31995D3052
L 321/1
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕШЕНИЕ № 3052/95/ЕО НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 13 декември 1995 година
за установяване на процедура за обмен на информация относно взети национални мерки, които дерогират принципа на свободното движение на стоки в рамките на Общността
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯТ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 100а от него,
като взеха предвид предложението на Комисията (1),
като взеха предвид становището на Икономическия и социален комитет (2),
като се произнесоха съгласно процедурата, предвидена в член 189б на Договора (3),
като имат предвид, че Комисията е извършила предвидения в член 100б от Договора преглед на законовите, подзаконовите и административни разпоредби, които произтичат от член 100а от Договора, и които не са били предмет на хармонизиране в рамките на този член;
като имат предвид, че този преглед показва, че основната част от пречките пред обмена на стоки, посочени от държавите-членки се преодоляват или чрез вземане на мерки по смисъла на член 100а или чрез извършване на процедури на основание на член 169 от Договора, относно неизпълнение на задължения, които произтичат от член 30;
като имат предвид, че прозрачността на националните мерки за забрана на продукти може да улесни бързото разглеждане на съответното ниво на проблемите, които могат да излагат на опасност свободното движение на стоки, inter alia, чрез своевременно сближаване на тези мерки или на тяхното съгласуване с член 30 от Договора;
като имат предвид, че за да се улесни тази прозрачност е важно да се въведе опростена и практична процедура за обмен на информация между държавите-членки и с Комисията, с цел задоволително решаване за предприятията и за потребителите начин на проблеми, които възникват с действието на вътрешния пазар въпроси;
като имат предвид, че тази процедура цели основно по-доброто познаване на прилагането на свободното движение на стоки в нехармонизираните сектори и идентифициране на срещнатите проблеми, с цел намиране на подходящи решения;
като имат предвид, че тази процедура трябва да се отнася само за случаите, в които една държава-членка поставя пречки пред свободното движение или пускането на пазара на стоки, които са законно произведени или търгувани в друга държава-членка, поради несъответствието им на нейната национална нормативна уредба;
като имат предвид, че е целесъобразно да се визират само мерки, които представляват пречка за определен модел или за определен тип стоки, за да се изключат по този начин от приложното поле на настоящото решение мерките, които се отнасят до употребявани стоки, които с времето или с употребата са престанали да отговарят на изискванията за пускане или присъствие на пазара;
като имат предвид, че се изключат мерките, които служат единствено за защита на обществения морал или на обществения ред;
като имат предвид, че други държави-членки и Комисията трябва да имат възможност да реагират на мерките в рамките на настоящото решение;
като имат предвид и това, че процедурата не трябва да се дублира с процедурите по нотифициране или информиране, предвидени за други мерки на Общността; като имат предвид, че тези различни процедури трябва да бъдат подходящо координирани;
като имат предвид, че предприятията, потребителите и другите заинтересовани страни трябва да знаят към кого да се обърнат в Комисията и в администрациите на всяка от държавите-членки, когато възникне проблем, който е свързан със свободното движение на стоки;
като имат предвид, че процедурите за изпълнение на настоящото решение не трябва да създават нова излишна бюрокрация, но в същото време да позволят постигане на ефективно равновесие между защитата на законните интереси на държавите-членки и гарантирането на свободното движение на стоки в рамките на Общността;
като имат предвид, че за целите на прозрачността, пълната актуализирана информация за прилагането на настоящото решение трябва да бъде на разположение на всички заинтересовани страни;
като имат предвид, че премахването на пречките за свободното движение на стоки е от фундаментално значение за Общността, и че за постигането на тази цел е необходимо Общността да предприеме мерки в тази област; като имат предвид, че тази мярка съответства точно с принципа за пропорционалност, който е допълнителен на принципа на субсидиарност, тъй като е ограничен в гарантирането на яснота по случаи, при които прилагането на нехармонизираните национални разпоредби крие опасност от нарушаване на доброто функциониране на вътрешния пазар,
ПРИЕХА НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Когато една държава-членка поставя пречка пред свободното движение или пускане на пазара на определен модел или на определен тип стока, която е законно произведена или търгувана в друга държава-членка, тя съответно нотифицира Комисията за тази мярка с пряк или косвен ефект, която е:
-
обща забрана на стоката,
-
отказ за пускане на стока на пазара,
-
промяна на модела или на типа стока преди неговото пускане или присъствие на пазара, или
-
изтегляне на стоката от пазара.
