32006L0012
L 114/9
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 2006/12/EО НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 5 април 2006 година
относно отпадъците
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 175 от него,
като взеха предвид предложението на Комисията,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
след консултации с Комитета на регионите,
в съответствие с процедурата, предвидена в член 251 от Договора (2),
като имат предвид, че:
(1)
Директива 75/442/ЕИО на Съвета от 15 юли 1975 г. относно отпадъците (3) е била съществено изменяна няколко пъти (4). С оглед да се изяснят въпросите, следва да се извърши кодификация на въпросните разпоредби.
(2)
Основната цел на всички разпоредби, отнасящи се за управлението на отпадъците следва да бъде опазването на здравето на човека и на околната среда от вредните въздействия, причинени от събирането, транспортирането, третирането, складирането и изхвърлянето на отпадъци.
(3)
Необходима е обща терминология и определение на отпадък с оглед подобряване на ефективността на управлението на отпадъците в Общността.
(4)
С известни изключения, ефективни и последователни правила за обезвреждането и оползотворяването на отпадъците следва да се прилагат към движимата собственост, която притежателят изхвърля или възнамерява да изхвърли.
(5)
Оползотворяването на отпадъците и употребата на възстановени материали като суровини следва да бъде насърчавано с оглед запазването на природните ресурси. Може да бъде необходимо да се приемат специфични правила за отпадъци, които могат да бъдат използвани повторно.
(6)
С оглед постигането на високо равнище на защита на околната среда, освен предприемането на отговорни действия за гарантиране на обезвреждането и оползотворяването на отпадъците, държавите-членки следва да предприемат мерки за ограничаване генерирането на отпадъци, и по-специално чрез насърчаването на чисти технологии и продукти, които могат да бъдат рециклирани и използвани повторно, като се вземат предвид съществуващите или потенциалните пазарни възможности за оползотворени отпадъци.
(7)
Освен това, несъответствията в законодателството на отделните държави-членки по отношение на обезвреждането и оползотворяването на отпадъците може да засегне качеството на околната среда и безпрепятственото функциониране на вътрешния пазар.
(8)
За Общността като цяло е важно да стане самодостатъчна по отношение на обезвреждането на отпадъците и е желателно държавите-членки поотделно да се стремят към такава самодостатъчност.
(9)
С оглед постигането на тези цели в държавите-членки следва да се разработят планове за управление на отпадъците.
(10)
Движенията на отпадъци следва да бъде намалени и държавите-членки могат да предприемат необходимите мерки за тази цел в своите планове за управление.
(11)
За да се гарантира високо равнище на защита и ефективен контрол, необходимо е да се предвиди разрешителен режим и инспектиране на предприятията, които извършват обезвреждане и оползотворяване на отпадъци.
(12)
При определени условия и ако те спазват изискванията за опазване на околната среда, някои предприятия, които преработват сами своите отпадъци или извършват оползотворяване на отпадъците, могат да бъдат освободени от изискванията за разрешително. Такива предприятия трябва да бъдат предмет на регистрация.
(13)
За да могат отпадъците да бъдат подложени на мониторинг от генерирането им до окончателното им обезвреждане, други предприятия, занимаващи се с отпадъци, като събирачи, превозвачи или брокери на отпадъци, също трябва да бъдат подложени на разрешителен режим или регистрация и подходящо инспектиране.
(14)
Това съотношение на разходите, които не са покрити от приходите от третирането на отпадъците, следва да се поемат в съответствие с принципа „замърсителят плаща“.
