31998R1677
L 212/18
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (EО) № 1677/98 НА КОМИСИЯТА
от 29 юли 1998 година
за изменение на Регламент (ЕИО) № 2454/93 за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета за създаване на Митнически кодекс на Общността
(текст от значение за ЕИП)
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
като взе предвид Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 21 октомври 1992 г. за създаване на Митнически кодекс на Общността (1), последно изменен с Регламент (EО) № 82/97 на Европейския парламент и на Съвета (2), и по-специално член 249 от него,
като има предвид, че е необходимо разпоредбите на Регламент (ЕИО) № 2454/93 на Комисията (3), последно изменен с Регламент (EO) № 75/98 (4), относно декларирането на митническа стойност да се приравнят с тези, прилагани за митническата декларация, за да се получи по-единно приложение на разпоредбите от двата регламента;
като има предвид, че законодателството на Общността за пасивно усъвършенстване урежда случаите, подлежащи на разрешително след решение от страна на Комисията; като има предвид, че следва да се улесни използваната процедура, като се измени процедурата за отпускане на разрешително на лице, различно от лицето, уреждащо операциите по пасивно усъвършенстване, при използване на изискваната от Комитета процедура;
като има предвид, че изискването при ползване на правото за върнати стоки, селскостопанските продукти да се внасят отново в срок до 12 месеца след датата на приемане на митническата декларация за износ, без да се допуска възможност за удължаване на срока; като има предвид, че с оглед натрупания опит, митническите органи следва да допускат удължаване на срока при наличие на действително обосновани случаи, дължащи се на изключителни обстоятелства; като има предвид, че с оглед унифициране на нормите на възстановявани суми по реда на общата селскостопанска политика, данни за всеки специален случай следва да се изпращат до Комисията;
като има предвид, че се създават ситуации, особено в сектора на въздушните превози, когато големи количества стоки се разпращат по назначение при условия на голямо напрежение; като има предвид, че това може да доведе до грешки при посочване на статута на такива стоки, а тези грешки да се поправят по инициатива на, или от името на заинтересованото лице при получаване на стоките на местоназначението им; като има предвид, че в такива случаи, когато стоките подлежат само на последващ освобождаването им контрол, се допуска, при условие че не са нанесени финансови щети при поправяне на грешката, като стоките не са били освободени напълно от митнически надзор; като има предвид, че тази възможност следва да се ограничи от злоупотреби;
като има предвид факта, че е подходящо да се изгладят процедурите прилагани на ниво на Общността и отнасящи се, от една страна от последващо въвеждане в счетоводството на вносни или износни митни сборове, а от друга - заявления за обратно изплащане или възстановяване на събрани вносни или износни митни сборове;
като има предвид, че е препоръчително да се увеличи сегашният праг, под който самите държавите-членки може да решават, освен в случаите, когато имат съмнения, да не извършват последващо вписване в счетоводните си сметки на сборове, които не са наложени поради спазени условия по реда на буква б) от член 220, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 2913/92 (наричан по-долу „Кодекса“); като има предвид, че освен това е препоръчително да се определи праг в ECU, под който самите държави-членки имат право да разрешават, освен при съмнения, обратно изплащане, или възстановяване когато са преценили, че са спазени условията на член 239, параграф 1 от Кодекса;
като има предвид, че следва да се запази правото на изслушване както на лица, засегнати от решение за последващо освобождаването на стоките вписване в счетоводните книги на вносни или износни митни сборове, така и от заявители за обратно изплащане или възстановяване на вносни или износни митни сборове; като има предвид, че в този смисъл заинтересованите страни следва да разполагат с възможност да представят писмено коментарите си по възраженията, които Комисията възнамерява да направи при вземане на съответното си решение; като има предвид, че тази възможност налага изменение на крайните срокове за приемане на тези решения от страна на Комисията;
като има предвид, че Регламент (EО) № 974/98 на Съвета от 3 май 1998 г. за въвеждането на еурото (5) разпорежда еурото да бъде валутата на държавите-членки от 1 януари 1999 г.; като има предвид, че до 31 декември 2001 г. еурото се изразява в национални валутни единици съгласно обменните курсове; като има предвид, че следователно е налице правна равнопоставеност между единицата еуро и националните парични единици; като има предвид, че през преходния период договори, национално законодателство и други правни инструменти могат да се съставят с еднаква валидност в еуро, или в националната парична единица;
като има предвид, че е необходимо въвеждане на мерки за уеднаквяване на правилата по Единния административен документ, за да се позволи използването на паричната единица евро; като има предвид, че в този смисъл е необходимо изменение на приложение 37;
като има предвид, че Регламент (EО) № 374/98 на Съвета от 12 февруари 1998 г. за изменение на членове 6 и 9 от Регламент (EО) № 1172/95 относно статистиката за търговията на стоки между Общността и нейните държави-членки с държави, които не са членки (6), разпорежда от 1 януари 1999 г. държавната номенклатура, използвана понастоящем за статистически цели при търговията със стоки, да се замени с азбучна номенклатура, основана на двубуквения код на държавите по ISO;
като има предвид, че следователно е необходимо да се изравнят правилата за използване на Единния административен документ, така че да се отчетат така направените промени; като има предвид, че приложение 38 следва да се приравни съответно; като има предвид, че е желателно да се позволи на държавите-членки да продължат да използват текущите кодове до подмяната на приложения 37 и 38;
като има предвид, че е желателно да се разшири списъкът на приложение 87 на икономическа основа за някои електронни компоненти и сродни, по смисъла на въведеното Споразумение за информационни технологии;
като има предвид, че мерките, въведени от разпоредбите на настоящия регламент, са в съответствие със становището на Комитета по Митническия кодекс,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Регламент (ЕИО) № 2454/93 се изменя, както следва:
1.
