32006R1998
L 379/5
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 1998/2006 НА КОМИСИЯТА
от 15 декември 2006 година
за прилагане на членове 87 и 88 от договора към минималната помощ
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 994/98 на Съвета от 7 май 1998 г. относно прилагането на членове 92 и 93 от Договора за създаване на Европейската общност към някои видове хоризонтална държавна помощ (1), и по-специално член 2 от него,
след като публикува проекта на настоящия регламент (2),
след консултации с Консултативния комитет по държавни помощи,
като има предвид, че:
(1)
Регламент (ЕО) № 994/98 оправомощава Комисията да определя с регламент таван, под който се приема, че мерките за помощ не изпълняват всички критерии по член 87, параграф 1 от Договора и следователно не попадат в процедурата за нотификация по член 88, параграф 3 от Договора.
(2)
Комисията е прилагала членове 87 и 88 от Договора, по-специално в редица свои решения тя е изяснявала концепцията за помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора. Освен това Комисията е заявявала своята политика по отношение на тавана за помощта (de minimis), под който се приема, че член 87, параграф 1 от Договора не се прилага - първоначално в своето известие относно правилото de minimis при държавните помощи (3) и впоследствие в Регламент (ЕО) № 69/2001 на Комисията от 12 януари 2001 относно прилагането на членове 87 и 88 от Договора по отношение на минималната помощ (4). В светлината на опита, натрупан при прилагането на горния регламент и за да се отчете развитието на инфлацията и на брутния вътрешен продукт в Общността до 2006 г. включително, както и вероятните развития през срока на валидност на настоящия регламент, би било целесъобразно някои от условията по Регламент (ЕО) 69/2001 да бъдат преразгледани и същият да бъде заменен.
(3)
Предвид специалните правила, които действат в сектора за първично производство на селскостопански продукти, в риболовния и рибовъден сектор, и на съществуващия риск помощи в размер по-малък от предвидените в настоящия регламент да изпълнят критериите по член 87, параграф 1 от Договора в горните сектори, настоящият регламент не би трябвало да се прилага към тези сектори. Отчитайки развитието на сектор „транспорт“, по-конкретно преструктурирането на много транспортни дейности след тяхната либерализация, повече не е целесъобразно транспортният сектор да бъде изключван от приложното поле на регламента de minimis. Следователно, приложното поле на настоящия регламент трябва да се разшири върху целия сектор „транспорт“. Независимо от това, общият таван de minimis трябва да бъде адаптиран, за да се отчете дребния като цяло размер на предприятията, работещи в сектора за сухопътен транспорт на товари и пътници. По същите причини и с оглед излишъка от капацитет в сектора, и предвид целите на транспортната политика по отношение претоварването на пътищата и товарните превози, трябва да бъде изключена помощта за придобиване на товарни автомобили от предприятия, осъществяващи сухопътни превози на товари за други лица и срещу възнаграждение. Това не поставя под въпрос благоприятното отношение на Комисията по отношение държавната помощ за по-чисти и по-екологични превозни средства, изразено в актове на Общността, различни от настоящия регламент. Предвид Регламент (ЕО) № 1407/2002 на Съвета от 23 юли 2002 г. относно държавната помощ за въгледобивната индустрия (5), настоящият регламент не трябва да се прилага в сектор „въгледобив“.
(4)
Предвид сходствата между преработката и търговията със селскостопански продукти от една страна и на неселскостопански продукти от друга страна, настоящият регламент трябва да се прилага към преработката и търговията със селскостопански продукти, но при спазване на определени условия. В този смисъл, за преработка и търговия не трябва да се считат нито дейностите, осъществявани на място в земеделското стопанство по заготвяне на продукта за неговата първа продажба, например жътвата, прибирането и вършитбата на зърнени храни, опаковането на яйца и др., нито първата продажба на прекупвачи и преработватели. Считано от датата на влизане в сила на настоящия регламент, спрямо помощта в полза на предприятия, осъществяващи дейност по преработка и търговия със селскостопански продукти, повече не трябва да действа Регламент (ЕО) № 1860/2004 на Комисията от 6 октомври 2004 относно прилагането на членове 87 и 88 от Договора за ЕО към минималната помощ в селскостопанския сектор и рибно стопанство (6). Следователно, Регламент (ЕО) № 1860/2004 трябва да бъде съответно изменен.
(5)
Съдът на Европейските общности е постановил, че след като Общността е приела законодателство за установяване на обща организация на пазара в даден селскостопански сектор, държавите-членки са длъжни да се въздържат от приемането на мерки, които биха могли да подкопаят тази организация или да създадат изключения от нея. По тази причина, настоящият регламент не трябва да се прилага към помощи, чиито размер се определя на база цените или количествата на изкупуваните продукти или на продуктите предлагани на пазара. Регламентът не трябва да се прилага и към минимално подпомагане, което е свързано със задължение за разделяне на помощта с първични производители.
(6)
Настоящият регламент не се прилага към минималната експортна помощ или минималната помощ за предпочитане на местни пред вносни продукти. В частност, той не трябва да се прилага към помощта за създаване и функциониране на дистрибуторски мрежи в други страни. Помощта за разходи по участие в търговски изложения или за проучвания и консултантски услуги при лансиране на нови или съществуващи продукти на нови пазари по принцип не представлява експортна помощ.
(7)
Настоящият регламент не трябва да се прилага към предприятия в затруднение по смисъла на Насоките на Общността относно държавната помощ за оздравяване и преструктуриране на фирми в затруднение (7) предвид трудностите, свързани с определяне на брутния еквивалент на помощта, предоставяна на предприятията от тази категория.
(8)
В светлината на натрупания от Комисията опит може да се приеме, че помощ, която не превишава тавана от 200 000 EUR за всеки един тригодишен период, не влияе върху търговията между държавите-членки и/или нито нарушава, нито застрашава да наруши конкуренцията, следователно не попада в приложното поле на член 87, параграф 1 от Договора. Що се отнася до предприятията, които работят в сектора за „сухопътен транспорт“, този таван трябва да бъде установен на 100 000 EUR.
(9)
Годините, които трябва да бъде вземани предвид за тази цел, са данъчните години, използвани за данъчни цели от предприятието в съответната държава-членка. Приложимият тригодишен период трябва да бъде определян с възобновяване, така че при всяко ново предоставяне на минимална помощ да се изчислява общия размер на минималната помощ, предоставена през съответната данъчна година и през двете предшестващи данъчни години. Предоставените от държавата-членка помощи трябва да бъдат вземани предвид за тази цел, дори ако са финансирани, изцяло или частично, с ресурси произхождащи от Общността. Не трябва да има възможност мерки за помощ, които надвишават тавана за помощта de minimis, да бъдат раздробявани на няколко по-малки части, за да могат тези части да попаднат в приложното поле на настоящия регламент.