(15)
Мерките, необходими за прилагането на настоящата директива, следва да се приемат в съответствие с Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. относно установяване на реда и условията за упражняването на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията. (5)
(16)
Настоящата директива следва да не засяга задълженията на държавите-членки, свързани с крайните срокове за транспониране на директивите, изброени в част Б на приложение III, в националното законодателство,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
1. По смисъла на настоящата директива:
а)
„отпадък“ означава всяко вещество или предмет от категориите, установени в приложение I, които притежателят изхвърля, възнамерява или се изисква да изхвърли;
б)
„производител“ означава всяко лице, чиито дейности генерират отпадъци („първоначален производител“) и/или всяко лице, което осъществява предпреработка, смесване или други операции, водещи до промяна в естеството или състава на този отпадък;
в)
„притежател“ означава производителят на отпадъци или физическото или юридическо лице, което ги притежава;
г)
„управление“ означава събирането, транспортирането, оползотворяването и обезвреждането на отпадъци, включително надзора на такива операции, както и надзора на площадките за обезвреждане след закриването им;
д)
„обезвреждане“ означава всяка от операциите, предвидени в приложение II А;
е)
„оползотворяване“ означава всяка от операциите, предвидени в приложение II Б;
ж)
„събиране“ означава прибирането, сортирането и/или смесването на отпадъци за целите на транспортирането.
2. За целите на параграф 1, буква а) Комисията в съответствие с процедурата, предвидена в член 18, параграф 3, изготвя списък на отпадъците, принадлежащи към категориите, изброени в приложение I. Този списък се преразглежда периодично и, ако е необходимо се преразглежда в съответствие със същата процедура.
Член 2
1. Следните се изключват от обхвата на настоящата директива:
а)
газови отпадъци, емитирани в атмосферата;
б)
когато те са вече обхванати от друго законодателство:
i)
радиоактивни отпадъци;
ii)
отпадъци, резултат от проучване, екстракция, третиране и складиране на минерални ресурси и дейността на каменни кариери;
iii)
животински трупове и следните земеделски отпадъци: фекална материя и други естествени, неопасни вещества, използвани в земеделието;
iv)
отпадъчни води, с изключение на отпадъците в течна форма;
v)
изведени от експлоатация експлозиви.
2. Специфични правила за определени случаи или за допълването на настоящата директива, както и за управлението на определени категории отпадъци могат да бъдат установени с отделни директиви.
Член 3
1. Държавите-членки предприемат необходими мерки за насърчаване:
а)
първо - предотвратяването или намаляването на генерирането на отпадъци и тяхната вредност, и по-специално чрез:
i)
разработването на чисти технологии, които са по-щадящи при употребата на природни ресурси;
ii)
техническото разработване и търгуване на продукти, проектирани да не допринасят, или най-малко да допринасят, поради естеството на своето произвеждане, употреба или обезвреждане за увеличаващото се количество или вредност на отпадъците и опасностите от замърсяване;
iii)
разработването на подходящи техники за окончателното обезвреждане на опасните вещества, съдържащи се в отпадъците, предназначени за оползотворяване;
б)
второ:
i)
оползотворяването на отпадъците чрез рециклиране, повторна употреба или възстановяване или чрез друг процес с оглед извличането на вторични суровини; или
ii)
използването на отпадъците като източник на енергия.
2. Освен случаите, когато се прилага Директива 98/34/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 юни 1998 г. относно определянето на процедура за предоставянето на информация в областта на техническите стандарти и правила (6), държавите-членки информират Комисията за мерките, които възнамеряват да предприемат за постигането на целите, установени в параграф 1. Комисията информира другите държави-членки и Комитета, посочен в член 18, параграф 1 за тези мерки.
Член 4
1. Държавите-членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират отпадъците да бъдат оползотворени или обезвредени без да застрашават здравето на човека и без да се използват процеси или методи, които биха могли да навредят на околната среда, и по-специално:
а)
без риск за водата, въздуха или почвата или за растенията или животните;
б)
без да причиняват вреда чрез шум или миризми;
в)
без да засягат неблагоприятно околността или местата от особен интерес.
2. Държавите-членки предприемат необходимите мерки за забраната на изоставянето, изхвърлянето или неконтролираното обезвреждане на отпадъци.
Член 5
1. В сътрудничество с други държави-членки, държавите-членки предприемат необходими мерки, където това е необходимо или препоръчително, за създаването на интегрирана и адекватна мрежа от инсталации за обезвреждане, като вземат предвид най-добрата налична технология, която не предполага прекомерни разходи. Мрежата трябва да позволява на Общността като цяло да стане самодостатъчна по отношение на обезвреждането на отпадъците, както и държавите-членки поотделно да се придвижат към тази цел, като се вземат предвид географските обстоятелства или необходимостта от специализирани инсталации за определени видове отпадъци.