Член 2
За целите на настоящото решение:
-
„промяна на модела или на типа стока“: означава всяка промяна на една или няколко характеристики на стоката, така както те са изброени в определението „техническа спецификация“, което фигурира в член 1 от Директива 83/189/ЕИО (4),
-
„съдебно решение“ означава всяко решение, взето от съдебен орган, чиято роля е да извършва правораздаване,
-
„мярка“ означава всяка мярка, която не е съдебно решение.
Член 3
1. Изискването за нотифициране по член 1 се прилага за мерките, които се предприемат от упълномощените компетентни органи на държавите-членки, с изключение на съдебните решения.
Когато определен модел или даден тип стока е предмет на няколко мерки, които са приети при идентични материални условия, единствено първата от тези мерки е предмет на изискването за нотифициране.
2. Член 1 не се прилага:
-
към мерки, които са предприети единствено в изпълнение на мерки на Общността по отношение на хармонизирането,
-
към мерките, които са съобщени на Комисията по силата на специални разпоредби,
-
към проектомерките, които са съобщени на Комисията по силата на специални разпоредби,
-
към мерки, които подготвят и водят до основната мярка по член 1, и които могат да бъдат защитни мерки или разследвания,
-
към мерките, които са свързани единствено с опазване на обществения морал или на обществения ред,
-
към мерките, които се отнасят до употребявани стоки, които времето или използването са направили непригодни да бъдат пускани или да присъстват на пазара.
3. Завеждането на съдебен иск срещу главната мярка в никакъв случай не води до спиране на прилагането на член 1.
Член 4
1. Нотификацията по член 1 трябва да се направи достатъчно подробно и в ясна и разбираема форма. Тя се състои в изпращане на:
-
информационен лист, който съдържа изброените в приложението подробности, и
-
един препис от взетата от органите мярка по член 3, параграф 1, така както е била публикувана или нотифицирана на заинтересованото лице.
Информацията, която не е обхваната от рубриките на листа може да бъде пропусната в преписа.
2. Информацията се съобщава в срок от четиридесет и пет дни, считано от деня, в който е взета мярката по член 1.
3. Комисията изпраща препис от предвидената по параграф 1 информация до другите държави-членки.
Член 5
1. Ако мярката по настоящото решение, която трябва да бъде нотифицирана, съдържа едно или няколко приложения, към главния препис се прилага само списък, който накратко посочва тяхното съдържание.
2. Комисията и всяка държава-членка могат да поискат от държавата-членка, която е предприела мярката, да ѝ бъде изпратен в едномесечен срок, считано от датата на искането, пълен препис на посочените в списъка от приложения по параграф 1, или всяка друга свързана с тази мярка информация.
3. Ако по силата на разпоредби от националното законодателство се предвижда спазване на тайната на разследването, съобщаването на информация, която не е свързана с рубриките на листа по член 4, параграф 1, по целесъобразност се изисква наличие на разрешение от компетентния съдебен орган.
Член 6
Държавите-членки и Комисията вземат необходимите мерки, за да гарантират, че техните служители и представители не разкриват информация, която е събрана за целите на настоящото решение, която по своя характер е защитена като професионална тайна, с изключение на информацията, която се отнася до аспекти за безопасност на определен продукт, разкриването на която се налага, ако обстоятелствата го изискват, с цел предпазване на здравето и безопасността на хората.
Член 7
Всяка държава-членка информира Комисията за компетентния орган или органи, които са определени да предават или приемат информацията по настоящото решение. Комисията веднага предава тази информация на другите държави-членки.
Държавите-членки се стремят да гарантират наличието на пункт за контакт, който може да бъде компетентния орган или органи по алинея 1, или мрежа от пунктове за контакт, изградени като първоначална референтна точка за всички разследвания на основанията, на които не се признават други национални разпоредби, и които се отнасят до общото действие на настоящото решение.
Член 8
1. Комисията засилва своето координиране по всички възникнали при изпълнението на настоящото решение въпроси, включително и координиране на съответните процедури по нотифициране или информиране, жалби относно индивидуални пречки пред свободното движение на стоки, както и до общи проблеми по взаимно признаване.
2. Комисията се стреми да гарантира, че предприятията, потребителите и всички други заинтересовани страни знаят към кого да се обърнат за контакт, когато възникнат проблеми.