(10)
В съответствие с принципите, които регламентират помощта, попадаща в приложното поле на член 87, параграф 1 от Договора, минималната помощ трябва да се счита за предоставена в момента, когато на предприятието бъде предоставено, в съответствие с националния правен режим, юридическото право за получаване на помощта.
(11)
За да не се заобикалят максималните интензитети на помощта, определени с различни общностни актове, помощта de minimis не трябва да се натрупва с държавна помощ за същите приемливи разходи, ако в резултат на това натрупване интензитетът на помощта би превишил интензитета, определен за конкретните обстоятелства на отделния случай с регламент или решение за групово освобождаване, приети от Комисията.
(12)
За целите на прозрачността, равнопоставеността и коректното прилагане на тавана за помощта de minimis, всички държави-членки трябва да прилагат един и същ изчислителен метод. За улесняване на изчислението и в съответствие със сегашната практика по прилагането на правилото за помощта de minimis, сумите на тези помощи, които не са под формата на безвъзмездна помощ (субсидия), трябва да бъдат преобразувани в съответния им брутен еквивалент на помощта. За да се изчисли еквивалента на помощ на прозрачните видове помощ, различни от безвъзмездната помощ, или на помощите изплащани на няколко части, е необходимо да се използват пазарните лихвени проценти, действащи към момента на предоставянето на съответната помощ. С оглед еднаквото, прозрачното и опростено прилагане на правилата за държавните помощи, за пазарни лихвени проценти по смисъла на настоящия регламент следва да се приемат референтните лихвени проценти, определяни периодично от Комисията въз основа на обективни критерии и публикувани в Официален вестник на Европейския съюз или в Интернет. При все това, може да се наложи към базовата ставка да се прибавят допълнителни процентни пунктове в зависимост от предоставените обезпечения или свързания с получателя риск.
(13)
За целите на прозрачността, равнопоставеността и ефективния мониторинг, настоящият регламент трябва да се прилага само към тези минимални помощи, които са прозрачни. Прозрачна е помощта, за която брутният еквивалент на помощта може да бъде изчислен точно и това може да стане предварително, без необходимост от извършване на оценка на риска. Като пример, такова точно изчисляване е възможно при безвъзмездните помощи, при субсидираните лихвени проценти и лимитираните данъчни облекчения. Помощта, заложена в капиталови инжекции, не трябва да се разглежда като прозрачна помощ de minimis, с изключение на случаите, когато общият размер на инжектираните публични средства е под тавана за помощта de minimis. Помощта, заложена в мерки за рисково капиталово финансиране съгласно Насоките на Общността относно държавната помощ за насърчаване инвестирането на рисков капитал в малки и средни предприятия (8), не трябва да се разглеждат като прозрачни помощи de minimis, с изключение на случаите, когато съответната схема за рисков капитал осигурява капитал само до тавана за помощта de minimis за всяко едно от предприятията, към които е насочена схемата. Помощите по заеми трябва да се разглеждат като прозрачни минимални помощи, ако брутният еквивалент на помощта е изчислен на база пазарните лихвени проценти, действащи към момента на предоставяне на помощта.
(14)
Настоящият регламент не изключва възможността дадена мярка, приета от държава-членка, да не бъде разглеждана като държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора на основания различни от посочените в настоящия регламент, например, в случая с капиталовите инжекции, заради това, че решението за мярката е било взето в съответствие с принципа на пазарния инвеститор.
(15)
Необходимо е да се въведе правна сигурност за гаранционните схеми, които нямат потенциал да повлияят на търговията и да нарушат конкуренцията, и при които има достатъчно данни за надеждно оценяване на възможните последствия. Следователно, настоящият регламент трябва да транспонира общия de minimis таван от 200 000 EUR в специален за гаранциите таван, определян в зависимост от гарантираната сума на заема, за който се издава съответната гаранция. Целесъобразно е този специален таван да се изчислява по методика за определяне размера на държавната помощ по гаранционни схеми за заеми, предоставяни в ползва на жизнеспособни предприятия. Методиката и данните, използвани за изчисляване на специалния за гаранциите таван, трябва да изключват предприятията в затруднение съгласно Насоките на Общността относно държавната помощ за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение. Следователно, този специален таван не трябва да се прилага към еднократните индивидуални помощи, предоставяни извън обхвата на гаранционната схема, към помощите за предприятия в затруднение или към гаранциите за операции различни от заеми, например гаранциите за капиталови транзакции. Специалният таван трябва да бъде определен въз основа на факта, че при максимален лихвен процент (нетна наказателна лихва) от 13 % - като най-лош сценарий за гаранционните схеми в Общността - брутният еквивалент на брутния еквивалент на помощта при гаранция възлизаща на 1 500 000 EUR може да се приеме за равен на общия таван за помощта de minimis. Тази сума трябва да се намали на 750 000 евро за предприятията, осъществяващи дейност в сектора за „сухопътен транспорт“. Само при гаранциите, които покриват до 80 % от пораждащия ги заем може да бъдат обхванати от тези специални тавани. За изчисляване на заложения в гаранцията брутен еквивалент на помощта, държавите-членки могат да използват методика, която е одобрена от Комисията след нотифицирането ѝ по друг регламент на Комисията в сферата на държавните помощи, като Регламент (ЕО) № 1628/2006 на Комисията от 24 октомври 2006 г. за прилагането на членове 87 и 88 от договора относно националната регионална инвестиционна помощ (9), ако одобрената методика изрично третира оценяваните видове гаранции и видове пораждащи ги транзакции с оглед прилагането на настоящия регламент.
(16)
След нотифициране от държава-членка, Комисията може да разгледа въпроса дали една мярка за помощ, която не представлява безвъзмездна помощ, заем, гаранция, капиталова инжекция или мярка за рисков капитал, има брутен еквивалент на помощта, ненадвишаващ тавана за помощта de minimis, и следователно попада в приложното поле на настоящия регламент.
(17)
Задължение на Комисията е да гарантира спазването на правилата за държавните помощи и по-специално да следи дали помощите, предоставяни съгласно правилата за минимални помощи, изпълняват условията за това. В съответствие с принципа за сътрудничество, заложен в член 10 от договора, държавите-членки трябва да способстват за изпълнението на тази задача, като създадат необходимите механизми, които да не допускат общият размер на минималната помощ, предоставяна на едно и също предприятие по правилото de minimis, да надхвърля тавана от 200 000 EUR за период от три данъчни години. За тази цел, при предоставяне на минимална помощ, държавите-членки трябва да уведомяват съответните предприятия за размера на помощта и за нейния минимален (de minimis) характер, като се позовават на настоящия регламент. Освен това, преди предоставяне на такава помощ, съответната държава-членка трябва да получи от предприятието декларация относно получаването на други минимални помощи през съответната данъчна година и през двете предшестващи данъчни години, и внимателно да провери дали с новата минимална помощ няма да бъде надхвърлен тавана за помощта de minimis. Алтернативно, трябва да има възможност спазването на тавана да се следи посредством централен регистър или - в случая с гаранционните схеми на Европейския инвестиционен фонд - като последният сам изготвя списъци на получателите и изисква държавите-членки да информират получателите за получената минимална помощ.