2. Мрежата, посочена в параграф 1, трябва да позволява отпадъците да бъдат обезвреждани в една от най-близките подходящи инсталации, чрез най-подходящите методи и технологии с оглед осигуряването на високо равнище на защита на околната среда и общественото здраве.
Член 6
Държавите-членки създават или назначават компетентен орган или органи, които да са отговорни за прилагането на настоящата директива.
Член 7
1. С оглед постигането на целите, предвидени в членове 3, 4 и 5, компетентният орган или органи, предвидени в член 6, възможно най-рано следва за изготвят един или повече планове за управление на отпадъците. Такива планове трябва да се отнасят по-специално до:
а)
вида, количеството и произхода на отпадъците, които трябва да се оползотворяват или обезвреждат;
б)
общите технически изисквания;
в)
специфични договорености за определени отпадъци;
г)
подходящи места или инсталации за обезвреждане.
2. Плановете, посочени в параграф 1, могат например да обхващат:
а)
физическите или юридическите лица, оправомощени да осъществяват управление на отпадъци;
б)
предвижданите разходи за операции по оползотворяване и обезвреждане;
в)
необходими мерки за насърчаване на рационализирането на събирането, сортирането и третирането на отпадъци.
3. Държавите-членки си сътрудничат, когато е уместно, с други държави-членки и с Комисията за разработването на такива планове. Те нотифицират Комисията за това.
4. Държавите-членки могат да предприемат необходимите мерки за предотвратяване на движения на отпадъци, които не съответстват на техните планове за управление. Те информират Комисията и държавите-членки за тези мерки.
Член 8
Държавите-членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че всеки притежател на отпадъци:
а)
борави с тях чрез частен или публичен събирач на отпадъци или чрез предприятие, което осъществява операциите, изброени в приложение II А или II Б; или
б)
оползотворява ги или ги обезврежда сам в съответствие с разпоредбите на настоящата директива.
Член 9
1. За целите на прилагането на членове 4, 5 и 7, всеки орган или предприятие, което осъществява операциите, специфицирани в приложение II А следва да получи разрешително от компетентния орган, предвиден в член 6.
Такова разрешително обхваща:
а)
видовете и количествата отпадъци;
б)
техническите изисквания;
в)
предпазните мерки, които трябва да бъдат предприети;
г)
площадка за обезвреждане;
д)
метода за третиране.
2. Разрешителните могат да се предоставят за определен период от време, те могат да се подновяват, могат да съдържат условия и задължения или, ако възнамеряваният метод на обезвреждане е неприемлив от гледна точка на опазването на околната среда, те могат да бъдат отказани.
Член 10
За целите на прилагането на член 4, всеки орган или предприятие, което осъществява операциите, посочени в приложение II А получава разрешително.
Член 11
1. Без да се засяга Директива 91/689/ЕИО на Съвета от 12 декември 1991 г. относно опасните отпадъци (7), следните могат да бъдат освободени от изискването за разрешително, предвидено в членове 9 и 10:
а)
органи или предприятия, които сами осъществяват обезвреждане на собствените си отпадъци на мястото на производство; и
б)
органи или предприятия, които осъществяват оползотворяване на отпадъци.
2. Изключението, посочено в параграф 1, може да се прилага само:
а)
ако компетентните органи са приели общи правила за всеки вид дейност, като се определят видовете и количествата отпадъци и условията, при които въпросната дейност може да бъде освободена от изискването за разрешително; и
б)
ако видовете или количествата отпадъци и методите на обезвреждане или оползотворяване са такива, че условията, предвидени в член 4 са спазени.
3. Органите или предприятията, посочени в параграф 1, се регистрират с компетентните органи.
4. Държавите-членки информират Комисията за общите правила, приети съгласно параграф 2, буква а).
Член 12
Органите или предприятия, които събират или транспортират отпадъци на професионална основа, или които организират обезвреждането или оползотворяването на отпадъци от името на други (дилъри или брокери) се регистрират към компетентния орган, когато не подлежат на разрешителен режим.
