformidad con el apartado 2 del artículo 167, podrá interponer inmediatamente un recurso ante la Comisión de Recursos, siempre que se adjunte al mismo una demanda solicitando la paralización de la ejecución del acto recurrido o la adopción de medidas provisionales. El procedimiento principal ante la Comisión de Recursos se suspenderá hasta que se produzca una decisión denegatoria, explícita o implícita, de la reclamación.
4. Dentro de los límites y en las condiciones fijadas por el reglamento de procedimiento, las partes podrán recibir asistencia de una persona elegida por ellas.
5. La Comisión de Recursos aprobará su reglamento de procedimiento, que necesitará la aprobación del Consejo de la Unión Europea con el acuerdo del Tribunal de Justicia de las Comunidades Europeas. La Comisión de Recursos podrá modificar su reglamento de procedimiento. Las modificaciones deberán ser aprobadas por el Consejo de la Unión Europea con el acuerdo del Tribunal de Justicia de las Comunidades Europeas.
6. Hasta que entre en vigor el reglamento de procedimiento de la Comisión de Recursos, se aplicará mutatis mutandis el Reglamento de Procedimiento del Tribunal de Primera Instancia de las Comunidades Europeas.
7. La Comisión de Recursos decidirá sobre las costas. Sin perjuicio de las disposiciones particulares del reglamento de procedimiento, la parte que pierda el proceso será condenada en costas, si así lo hubiera decidido la Comisión de Recursos.
TÍTULO VIII
DISPOSICIONES FINALES
Artículo 170
1. Las disposiciones del presente Estatuto por lo que se refiere a derechos y obligaciones (artículos 10 a 34 y 102), condiciones de contratación (artículos 36 -excepto la letra a) del apartado 2- a 40 y 104 -excepto la letra a) del apartado 3- a 108), condiciones de trabajo (artículos 41 a 57 y 110), cese (artículos 95 a 99 y 136) y procedimiento disciplinario (artículos 138 a 166) podrán ser modificadas, en la medida necesaria, por la Junta Directiva de la Agencia de conformidad con el inciso 1.10 del apartado 1 del artículo 9 y con el inciso 3.1 del apartado 3 del artículo 11 de la Acción Común 2004/551/PESC relativa a la creación de la Agencia Europea de Defensa. Las modificaciones propuestas se remitirán al Consejo, y se considerarán aprobadas a menos que el Consejo, en el plazo de dos meses y por mayoría cualificada, decida modificarlos a su vez.
2. Las modificaciones de otras disposiciones del presente Estatuto, en particular las relativas a las retribuciones, asignaciones y prestaciones de la seguridad social, serán adoptadas por el Consejo, por unanimidad, a propuesta de la Junta Directiva.
Artículo 171
Antes de transcurridos tres años de la entrada en vigor del presente Estatuto del Personal o en el momento de la entrada en vigor del Tratado por el que se instituye una Constitución para Europa, lo que suceda antes, el Consejo de la Unión Europea estudiará y modificará el presente Estatuto o tomará una decisión sobre su expiración, según proceda.
Artículo 172
La presente Decisión surtirá efectos el día de su publicación en el Diario Oficial de la Unión.
Hecho en Bruselas, el 24 de septiembre de 2004.