(18)
Срокът на Регламент (ЕО) № 69/2001 изтича на 31 декември 2006 г. Следователно, настоящият регламент трябва да се прилага от 1 януари 2007 година. Предвид обстоятелството, че Регламент (ЕО) № 69/2001 не се е прилагал в сектор „транспорт“, спрямо който досега не е важало правилото de minimis; предвид също така много ограничената сума на минималната помощ в сектора „преработка и търговия със селскостопански продукти“, и при спазване на определени условия, настоящият регламент трябва да се прилага към помощите, предоставени преди влизането му в сила на предприятия осъществяващи дейност в сектор „транспорт“ и в сектора „преработка и търговия със селскостопански продукти“. Освен това, всички индивидуални помощи, предоставени в съответствие с и през срока на Регламент (ЕО) № 69/2001, трябва да остават незасегнати от настоящия регламент.
(19)
Предвид опита на Комисията и по-специално честотата, с която по правило се налага да се ревизира политиката по държавните помощи, целесъобразно е да се заложи ограничение на периода, през който ще действа настоящият регламент. Ако срокът на регламента изтече и не бъде удължен, държавите-членки трябва да разполагат с адаптационен период от шест месеца за минималните помощи по настоящия регламент,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Обхват
1. Настоящият регламент се прилага към помощите, предоставяни на предприятия от всички сектори, с изключение на:
а)
помощите, предоставяни на предприятия, осъществяващи дейност в отрасъл „рибарство и аквакултури“ съгласно Регламент (ЕО) № 104/2000 на Съвета (10);
б)
помощите, предоставяни на предприятия, осъществяващи дейност по първично производство на селскостопански продукти, посочени в приложение I към Договора;
в)
помощите, предоставяни на предприятия, осъществяващи дейност по преработка и търговия със селскостопански продукти, посочени в приложение I към Договора, в следните случаи:
i)
когато размерът на помощта е определен въз основа на цените или количествата на продуктите, които биват изкупувани от производителите или предлагани на пазара от съответните предприятия,
ii)
когато условие за предоставяне на помощта е същата да бъде прехвърлена частично или изцяло на първичните производители;
г)
помощите за дейности, свързани с износ за трети страни или държави-членки, по-конкретно - помощите, пряко свързани с изнасяните количества, със създаването и функционирането на дистрибуторски мрежи или с други текущи разходи по експортната дейност;
д)
помощите, поставени в зависимост от използването на местни вместо вносни стоки;
е)
помощите, предоставяни на предприятия, осъществяващи дейност във отрасъл „въгледобив“, както е дефиниран в Регламент (ЕО) № 1407/2002;
ж)
помощите за придобиване на товарни автомобили, предоставяни на предприятия, които осъществяват сухопътни превози на товари за други лица или срещу възнаграждение;
з)
помощите за предприятия в затруднение.
2. За целите на настоящия регламент:
а)
„селскостопански продукти“ означава продукти, посочени в приложение I към Договора за ЕО, с изключение на рибните продукти;
б)
„преработка на селскостопански продукти“ означава всяка една операция върху селскостопански продукт, от която се получава също селскостопански продукт, с изключение на дейностите, осъществявани на място в земеделското стопанство, необходими за приготвянето на животински или растителен продукт за първата му продажба;
в)
„търговия със селскостопански продукти“ означава държане или излагане с цел продажба, предлагане за продажба, доставяне или изобщо за пускане на пазара по какъвто и да било друг начин, с изключение на първата продажба от първичния производител на прекупвач или преработвател, както и всяка една дейност по подготвяне на продукта за тази първа продажба; продажбата от първичен производител на краен потребител се счита за търговия, ако се осъществява в самостоятелни помещения, предвидени за тази цел.
Член 2
Помощ de minimis (минимална помощ)
1. Приема се, че мерките за помощ не отговарят на всички критерии по член 87, параграф 1 от Договора и следователно са освободени от изискването за уведомление по член 88, параграф 3 от Договора, ако изпълняват условията, посочени в параграфи от 2 до 5 от настоящия член.
2. Общият размер на минималната помощ, предоставена на всяко едно предприятие, не може да надхвърля 200 000 EUR за период от три данъчни години. Общият размер на минималната помощ, предоставена на всяко едно предприятие, осъществяващо дейност в сектора „сухопътен транспорт“, не може да надхвърля 100 000 EUR за период от три данъчни години. Тези тавани се прилагат независимо от формата на минималната помощ или преследваната цел и независимо от това, дали предоставената от държавата-членка помощ се финансира, изцяло или частично, с ресурси, произхождащи от Общността. Периодът се определя на база данъчните години, използвани от предприятието в съответната държава-членка.
Когато общата сума на помощта, предоставена по една мярка за помощ, надхвърли горепосочения таван, тази сума не може да се ползва от благоприятно третиране по настоящия регламент дори за част, която не превишава този таван. В такива случаи не може да се иска благоприятно третиране на мярката за помощ по настоящия регламент - нито към момента на предоставяне на помощта, нито в който и да било по-късен момент.
3. Таванът по параграф 2 се изразява като паричен еквивалент. Всички използвани цифри са в брутно изражение, т.е. преди приспадане на данъци или други такси. Когато помощта се предоставя под форма различна от безвъзмездна помощ, за размер на помощта се приема брутния еквивалент на помощта.
Помощ, изплащана на няколко части, се сконтира към стойността ѝ в момента на предоставянето ѝ. За лихвен процент при сконтирането и изчисляването на брутния еквивалент на помощта се използва референтният лихвен процент, действащ към датата на предоставяне.
4. Настоящият регламент се прилага само за помощи, при които брутният еквивалент на помощта може да бъде изчислен точно и това може да стане предварително, без необходимост от извършване на оценка на риска („прозрачни помощи“). В частност:
а)
Помощите по заеми се разглеждат като прозрачни минимални помощи, ако брутният еквивалент на помощта е изчислен на база пазарните лихви, действащи към момента на предоставяне.
б)
Помощите, заложени в капиталови инжекции, не се разглеждат като прозрачни минимални помощи, с изключение на случаите, когато общият размер на инжектираните публични средства е под тавана за помощта de minimis.
в)
Помощите, заложени в мерки за рисково капиталово финансиране, не се разглеждат като прозрачни минимални помощи, с изключение на случаите, когато съответната схема за рисков капитал осигурява капитал само до тавана за помощта de minimis за всяко едно от предприятията, към които е насочена схемата.