Член 178, параграф 2 се заменя със следния текст:
„2. Декларацията за митническа стойност по реда на параграф 1 се попълва от лице, установено в Общността и притежаващо съответните факти.
Второ тире от член 64, параграф 2, буква б) и член 64, параграф 3 от Кодекса се прилага mutatis mutandis“.
2.
Член 759, параграф 3 се заменя със следния текст:
„3. При подаване на заявление за единно разрешително и в операциите по износ е включена повече от една държава-членка, се прилага процедурата по реда на член 751, параграф 2.
При наличие на възражения по подадено разрешително, Комисията решава съобразно с процедурата на комитета дали може да се издаде разрешително и при какви условия“.
3.
Към член 844, параграф 4 се добавя следната алинея:
„Когато стоките се декларират за внос след изтичане на срока посочен в първа алинея от настоящия параграф, митническите органи на държавата-членка на последващия внос разрешават удължаване на срока, когато изключителни обстоятелства налагат това. Когато митническите органи допускат удължаване на срока, те предават съответните данни по случая на Комисията“.
4.
Към член 865 се добавя следният параграф:
„В случаите на авиокомпании, получили разрешително да използват опростен митнически режим транзит посредством електронен митнически манифест, стоките не се считат за освободени от митнически надзор, ако по инициатива или от името на заинтересованото лице се третират съобразно статута им на чуждестранни стоки, преди митническите органи да установят нередност и когато поведението на въпросното лице не подсказва измамни действия“.
5.
В член 869, буква б), изразът „2 000 ECU“ се заменя с израза „50 000 ECU“.
6.
Добавя се следният член 872а:
„Член 872a
Когато, на какъвто и да е етап от процедурата по реда на членове 872 и 873, Комисията възнамерява да приеме неблагоприятно решение за въпросното лице по разглеждания случай, тя изпраща в писмен вид възраженията си, като ги придружава с всички документи довели до обосноваване за тези възражения. Засегнатото по този случай лице представя писмено позицията си пред Комисията в срок от един месец от датата, на която са изпратени възраженията. Когато лицето не изрази позиция в този срок, се приема че се е отказало от правото си да изрази позиция“.
7.
Член 873 се изменя, както следва:
a)
в първо и второ изречение от втори параграф, думите „шест месеца“ се заменят с думите „девет месеца“;
б)
добавя се следният параграф:
„Когато Комисията е предала възраженията си на засегнатото лице по представения случай, по реда на член 872a, крайният срок от девет месеца се удължава от срок равен на този от датата, на който Комисията е изпратила възраженията си и датата, на която е получила отговора на засегнатото лице, или при отсъствие на такъв отговор, датата на изтичане на срока, определен за представяне на отговор от страна на засегнатото лице“.
8.
В член 905, параграф 1, се добавя втора алинея:
„С изключение на случаите, когато митническият орган, който взема решението има основания за съмнения, той може да вземе решението по обратно изплащане или възстановяване на митни сборове за случаите, които счита че изпълняват условията, определени в член 239, параграф 1 от Кодекса, при условие че въпросната сума за един субект във връзка с една или повече вносни или износни операции, но отнасяща се до една и съща специална ситуация, е по-малка от 50 000 ECU“.
9.
