32006R1794
L 341/3
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 1794/2006 НА КОМИСИЯТА
от 6 декември 2006 година
за установяване на обща схема за таксуване на аеронавигационното обслужване
(текст от значение за ЕИП)
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 550/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 10 март 2004 г. за осигуряването на аеронавигационно обслужване в единното европейско небе (Регламент за осигуряване на обслужване) (1), и по-специално член 15, параграф 4 от него,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 549/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 10 март 2004 г. за определяне на рамката за създаването на Единно европейско небе (рамков регламент) (2), и по-специално член 8, параграф 2 от него,
като има предвид, че:
(1)
От Комисията се изисква да създаде обща схема за таксуване на аеронавигационното обслужване в цялата общност. Регламент с пряко приложение е най-подходящият инструмент за тази цел, за да се гарантира еднаквото прилагане на общата система за събиране на такси в единното европейско небе.
(2)
На Евроконтрол бе възложено в съответствие с член 8, параграф 1 от рамковия регламент да подпомогне Комисията при разработването на правила за прилагане на обща схема за таксуване на аеронавигационното обслужване. Настоящият регламент се базира на доклада на резултата от възлагането от 29 октомври 2004 г.
(3)
Разработването на обща схема за таксуване на аеронавигационно обслужване, предоставяно през всички фази на полета, е от изключително значение за изпълнението на единното европейско небе. Системата следва да допринася за постигане на по-голяма прозрачност по отношение определянето, налагането и събирането на такси от ползвателите на въздушното пространство. Системата следва също така да насърчава безопасното, ефикасното и ефективното предоставяне на аеронавигационно обслужване на ползвателите на аеронавигационно обслужване, които финансират системата и стимулират предоставянето на интегрирано обслужване.
(4)
В съответствие с общата цел за подобряване на разходната ефикасност на аеронавигационното обслужване, схемата за таксуване следва да насърчи повишаването на разходната и оперативната ефикасност.
(5)
За да се предостави достъп на пътници до въздушната транспортна мрежа, и по-специално до малки и средни летища, както и до по-големи летища на приемлива цена, държавите-членки следва да са в състояние да прилагат същата единична ставка за таксуване на терминалното обслужване на всички летища, обслужвани от същия доставчик на обслужване на въздушния трафик, или в няколко групи от такива летища, в зависимост от случая, за да покриват общите разходи за терминално обслужване.
(6)
Общата схема за таксуване следва да бъде в съответствие с член 15 от Конвенцията на ИКАО за международно гражданско въздухоплаване от Чикаго, 1944 г.
(7)
Тъй като мнозинството от държавите-членки са страни по Многостранното споразумение на Евроконтрол за пътните такси от 12 февруари 1981 г. и Общността подписа протокол за присъединяване към ревизираната Конвенция Евроконтрол, правилата, разработени в настоящия регламент, следва да са в съответствие със системата за пътни такси на Евроконтрол.
(8)
Схемата за таксуване следва да позволява оптимално използване на въздушното пространство, като отчита потоците на въздушния трафик, по-специално в рамките на функционалните блокове на въздушното пространство, както са установени в съответствие с член 5 от Регламент (ЕО) № 551/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 10 март 2004 г. за организацията и използването на въздушното пространство в единното европейско небе (Регламент за въздушното пространство) (3).
(9)
Съгласно изявлението, приложено към Регламента за въздушното пространство (4), Комисията ще изготви до 2008 г. доклад относно придобития опит по създаването на функционални блокове въздушно пространство. По това време Комисията ще направи преценка на трудностите, които могат да възникнат от поддържането на отделни единични ставки в рамките на функционален блок въздушно пространство.
(10)
Необходимо е да се създадат изисквания за пълна и прозрачна информация за разходната база, която своевременно да се предостави на разположение на представителите на ползвателите на въздушното пространство и на компетентните органи.
(11)
Нивото на наложените такси, по-специално на леки въздухоплавателни средства, не следва да обезсърчава използването на съоръженията и услугите, необходими за безопасността или въвеждането на нови техники и процедури.
(12)
Формулата за таксуване за терминално аеронавигационно обслужване следва да отразява различния характер на това обслужване в сравнение с аеронавигационното обслужване по маршрута.
(13)
Държавите-членки следва са в състояние да определят техните единични ставки колективно, по-специално когато зоните за таксуване се простират във въздушното пространство на повече от една държава-членка или когато те са страни по съвместна система за събиране на пътни такси.
(14)
За да се подобри ефикасността на схемата за таксуване и да се намали административното и счетоводното работно натоварване, държавите-членки следва да са в състояние да събират маршрутните такси колективно в съвместна система за таксуване на маршрути чрез единична такса на полет.
(15)
Важно е да се засилят правните способи, необходими, за осигуряване на своевременното и пълно заплащане на аеронавигационните такси от ползватели на аеронавигационно обслужване.
(16)
Таксите, налагани на ползвателите на въздушното пространство, следва да се създават и прилагат по справедлив и прозрачен начин, след консултации с ползвателите. На тези такси следва да се извършва редовен преглед.
(17)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Комитета за единното небе,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Предмет и обхват
1. Настоящият регламент установява необходимите мерки за развиване на схема за таксуване на аеронавигационното обслужване, която е съвместима със Системата за пътни такси на Евроконтрол.
2. Настоящият регламент се прилага за аеронавигационно обслужване, предоставяно от доставчици на аеронавигационно обслужване, определено в съответствие с член 8 от Регламент (ЕО) № 550/2004, и от доставчици на метеорологично обслужване, ако са определени в съответствие с член 9, параграф 1 от посочения регламент, за общ въздушен трафик в рамките на ИКАО - регионите Европа и Африка, където държавите-членки отговарят за предоставянето на аеронавигационно обслужване.
3. Държавите-членки могат да прилагат настоящия регламент за аеронавигационно обслужване, предоставяно във въздушното пространство, за което отговарят в други региони на ИКАО, при условие че те информират за това Комисията и другите държави-членки.
4. Държавите-членки могат да прилагат настоящия регламент за доставчици на аеронавигационно обслужване, които са получили разрешение да предоставят въздухоплавателни услуги без сертифициране, в съответствие с член 7, параграф 5 от Регламента за предоставяне на услуги.
5. Държавите-членки могат да решат да прилагат настоящия регламент за аеронавигационно обслужване, предоставяно в летища с по-малко от 50 000 движения на търговски въздушен транспорт годишно, независимо от максималната маса при излитане и броя на пасажерските места, като движенията се броят като сума на движенията и се изчисляват като средна стойност през предишните три години.
Държавите-членки информират Комисията за това. Комисията ще публикува периодично актуализиран списък на освободените от това задължение летища.
6. Без да се накърнява прилагането на принципите, упоменати в членове 14 и 15 от Регламента за предоставяне на услуги, държавите-членки могат да решат да не изчисляват терминални такси, както е уредено в член 11 от настоящия регламент, и да не определят терминални единични ставки, както е упоменато в член 13 от настоящия регламент, по отношение на аеронавигационно обслужване, предоставени летища с по-малко от 150 000 движения на търговския въздушен транспорт годишно, независимо от максималната маса при излитане и броя на пасажерските места, като движенията се броят като сума на движенията и се изчисляват като средна стойност през предишните три години.
Преди да вземат това решение, държавите-членки правят преценка на степента, до която условията, постановени в приложение I, включително консултиране с представители на ползватели на въздушното пространство, са изпълнени.