г)
Индивидуалните помощи, предоставяни по гаранционни схеми на предприятия, които не са предприятия в затруднение, се разглеждат като прозрачни минимални помощи, ако гарантираната част на пораждащия гаранцията заем, предоставян по такава схема, не надвишава сумата от 1 500 000 EUR на предприятие. Индивидуалните помощи, предоставяни по гаранционни схеми на предприятия, осъществяващи дейност в сектора за „сухопътен транспорт“, които не са предприятия в затруднение, се разглеждат като прозрачни минимални помощи, ако гарантираната част на пораждащия гаранцията заем, предоставян по такава схема, не надвишава сумата от 750 000 EUR на предприятие. Ако гарантираната част на пораждащия гаранцията заем възлиза само на определен процент от този таван, приема се, че брутният еквивалент на помощта на гаранцията съответства на същия процент от приложимия таван по член 2, параграф 2. Гаранцията не може да превишава 80 % от заема, който я поражда. Освен това, гаранционните схеми се считат за прозрачни, ако i) преди въвеждане на схемата, методиката за изчисляване на брутния еквивалент на помощта на гаранцията е била одобрена след нотифицирането на Комисията по друг регламент на Комисията в областта на държавните помощи и ii) одобрената методика изрично третира оценяваните видове гаранции и видове пораждащи ги транзакции с оглед прилагането на настоящия регламент.
5. Минималната помощ не се натрупва с държавна помощ за същите приемливи разходи, ако в резултат на това натрупване интензитетът на помощта би превишил интензитета, определен за конкретните обстоятелства на отделния случай с регламент или решение за групово освобождаване, приети от Комисията.
Член 3
Мониторинг
1. Когато държавата-членка възнамерява да предостави минимална помощ на дадено предприятие, тя уведомява писмено предприятието за предвиждания размер на помощта (изразена в брутен еквивалент на помощта) и за нейния минимален (de minimis) характер, като изрично се позовава на тази регламент и цитира неговото наименование и данните за публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз. Когато минималната помощ се предоставя на различни предприятия въз основа на схема за помощ и по тази схема на предприятията биват предоставяни индивидуални помощи в различни размери, съответната държава-членка може по свой избор да изпълни това задължение, като съобщи на предприятията фиксирана сума, съответстваща на максималната помощ, отпускана по схемата. В този случай, фиксираната сума се използва за определяне на това, дали е достигнат таванът по член 2, параграф 2. Освен това, преди предоставяне на такава помощ, съответната държава-членка трябва да получи от предприятието декларация, в писмена или електронна форма, относно получаването на други минимални помощи през двете предшестващи данъчни години и през текущата данъчна година.
Държавата-членка предоставя нова минимална помощ само след като е проверила, че с нея общият размер на минималната помощ, получена от предприятието през периода, обхващащ съответната данъчна година и двете предходни данъчни години в тази държава-членка, няма да надхвърли тавана, установен в член 2, параграф 2.
2. Ако държавата-членка е създала централен регистър на минималните помощи, съдържащ пълна информация за всички минимални помощи, предоставяни от всеки един орган в тази държава-членка, първата алинея от параграф 1 спира да се прилага от момента, в който регистърът обхване период от три години.
Ако помощта се предоставя от държавата-членка по гаранционна схема за гаранции, финансирана от бюджета на ЕО по мандат чрез Европейския инвестиционен фонд, първата алинея от параграф 1 от настоящия член може да не се прилага.
В тези случаи ще се прилага следната система за мониторинг:
а)
Европейският инвестиционен фонд ежегодно изготвя, въз основа на информация, която финансовите посредници са длъжни да предоставят на ЕИФ, списък с получателите на помощта и брутния еквивалент на помощта, получен от всеки получател. Европейският инвестиционен фонд изпраща тази информация на съответната държава-членка и на Комисията; и
б)
съответната държава-членка изпраща тази информация на крайните получатели до три месеца след получаването ѝ от Европейския инвестиционен фонд; и
в)
съответната държава-членка получава декларация от всеки получател, че общият размер на получената от него минимална помощ не превишава тавана, установен в член 2, параграф 2. Ако таванът е превишен за един или повече получатели, съответната държава-членка прави необходимото с оглед помощта, която е довела до превишаване на тавана, да бъде предмет на уведомление до Комисията или възстановена от получателя.
3. Държавите-членки документират и събират цялата информация относно прилагането на настоящия регламент. Тази документация трябва да съдържа цялата информация, необходима за да се докаже, че условията на настоящия регламент са спазени. Документацията относно индивидуална минимална помощ се съхранява за срок от 10 години от датата на предоставянето ѝ. Документацията относно схемите за минимални помощи се съхранява за срок от 10 години след предоставяне на последната индивидуална помощ по съответната схема. По писмено искане, съответната държава-членка предоставя на Комисията, в срок до 20 работни дни или в по-дълъг срок, ако такъв бъде определен с искането, цялата информация, която Комисията счита за необходима, за да прецени дали са спазени условията по настоящия регламент, по-специално общия размер на минималната помощ, получена от всяко едно предприятие.
Член 4
Изменения
Член 2 от Регламент (ЕО) № 1860/2004 се изменя, както следва:
а)
в точка 1 се заличават думите „преработка и търговия“;
б)
точка 3 се заличава.
Член 5
Преходни мерки
1. Настоящият регламент се прилага към помощите, предоставени преди влизането му в сила на предприятия, осъществяващи дейност в отрасъл „транспорт“ и на предприятия, осъществяващи дейност по преработка и търговия със селскостопански продукти, ако съответната помощ изпълнява всички условия, посочени в член 1 и член 2. Помощите, които не изпълняват тези условия, се оценяват от Комисията в съответствие с приложимите рамки, насоки, съобщения и известия.
2. Всяка индивидуална минимална помощ, предоставена между 2 февруари 2001 г. и 30 юни 2007 г., която изпълнява условията на Регламент (ЕО) № 69/2001, се счита за несъответстваща на всички критерии по член 87, параграф 1 от Договора и следователно се освобождава от изискването за изпращане на уведомление по член 88, параграф 3 от Договора.
3. След изтичане на срока на настоящия регламент, всяка помощ de minimis, която изпълнява условията на регламента, може да бъде реализирана законосъобразно за допълнителен период от шест месеца.
Член 6
Влизане в сила и срок на действие
Настоящият регламент влиза в сила на деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 януари 2007 г. до 31 декември 2013 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 15 декември 2006 година.
REGLAMENTO (CE) N o 1998/2006 DE LA COMISIÓN
de 15 de diciembre de 2006
relativo a la aplicación de los artículos 87 y 88 del Tratado a las ayudas de minimis
LA COMISIÓN DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS,
Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea,
Visto el Reglamento (CE) no 994/98 del Consejo, de 7 de mayo de 1998, sobre la aplicación de los artículos 92 y 93 del Tratado constitutivo de la Comunidad Europea a determinadas categorías de ayudas de Estado horizontales (1), y, en particular, su artículo 2,
Previa publicación del proyecto del presente Reglamento (2),
Previa consulta al Comité consultivo sobre ayudas estatales,
Considerando lo siguiente:
(1)
El Reglamento (CE) no 994/98 faculta a la Comisión para establecer en un reglamento un umbral por debajo del cual se considera que las medidas de ayuda no reúnen todos los criterios del artículo 87, apartado 1, del Tratado y que, por lo tanto, quedan excluidas del procedimiento de notificación del artículo 88, apartado 3, del Tratado.