Добавя се следният член 906a:
„Член 906a
Когато, на какъвто и да е етап от процедурата по реда на членове 906 и 907, Комисията възнамерява да приеме неблагоприятно решение за въпросното лице по разглеждания случай, тя предава в писмен вид възраженията си, като ги придружава с всички документи, довели до обосноваване на тези възражения. Засегнатото по този случай лице представя писмено позицията си пред Комисията в срок от един месец от датата, на която са изпратени възраженията. Когато лицето не изрази позиция в този срок се приема, че се е отказало от правото си да изрази позиция“.
10.
Член 907 се изменя, както следва:
a)
в първо и второ изречение от втори параграф, думите „шест месеца“ се заменят с думите „девет месеца“;
б)
добавя се следният параграф:
„Когато Комисията е предала възраженията си на засегнатото лице по представения случай, по реда на член 906a, крайният срок от девет месеца се удължава от срок, равен на този от датата, на който Комисията е изпратила възраженията си и датата, на която е получила отговора на засегнатото лице, или, при отсъствие на такъв отговор, датата на изтичане на срока, определен за представяне на отговор от страна на засегнатото лице“.
11.
Приложение 37 се изменя съобразно приложение I по-долу.
12.
Приложение 38 се изменя съобразно приложение II по-долу.
13.
Приложение 87 се изменя съобразно приложение III по-долу.
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила на седмия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейските общности.
Точки 11 и 12 от член 1 се прилагат от 1 януари 1999 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 29 юли 1998 година.
REGLAMENTO (CE) N° 1677/98 DE LA COMISIÓN de 29 de julio de 1998 por el que se modifica el Reglamento (CEE) n° 2454/93 por el que se establecen determinadas disposiciones de aplicación del Reglamento (CEE) n° 2913/92 del Consejo por el que se aprueba el Código Aduanero Comunitario (Texto pertinente a los fines del EEE)
LA COMISIÓN DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS,
Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea,
Visto el Reglamento (CEE) n° 2913/92 del Consejo, de 12 de octubre de 1992, por el que se aprueba el Código Aduanero Comunitario (1), cuya última modificación la constituye el Reglamento (CE) n° 82/97 del Parlamento Europeo y del Consejo (2), y, en especial, su artículo 249,
Considerando que las disposiciones del Reglamento (CEE) n° 2454/93 de la Comisión (3), cuya última modificación la constituye el Reglamento (CE) n° 75/98 (4) relativas al declarante del valor en aduana deben armonizarse con las del declarante en aduana para permitir una aplicación coherente de los dos conjuntos de disposiciones;
Considerando que debe modificarse la reglamentación sobre perfeccionamiento pasivo; que la legislación comunitaria sobre perfeccionamiento pasivo contempla determinados casos en los que se conceden autorizaciones con arreglo a una decisión de la Comisión; que en aras de la simplificación debe modificarse el procedimiento de concesión de autorización a una persona distinta de la que garantice la ejecución de las operaciones de perfeccionamiento pasivo, recurriendo si es preciso al procedimiento del Comité;
Considerando que, con objeto de acogerse al régimen de las mercancías de retorno los productos agrícolas deben ser reimportados en un plazo de doce meses, sin posibilidades de ampliación, contados a partir de la fecha de aceptación de la declaración de exportación; que la experiencia demuestra que se debe facultar a las autoridades aduaneras a conceder la ampliación de este plazo cuando concurran circunstancias excepcionales y por causas debidamente justificadas; que, a fin de garantizar la uniformidad de la regularización de las restituciones en virtud de la política agrícola común, deben comunicarse los detalles de los casos a la Comisión;
Considerando que, en determinadas ocasiones, y en especial en el marco del tráfico aéreo, han de expedirse con gran premura de tiempo grandes cantidades de mercancías; que, como consecuencia de ello, se producen errores en la designación del estatuto de la mercancía que se corrigen a la llegada a su destino de dichas mercancías ya sea a iniciativa del interesado o por su cuenta; que en dichos casos, en los que sólo se lleva a cabo un control aduanero en un momento posterior, es posible, si el error se repara sin que se haya producido un daño a los intereses financieros, considerar las mercancías en cuestión como aún no definitivamente sustraídas a la vigilancia aduanera; que se debe excluir cualquier abuso de esta posibilidad;
Considerando que es conveniente racionalizar las procedimientos que se aplican a nivel comunitario, relativos, por una parte, a las situaciones en que se puede no proceder a una contracción a posteriori de derechos de importación o de derechos de exportación y, por otra, a las solicitudes de devolución o de condonación de derechos de importación o de derechos de exportación;