Член 9
Като спазва поверителния характер, доколкото това е необходимо, и без да се засягат нерешените случаи, Комисията разпространява в рамките на Общността, информация за националните мерки в мащаб, които са обявени в рамките на настоящото решение и които имат значение за принципа на свободното движение на стоки в хармонизираните сектори. Тя разпространява също така информация, относно решения за последващи действия.
Нотифицираните национални мерки се вписват в приложението към годишния доклад за вътрешния пазар.
Член 10
За прилагането на настоящото решение, Комисията се подпомага в своята работа от постоянен комитет, който е създаден по силата на Директива 83/189/ЕИО. Тя го информира периодично за действието на предвидената в настоящото решение процедура и за обявените от държавите-членки мерки.
Ако е необходимо, Комисията информира също и предвидените от специфичните разпоредби на Общността отраслови комитети.
Член 11
В срок от две години, считано от датата на изпълнение на настоящото решение, Комисията представя доклад на Европейския парламент и на Съвета за своята дейност и предлага изменения, които счита за уместни. За изработването на този доклад, държавите-членки съобщават на Комисията всяка полезна информация относно начина, по който те изпълняват настоящото решение.
Докладът на Комисията разглежда също дали нотификацията по настоящото решение е подходящо координирана с нотификация по други инструменти на Общността.
Член 12
Настоящото решение влиза в сила от деня на неговото публикуване в Официален вестник на Европейските общности.
В срок от шест месеца от датата на публикуването, всяка държава-членка съобщава на Комисията мерките, които е предприела относно изпълнението на настоящото решение.
Настоящото решение се прилага от 1 януари 1997 г.
Член 13
Адресати на настоящото решение са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 13 декември 1995 година.
DECISIÓN N° 3052/95/CE DEL PARLAMENTO EUROPEO Y DEL CONSEJO
de 13 de diciembre de 1995
por la que se establece un procedimiento de información mutua sobre las medidas nacionales de excepción al principio de libre circulación de mercancías en la Comunidad
EL PARLAMENTO EUROPEO Y EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea y, en particular, su artículo 100 A,
Vista la propuesta de la Comisión (1),
Visto el dictamen del Comité Económico y Social (2),
De conformidad con el procedimiento establecido en el artículo 189 B del Tratado (3),
Considerando que la Comisión ha hecho el inventario, previsto en el artículo 100 B del Tratado, de las disposiciones legales, reglamentarias y administrativas a que se refiere el artículo 100 A del Tratado y que no han sido objeto de una armonización en virtud de dicho artículo;
Considerando que de este inventario se desprende que se ha intentado superar la mayor parte de los obstáculos a los intercambios de productos mencionados por los Estados miembros mediante medidas adoptadas en virtud del artículo 100 A, o bien mediante procedimientos incoados en virtud del artículo 169 del Tratado por incumplimiento de las obligaciones que se derivan del artículo 30 del Tratado;
Considerando que la transparencia de las medidas nacionales de prohibición de productos puede facilitar la solución rápida y al nivel adecuado de los problemas que pueden afectar a la libre circulación de mercancías, especialmente mediante la aproximación a su debido tiempo de estas normas o su adaptación de conformidad con el artículo 30 del Tratado;
Considerando que para facilitar dicha transparencia, es preciso establecer un procedimiento de información mutua los Estados miembros y entre éstos y la Comisión que sea sencillo y pragmático, a fin de garantizar una solución satisfactoria para los agentes económicos y los consumidores de los problemas que puedan surgir en el funcionamiento del mercado interior;
Considerando que este procedimiento tiende esencialmente a tener un mejor conocimiento de la aplicación de la libre circulación de mercancías en los sectores no armonizados y a identificar los problemas surgidos con el fin de darles soluciones adecuadas;
Considerando que este procedimiento sólo debe aplicacarse a los casos en que un Estado miembro se oponga, alegando el incumplimiento de su propia normativa nacional, a la libre circulación o a la puesta en el mercado de mercancías fabricadas y comercializadas legalmente en otro Estado miembro;
Considerando que conviene incluir en el ámbito de aplicación de la presente Decisión únicamente las medidas que impongan obstáculos a determinado modelo o tipo de mercancías, y excluir de dicho ámbito de aplicación, por consiguiente, las medidas referidas a bienes de ocasión que con motivo del transcurso del tiempo o de su utilización no sean ya aptos para su puesta o mantenimiento en el mercado;