Окончателната оценка дали условията са изпълнени и решението на държавата-членка се публикуват и се съобщават на Комисията, като се дава пълна обосновка за заключенията на държавата-членка, включително резултата от консултиране с ползвателите.
Член 2
Дефиниции
По смисъла на настоящия регламент се прилагат дефинициите в член 2 от рамковия регламент.
В допълнение се прилагат следните дефиниции:
а)
„ползвател на въздухоплавателни услуги“ е операторът на въздухоплавателното средство по времето, когато полетът е бил изпълнен, или ако самоличността на оператора не е известна, собственикът на въздухоплавателното средство, освен ако той не докаже, че друго лице е било операторът по това време;
б)
„представител на ползватели на въздушното пространство“ е юридическо лице или организация, представляващи интересите на една или няколко категории ползватели на въздухоплавателни услуги;
в)
„IFR“ означава Правила за летене по прибори, както са дефинирани в приложение 2 към Конвенцията за международно гражданско въздухоплаване от Чикаго, 1944 г. (десето издание - юли 2005 г.);
г)
„VFR“ означава Правила за видимост при полет, както са дефинирани в приложение 2 към Конвенцията за международно гражданско въздухоплаване от Чикаго, 1944 г. (десето издание - юли 2005 г.);
д)
„зона за събиране на такси по маршрута“ е обем на въздушно пространство, за което са създадени единна ценова база и единна ставка;
е)
„терминална зона за събиране на такси“ е летище или група летища, за които са създадени единна ценова база и единна ставка;
ж)
„търговски въздушен транспорт“ е операция на въздухоплавателно средство, включващо транспортиране на пътници, карго или поща срещу заплащане или под наем.
Член 3
Принципи на системата за събиране на такси
1. Схемата за таксуване отразява разходите, направени пряко или непряко, при предоставянето на въздухоплавателни услуги.
2. Разходите за услуги по време на път се финансират с помощта на пътни такси, наложени на ползвателите на въздухоплавателни услуги.
3. Разходите за терминални услуги се финансират с помощта на терминални такси, наложени на ползвателите на въздухоплавателни услуги, и/или други приходи, включително кръстосани субсидии в съответствие със законодателството на Общността.
4. Параграфи 2 и 3 не накърняват финансирането на освобождаването на някои ползватели на въздухоплавателни услуги през други източници на финансиране в съответствие с член 9.
5. Схемата за таксуване осигурява прозрачност и консултиране на разходната база и разпределението на разходите между различните услуги.
Член 4
Създаване на зони за събиране на такси
1. Държавите-членки създават зони на въздушното пространство за събиране на такси, което попада под тяхна отговорност, когато аеронавигационното обслужване се предоставя на ползватели на въздушно пространство.
2. Зоните за събиране на такси се дефинират по начин, съгласуван с контролните операции и услуги на въздушния трафик, след консултиране с ползвателите на въздушното пространство.
3. Зона за събиране на пътни такси се простира от земята до, включително, горното въздушно пространство, без да се накърнява възможността държава-членка да създаде специфична зона за комплексна терминална площ след консултиране с ползвателите на въздушното пространство.
4. Ако зоните за събиране на такси се простират през въздушното пространство на повече от една държава-членка, съответните държави-членки осъществяват съответните договорености, за да осигурят съгласуваност и еднообразие в прилагането на настоящия регламент за съответното въздушно пространство. Те информират Комисията и Евроконтрол за това.
ГЛАВА II
РАЗХОДИ ЗА ПРЕДОСТАВЯНЕ НА ВЪЗДУХОПЛАВАТЕЛНИ УСЛУГИ
Член 5
Допустими услуги, съоръжения и дейности
1. Доставчиците на аеронавигационно обслужване, упоменати в член 1, параграфи 2 и 4, доказват разходите, направени при предоставяне на въздухоплавателни услуги във връзка със съоръженията и услугите, предвидени и изпълнени по Плана за регионално въздухоплаване на ИКАО, европейски регион, в зоните за събиране на такси, за които те отговарят.
Тези разходи включват управленски и административни разходи, обучение, проучвания, изпитания и изпитвания, както и изследвания и разработки, разпределени на тези услуги.
2. Държавите-членки могат да доказват следните разходи, когато те са направени във връзка с предоставянето на аеронавигационно обслужване:
а)
разходи, направени от съответните национални органи;
б)
разходи, направени от признатите организации, както са посочени в член 3 от регламента за предоставяне на услуги;
в)
разходи, произлизащи от международни споразумения.
3. Без да се накърняват други източници на финансиране и с оглед на високо ниво на безопасност, разходна ефективност и предоставяне на услуги, таксите могат да се използват за осигуряване на финансиране за проекти, разработени да подпомагат специфични категории на ползватели на въздушното пространство и/или доставчици на аеронавигационно обслужване, за да се подобрят колективните инфраструктури на въздухоплаването, предоставянето на аеронавигационно обслужване и използването на въздушното пространство в съответствие със законодателството на Общността.
Член 6
Изчисляване на разходите
1. Разходите за допустими услуги, съоръжения и дейности по смисъла на член 5 се доказват по такъв начин, че да се съгласуват със сметките, упоменати в член 12 от Регламента за предоставяне на услуги, за периода от 1 януари до 31 декември. Независимо от това еднократните ефекти в резултат на въвеждането на Международните счетоводни стандарти могат да се разпределят за период не по-дълъг от 15 години.
2. Разходите, упоменати в параграф 1, се разбиват на разходи за персонал, други оперативни разходи, амортизационни разходи, капиталови разходи и обекти от изключителен характер, включително платени невъзстановими такси и данъци, и всички други свързани разходи.
Разходите за персонала включват брутни възнаграждения, плащания на извънреден труд, вноски за сметка на работодателя в схемите за социално осигуряване, както и разходи за пенсии и други допълнителни възнаграждения.
Други оперативни разходи включват разходи, направени за покупка на стоки и услуги, използвани за предоставяне на въздухоплавателни услуги, по-специално услуги от външни изпълнители, например комуникации, външен персонал, например консултанти, материали, енергия, комунални услуги, наеми на сгради, оборудване и съоръжения, поддръжка, разходи за застраховки и транспортни разходи. Когато доставчик на аеронавигационно обслужване закупува друго аеронавигационно обслужване, доставчикът на услуги включва действителните разходи за тези услуги в другите си оперативни разходи.
Амортизационните разходи са свързани с общите дълготрайни активи в експлоатация за целите на въздухоплавателни услуги. Дълготрайните активи се амортизират в съответствие с техния очакван полезен живот, като се използва линейният метод, приложен към историческите стойности на активите, които се амортизират. Когато активите принадлежат на доставчик на аеронавигационно обслужване, който е субект на система за материално стимулиране, както е упоменато в член 12, параграф 2, за изчисляването на амортизацията може да се приложи счетоводство на базата на текущите разходи вместо счетоводство на база на предшестваща стойност. Методът остава постоянен за срока на амортизацията.
Капиталовите разходи са равни на произведението на:
а)
сумата на нетната балансова стойност на дълготрайните активи, използвани от доставчика на аеронавигационното обслужване в експлоатация или в строеж, и на средната стойност на нетните текущи активи, които се изискват за предоставянето на въздухоплавателни услуги; и
б)
претеглената средна стойност на лихвения процент по дълговите ценни книжа и на нетната рентабилност.