Член 13
Органите или предприятия, които осъществяват операциите, предвидени в членове 9-12 са предмет на подходящо периодично инспектиране от компетентните органи.
Член 14
1. Всички органи или предприятия, посочени в членове 9 и 10:
а)
поддържат архив за количеството, естеството, произхода и, когато е релевантно, дестинацията, честотата на събиране, начина на транспортиране и метода на третиране по отношение на отпадъците, посочени в приложение I и по отношение на операциите, посочени в приложение II А или II Б;
б)
при поискване, предоставят тази информация на компетентните органи, посочени в член 6.
2. Държавите-членки могат също така да изискват производителите да спазват разпоредбите на параграф 1.
Член 15
В съответствие с принципа „замърсителят плаща“ разходите за обезвреждане на отпадъците следва да бъдат понесени от:
а)
притежателя, който има отпадъци, които се обработват от събирач на отпадъци или от предприятие, както е предвидено в член 9; и/или
б)
предишните притежатели или производителя на продукта от който са произлезли отпадъците.
Член 16
На интервали от три години държавите-членки изпращат на Комисията информация относно прилагането на настоящата директива. Информацията е под формата на секторен доклад, който трябва да покрива и другите директиви на Общността в тази област. Докладът се изготвя на основата на въпросник или схема, изготвени от Комисията в съответствие с процедурата, предвидена в член 18, параграф 2. Въпросникът или схемата се изпраща на държавите-членки шест месеца преди началото на периода, обхванат от доклада. Докладът до Комисията се представя в рамките на девет месеца след края на тригодишния период, който той обхваща.
Комисията публикува доклад на Общността относно прилагането на директивата в рамките на девет месеца след получаване на докладите от държавите-членки.
Член 17
Измененията, необходими за адаптирането на приложенията към научния и техническия напредък се приемат в съответствие с процедурата, предвидена в член 18, параграф 3.
Член 18
1. Комисията се подпомага от комитет.
2. Когато се прави позоваване на настоящия параграф, се прилагат членове 4 и 7 от Решение 1999/468/ЕО, като се вземат предвид разпоредбите на член 8 от него.
Периодът, посочен в член 4, параграф 3 от Решение 1999/468/ЕО, се определя на един месец.
3. Когато се прави позоваване на настоящия параграф, се прилагат членове 5 и 7 от Решение 1999/468/ЕО, като се вземат предвид разпоредбите на член 8 от него.
Периодът, установен в член 5, параграф 6 от Решение 1999/468/ЕО, се определя на три месеца.
4. Комитетът приема свой процедурен правилник.
Член 19
Държавите-членки съобщават на Комисията текстовете на основните разпоредби на националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 20
Директива 75/442/ЕИО се отменя, без да се засягат задълженията на държавите-членки, свързани с крайните срокове за транспонирането ѝ в националното законодателство, предвидени в приложение III, част Б.
Позоваванията на отменената директива се считат за направени за настоящата директива и следва да се отчитат в съответствие с таблицата на съответствието в приложение IV.
Член 21
Настоящата директива влиза сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник Европейския съюз.
Член 22
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Страсбург на 5 април 2006 година.
DIRECTIVA 2006/12/CE DEL PARLAMENTO EUROPEO Y DEL CONSEJO
de 5 de abril de 2006
relativa a los residuos
(Texto pertinente a efectos del EEE)
EL PARLAMENTO EUROPEO Y EL CONSEJO DE LA UNION EUROPEA,
Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea y, en particular, su artículo 175,
Vista la propuesta de la Comisión,
Visto el dictamen del Comité Económico y Social Europeo (1),
Previa consulta al Comité de las Regiones,
De conformidad con el procedimiento establecido en el artículo 251 del Tratado (2),
Considerando lo siguiente:
(1)
La Directiva 75/442/CEE del Consejo, de 15 de julio de 1975, relativa a los residuos (3) ha sido modificada en diversas ocasiones y de forma sustancial (4). Conviene, en aras de una mayor racionalidad y claridad, proceder a la codificación de dicha Directiva.