Considerando que conviene excluir asimismo las medidas referidas exclusivamente a la protección de la moralidad pública o del orden público;
Considerando que otros Estados miembros y la Comisión deben tener la oportunidad de reaccionar frente a las medidas adoptadas en el marco de la presente Decisión;
Considerando, además, que este procedimiento no debe constituir una duplicación de los procedimientos de notificación o información previstos por otras disposiciones comunitarias, y que deben coordinarse estos distintos procedimientos de forma adecuada;
Considerando que las empresas, los consumidores y otras partes interesadas deben saber con quién han de ponerse en contacto en la Comisión y en las administraciones de cada Estado miembro cuando surja un problema en relación con la libre circulación de mercancías;
Considerando que los procedimientos establecidos para aplicar la presente Decisión no deben implicar la creación de nuevas estructuras burocráticas innecesarias, a la vez que se garantiza un equilibrio real entre la salvaguardia de los intereses legítimos de los Estados miembros y el mantenimiento de la libre circulación de las mercancías dentro de la Comunidad;
Considerando que, en aras de la transparencia, todas las partes interesadas en la aplicación de la presente Decisión deben disponer de información completa y actualizada;
Considerando que la supresión de los obstáculos a la libre circulación de mercancías es de fundamental importancia para la Comunidad, y que es necesario que ésta adopte medidas al respecto para alcanzar dicho objetivo; que esta acción se ajusta claramente al principio de proporcionalidad, complemento del principio de subsidariedad, ya que se limita a garantizar el conocimiento de los casos en que la aplicación de normas nacionales no armonizadas puede afectar al buen funcionamiento del mercado interior,
HAN ADOPTADO LA PRESENTE DECISIÓN:
Artículo 1
Cuando un Estado miembro se oponga a la libre circulación o a la puesta en el mercado de determinado modelo o tipo de producto fabricado o comercializado legalmente en otro Estado miembro, notificará dicha medida a la Comisión siempre que suponga, directa o indirectamente:
- una prohibición general,
- la negativa a autorizar su puesta en el mercado,
- la modificación del modelo o tipo de producto de que se trate para su puesta en el mercado o para su mantenimiento en el mercado, o
- una retirada del mercado.
Artículo 2
Con arreglo a la presente Decisión, se entenderá por:
- «modificación del modelo o tipo de producto»: cualquier modificación de una o más características del producto, tal como se enumeran en la definición de «especificación técnica» que figura en el artículo 1 de la Directiva 83/189/CEE (1);
- «decisión judicial»: toda decisión tomada por un órgano jurisdiccional cuya función sea la de administrar justicia;
- «medida»: toda medida distinta de una decisión judicial.
Artículo 3
1. La obligación de notificación a que se refiere al artículo 1 se aplicará a las medidas tomadas por las autoridades competentes de los Estados miembros facultadas para ello, a excepción de las decisiones judiciales.
Cuando un determinado modelo o tipo de producto sea objeto de varias medidas adoptadas en idénticas condiciones básicas y conforme a procedimientos idénticos, sólo la primera de dichas medidas estará sometida a la obligación de notificación.
2. El artículo 1 no se aplicará:
- a las medidas adoptadas únicamente en aplicación de disposiciones comunitarias de armonización;
- a las medidas notificadas a la Comisión en virtud de disposiciones específicas;
- a las medidas que se hayan notificado a la Comisión en la fase de proyecto en virtud de disposiciones comunitarias específicas;
- a las medidas cuyo único objeto sea permitir la adopción de la medida principal a que se refiere el artículo 1, como las medidas cautelares o de instrucción;
- a las medidas destinadas únicamente a la protección de la moralidad pública o del orden público;
- a las medidas referidas a bienes de ocasión que con motivo del transcurso del tiempo o de su utilización no sean ya aptos para su puesta o mantenimiento en el mercado.
3. La interposición de un recurso judicial contra la medida principal contemplada en el apartado 1 no implicará en ningún caso la suspensión de la aplicación del artículo 1.
Artículo 4
1. La notificación a que se refiere el artículo 1 deberá llevarse a cabo de manera lo suficientemente detallada y de forma clara y comprensible. Estará constituida por:
- una ficha en la que figuren los datos enumerados en el Anexo, y
- una copia de la medida adoptada por las autoridades a que se refiere el apartado 1 del artículo 3, tal como haya sido publicada o notificada, según sea el caso, a la persona interesada.