Обектите от изключителен характер са еднократни разходи във връзка с предоставянето на въздухоплавателни услуги, които са направени през годината.
3. За целите на параграф 2, пета алинея тегловните коефициенти се базират на съотношението на финансирането чрез дълг или собствен капитал. Лихвеният процент по дълговите ценни книжа е равен на средния лихвен процент по дълговите ценни книжа, емитирани от доставчика на аеронавигационно обслужване. Нетната рентабилност отчита финансовия риск, свързан с доставчика на аеронавигационно обслужване, въз основа на националния курс на облигациите. Когато доставчикът на аеронавигационно обслужване е субект на система за материално стимулиране, както е упоменато в член 12, параграф 2, може да се добави допълнителна премия, за да се осигури адекватно възнаграждение на специфичния финансов риск, поет от този доставчик.
Когато активите не принадлежат на доставчика на аеронавигационно обслужване, но са включени в изчислението на капиталовите разходи, държавите-членки осигуряват разходите на тези активи да не се възстановяват два пъти.
Член 7
Разпределяне на разходи
1. Разходите за допустими услуги, улеснения и дейности по смисъла на член 5 се разпределят по прозрачен начин на зоните за таксуване, по отношение на които те действително са направени.
Когато разходите са направени през различни зони за таксуване, те се разпределят пропорционално на базата на прозрачна методология, както се изисква в член 8.
2. Разходите за терминални услуги са свързани със следните услуги:
а)
летищни контролни услуги, летищни услуги по информация за полети, включително консултативни услуги за въздушния трафик и услуги по подаване на сигнал за тревога;
б)
услуги по въздушния трафик, свързани с подхождането и излитането на въздухоплавателно средство в рамката на дадено разстояние от летището на базата на експлоатационните изисквания;
в)
подходящо разпределение на всички други компоненти на въздухоплавателни услуги, отразяващи пропорционално приспадане между услугите по маршрута и терминалните услуги.
3. Разходите за услуги по маршрута са свързани с разходите, упоменати в параграф 1, с изключение на разходите, упоменати в параграф 2.
4. Ако VFR полети са освобождавани от задължения в съответствие с член 9, доставчикът на аеронавигационно обслужване идентифицира разходите за въздухоплавателни услуги, предоставени на VFR полети, отделно от разходите, предоставени на IFR полети. Тези разходи могат да бъдат доказани чрез методологията на пределния разход, която отчита ползите за IFR полетите, произтичащи от услугите, оказани на VFR полети.
Член 8
Прозрачност на разходната база
1. Без да се накърнява член 18 от Регламента за предоставяне на услуги, държавите-членки и/или доставчиците на аеронавигационно обслужване организират обмен на информация за разходните бази, планираните инвестиции и очаквания трафик с представителите на ползвателите на въздушното пространство, ако последните го поискат. Впоследствие те предоставят своите съответни разходи, доказани в съответствие с член 5, на разположение по прозрачен начин на представителите на ползвателите на въздушното пространство, на Комисията и, когато е приложимо, на Евроконтрол, най-малкото ежегодно.
2. Информацията, упомената в параграф 1, се базира на отчетните таблици и подробни правила, постановени в приложение II, или когато държава-членка е взела решението, упоменато в член 1, параграф 6, или е дала индикация на Комисията, че обмисля такова решение, в приложение III, част 1.
ГЛАВА III
ФИНАНСИРАНЕТО НА ПРЕДОСТАВЯНЕ НА ВЪЗДУХОПЛАВАТЕЛНИ УСЛУГИ ЧРЕЗ ТАКСИ ЗА АЕРОНАВИГАЦИОННО ОБСЛУЖВАНЕ
Член 9
Освобождаване от такси за аеронавигационно обслужване
1. Държавите-членки освобождават от пътни такси:
а)
полети, извършени от въздухоплавателно средство, чието максимално допустимо тегло на излитане е по-малко от два метрични тона;
б)
смесени VFR/IFR полети в зоните за събиране на такси, когато те се извършват изключително под VFR и когато такса не се налага за VFR полети;
в)
полети, извършени изключително за транспортиране на официална мисия на властващ монарх и най-близките членове на неговото семейство, държавни глави, правителствени ръководители и министри; във всички случаи това трябва да бъде доказано с подходящ индикатор на статуса в плана на полета;
г)
полети за издирване и спасяване, разрешени от съответен компетентен орган.
2. Държавите-членки могат да освобождават от пътни такси:
а)
военни полети, извършвани от военни въздухоплавателни средства на някоя страна,
б)
тренировъчни полети, извършвани изключително с цел получаване на лиценз или в случай на оценяване на техническия авиационен персонал, когато това е доказано с подходяща забележка в плана на полета; полетите следва да се извършват единствено във въздушното пространство на съответната държава-членка; полетите не следва да служат за транспортиране на пътници и/или карго, нито за позициониране или пренасяне на въздухоплавателно средство;
в)
полети, извършвани специално за целите на проверка или тестване на техниката, използвана или предназначена за използване като наземна помощ за аеронавигация, изключвайки позициониращите полети на въпросните въздухоплавателни средства;
г)
полети, приключващи на летището, от което въздухоплавателното средство е излетяло, и през които не е правено междинно кацане;
д)
VFR полети;
е)
хуманитарни полети, за които има разрешение от съответен компетентен орган;
ж)
митнически и полицейски полети.
3. Държавите-членки могат да освободят от терминални такси полетите, упоменати в параграфи 1 и 2.
4. Разходите, направени за освободените полети, не се вземат предвид при изчисляването на единичните ставки.
Тези разходи са съставени от:
а)
разходите за освободените VFR полети, както са идентифицирани в член 7, параграф 4; и
б)
разходите за освободените ІFR полети, които се изчисляват като произведение на разходите, направени за ІFR полети, и съотношението на броя на освободените единици за услугата и общия брой единици за услугата; разходите, направени за ІFR полети, са равни на общите разходи, намалени с разходите за VFR полети.
Държавите-членки осигуряват разходите на доставчиците на аеронавигационно обслужване, направени за освободени полети, да им бъдат възстановени.
Член 10
Изчисляване на пътни такси
1. Пътната такса за специфичен полет в специфична зона за събиране на пътни такси е равна на произведението на единичната ставка, установена за тази зона за събиране на пътни такси, и маршрутните единици за услугата за този полет.
2. Без да се накърнява прилагането от държава-членка на система за материално стимулиране по отношение на доставчици на аеронавигационно обслужване в съответствие с член 12, параграф 2, единичната ставка в зоната за събиране на пътни такси се изчислява чрез разделяне на прогнозния брой единици за услугата, за които се събират пътни такси за съответната година, на прогнозните разходи за въздухоплавателни услуги. Прогнозните разходи включват салдото в резултат от превишено или намалено възстановяване от предишни години.
3. Маршрутните единици за услугата се изчисляват в съответствие с приложение IV.
Член 11
Изчисляване на терминални такси
1. Без да се накърнява възможността по член 3 за финансиране на терминалните въздухоплавателни услуги чрез други източници на финансиране, терминалната такса за специфичен полет в специфична терминална зона за събиране на такси е равна на произведението на единичната ставка, определена за тази терминална зона за събиране на такси, и терминалните единици за услугата за този полет.