(2)
La Comisión ha aplicado los artículos 87 y 88 del Tratado y, en particular, ha aclarado en numerosas decisiones el concepto de «ayuda» en el sentido de lo dispuesto en el artículo 87, apartado 1, del Tratado. Asimismo, la Comisión ha expuesto su política por lo que se refiere a un límite máximo de las ayudas de minimis, por debajo del cual se puede considerar que no se aplica el artículo 87, apartado 1, inicialmente en su Comunicación relativa a las ayudas de minimis (3) y posteriormente en el Reglamento (CE) no 69/2001de la Comisión de 12 de enero de 2001 relativo a la aplicación de los artículos 87 y 88 del Tratado CE a las ayudas de minimis (4). A la luz de la experiencia adquirida en la aplicación de este Reglamento y para tener en cuenta la evolución de la inflación y del producto interior bruto en la Comunidad hasta 2006 inclusive, así como la probable evolución durante el periodo de vigencia del presente Reglamento, parece conveniente revisar algunas de las condiciones fijadas en el Reglamento (CE) no 69/2001 y proceder a sustituirlo.
(3)
Habida cuenta de las normas especiales que se aplican a los sectores de la producción primaria de productos agrícolas, la pesca y la acuicultura y del riesgo de que importes de ayuda menores que los establecidos en el presente Reglamento pudieran cumplir en estos sectores los criterios del artículo 87, apartado 1, del Tratado, el presente Reglamento no debería aplicarse a dichos sectores. Dada la evolución del sector del transporte, en especial la reestructuración de muchas actividades de transporte tras su liberalización, ya no es preciso excluir al sector del transporte del ámbito del Reglamento de minimis. Así pues, el ámbito del presente Reglamento debería ampliarse al conjunto del sector del transporte. Sin embargo, el límite general de minimis debería adaptarse para tener en cuenta el pequeño tamaño medio de las empresas que operan en el sector del transporte de mercancías y de pasajeros por carretera. Por las mismas razones, y también teniendo en cuenta el exceso de capacidad del sector y los objetivos de la política de transporte por lo que se refiere a la congestión de las carreteras y al transporte de mercancías, la ayuda para la adquisición de vehículos de transporte de mercancías por carretera por parte de las empresas que realizan por cuenta ajena operaciones de transporte de mercancías por carretera debería quedar excluida. Esto no es óbice para que la Comisión considere de forma favorable las ayudas estatales para unos vehículos más limpios y menos contaminantes en otros instrumentos comunitarios distintos del presente Reglamento. Habida cuenta del Reglamento (CE) no 1407/2002 del Consejo, de 23 de julio de 2002, sobre las ayudas estatales a la industria del carbón (5), el presente Reglamento no se debería aplicar al sector del carbón.
(4)
Considerando las semejanzas entre la transformación y la comercialización de productos agrícolas, por una parte, y de productos no agrícolas, por otra, el presente Reglamento debería aplicarse a la transformación y a la comercialización de productos agrícolas, siempre que se cumplan ciertas condiciones. Ni las actividades de las explotaciones agrícolas necesarias para preparar un producto para la primera venta, tales como el cosechado, cortado y trillado de cereales, el envasado de huevos, etc., ni la primera venta a revendedores o procesadores deberían considerarse como transformación o comercialización a este respecto. A partir de la entrada en vigor del presente Reglamento, la ayuda concedida a favor de empresas activas en la transformación o la comercialización de productos agrícolas ya no debería estar sujeta al Reglamento (CE) no 1860/2004 de la Comisión, de 6 de octubre de 2004, relativo a la aplicación de los artículos 87 y 88 del Tratado CE a las ayudas de minimis en los sectores agrario y pesquero (6). Por lo tanto, el Reglamento (CE) no 1860/2004 se debería modificar en consecuencia.
(5)
El Tribunal de Justicia de las Comunidades Europeas ha establecido que, desde el momento en que la Comunidad adopta una normativa por la que se establece una organización común de mercado en un sector determinado, los Estados miembros están obligados a abstenerse de adoptar cualquier medida que pueda establecer excepciones o infringir dicha normativa. Por esta razón, el presente Reglamento no debería aplicarse a la ayuda cuyo importe se determine en función del precio o de la cantidad de productos comprados o comercializados. Tampoco debería aplicarse a la ayuda de minimis que esté vinculada a una obligación de compartir la ayuda con productores primarios.
(6)
El presente Reglamento no debería aplicarse a las ayudas de minimis a la exportación ni a las ayudas de minimis que favorecen a los productos nacionales en detrimento de los importados. Concretamente, no debería aplicarse a la ayuda destinada a financiar la creación y funcionamiento de una red de distribución en otros países. Normalmente las ayudas destinadas a sufragar los costes de participación en ferias comerciales o de estudios o de servicios de consultoría necesarios para lanzar un producto nuevo o ya existente en un nuevo mercado no constituyen ayudas a la exportación.
(7)
El presente Reglamento no debería aplicarse a las empresas en crisis en el sentido de las Directrices comunitarias sobre ayudas estatales de salvamento y de reestructuración de empresas en crisis (7) habida cuenta de las dificultades que entraña la determinación del equivalente bruto de subvención de la ayuda concedida a este tipo de empresas.
(8)
A la luz de la experiencia de la Comisión, se puede sostener que las ayudas que no excedan de un límite máximo de 200 000 EUR concedidas durante un período de tres años no afectan al comercio entre los Estados miembros y/o no falsean o amenazan con falsear la competencia y, por consiguiente, no se incluyen en el ámbito de aplicación del artículo 87, apartado 1, del Tratado. Por lo que respecta a las ayudas a las empresas que operan en el sector del transporte por carretera este límite debería fijarse en 100 000 EUR.
(9)
Los años que se deben contabilizar a este efecto son los ejercicios fiscales según lo utilizado a efectos impositivos por la empresa en el Estado miembro correspondiente. El período de tres años debería evaluarse con carácter permanente de tal modo que, para cada nueva subvención con ayuda de minimis, fuese necesario determinar el importe total de ayuda de minimis concedida en el ejercicio fiscal en cuestión, así como durante los dos ejercicios fiscales anteriores. A este efecto debería contabilizarse la ayuda concedida por un Estado incluso cuando se financie total o parcialmente mediante recursos de origen comunitario. No se debería poder dividir las medidas de ayuda que superen este límite de minimis en varias partes menores para incluirlas en el ámbito del presente Reglamento
(10)
De acuerdo con los principios que rigen la ayuda incluida en el ámbito de aplicación del artículo 87, apartado 1, del Tratado, debería considerarse que la ayuda de minimis se concede en el momento en que se confiere a la empresa el derecho legal a recibir la ayuda en virtud del régimen jurídico nacional aplicable.