Considerando que conviene aumentar el límite máximo existente por debajo del cual los propios Estados miembros pueden decidir por sí mismos, excepto en caso de duda por su parte, no contraer a posteriori derechos no percibidos cuando consideren que se cumplen todas las condiciones contempladas en la letra b) del apartado 2 del artículo 220 del Reglamento (CEE) n° 2913/92, denominado en lo sucesivo «el Código»; que, además, conviene prever un límite máximo en ecus por debajo del cual los propios Estados miembros podrán decidir, excepto en caso de duda por su parte, aceptar una devolución o una condonación de derechos cuando consideren que se cumplen las condiciones contempladas en el apartado 1 del artículo 239 del Código;
Considerando que conviene velar por que se garantice efectivamente el derecho a ser oídas las personas a las que afecte una decisión relativa a una contracción a posteriori de derechos de importación o de derechos de exportación o una decisión por la que se deniega una devolución o una condonación de derechos de importación o de derechos de exportación; que, por lo tanto, debe dárseles la oportunidad de presentar por escrito sus observaciones sobre todas las objeciones que la Comisión se propone hacer contra ellas en sus decisiones; que tal circunstancia requiere una adaptación de los plazos de adopción de dichas decisiones por la Comisión;
Considerando que el Reglamento (CE) n° 974/98 del Consejo, de 3 de mayo de 1998, relativo a la introducción del euro (5), prevé que el euro se convierta en la moneda de los Estados miembros participantes a partir del 1 de enero de 1999; que la unidad monetaria es un euro; que el euro también se divide, hasta el 31 de diciembre de 2001, en unidades monetarias nacionales según los tipos de conversión; que existe, por lo tanto, una equivalencia jurídica entre la unidad euro y las unidades monetarias nacionales; que, durante el período transitorio, se puede utilizar validamente la unidad euro o la unidad monetaria nacional en la redacción de los contratos, leyes nacionales y otros instrumentos jurídicos;
Considerando que parece, pues, necesario introducir una medida para adaptar las normas de utilización del Documento Único Administrativo y permitir así la utilización de la unidad euro; que, en consecuencia, se debe adaptar el anexo 37 a tal efecto;
Considerando que el Reglamento (CE) n° 374/98 del Consejo, de 12 de febrero de 1998 por el que se modifican los artículos 6 y 9 del Reglamento (CE) n° 1172/95 relativo a las estadísticas de los intercambios de bienes de la Comunidad y de sus Estados miembros con los terceros países (6) prevé la fecha del 1 de enero de 1999 para la sustitución de la nomenclatura de los países actualmente utilizada a efectos estadísticos de los intercambios de bienes por una nomenclatura alfabética basada en la codificación ISO alfa-2;
Considerando, por lo tanto, que resulta necesario introducir una medida destinada a adaptar las normas de utilización del Documento Único Administrativo a esta nueva situación; que, en consecuencia, es preciso adaptar el anexo 38 a tal efecto; que parece no obstante conveniente autorizar a los Estados miembros a que continúen utilizando los códigos actuales, hasta la substitución de los anexos 37 y 38;
Considerando que, por razones económicas, es deseable ampliar la lista que figura en el anexo 87 a algunos componentes electrónicos y similares de la introducción del Acuerdo sobre las tecnologías de la información;
Considerando que las medidas previstas en el presente Reglamento se ajustan al dictamen emitido por el Comité del Código Aduanero,
HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
Artículo 1
El Reglamento (CEE) n° 2454/93 quedará modificado como sigue:
1) El apartado 2 del artículo 178 se sustituirá por el texto siguiente:
«2. La declaración de valor prevista en el apartado 1 solo será hecha por una persona que esté establecida en la Comunidad y que disponga de todos los datos referentes a dicha declaración.
El segundo guión de la letra b) del apartado 2 y el apartado 3 del artículo 64 del Código se aplicarán mutatis mutandis.».
2) El apartado 3 del artículo 759 se sustituirá por el texto siguiente:
«3. Cuando más de un Estado miembro participe en las operaciones de exportación y se solicite una autorización única, se aplicará el procedimiento establecido en el apartado 2 del artículo 751.
Si hubiera objeciones al proyecto de autorización, la Comisión puede decidir, de acuerdo con el procedimiento del Comité, si la autorización puede concederse, y en qué condiciones.».
3) En el apartado 4 del artículo 844 se añadirá el párrafo siguiente:
«No obstante, cuando las mercancías hayan sido declaradas para su despacho en libre práctica una vez vencido el plazo mencionado en el párrafo primero, las autoridades aduaneras del Estado miembro de reimportación podrán permitir que se sobrepase dicho plazo cuando lo justifiquen circunstancias excepcionales. Si las autoridades aduaneras permiten que se sobrepase el plazo, deberán remitir a la Comisión los detalles del caso.».