2. Без да се накърнява прилагането от държава-членка на система за материално стимулиране по отношение на доставчици на аеронавигационно обслужване в съответствие с член 12, параграф 2, единичната ставка в терминалната зона за събиране на такси се изчислява чрез разделяне на прогнозния брой на подлежащите на таксуване терминални единици за услугата за съответната година на прогнозните разходи за въздухоплавателни услуги. Прогнозните разходи включват салдото в резултат от превишено или намалено възстановяване от предишни години.
3. Терминалните единици за услугата се изчисляват в съответствие с приложение V.
Член 12
Системи за материално стимулиране
1. Държавите-членки могат да създават или одобряват подходящи системи за материално стимулиране, състоящи се от финансови предимства и пречки, приложени на недискриминационна и прозрачна база, за да подкрепят подобренията в предоставянето на въздухоплавателни услуги, които водят до различно изчисляване на таксите, постановени в параграфи 2 и 3. Тези стимули могат да се прилагат за доставчици на аеронавигационно обслужване и/или ползватели на въздушното пространство.
2. Когато държава-членка реши да прилага система за материално стимулиране на доставчици на аеронавигационно обслужване, тя след консултацията, упомената в член 15, определя предварително условията за определяне на максималното ниво на единичната ставка или на прихода за всяка година през период, който не превишава пет години. Тези условия се определят с позоваване на проектираното ниво на разходи (включително капиталовите разходи) през периода и могат също да определят финансовите модулации (над или под очакваните разходи) на базата на специфични аспекти на изпълнението на доставчиците на аеронавигационно обслужване, които могат да включват ефикасност, качество на услуга, изпълнението на специфични проекти, етапи или компетенции или ниво на сътрудничество с други доставчици на аеронавигационно обслужване с оглед отчитане на ефектите на мрежата.
3. Когато държава-членка реши да прилага система за материално стимулиране, включително нощни модулации, по отношение на ползватели на въздухоплавателни услуги, тя след консултацията, упомената в член 15, модулира таксите, натрупани от тях, за да отрази усилията, направени от тези ползватели, за да се оптимизира използването на въздухоплавателни услуги, да се намалят общите разходи на тези услуги и да се увеличи тяхната ефективност, по-специално с намаляване на таксите съгласно преносимо по въздуха оборудване, което увеличава капацитета, или за да компенсира неудобството на избиране на по-малко претоварени маршрути.
Системата за материално стимулиране се ограничава по време, срок и количество. Преценените икономии, генерирани от подобренията на оперативната ефикасност, компенсират най-малкото разходите за стимулирането в рамките на обоснована времева рамка. Системата подлежи на редовни прегледи с участието на представители на ползватели на въздушното пространство.
4. Държавите-членки, които създават или одобряват системи за материално стимулиране, извършват мониторинг на правилното прилагане на тези системи от доставчиците на аеронавигационно обслужване.
Член 13
Определяне на единични ставки за зони за събиране на такси
1. Държавите-членки осигуряват единичните ставки за всяка зона за събиране на такси ежегодно. Те могат също да осигурят предварителното определяне за всяка година за период, не по-дълъг от пет години.
2. В случай на неочаквано големи промени на трафика или разходите единичните ставки могат да се изменят през годината.
3. Държавите-членки информират Комисията и Евроконтрол, при необходимост, за единичните ставки, определени за всяка зона за събиране на такси.
Член 14
Събиране на такси
1. Държавите-членки могат да събират такси чрез единично събиране на такси на полет.
2. Ползвателите на въздухоплавателни услуги заплащат своевременно и изцяло всички въздухоплавателни такси.
3. Държавите-членки осигуряват прилагането на ефективни мерки за налагане. Тези мерки могат да включват отказване на услуги, задържане на въздухоплавателно средство или други мерки за принудително налагане в съответствие с приложимото законодателство.
Член 15
Прозрачност на механизма на събиране на такси
1. Държавите-членки осигуряват редовни консултации с представители на ползвателите на въздушното пространство по политиката на събиране на такси. В тази връзка те им предоставят необходимата информация за техния механизъм на събиране на такси, както е постановено в приложение VI, или когато държава-членка е взела решението, упоменато в член 1, параграф 6, с необходимата информация, както е постановено в приложение III, част 2, и организират ефективно и прозрачно консултативно изслушване за представяне на тази информация, както и информацията, упомената в член 8, в присъствието на участващите доставчици на аеронавигационно обслужване.
2. Без да се накърнява член 18 от Регламента за предоставяне на услуги, съответната документация се поставя на разположението на представителите на ползвателите на въздушното пространство, на Комисията, на Евроконтрол и на националните надзорни органи три седмици преди консултативното изслушване.
ГЛАВА IV
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 16
Обжалване
Държавите-членки осигуряват решенията, взети в съответствие с настоящия регламент, да са правилно обосновани и да подлежат на ефективен преглед и/или процедури на обжалване.
Член 17
Улесняване на мониторинга за съответствие
Доставчиците на аеронавигационно обслужване улесняват инспекциите и проучванията на националния надзорен орган или на признати организации, действащи от името на последния, включително посещения на място. Лицата, упълномощени от тези органи, имат право да:
а)
извършват преглед на релевантните счетоводни документи, инвентарни книги и всякакви други материали, отнасящи се до определянето на въздухоплавателни такси;
б)
правят копия или извлечения от такива документи;
в)
искат устни обяснения на място;
г)
влизат в съответните помещения, земи или транспортни средства.
Тези инспекции и проучвания се извършват в съответствие с процедурите в сила в държавата-членка, в която се предприемат.
Член 18
Влизане в сила
1. Настоящият регламент влиза сила на седмия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
2. Настоящият регламент се прилага от 1 януари 2007 г.
Независимо от това държавите-членки могат да отложат прилагането на членове 9, 10, 12, 13 и 14 по отношение на таксите по маршрута до 1 януари 2008 г.
Държавите-членки могат да отложат прилагането на член 9 и членове 11-15 по отношение на терминалните такси до 1 януари 2010 г.
Ако държави-членки решат да отложат прилагането в съответствие с втората и третата алинея, те нотифицират Комисията за това.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 6 декември 2006 година.
REGLAMENTO (CE) N o 1794/2006 DE LA COMISIÓN
de 6 de diciembre de 2006
por el que se establece un sistema común de tarificación de los servicios de navegación aérea
(Texto pertinente a efectos del EEE)
LA COMISIÓN DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS,
Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea,
Visto el Reglamento (CE) no 550/2004 del Parlamento Europeo y del Consejo, de 10 de marzo de 2004, relativo a la prestación de servicios de navegación aérea en el cielo único europeo (Reglamento de prestación de servicios) (1), y, en particular, su artículo 15, apartado 4,
Visto el Reglamento (CE) no 549/2004 del Parlamento Europeo y del Consejo, de 10 de marzo de 2004, por el que se fĳa el marco para la creación del cielo único europeo (Reglamento marco) (2), y, en particular, su artículo 8, apartado 2,
Considerando lo siguiente:
(1)
La Comisión ha recibido el mandato de establecer un sistema común de tarificación de los servicios de navegación aérea en la Comunidad. A tal efecto, el instrumento más adecuado para garantizar una aplicación uniforme del sistema común de tarificación en el cielo único es el reglamento, que garantiza una aplicación uniforme.
(2)
Eurocontrol ha recibido el mandato, de conformidad con el artículo 8, apartado 1, del Reglamento marco, de asistir a la Comisión en el desarrollo de las normas de aplicación del sistema común de tarificación de los servicios de navegación aérea. El presente Reglamento se basa en el informe de 29 de octubre de 2004, resultante de dicho mandato.