(11)
Para evitar la elusión de las intensidades máximas de ayuda establecidas en diferentes instrumentos comunitarios, la ayuda de minimis no debería acumularse con ayuda estatal correspondiente a los mismos costes subvencionables si dicha acumulación diese lugar a una intensidad de ayuda que supere a la establecida para las circunstancias concretas de cada caso en un reglamento de exención por categorías o en una decisión adoptada por la Comisión.
(12)
En aras de la transparencia, la igualdad de trato y la correcta aplicación del límite de minimis, todos los Estados miembros deberían aplicar el mismo método de cálculo. Para facilitar este cálculo y de conformidad con la práctica actual de aplicación de la norma de minimis, los importes de ayuda que no consistan en una subvención en efectivo se deberían convertir en su equivalente bruto de subvención. Para calcular el equivalente de subvención de las categorías transparentes de ayuda distintas de las subvenciones o de las ayudas pagaderas en varios plazos, se utilizarán los tipos de interés de mercado vigentes en el momento de la concesión de la ayuda. Con vistas a aplicar de manera uniforme, transparente y sencilla las normas sobre ayudas estatales, se debería considerar que los tipos de mercado a efectos del presente Reglamento son los tipos de referencia que fija periódicamente la Comisión sobre la base de criterios objetivos y se publican en el Diario Oficial de la Unión Europea o en Internet. Sin embargo podrá ser necesario añadir puntos básicos adicionales al tipo de base en función de las garantías ofrecidas o del riesgo asociado al beneficiario.
(13)
En aras de la transparencia, la igualdad de trato y la eficacia del control, el presente Reglamento debería aplicarse solamente a la ayuda de minimis que sea transparente. La ayuda transparente es aquella cuyo equivalente bruto de subvención puede calcularse previamente con precisión sin necesidad de efectuar una evaluación del riesgo. Tal cálculo exacto puede, por ejemplo, realizarse por lo que se refiere a subvenciones, subvenciones del tipo de interés y exenciones fiscales limitadas. La ayuda consistente en aportaciones de capital no debería considerarse ayuda de minimis transparente, a menos que la cantidad total de la aportación pública sea inferior al límite máximo de minimis. La ayuda consistente en medidas de capital de riesgo según se establece en las Directrices comunitarias sobre la ayuda estatal para promover inversiones de capitales de riesgo en las pequeñas y medianas empresas (8) no debería considerarse ayuda de minimis transparente, a menos que el régimen de capital de riesgo en cuestión aporte capital solamente hasta el límite máximo de minimis para cada empresa beneficiaria. La ayuda consistente en préstamos debería considerarse ayuda de minimis transparente cuando se haya calculado el equivalente bruto de subvención sobre la base de los tipos de interés de mercado aplicables en el momento de la subvención.
(14)
El presente Reglamento no excluye la posibilidad de que una medida adoptada por un Estado miembro pueda no ser considerada ayuda estatal en el sentido del artículo 87, apartado 1, del Tratado en base a motivos diferentes de los establecidos en el presente Reglamento, por ejemplo, tratándose de inyecciones de capital, si dicha medida ha sido adoptada de conformidad con el principio del inversor en una economía de mercado.
(15)
Es necesario aportar seguridad jurídica para los regímenes de garantía que no pueden afectar al comercio ni falsear la competencia y respecto de los cuales se dispone de datos suficientes para evaluar con certidumbre cualesquiera posibles efectos. El presente Reglamento debería por lo tanto transponer el límite general de minimis de 200 000 EUR a un límite específico para las garantías basado en la cuantía garantizada del préstamo individual que subyace a la garantía correspondiente. Procede calcular este límite específico usando una metodología que evalúe el importe de ayuda estatal incluido en los regímenes de garantía que cubren préstamos a favor de empresas viables. La metodología y los datos utilizados para calcular el límite específico para las garantías deberían excluir las empresas en crisis según se contemplan en las Directrices comunitarias sobre ayudas estatales de salvamento y de reestructuración de empresas en crisis. Por lo tanto, este límite específico no se debería aplicar a la ayuda individual ad hoc concedida al margen de un régimen de garantía ni a la ayuda concedida a las empresas en crisis ni a las garantías de transacciones subyacentes que no consistan en un préstamo, tales como las garantías sobre operaciones en acciones. El límite específico debería determinarse partiendo del hecho de que teniendo en cuenta un tipo máximo (tipo neto por defecto) del 13 %, que representa la peor situación posible para los regímenes de garantía en la Comunidad, puede considerarse que una garantía de un importe de 1 500 000 EUR tiene un equivalente bruto de subvención idéntico al límite general de minimis. Este importe debería reducirse a 750 000 EUR en el caso de las empresas que operan en el sector del transporte por carretera. Únicamente las garantías que cubran hasta el 80 % del préstamo subyacente deberían estar cubiertas por estos límites específicos. Los Estados miembros también pueden utilizar una metodología aceptada por la Comisión tras la notificación de la misma con arreglo a un Reglamento de la Comisión en el ámbito de las ayudas estatales, tal como el Reglamento (CE) no 1628/2006 de la Comisión de 24 de octubre de 2006 relativo a la aplicación de los artículos 87 y 88 del Tratado a las ayudas regionales a la inversión (9) , con el fin de evaluar el equivalente bruto de subvención contenido en una garantía, siempre que la metodología aprobada se refiera explícitamente al tipo de garantía y al tipo de transacción subyacente de que se trata en el contexto de la aplicación del presente Reglamento.
(16)
Previa notificación de un Estado miembro, la Comisión puede examinar si una medida de ayuda que no consiste en una subvención, préstamo, garantía, aportación de capital o medida de capital de riesgo da lugar a un equivalente bruto de subvención que no excede el límite mínimo y que por lo tanto podría quedar amparado por las disposiciones del presente Reglamento
(17)
La Comisión tiene la obligación de garantizar el cumplimiento de las normas sobre ayudas estatales y especialmente que las ayudas concedidas con arreglo a la norma de minimis respeten sus condiciones. De conformidad con el principio de cooperación establecido en el artículo 10 del Tratado, los Estados miembros tienen la obligación de facilitar el cumplimiento de esta misión estableciendo un mecanismo de control que garantice que el importe total de la ayuda de minimis concedida a una misma empresa en concepto de ayuda de minimis no sea superior a 200 000 EUR durante un período de tres ejercicios fiscales. A este efecto, cuando concedan una ayuda de minimis, los Estados miembros deberían informar a la empresa del importe de la ayuda y de su carácter de minimis haciendo referencia al presente Reglamento. Además, antes de conceder dicha ayuda, el Estado miembro interesado debería recibir de la empresa una declaración sobre las otras ayudas de minimis recibidas durante el ejercicio fiscal correspondiente y durante los dos ejercicios fiscales anteriores y comprobar cuidadosamente que la nueva ayuda de minimis no supera el límite máximo para este tipo de ayudas. De forma alternativa, debería poderse garantizar que se respeta el límite mediante un registro central o, cuando se trate de regímenes de garantía establecidos por el Fondo Europeo de Inversiones, éste mismo podrá establecer listas de beneficiarios y exigir a los Estados miembros que informen a los beneficiarios de la ayuda de minimis recibida.