(2)
Cualquier regulación en materia de gestión de residuos debe tener como objetivo esencial la protección de la salud del hombre y del medio ambiente contra los efectos perjudiciales causados por la recogida, el transporte, el tratamiento, el almacenamiento y el depósito de los residuos.
(3)
Para hacer más eficaz la gestión de los residuos en la Comunidad, es necesario disponer de una terminología común y de una definición de residuos.
(4)
Una regulación eficaz y coherente de la gestión y de la valorización de los residuos debe aplicarse, salvo determinadas excepciones, a los bienes muebles de los que el poseedor se desprenda o tenga la obligación o intención de desprenderse.
(5)
Es importante favorecer la valorización de los residuos y la utilización de materiales de valorización como materias primas a fin de preservar los recursos naturales. Puede ser necesario adoptar normas específicas para los residuos reutilizables.
(6)
Para alcanzar un alto nivel de protección del medio ambiente, es necesario que los Estados miembros, además de garantizar la eliminación y la valorización responsables de los residuos, adopten medidas encaminadas a limitar la producción de residuos, en particular promoviendo las tecnologías limpias y los productos reciclables y reutilizables, tomando en consideración las oportunidades de comercialización actuales o potenciales de los residuos valorizados.
(7)
Además, una disparidad entre las legislaciones de los Estados miembros en lo relativo a la eliminación y la valorización de los residuos puede afectar a la calidad del medio ambiente y al buen funcionamiento del mercado interior.
(8)
Es importante que el conjunto de la Comunidad sea capaz de garantizar por sí mismo la eliminación de sus residuos y es deseable que cada Estado miembro, de forma individual, tienda a este objetivo.
(9)
Los Estados miembros deben elaborar planes de gestión de residuos para dar cumplimiento a dichos objetivos.
(10)
Conviene reducir los movimientos de residuos y que con este fin los Estados miembros puedan adoptar las medidas necesarias en el marco de sus planes de gestión.
(11)
Para garantizar un nivel de protección elevado y un control eficaz, es necesario estipular la autorización y control de las empresas de eliminación y de valorización de residuos.
(12)
Determinados establecimientos que tratan sus propios residuos o valorizan residuos pueden estar exentos de la autorización exigida en determinadas condiciones y siempre y cuando respeten los requisitos de protección del medio ambiente. Tales establecimientos deben estar sujetos a registro.
(13)
Para garantizar el seguimiento de los residuos desde su producción hasta su eliminación definitiva, conviene asimismo someter a autorización o registro y a una inspección adecuada a otras empresas relacionadas con los residuos, tales como las que se ocupan de la recogida, del transporte y de la comercialización de residuos.
(14)
La parte de los costes no cubierta por la explotación de los residuos debe costearse de acuerdo con el principio «quien contamina, paga».
(15)
Las medidas necesarias para la ejecución de la presente Directiva deben ser aprobadas con arreglo a lo dispuesto en la Decisión 1999/468/CE del Consejo, de 28 de junio de 1999, por la que se establecen los procedimientos para el ejercicio de las competencias de ejecución atribuidas a la Comisión (5).
(16)
La presente Directiva no debe afectar a las obligaciones de los Estados miembros relativas a los plazos de transposición al Derecho interno de las Directivas, que figuran en el anexo III, parte B.
HAN ADOPTADO LA PRESENTE DIRECTIVA:
Artículo 1
1. Con arreglo a la presente Directiva, se entenderá por:
a)
«residuo»: cualquier sustancia u objeto perteneciente a una de las categorías que se recogen en el anexo I y del cual su poseedor se desprenda o del que tenga la intención o la obligación de desprenderse;
b)
«productor»: cualquier persona cuya actividad produzca residuos («productor inicial») y/o cualquier persona que efectúe operaciones de tratamiento previo, de mezcla o de otro tipo que ocasionen un cambio de naturaleza o de composición de esos residuos;
c)
«poseedor»: el productor de los residuos o la persona física o jurídica que los tenga en su posesión;
d)
«gestión»: la recogida, el transporte, la valorización y la eliminación de los residuos, incluida la vigilancia de estas operaciones, así como la vigilancia de los lugares de descarga después de su cierre;
e)
«eliminación»: cualquiera de las operaciones enumeradas en el anexo II A;
f)
«valorización»: cualquiera de las operaciones enumeradas en el anexo II B;
g)
«recogida»: operación consistente en recoger, clasificar y/o agrupar residuos para su transporte.