(3)
El desarrollo de un sistema común de tarificación de los servicios de navegación aérea prestados en todas las fases del vuelo es un elemento fundamental para la consecución del cielo único europeo. Este sistema debe también contribuir a una mayor transparencia en la fijación, imposición y recaudación de las tasas cobradas a los usuarios del espacio aéreo, de modo que se fomente la prestación de unos servicios de navegación aérea seguros, eficaces y eficientes en beneficio de los usuarios de los servicios de navegación aérea, que financie el sistema y que estimule la prestación de servicios integrados.
(4)
Para alcanzar el objetivo general de aumento de la eficiencia en costes de los servicios de navegación aérea, el sistema de tarificación debe impulsar la eficiencia tanto de costes como operativa.
(5)
Con el fin de facilitar el acceso de los viajeros a la red de transporte aéreo y, en particular, a los aeropuertos de tamaño pequeño y mediano y así como también a los más grandes, a un coste aceptable, los Estados miembros deben poder aplicar una tarifa unitaria única para los servicios de aproximación de todos los aeropuertos en los que opere un determinado proveedor de servicios de tránsito aéreo, o de varios grupos de aeropuertos, en su caso, de forma que se puedan cubrir la totalidad de los costes de los servicios de aproximación.
(6)
El sistema común de tarificación debe ser compatible con el artículo 15 del Convenio de la OACI sobre aviación civil internacional, firmado en Chicago en 1944.
(7)
Dado que la mayoría de los Estados miembros son parte en el Acuerdo multilateral de Eurocontrol de 12 de febrero de 1981, relativo a las tarifas por ayudas a la navegación aérea (tarifas de ruta), y que la Comunidad ha firmado el Protocolo de adhesión al Convenio de Eurocontrol revisado, las disposiciones del presente Reglamento deben ser compatibles con el sistema de tasas de ruta de Eurocontrol.
(8)
El sistema de tarificación debe permitir una utilización óptima del espacio aéreo que tenga en cuenta los flujos del tráfico aéreo, especialmente en los bloques funcionales de espacio aéreo, de conformidad con el artículo 5 del Reglamento (CE) no 551/2004 del Parlamento Europeo y del Consejo, de 10 de marzo de 2004, relativo a la organización y utilización del espacio aéreo en el cielo único europeo (Reglamento del espacio aéreo) (3).
(9)
Tal como se indica en la Declaración adjunta al Reglamento del espacio aéreo (4), la Comisión redactará un informe a más tardar en el año 2008 acerca de la experiencia adquirida en la creación de los bloques funcionales del espacio aéreo. Con este motivo, la Comisión evaluará las dificultades que pudiera plantear el mantenimiento de tarifas unitarias diferentes dentro de un bloque funcional del espacio aéreo.
(10)
Es necesario establecer unos requisitos que garanticen una información sobre la base del coste disponible a su debido tiempo para los representantes de los usuarios del espacio aéreo y a las autoridades competentes.
(11)
El nivel de tarificación impuesto, en particular, a las aeronaves ligeras, no debe disuadir de la utilización de instalaciones y servicios necesarios para la seguridad o de la introducción de nuevas técnicas y procedimientos.
(12)
La fórmula de tarificación de los servicios de aproximación de navegación aérea debe reflejar la naturaleza diferente de estos frente a los servicios de navegación aérea de ruta.
(13)
Los Estados miembros deben ser capaces de fijar sus tasas unitarias de forma colectiva, especialmente cuando las zonas de tarificación cubran el espacio aéreo de más de un Estado miembro o cuando sean parte de un sistema común de tarifas de ruta.
(14)
Con el fin de mejorar la eficiencia del sistema de tarificación y reducir la carga de trabajo administrativa y de contabilidad, los Estados miembros deben ser capaces de recaudar el pago de las tasas de ruta de forma colectiva, en el marco de un sistema común y a través de una tasa única por vuelo.
(15)
Es importante reforzar las disposiciones jurídicas necesarias para garantizar un pago rápido y completo de las tasas de navegación aérea por parte de los usuarios de los servicios de navegación aérea.
(16)
Las cargas que se impongan a los usuarios del espacio aéreo deben ser establecidas y aplicadas de forma equitativa y transparente, previa consulta con ellos. Dichas cargas deben revisarse de forma periódica.
(17)
Las medidas previstas en el presente Reglamento se ajustan al dictamen del Comité del cielo único.
HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
CAPÍTULO I
DISPOSICIONES GENERALES
Artículo 1
Objeto y ámbito de aplicación
1. El presente Reglamento establece las medidas necesarias para el desarrollo de un sistema de tarificación de los servicios de navegación aérea compatible con el sistema de tasas de ruta de Eurocontrol.
2. El presente Reglamento se aplicará a los servicios de navegación aérea prestados por los proveedores de servicios de navegación aérea designados de conformidad con el artículo 8 del Reglamento (CE) no 550/2004 y por los proveedores de servicios meteorológicos, si han sido designados de conformidad con el artículo 9, apartado 1, de dicho Reglamento, para el tráfico aéreo general de las regiones EUR y AFI de la OACI en las que los Estados miembros son responsables de la prestación de servicios de navegación aérea.
3. Los Estados miembros podrán aplicar el presente Reglamento a los servicios de navegación aérea prestados en el espacio aéreo bajo su responsabilidad en otras regiones de la OACI, siempre que informen de ello a la Comisión y a los demás Estados miembros.
4. Los Estados miembros podrán aplicar el presente Reglamento a los proveedores de servicios de navegación aérea a los que se haya permitido prestar servicios de navegación aérea sin certificación, de conformidad con el artículo 7, apartado 5, del Reglamento de prestación de servicios.
5. Los Estados miembros podrán decidir no aplicar el presente Reglamento a los servicios de navegación aérea prestados en aeropuesrtos con menos de 50 000 movimientos de transporte aéreo comercial al año, independientemente del peso máximo al despegue o del número de asientos de pasaje, contabilizando el número de movimientos como la suma de despegues y aterrizajes y calculándolos como la media de los tres años anteriores.
Los Estados miembros informarán de ello a la Comisión. La Comisión publicará periódicamente una lista actualizada de los aeropuertos exonerados.
6. Sin perjuicio de la aplicación de los principios contemplados en los artículos 14 y 15 del Reglamento de prestación de servicios, los Estados miembros podrán decidir no calcular las tasas de aproximación de conformidad con el artículo 11 del presente Reglamento, ni fijar las tarifas unitarias de aproximación tal como se contempla en el artículo 13 del presente Reglamento con respecto a los servicios de navegación aérea prestados en aeropuertos con menos de 150 000 movimientos de transporte aéreo comercial al año, independientemente del peso máximo al despegue o del número de asientos de pasaje, contabilizando el número de movimientos como la suma de despegues y aterrizajes, y calculándolos como la media de los tres años anteriores.
Antes de tomar esta decisión, los Estados miembros evaluarán en qué medida se cumplen las condiciones establecidas en el anexo I, incluida la consulta con los representantes de los usuarios del espacio aéreo.
La evaluación final acerca del cumplimiento de las condiciones, así como la decisión de los Estados miembros, serán publicadas y comunicadas a la Comisión, proporcionando a los Estados miembros un razonamiento completo de las conclusiones, incluidos los resultados de las consultas con los usuarios.
Artículo 2
Definiciones
A efectos del presente Reglamento, serán de aplicación las definiciones establecidas en el artículo 2 del Reglamento marco.