4) En el artículo 865, se añadirá el párrafo siguiente:
«No obstante, en el caso de compañías aéreas autorizadas para utilizar un procedimiento de tránsito simplificado a través de un manifiesto electrónico, la mercancía no se considerará como sustraída a la vigilancia aduanera si, a iniciativa del interesado o por su cuenta, dicha mercancía es tratada de acuerdo con su estatuto no comunitario antes de que las autoridades aduaneras hayan comprobado la existencia de una situación irregular y siempre que el comportamiento del interesado no suponga ninguna maniobra fraudulenta.».
5) En la letra b) del artículo 869, los términos «2 000 ecus» se sustituirán por los términos «50 000 ecus».
6) Se insertará el artículo 872 bis siguiente:
«Artículo 872 bis
En cualquier momento del procedimiento previsto en los artículos 872 y 873, cuando la Comisión tenga intención de adoptar una decisión desfavorable para la persona interesada por el caso sometido, le comunicará por escrito sus objeciones, y todos los documentos en los cuales se basan dichas objeciones. La persona interesada por el caso sometido a la Comisión expresará su punto de vista por escrito en el plazo de un mes a contar de la fecha de envío de dichas objeciones. Si transcurrido dicho plazo no hubiera dado a conocer su punto de vista, se considerará que renuncia a la posibilidad de expresar su posición.».
7) El artículo 873 se modificará como sigue:
a) En la primera y segunda frases del segundo párrafo, los términos «seis meses», se sustituirán por los términos «nueve meses».
b) Se añadirá el párrafo siguiente:
«Cuando, de conformidad con el artículo 872 bis, la Comisión haya comunicado sus objeciones a la persona interesada por el caso sometido, el plazo de nueve meses se ampliará por un período equivalente al tiempo transcurrido entre la fecha del envío por la Comisión de dichas objeciones y la fecha de recepción de la respuesta de dicha persona interesada o, a falta de respuesta, la fecha de vencimiento del plazo que se le asignaba para dar a conocer su punto de vista.».
8) En la primera y segunda frases del apartado 1 del artículo 905, se insertará el siguiente párrafo entre los párrafos primero y segundo:
«No obstante, excepto en caso de duda por parte de dicha autoridad aduanera de decisión, ésta podrá decidir proceder a la devolución o a la condonación de los derechos si considera que se cumplen las condiciones contempladas en el apartado 1 del artículo 239 del Código y siempre que el importe correspondiente a cada operador como consecuencia de una misma situación particular y que corresponda, cuando proceda, a varias operaciones de importación o de exportación, sea inferior a 50 000 ecus.».
9) Se insertará el artículo 906 bis siguiente:
«Artículo 906 bis
En cualquier momento del procedimiento previsto en los artículos 906 y 907, cuando la Comisión tenga intención de tomar una decisión desfavorable para el solicitante de la devolución o de la condonación, le comunicará por escrito sus objeciones, y todos los documentos en los cuales se fundan dichas objeciones. El solicitante de la devolución o de la condonación expresará su punto de vista por escrito en el plazo de un mes a contar de la fecha de envío de dichas objeciones. Si transcurrido dicho plazo no hubiera dado a conocer su punto de vista, se considerará que renuncia a la posibilidad de manifestar su posición.».
10) El artículo 907 se modificará como sigue
a) En la primera y segunda frases del segundo párrafo, los términos «seis meses», que figuran en dos ocasiones, se sustituirán por los términos «nueve meses».
b) Se añadirá el párrafo siguiente:
«Cuando, de conformidad con el artículo 906 bis, la Comisión haya comunicado sus objeciones al solicitante de la devolución o de la condonación, el plazo de nueve meses se ampliará por un período equivalente al tiempo transcurrido entre la fecha del envío por la Comisión de dichas objeciones y la fecha de recepción de la respuesta del interesado o, a falta de respuesta, de la fecha de vencimiento del plazo que se le haya asignado para dar a conocer su punto de vista.».
11) El anexo 37 quedará modificado con arreglo al anexo I del presente Reglamento.
12) El anexo 38 quedará modificado con arreglo al anexo II del presente Reglamento.
13) El anexo 87 quedará modificado con arreglo al anexo III del presente Reglamento.
Artículo 2
El presente Reglamento entrará en vigor el séptimo día siguiente al de su publicación en el Diario Oficial de las Comunidades Europeas.
Los puntos 11 y 12 del artículo 1 serán aplicables a partir del 1 de enero de 1999.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Bruselas, el 29 de julio de 1998.