2. Para las necesidades del apartado 1, letra a), la Comisión, con arreglo al procedimiento contemplado en el artículo 18, apartado 3, elaborará una lista de residuos pertenecientes a las categorías enumeradas en el anexo I. Dicha lista se revisará periódicamente y, en caso necesario, se modificará según el mismo procedimiento.
Artículo 2
1. Quedan excluidos del ámbito de aplicación de la presente Directiva:
a)
los efluentes gaseosos emitidos en la atmósfera;
b)
cuando ya estén cubiertos por otra legislación:
i)
los residuos radiactivos,
ii)
los residuos resultantes de la prospección, de la extracción, del tratamiento y del almacenamiento de recursos minerales, así como de la explotación de canteras,
iii)
los cadáveres de animales y los residuos agrícolas siguientes: materias fecales y otras sustancias naturales y no peligrosas utilizadas en el marco de la explotación agrícola,
iv)
las aguas residuales, con excepción de los residuos en estado líquido,
v)
los explosivos desclasificados.
2. Las disposiciones específicas particulares o complementarias de las de la presente Directiva, destinadas a regular la gestión de determinadas categorías de residuos, podrán establecerse mediante directivas específicas.
Artículo 3
1. Los Estados miembros tomarán las medidas adecuadas para fomentar:
a)
en primer lugar, la prevención o la reducción de la producción de los residuos y de su nocividad, en particular mediante:
i)
el desarrollo de tecnologías limpias y que permitan un ahorro mayor de recursos naturales,
ii)
el desarrollo técnico y la comercialización de productos diseñados de tal manera que no contribuyan o contribuyan lo menos posible, por sus características de fabricación, utilización o eliminación, a incrementar la cantidad o la nocividad de los residuos y los riesgos de contaminación,
iii)
el desarrollo de técnicas adecuadas para la eliminación de las sustancias peligrosas contenidas en los residuos destinados a la valorización;
b)
en segundo lugar:
i)
la valorización de los residuos mediante reciclado, nuevo uso, recuperación o cualquier otra acción destinada a obtener materias primas secundarias, o
ii)
la utilización de los residuos como fuente de energía.
2. Excepto en aquellos casos en que se apliquen las disposiciones de la Directiva 98/34/CE del Parlamento Europeo y del Consejo, de 22 de junio de 1998, por la que se establece un procedimiento de información en materia de las normas y reglamentaciones técnicas (6), los Estados miembros informarán a la Comisión de las medidas cuya adopción proyecten con el fin de alcanzar los objetivos del apartado 1. La Comisión informará de dichas medidas a los demás Estados miembros y al Comité mencionado en el artículo 18, apartado 1.
Artículo 4
1. Los Estados miembros adoptarán las medidas necesarias para garantizar que los residuos se valorizarán o se eliminarán sin poner en peligro la salud del hombre y sin utilizar procedimientos ni métodos que puedan perjudicar el medio ambiente y, en particular:
a)
sin crear riesgos para el agua, el aire o el suelo, ni para la fauna y la flora;
b)
sin provocar incomodidades por el ruido o los olores;
c)
sin atentar contra los paisajes y los lugares de especial interés.
2. Los Estados miembros adoptarán las medidas necesarias para prohibir el abandono, el vertido y la eliminación incontrolada de residuos.
Artículo 5
1. Los Estados miembros adoptarán las medidas apropiadas, en cooperación con otros Estados miembros si ello es necesario o conveniente, para crear una red integrada y adecuada de instalaciones de eliminación, teniendo en cuenta las mejores tecnologías disponibles que no impliquen costes excesivos. Dicha red deberá permitir a la Comunidad en su conjunto llegar a ser autosuficiente en materia de eliminación de residuos y a cada Estado miembro individualmente tender hacia ese objetivo, teniendo en cuenta las circunstancias geográficas o la necesidad de instalaciones especializadas para determinado tipo de residuos.