(18)
El Reglamento (CE) no 69/2001 expira el 31 de diciembre de 2006. Por consiguiente, el presente Reglamento debería aplicarse a partir del 1 de enero de 2007. Dado que el Reglamento (CE) no 69/2001 no se aplicaba al sector del transporte, al que hasta ahora no se aplicaban las normas de minimis, y siempre que se cumplan ciertas condiciones, el presente Reglamento debería aplicarse a la ayuda concedida antes de su entrada en vigor, a las empresas que operan en el sector del transporte y en el de la transformación y comercialización de los productos agrícolas. Por otra parte, cualquier ayuda individual concedida de conformidad con el Reglamento (CE) no 69/2001 durante el período de aplicación de éste no debería verse afectada por el presente Reglamento.
(19)
Habida cuenta de la experiencia de la Comisión y especialmente de la frecuencia con la que hay que revisar la política relativa a las ayudas estatales, conviene limitar el período de vigencia del presente Reglamento. En caso de que el presente Reglamento expirase sin ser prorrogado, los Estados miembros deberían disponer de un período de adaptación de seis meses por lo que se refiere a las ayudas de minimis cubiertas por el presente Reglamento.
HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
Artículo 1
Ámbito de aplicación
1. El presente Reglamento se aplicará a las ayudas concedidas a las empresas de todos los sectores, con excepción de:
a)
la ayuda concedida a las empresas que operan en los sectores de la pesca y la acuicultura según se contemplan en el Reglamento (CE) no 104/2000 del Consejo (10);
b)
la ayuda concedida a las empresas que operan en la producción primaria de los productos agrícolas que figuran en la lista del anexo I del Tratado;
c)
la ayuda concedida a las empresas que operan en la transformación y comercialización de los productos agrícolas que figuran en la lista del anexo I del Tratado, en los siguientes casos:
i)
cuando el importe de la ayuda se determine en función del precio o de la cantidad de dichos productos adquiridos a productores primarios o comercializados por las empresas interesadas,
ii)
cuando la ayuda dependa de que se repercuta total o parcialmente sobre los productores primarios (agricultores);
d)
la ayuda a actividades relacionadas con la exportación a terceros países o Estados miembros, es decir la ayuda vinculada directamente a las cantidades exportadas, a la creación y funcionamiento de una red de distribución o a otros gastos de explotación vinculados a la actividad de exportación;
e)
la ayuda subordinada a un uso de bienes nacionales con preferencia sobre los bienes importados;
f)
la ayuda concedida a empresas activas en el sector del carbón, según se define en el Reglamento (CE) no 1407/2002;
g)
la ayuda para la adquisición de vehículos de transporte de mercancías por carretera concedida a empresas que realicen por cuenta ajena operaciones de transporte de mercancías por carretera;
h)
la ayuda concedida a empresas en crisis.
2. A efectos del presente Reglamento, se entenderá por:
a)
«productos agrícolas», los productos enumerados en el anexo I del Tratado CE, con excepción de los productos pesqueros;
b)
«transformación de productos agrícolas», una operación efectuada sobre un producto agrícola cuyo resultado sea también un producto agrícola, salvo las actividades agrícolas necesarias para preparar un producto animal o vegetal para su primera venta;
c)
«comercialización de productos agrícolas», la detención o exhibición con vistas a la venta, la oferta para la venta, la entrega o cualquier otra forma de puesta en el mercado, con excepción de la primera venta de un productor primario a intermediarios o transformadores y de toda actividad de preparación de un producto para dicha primera venta; la venta por parte de un productor primario a los consumidores finales se considerará comercialización si se lleva a cabo en instalaciones independientes reservadas a tal fin.
Artículo 2
Ayudas de minimis
1. Se considerará que las medidas de ayuda no reúnen todos los criterios del artículo 87, apartado 1, del Tratado y, por consiguiente, estarán exentas de la obligación de notificar establecida en el artículo 88, apartado 3, del Tratado, si cumplen las condiciones establecidas en los apartados 2 a 5 del presente artículo.
2. La ayuda total de minimis concedida a una empresa determinada no será superior a 200 000 EUR durante cualquier período de tres ejercicios fiscales. La ayuda total de minimis concedida a una empresa que opere en el sector del transporte por carretera no será superior a 100 000 EUR durante cualquier período de tres ejercicios fiscales Estos límites se aplicarán independientemente de la forma de la ayuda de minimis o del objetivo perseguido e indistintamente de si la ayuda concedida por el Estado miembro está financiada total o parcialmente mediante recursos de origen comunitario. El período se determinará tomando como referencia los ejercicios fiscales utilizados por la empresa en el Estado miembro correspondiente.
Cuando un importe global de ayuda concedido con arreglo a una medida de ayuda supere este límite máximo, dicho importe de ayuda no podrá acogerse al presente Reglamento ni siquiera para una fracción que no supere el citado límite máximo. En este caso el presente Reglamento no podrá invocarse para esa medida de ayuda ni en el momento de la concesión de la ayuda ni en cualquier momento posterior.
3. El límite máximo establecido en el apartado 2 se expresa como subvención en efectivo. Todas las cifras empleadas serán brutas, es decir, antes de cualquier deducción en concepto de fiscalidad o de otra mercancías. Cuando se conceda una ayuda de cualquier forma distinta a la subvención, el importe de la ayuda será el equivalente bruto de subvención de la misma.
Las ayudas que se reciban en varios plazos se actualizarán a su valor en el momento de la concesión. El tipo de interés que se deberá utilizar a efectos de actualización y de cálculo del equivalente bruto de subvención será el tipo de referencia aplicable en el momento de la concesión.