Serán aplicables también las siguientes definiciones:
a)
«usuario de servicios de navegación aérea»: operador de la aeronave en el momento en que se realizó el vuelo o, si la identidad del operador no se conoce, el propietario de la aeronave, a no ser que él o ella prueben que el operador era otra persona en ese momento;
b)
«representante de los usuarios del espacio aéreo»: cualquier persona jurídica o entidad que represente los intereses de una o varias categorías de usuarios de servicios de navegación aérea;
c)
«IFR»: Reglas de vuelo por instrumentos, definidas en el anexo 2 del Convenio sobre Aviación Civil Internacional, firmado en Chicago en 1944 (décima edición, julio de 2005);
d)
«VFR»: Reglas de vuelo visual, definidas en el anexo 2 del Convenio sobre Aviación Civil Internacional, firmado en Chicago en 1944 (décima edición, julio de 2005);
e)
«zona de tarificación de ruta»: volumen de espacio aéreo para el que se ha establecido una base de costes y una tarifa unitaria únicas;
f)
«zona de tarificación de aproximación»: aeropuerto o grupo de aeropuertos para los que se ha establecido una base de costes y una tarifa unitaria únicas;
g)
«transporte aéreo comercial»: cualquier operación de vuelo que incluya el transporte de pasajeros, mercancías o correo, en régimen de remuneración o arrendamiento.
Artículo 3
Principios del sistema de tarificación
1. El sistema de tarificación reflejará los costes incurridos, tanto directa como indirectamente, por la prestación de los servicios de navegación aérea.
2. Los costes de los servicios de ruta se financiarán a través de tasas de ruta impuestas a los usuarios de los servicios de navegación aérea.
3. Los costes de los servicios de aproximación se financiarán a través de tasas de aproximación impuestas a los usuarios de los servicios de navegación aérea y/o de otros ingresos, incluidas las subvenciones cruzadas, de conformidad con la legislación comunitaria.
4. Lo dispuesto en los apartados 2 y 3 se entenderá sin perjuicio de la financiación de exoneraciones reconocidas a determinados usuarios de servicios de navegación aérea a través de otras fuentes de financiación, de conformidad con el artículo 9 del presente Reglamento.
5. El sistema de tarificación proporcionará transparencia y promoverá las consultas sobre las bases de costes y la asignación de estos entre los diferentes servicios.
Artículo 4
Establecimiento de las zonas de tarificación
1. Los Estados miembros establecerán en el espacio aéreo bajo su responsabilidad zonas de tarificación donde se prestarán servicios de navegación aérea a usuarios del espacio aéreo.
2. Las zonas de tarificación del espacio aéreo se definirán ajustándose a las operaciones y servicios de control del tránsito aéreo y previa consulta con los representantes de los usuarios del espacio aéreo.
3. Las zonas de tarificación de ruta se extenderán desde el suelo hasta el espacio aéreo superior, incluyendo este, sin perjuicio de la posibilidad de que un Estado miembro establezca, previa consulta con los representantes de los usuarios del espacio aéreo, una zona específica para un área terminal compleja.
4. Si las zonas de tarificación se extienden a través del espacio aéreo de más de un Estado miembro, los Estados miembros en cuestión tomarán las medidas necesarias para asegurar la coherencia y uniformidad en su aplicación al espacio aéreo, e informarán de ello a la Comisión y a Eurocontrol.
CAPÍTULO II
COSTES DE PRESTACIÓN DE LOS SERVICIOS DE NAVEGACIÓN AÉREA
Artículo 5
Servicios, instalaciones y actividades admisibles
1. Los proveedores de servicios de navegación aérea contemplados en el artículo 1, apartados 2 y 4, establecerán, en las zonas de tarificación bajo su responsabilidad, los costes de la prestación de servicios de navegación aérea en relación con las instalaciones y servicios proporcionados y gestionados con arreglo al Plan Regional de navegación aérea de la OACI para la región de Europa.
Los costes incluirán los gastos administrativos generales, la formación, los estudios, los ensayos y pruebas y los gastos de investigación y desarrollo asignados a estos servicios.
2. Los Estados miembros podrán determinar los costes que se presentan a continuación, siempre que estén relacionados con la prestación de servicios de navegación aérea:
a)
costes incurridos por las autoridades nacionales pertinentes;
b)
costes incurridos por organizaciones reconocidas, según el sentido del artículo 3 del Reglamento de prestación de servicios;
c)
costes derivados de acuerdos internacionales.
3. Sin perjuicio de otras fuentes de financiación, y con objeto de alcanzar un alto nivel de seguridad, eficiencia en costes y prestación de servicios, las tasas podrán utilizarse para financiar proyectos destinados a asistir a categorías específicas de usuarios del espacio aéreo y/o a proveedores de servicios de navegación aérea con el fin de mejorar las infraestructuas comunes de navegación aérea, la prestación de servicios de navegación aérea y la utilización del espacio aéreo, de acuerdo con la legislación comunitaria.
Artículo 6
Cálculo de los costes
1. La determinación de los costes de servicios, instalaciones y actividades a tenor del artículo 5 deberá ser coherente con la contabilidad contemplada en el artículo 12 de Reglamento de prestación de servicios para el período comprendido entre el 1 de enero y el 31 de diciembre. Sin embargo, los efectos no recurrentes resultantes de la introducción de las normas internacionales de contabilidad podrán extenderse a lo largo de un período que no superará los 15 años.
2. Los costes contemplados en el apartado 1 se desglosarán en costes de personal, otros costes de explotación, costes de amortización, coste del capital y costes de carácter excepcional, entre ellos los impuestos no recuperables y derechos de aduana pagados y todos los demás costes relacionados.
Los costes de personal incluirán la remuneración bruta, los pagos por horas extra, las cotizaciones del empleador a los regímenes de seguridad social y los costes de pensiones y otras prestaciones sociales.
Los otros costes de explotación incluirán los costes incurridos por la adquisición de bienes y servicios utilizados en la prestación de servicios de navegación aérea. En particular, servicios subcontratados como las comunicaciones, el personal externo tales como los consultores, el material, la energía, los servicios públicos, el alquiler de inmuebles, los equipos e instalaciones, el mantenimiento, los costes de seguros y los gastos de viaje. Cuando un proveedor de servicios de tránsito aéreo adquiera otros servicios de navegación aérea, el proveedor de servicios incluirá también los gastos de tales servicios en otros costes de explotación.
Los costes de amortización deberán ser los correspondientes a los activos fijos totales utilizados a efectos de los servicios de navegación aérea. Los activos fijos se amortizarán, según sus previsiones de vida útil, de acuerdo con el método lineal aplicado a los costes históricos de los activos amortizados. Cuando los activos pertenezcan a un proveedor de servicios de navegación aérea que participa en uno de los planes de incentivos contemplados en el artículo 12, apartado 2, para el cálculo de la amortización podrá aplicarse una contabilidad de costes corrientes en lugar de la contabilidad de costes históricos. El método no deberá cambiar a lo largo de todo el período de amortización.
El coste del capital será igual al producto de:
a)
la suma del promedio del valor contable neto de los activos fijos utilizados por el proveedor de servicios de navegación aérea, tanto en explotación como en construcción, y del promedio del valor de los activos circulantes netos necesarios para la prestación de servicios de navegación aérea, y
b)
la media ponderada del tipo de interés sobre las deudas y del rendimiento de los capitales propios.