2. Dicha red deberá permitir la eliminación de los residuos en una de las instalaciones adecuadas más próximas, mediante la utilización de los métodos y las tecnologías más adecuados para garantizar un nivel elevado de protección del medio ambiente y de la salud pública.
Artículo 6
Los Estados miembros establecerán o designarán la autoridad o autoridades competentes encargadas de aplicar las disposiciones de la presente Directiva.
Artículo 7
1. Para realizar los objetivos a los que se refieren los artículos 3, 4 y 5, la autoridad o autoridades competentes a que se refiere el artículo 6 tendrán la obligación de establecer tan pronto como sea posible uno o varios planes de gestión de residuos. Dichos planes se referirán en particular a:
a)
los tipos, cantidades y origen de los residuos que han de valorizarse o eliminarse;
b)
las prescripciones técnicas generales;
c)
todas las disposiciones especiales relativas a residuos particulares;
d)
los lugares o instalaciones apropiados para la eliminación.
2. Los planes mencionados en el apartado 1 podrán incluir, por ejemplo:
a)
las personas físicas o jurídicas facultadas para proceder a la gestión de los residuos;
b)
la estimación de los costes de las operaciones de valorización y de eliminación;
c)
las medidas apropiadas para fomentar la racionalización de la recogida, de la clasificación y del tratamiento de los residuos.
3. Los Estados miembros colaborarán, en su caso, con los demás Estados miembros y con la Comisión en el establecimiento de los planes citados y los pondrán en conocimiento de la Comisión.
4. Los Estados miembros podrán tomar las medidas necesarias para evitar los movimientos de residuos que no se ajusten a sus planes de gestión de residuos. Informarán de dichas medidas a la Comisión y a los Estados miembros.
Artículo 8
Los Estados miembros adoptarán las disposiciones necesarias para que todo poseedor de residuos:
a)
los remita a un recolector privado o público o a una empresa que efectúe las operaciones previstas en los anexos II A o II B, o
b)
se ocupe él mismo de la valorización o la eliminación de acuerdo con las disposiciones de la presente Directiva.
Artículo 9
1. A efectos de la aplicación de los artículos 4, 5 y 7, cualquier establecimiento o empresa que efectúe las operaciones citadas en el anexo II A deberá obtener una autorización de la autoridad competente mencionada en el artículo 6.
Dicha autorización se referirá, en particular:
a)
a los tipos y cantidades de residuos;
b)
a las prescripciones técnicas;
c)
a las precauciones que deberán tomarse en materia de seguridad;
d)
al lugar de eliminación;
e)
al método de tratamiento.
2. Las autorizaciones podrán, o bien concederse por un período determinado, renovarse y estar sujetas a condiciones y obligaciones, o bien denegarse, en particular en el caso de que el método de eliminación previsto no sea aceptable desde el punto de vista de la protección del medio ambiente.
Artículo 10
A efectos de la aplicación del artículo 4, cualquier establecimiento o empresa que efectúe las operaciones citadas en el anexo II B deberá obtener una autorización al respecto.
Artículo 11
1. Sin perjuicio de las disposiciones de la Directiva 91/689/CEE del Consejo, de 12 de diciembre de 1991, relativa a los residuos peligrosos (7), se podrá dispensar de la autorización mencionada en el artículo 9 o en el artículo 10 a:
a)
los establecimientos o empresas que se ocupen ellos mismos de la eliminación de sus propios residuos en los lugares de producción, y
b)
los establecimientos o empresas que valoricen residuos.
2. Únicamente se podrá aplicar la exención establecida en el apartado 1:
a)
si las autoridades competentes han adoptado normas generales para cada tipo de actividad en las que se fijen los tipos y cantidades de residuos y las condiciones en las que la actividad puede quedar dispensada de la autorización, y
b)
si los tipos o cantidades de residuos o las formas de eliminación o de valorización cumplen las condiciones establecidas en el artículo 4.