4. El presente Reglamento solamente se aplicará a la ayuda cuyo equivalente bruto de subvención pueda calcularse previamente con precisión sin necesidad de efectuar una evaluación del riesgo (ayuda transparente). Concretamente:
a)
La ayuda consistente en préstamos se considerará ayuda de minimis transparente cuando equivalente bruto de subvención se haya calculado sobre la base de los tipos de interés de mercado aplicables en el momento de la subvención.
b)
La ayuda consistente en aportaciones de capital no se considerará ayuda de minimis transparente, a menos que la cantidad total de la aportación no supere el límite máximo de minimis.
c)
La ayuda consistente en medidas de capital de riesgo no se considerará ayuda de minimis transparente, a menos que el régimen de capital de riesgo en cuestión aporte capital solamente hasta el límite máximo de minimis para cada empresa beneficiaria.
d)
La ayuda individual concedida en virtud de un régimen de garantía a empresas que no sean empresas en crisis se considerará ayuda de minimis transparente cuando la parte garantizada que subyace al préstamo concedido con arreglo al régimen en cuestión no sea superior a 1 500 000 EUR por empresa. La ayuda individual concedida con arreglo a un régimen de garantía a favor de las empresas que operan en el sector del transporte por carretera que no sean empresas en crisis se tratará como ayuda de minimis transparente cuando la parte garantizada del préstamo subyacente concedido con arreglo a dicho régimen no exceda de 750 000 EUR por empresa. Si la parte garantizada del préstamo subyacente sólo corresponde a una proporción determinada de este límite, se considerará que el equivalente bruto de subvención de dicha garantía corresponde a la misma proporción del límite aplicable contemplado en el artículo 2, apartado 2. La garantía no deberá ser superior al 80 % del préstamo subyacente. Los regímenes de garantía también se considerarán transparentes si (i) antes de la aplicación del régimen, la metodología para calcular el equivalente bruto de subvención de las garantías se acepta tras la notificación de dicha metodología a la Comisión conforme a otro Reglamento adoptado por la Comisión en el ámbito de las ayudas estatales y (ii) la metodología aprobada contempla explícitamente el tipo de garantías y el tipo de transacciones subyacentes de que se trata en el contexto de la aplicación del presente Reglamento
5. La ayuda de minimis no se acumulará con ninguna ayuda estatal correspondiente a los mismos gastos subvencionables si dicha acumulación da lugar a una intensidad de ayuda superior a la establecida para las circunstancias concretas de cada caso en un reglamento de exención por categorías o en una decisión adoptada por la Comisión.
Artículo 3
Control
1. Cuando un Estado miembro se proponga conceder una ayuda de minimis a una empresa, deberá informarla por escrito sobre el importe previsto de la ayuda (expresado en equivalente bruto de subvención) y sobre su carácter de minimis, haciendo referencia expresa al presente Reglamento y citando su título y la referencia de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea. Cuando la ayuda de minimis se conceda a distintas empresas en virtud del mismo régimen y si se conceden distintos importes de ayuda individual a dichas empresas en virtud del régimen, el Estado miembro interesado podrá optar por cumplir esta obligación informando a las empresas de una suma fija correspondiente al importe máximo de ayuda que se concederá a tenor de dicho régimen. En este caso, la suma fija se utilizará para determinar si se cumple el límite máximo establecido en el artículo 2, apartado 2. Antes de conceder la ayuda, el Estado miembro obtendrá también de la empresa una declaración, escrita o en soporte electrónico, sobre cualquier otra ayuda de minimis recibida durante los dos ejercicios fiscales anteriores y durante el ejercicio fiscal en curso.
El Estado miembro no podrá conceder la nueva ayuda de minimis hasta no haber comprobado que ello no incrementa el importe total de la ayuda de minimis recibida por la empresa en ese Estado miembro durante el período del ejercicio fiscal en curso y de los dos ejercicios fiscales anteriores por encima del límite máximo establecido en el artículo 2, apartado 2.
2. En caso de que un Estado miembro haya establecido un registro central de las ayudas de minimis que contenga información completa sobre toda ayuda de minimis concedida por cualquier autoridad de dicho Estado miembro, el apartado 1, párrafo primero, dejará de aplicarse desde el momento en que el registro abarque un período de tres años.
Cuando un Estado miembro conceda una ayuda en virtud de un régimen de garantía que concede una garantía cofinanciada con cargo al presupuesto de la UE por el Fondo Europeo de Inversiones, no se aplicará el primer párrafo del apartado 1 del presente artículo.
En esos casos se aplicará el siguiente sistema de control:
a)
el Fondo Europeo de Inversiones establecerá, con carácter anual, basándose en la información que los intermediarios financieros deben facilitar al FEI, una lista de beneficiarios de la ayuda y del equivalente bruto de subvención recibido por cada uno de ellos.
b)
El Fondo Europeo de Inversiones deberá enviar esta información al Estado miembro correspondiente y a la Comisión; y
c)
el Estado miembro interesado obtendrá una declaración de cada beneficiario de que la ayuda global de minimis que ha recibido no supera el límite establecido en el artículo 2, apartado 2. En caso de que se supere el límite con respecto a uno o más beneficiarios, Estado miembro interesado se asegurará de que la medida de ayuda que da lugar a que se exceda el límite se notifique a la Comisión o se recupere la ayuda del beneficiario.
3. Los Estados miembros deberán registrar y compilar toda la información relativa a la aplicación del presente Reglamento. Tales registros deberán incluir toda la información necesaria para demostrar que se han cumplido las condiciones del presente Reglamento. Los registros relativos a las ayudas de minimis individuales deberán mantenerse durante diez años a partir de la fecha de concesión. Los registros relativos a los regímenes de ayudas de minimis deberán mantenerse durante un período de diez años a partir de la fecha en que se concediese la última ayuda individual en el marco del régimen. Previa solicitud por escrito, el Estado miembro de que se trate deberá facilitar a la Comisión, en un plazo de veinte días hábiles o en el plazo superior que se establezca en la solicitud, toda la información que esta institución considere necesaria para determinar si se han cumplido las condiciones establecidas en el presente Reglamento y, especialmente, el importe total de la ayuda de minimis recibida por cualquier empresa.
Artículo 4
Modificación
El artículo 2 del Reglamento (CE) no 1860/2004 queda modificado de la manera siguiente:
a)
en el punto 1, se suprimen las palabras «transformación y comercialización»,
b)
se suprime el punto 3.
Artículo 5
Medidas transitorias
1. El presente Reglamento será aplicable a las ayudas concedidas antes de su entrada en vigor a las empresas que operan en el sector del transporte y a las empresas que se dedican a la transformación y a la comercialización de productos agrícolas si la ayuda cumple todas las condiciones establecidas en los artículos 1 y 2. Las ayudas que no cumplan esas condiciones serán evaluadas por la Comisión de acuerdo con los encuadramientos, directrices, comunicaciones y anuncios pertinentes.
2. Se considerará que cualquier ayuda de minimis individual concedida entre el 2 de febrero de 2001 y el 30 de junio de 2007, que cumpla las condiciones de Reglamento (CE) no 69/2001, no cumple todos los criterios del artículo 87, apartado 1, del Tratado y por lo tanto estará exenta del requisito de notificación del artículo 88, apartado 3, del Tratado.
3. Al final del período de validez del presente Reglamento, cualquier ayuda de minimis que cumpla las condiciones del presente Reglamento podrá ejecutarse válidamente durante un nuevo período de seis meses.
Artículo 6
Entrada en vigor y período de vigencia
El presente Reglamento entrará en vigor el día siguiente al de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
Será aplicable desde el 1 de enero de 2007 hasta el 31 de diciembre de 2013.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Bruselas, 15 de diciembre de 2006.