Los costes de carácter excepcional son costes extraordinarios vinculados a la prestación de los servicios de navegación aérea que se han producido durante el año.
3. A efectos del apartado 2, párrafo quinto, los factores de ponderación se basarán en la proporción de la financiación entre las deudas y los capitales propios. El tipo de interés de las deudas será igual al tipo de interés medio de las deudas del proveedor de servicios de navegación aérea. El rendimiento de los capitales propios tendrá en cuenta el riesgo financiero del servicio de navegación aérea, tomando como referencia las obligaciones del Estado. Cuando el proveedor de servicios de navegación aérea esté sujeto a uno de los planes de incentivos contemplados en el artículo 12, apartado 2, se añadirá una prima suplementaria que tenga en cuenta el riesgo financiero específico asumido por tal proveedor.
Cuando los activos no pertenezcan al proveedor de servicios de navegación aérea, pero estén incluidos en el cálculo del coste del capital, los Estados miembros se asegurarán de que los costes de estos activos no se recuperen dos veces.
Artículo 7
Imputación de costes
1. Los costes de los servicios, instalaciones y actividades a tenor del artículo 5 deberán imputarse de forma transparente entre las diferentes zonas de tarificación en las que dichos costes se hubieran realmente soportado.
Cuando los costes se produzcan en diferentes zonas de tarificación, serán asignados de forma proporcional de acuerdo con una metodología transparente, de conformidad con el artículo 8.
2. Los costes de los servicios de aproximación serán los correspondientes a los siguientes servicios:
a)
servicios de control de aeródromo, servicios de información de vuelo en aeropuertos, incluidos los servicios de asesoramiento del tránsito aéreo, y servicios de alerta;
b)
servicios de tránsito aéreo relacionados con la llegada y salida de aeronaves dentro de una determinada distancia alrededor de un aeropuerto, con base en requisitos operativos;
c)
una asignación adecuada de todos los demás componentes de los servicios de navegación aérea que refleje la proporción de los servicios de ruta y los servicios de aproximación.
3. Los costes de los servicios de ruta serán los contemplados en el apartado 1, con exclusión de los contemplados en el apartado 2.
4. Cuando, de conformidad con el artículo 9, se hayan concedido exoneraciones a vuelos VFR, el proveedor de servicios de navegación aérea identificará separadamente los costes de los servicios de navegación aérea prestados a vuelos VFR de los prestados a los vuelos IFR. Estos costes podrán determinarse con arreglo a un método de costes marginales que tenga en cuenta las ventajas de los vuelos IFR derivados de servicios prestados a los vuelos VFR.
Artículo 8
Transparencia de la base de costes
1. Sin perjuicio de lo dispuesto en el artículo 18 del Reglamento de prestación de servicios, los Estados miembros y/o los proveedores de servicios de navegación aérea organizarán un intercambio de información acerca de las bases de costes, los planes de inversión y las previsiones de tráfico con los representantes de los usuarios del espacio aéreo, si estos últimos así lo solicitan. A continuación, y como mínimo con periodicidad anual, se pondrán a disposición de los representantes de los usuarios del espacio aéreo, ante la Comisión y, cuando proceda ante Eurocontrol, sus costes respectivos, establecidos de forma transparente de conformidad con el artículo 5.
2. La información contemplada en el apartado 1 se basará en las tablas de información y en las disposiciones de aplicación establecidas en el anexo II, cuando un Estado miembro haya tomado la decisión contemplada en el artículo 1, apartado 6, o bien en las disposiciones de la parte 1 del anexo III, cuando un Estado miembro haya indicado a la Comisión su intención de tomar dicha decisión.
CAPÍTULO III
FINANCIACIÓN DE LA PRESTACIÓN DE SERVICIOS DE NAVEGACIÓN AÉREA A TRAVÉS DE LAS TASAS DE NAVEGACIÓN AÉREA
Artículo 9
Exoneraciones del pago de las tasas de navegación aérea
1. Los Estados miembros exonerarán del pago de las tasas de ruta a:
a)
los vuelos efectuados por aeronaves cuyo peso máximo autorizado al despegue sea inferior a dos toneladas métricas;
b)
los vuelos mixtos VFR/IFR en las zonas de tarificación en las que solo se efectúan mediante procedimientos VFR y no se cobre una tasa por vuelos VFR;
c)
los vuelos efectuados exclusivamente para el transporte, en misión oficial, del Monarca reinante y de su familia inmediata, de Jefes de Estado, Presidentes de Gobierno y Ministros del Gobierno; en todos los casos, tal situación debe quedar claramente reflejada por el indicador de estado correspondiente en el plan de vuelo;
d)
los vuelos de búsqueda y salvamento autorizados por el organismo competente apropiado.
2. Los Estados miembros podrán exonerar del pago de las tasas de ruta a:
a)
los vuelos militares efectuados por aeronaves militares de cualquier país;
b)
los vuelos de entrenamiento efectuados exclusivamente al efecto de obtención de licencias, o habilitación de la tripulación de cabina de vuelo, siempre que tal situación quede claramente reflejada en el plan de vuelo; los vuelos deben efectuarse únicamente en el espacio aéreo del Estado miembro considerado y no podrán servir para transporte de pasajeros y/o carga, ni para el posicionamiento o traslado de la aeronave;
c)
los vuelos efectuados exclusivamente para el ensayo o calibración de equipos utilizados o que se hayan de utilizar como ayudas terrestres a la navegación aérea, excluidos los vuelos de posicionamiento efectuados por las aeronaves consideradas;
d)
los vuelos que terminan en el mismo aeropuerto de donde ha partido la aeronave y en cuyo transcurso no se haya efectuado ningún aterrizaje intermedio;
e)
los vuelos VFR;
f)
los vuelos humanitarios autorizados por el organismo competente apropiado;
g)
los vuelos de aduanas y policía.
3. Los Estados miembros podrán exonerar del pago de las tasas de aproximación a los vuelos contemplados en los apartados 1 y 2.
4. Los costes generados por los vuelos exonerados no serán tenidos en cuenta a efectos del cálculo de las tarifas unitarias.
Tales costes estarán compuestos por:
a)
el coste de los vuelos VFR exonerados, determinados en el artículo 7, apartado 4;
b)
los costes de los vuelos IFR exonerados, que serán calculados como el producto de los costes generados por los vuelos IFR y la proporción entre el número de unidades de servicio exoneradas y el número total de unidades de servicio; el coste generado por vuelos IFR será igual a los costes totales menos el coste de los vuelos VFR.
Los Estados miembros garantizarán el reembolso a los proveedores de servicios de navegación aérea de los servicios que presten a vuelos exonerados.
Artículo 10
Cálculo de las tasas de ruta
1. La tasa de ruta para un vuelo específico en una zona de tarificación de ruta específica será igual al producto de la tarifa unitaria establecida para dicha zona de tarificación de ruta por las unidades de servicio en ruta de dicho vuelo.
2. Sin perjuicio de la aplicación por un Estado miembro de un plan de incentivos para los proveedores de servicios de navegación aérea, de conformidad con el artículo 12, apartado 2, la tarifa unitaria de la zona de tarificación de ruta se calculará dividiendo los costes de los servicios de navegación aérea de ruta previstos entre el número previsto de unidades de servicio de ruta tasables para el año correspondiente. Los costes previstos incluirán el saldo resultante de la recuperación por exceso o por defecto de los años anteriores.