3. Los establecimientos o empresas a que hace referencia el apartado 1 deberán estar registrados ante las autoridades competentes.
4. Los Estados miembros informarán a la Comisión de las normas generales adoptadas en virtud del apartado 2, letra a).
Artículo 12
Los establecimientos o empresas que efectúen con carácter profesional la recogida o el transporte de residuos o que se ocupen de la eliminación o valorización de residuos por encargo de terceros (negociantes o agentes), si no están sujetos a autorización, deberán estar registrados ante las autoridades competentes.
Artículo 13
Los establecimientos o empresas que se ocupen de las operaciones mencionadas en los artículos 9 a 12 estarán sujetos a inspecciones periódicas apropiadas por parte de las autoridades competentes.
Artículo 14
1. Cualquier establecimiento o empresa mencionado en los artículos 9 y 10 deberá:
a)
llevar un registro en el que se indique la cantidad, naturaleza, origen y, cuando ello sea pertinente, el destino, la frecuencia de recogida, el medio de transporte y el método de tratamiento de los residuos enumerados en el anexo I y las operaciones enumeradas en los anexos II A o II B;
b)
facilitar dichas indicaciones a las autoridades competentes mencionadas en el artículo 6, a petición de estas.
2. Los Estados miembros también podrán exigir a los productores que cumplan las disposiciones del apartado 1.
Artículo 15
De conformidad con el principio «quien contamina paga», el coste de la eliminación de los residuos deberá recaer sobre:
a)
el poseedor que remitiere los residuos a un recolector o a una empresa de las mencionadas en el artículo 9, y/o
b)
los poseedores anteriores o el productor del producto generador de los residuos.
Artículo 16
Cada tres años, los Estados miembros remitirán a la Comisión información sobre la aplicación de la presente Directiva, en forma de informe sectorial que trate asimismo de las demás directivas comunitarias pertinentes. Este informe se preparará basándose en un cuestionario o en un esquema elaborado por la Comisión con arreglo al procedimiento mencionado en el artículo 18, apartado 2. El cuestionario o el esquema se enviará a los Estados miembros seis meses antes del comienzo del período cubierto por el informe. El informe se remitirá a la Comisión en el plazo de nueve meses a partir de la finalización del período de tres años que cubra.
La Comisión publicará un informe comunitario sobre la aplicación de la Directiva en un plazo de nueve meses a partir de la recepción de los informes de los Estados miembros.
Artículo 17
Las modificaciones necesarias para adaptar los anexos de la presente Directiva al progreso científico y técnico se aprobarán de conformidad con el procedimiento contemplado en el artículo 18, apartado 3.
Artículo 18
1. La Comisión estará asistida por un comité.
2. En los casos en que se haga referencia al presente apartado, serán de aplicación los artículos 4 y 7 de la Decisión 1999/468/CE, observando lo dispuesto en su artículo 8.
El plazo contemplado en el artículo 4, apartado 3, de la Decisión 1999/468/CE queda fijado en un mes.
3. En los casos en que se haga referencia al presente apartado, serán de aplicación los artículos 5 y 7 de la Decisión 1999/468/CE, observando lo dispuesto en su artículo 8.
El plazo contemplado en el artículo 5, apartado 6, de la Decisión 1999/468/CE queda fijado en tres meses.
4. El Comité aprobará su reglamento interno.
Artículo 19
Los Estados miembros comunicarán a la Comisión el texto de las disposiciones esenciales de derecho interno que adopten en el ámbito regulado por la presente Directiva.
Artículo 20
Queda derogada la Directiva 75/442/CEE, sin perjuicio de las obligaciones de los Estados miembros relativas a los plazos de transposición al Derecho interno de la Directiva, que figuran en el anexo III, parte B.
Las referencias a la Directiva derogada se entenderán hechas a la presente Directiva con arreglo a la tabla de correspondencias que figura en el anexo IV.
Artículo 21
La presente Directiva entrará en vigor a los veinte días de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
Artículo 22
Los destinatarios de la presente Directiva son los Estados miembros.
Hecho en Estrasburgo, el 5 de abril de 2006.