3. Las unidades de servicio de ruta se calcularán de conformidad con lo dispuesto en el anexo IV.
Artículo 11
Cálculo de las tasas de aproximación
1. Sin perjuicio de la posibilidad recogida en el artículo 3 de financiar los servicios de navegación aérea de aproximación a través de otras fuentes de financiación, la tasa de aproximación de un vuelo específico en una zona de tarificación de aproximación específica será igual al producto de la tarifa unitaria establecida para dicha zona de tarificación de aproximación por las unidades de servicio de aproximación de dicho vuelo.
2. Sin perjuicio de la aplicación por un Estado miembro de un plan de incentivos para los proveedores de servicios de navegación aérea, de conformidad con el artículo 12, apartado 2, la tarifa unitaria de la zona de tarificación de aproximación se calculará dividiendo los costes de los servicios de navegación aérea de aproximación previstos entre el número previsto de unidades de servicio de aproximación tasables para el año correspondiente. Los costes previstos incluirán el saldo resultante de la recuperación por exceso o por defecto de los años anteriores.
3. Las unidades de servicio de aproximación se calcularán de conformidad con lo dispuesto en el anexo V.
Artículo 12
Planes de incentivos
1. Los Estados miembros podrán establecer o aprobar planes de incentivos consistentes en la aplicación, de forma no discriminatoria y transparente, de ventajas o desventajas financieras destinadas a respaldar la mejora de la prestación de servicios de navegación aérea que den como resultado un cálculo diferente de las tasas, de conformidad con lo dispuesto en los apartados 2 y 3. Estos incentivos podrán aplicarse tanto a los proveedores de servicios de navegación aérea como a los usuarios del espacio aéreo.
2. Cuando un Estado miembro decida aplicar un plan de incentivos a los proveedores de servicios de navegación aérea deberá fijar de antemano, tras la consulta contemplada en el artículo 15, las condiciones con arreglo a las cuales se determinará el nivel máximo de la tarifa unitaria o de los ingresos para cada año de un período que no podrá superar los cinco años. Estas condiciones se fijarán tomando como referencia el nivel de costes previsto (incluido el coste de capital) para el período, y podrán establecer modulaciones financieras (por encima o por debajo de los costes previstos) teniendo en cuenta aspectos particulares de la actuación de los proveedores de servicios de navegación aérea, entre ellos: la eficiencia, la calidad del servicio, los resultados de proyectos particulares, los logros y competencias o el nivel de cooperación con otros proveedores de servicios de navegación aérea, con el fin de tener en cuenta efectos de red.
3. Cuando un Estado miembro decida aplicar un plan de incentivos, incluidas las modulaciones en horario nocturno, a los usuarios de servicios de navegación aérea deberá modular, tras la consulta contemplada en el artículo 15, las tasas cobradas a los mismos al objeto de tener en cuenta los esfuerzos realizados por estos para optimizar el uso de los servicios de navegación aérea, reducir los costes globales de tales servicios y aumentar su eficiencia, en particular a través de una disminución de las tasas de acuerdo con un equipamiento de a bordo que aumente la capacidad o compense los inconvenientes derivados de elegir rutas menos congestionadas.
Estos planes de incentivos serán limitados en el tiempo, el alcance y la cuantía. El ahorro estimado generado por las mejoras de funcionamiento deberá, como mínimo, compensar, dentro de un período razonable, el coste de los incentivos. El plan será objeto de revisiones periódicas en las que participarán representantes de los usuarios del espacio aéreo.
4. Los Estados miembros que hubieran establecido o aprobado planes de incentivos vigilarán su adecuada aplicación por parte de los proveedores de servicios de navegación aérea.
Artículo 13
Establecimiento de las tarifas unitarias para las zonas de tarificación
1. Los Estados miembros garantizarán que, con periodicidad anual, se establezcan las tarifas unitarias para cada zona de tarificación. Podrán también disponer que las tarifas unitarias se determinen de antemano para cada año durante un período que no podrá superar los cinco años.
2. En caso de cambios importantes e inesperados del tráfico o de los costes, las tarifas unitarias podrán ser modificadas a lo largo del año.
3. Los Estados miembros informarán a la Comisión y, cuando proceda, a Eurocontrol, de las tarifas unitarias para cada zona de tarificación.
Artículo 14
Recaudación de las tasas
1. Los Estados miembros podrán cobrar las tasas a través de una tasa única por vuelo.
2. Los usuarios de servicios de navegación aérea pagarán íntegramente y sin demora todas las tasas de navegación aérea.
3. Los Estados miembros garantizarán la aplicación de medidas coercitivas eficaces. Entre tales medidas podrá incluirse la denegación de servicios, la detención de la aeronave u otras medidas coercitivas de conformidad con la legislación vigente.
Artículo 15
Transparencia del mecanismo de tarificación
1. Los Estados miembros garantizarán que los representantes de los usuarios del espacio aéreo sean consultados de forma periódica sobre la política de tarificación. Para ello, les facilitarán la información necesaria sobre el mecanismo de tarificación, como se establece en el anexo VI, o cuando un Estado miembro haya tomado la decisión contemplada en el artículo 1, apartado 6, y con la información necesaria establecida en la parte 2 del anexo III, y organizarán reuniones de consulta eficaces y transparentes para presentarles esta información, así como la información contemplada en el artículo 8, en presencia de los proveedores de servicios de navegación aérea participantes.
2. Sin perjuicio de lo dispuesto en el artículo 18 del Reglamento de prestación de servicios, la documentación pertinente deberá ser puesta a disposición de los representantes de los usuarios del espacio aéreo, la Comisión, Eurocontrol y las autoridades nacionales de supervisión tres semanas antes de la reunión de consulta.
CAPÍTULO IV
DISPOSICIONES FINALES
Artículo 16
Recurso
Los Estados miembros garantizarán que las decisiones adoptadas en virtud del presente Reglamento sean debidamente motivadas y estén sujetas a un procedimiento efectivo de revisión y/o de recurso.
Artículo 17
Facilitación del control del cumplimiento
Los proveedores de servicios de navegación aérea facilitarán las inspecciones y exámenes efectuados por la autoridad nacional de supervisión o por una organización reconocida que actúe en su nombre, incluidas las visitas in situ. Se habilitará a las personas autorizadas por dichas autoridades para:
a)
examinar los documentos contables pertinentes, registros de activos, inventarios y demás material pertinente para el establecimiento de las tasas de navegación aérea;
b)
hacer copias de tales documentos o de sus extractos;
c)
pedir explicaciones verbales in situ;
d)
acceder a los locales, terrenos o medios de transporte pertinentes.
Las inspecciones y exámenes se llevarán a cabo respetando los procedimientos vigentes en el Estado miembro en que se realicen.
Artículo 18
Entrada en vigor
1. El presente Reglamento entrará en vigor el séptimo día siguiente al de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
2. El presente Reglamento se aplicará a partir del 1 de enero de 2007.
No obstante, los Estados miembros podrán retrasar la aplicación de los artículos 9, 10, 12, 13 y 14, en relación con las tasas de ruta, hasta el 1 de enero de 2008.
Los Estados miembros podrán retrasar la aplicación de los artículos 9, 11, 12, 13, 14 y 15, en relación con las tasas de aproximación, hasta el 1 de enero de 2010.
Los Estados miembros que decidan retrasar la aplicación con arreglo a los párrafos segundo y tercero deberán notificarlo a la Comisión.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Bruselas, el 6 de diciembre de 2006.