Podrán omitirse en la copia los elementos de información que no correspondan a los epígrafes de la ficha.
2. Los datos contemplados en el apartado 1 se facilitarán en un plazo de 45 días a partir de la fecha en que se adopte la medida a que se refiere el artículo 1.
3. La Comisión enviará una copia de la información contemplada en el apartado 1 a los demás Estados miembros.
Artículo 5
1. Si la medida que deba notificarse en el marco de la presente Decisión contiene uno o más anexos, sólo se adjuntará a la copia principal una lista en la que se describa brevemente el contenido de los mismos.
2. La Comisión y cualquiera de los Estados miembros podrán solicitar del Estado miembro autor de la medida que les faciliten, en el plazo de un mes a partir de su solicitud, copia íntegra de los anexos mencionados en la lista contemplada en el apartado 1, o cualquier información pertinente sobre dicha medida.
3. Si las disposiciones nacionales prevén el secreto de la instrucción, la comunicación de los elementos de información que no correspondan a los epígrafes de la ficha a que se refiere el apartado 1 del artículo 4 estará sujeta, en su caso, a la autorización de la autoridad judicial competente.
Artículo 6
Los Estados miembros y la Comisión adoptarán las medidas necesarias para que sus funcionarios y agentes estén obligados a no divulgar la información obtenida en virtud de la presente Decisión que, por su naturaleza, esté amparada por el secreto profesional, excepto la información relativa a las características de seguridad de un producto determinado cuya divulgación resulte necesaria cuando así lo exijan las circunstancias para proteger la salud y la seguridad de las personas.
Artículo 7
Cada Estado miembro indicará a la Comisión cuál es la autoridad o autoridades nacionales competentes designadas para transmitir o recibir la información contemplada en la presente Decisión. La Comisión transmitirá esta información inmediatamente a los demás Estados miembros.
Los Estados miembros se esforzarán por garantizar el establecimiento de un punto de contacto, que podrá ser la autoridad o autoridades nacionales competentes a que se refiere el párrafo primero, o una red de puntos de contacto destinados a actuar como punto de referencia inicial para todas las investigaciones cuyo objetivo sea determinar las razones por las cuales ciertas normas nacionales de otros Estados miembros relativas al funcionamiento general de la presente Decisión no son reconocidas.
Artículo 8
1. La Comisión intensificará su coordinación para tratar todas las cuestiones derivadas de la aplicación de la presente Decisión, incluida la coordinación de los procedimientos de notificación o de información pertinentes, las quejas relativas a obstáculos concretos a la libre circulación de mercancías y los problemas generales de reconocimiento mutuo.
2. La Comisión se esforzará por garantizar que las empresas, los consumidores y otras partes interesadas sepan con quién tienen que ponerse en contacto en caso de que surjan problemas.
Artículo 9
Respetando, en su caso, el carácter confidencial y sin perjuicio de los casos no resueltos, la Comisión difundirá a nivel comunitario información sobre las medidas nacionales notificadas de conformidad con la presente Decisión que afecten al principio de libre circulación de mercancías en los sectores no armonizados. Difundirá asimismo información sobre las acciones de seguimiento que se hayan adoptado.
Las medidas nacionales notificadas se catalogarán en un anexo del informe anual sobre el mercado interior.
Artículo 10
A efectos de la aplicación de la presente Decisión, la Comisión estará asistida por el Comité permanente creado mediante la Directiva 83/189/CEE. La Comisión informará periódicamente al mismo del funcionamiento del procedimiento establecido por la presente Decisión y de las medidas notificadas por los Estados miembros.
Informará asimismo, en su caso, a los comités sectoriales establecidos por disposiciones comunitarias específicas.
Artículo 11
En un plazo de dos años a partir de la fecha de aplicación de la presente Decisión, la Comisión presentará al Parlamento Europeo y al Consejo un informe sobre su aplicación y propondrá todas las modificaciones que considere oportunas. Para la elaboración de dicho informe, los Estados miembros comunicarán a la Comisión todos los datos pertinentes sobre la forma en que aplican la presente Decisión.
El informe de la Comisión examinará también si las notificaciones realizadas en aplicación de la presente Decisión se coordinan adecuadamente con las notificaciones llevadas a cabo de conformidad con otros instrumentos comunitarios.
Artículo 12
La presente Decisión entrará en vigor el día de su publicación en el Diario Oficial de las Comunidades Europeas.
En un plazo de seis meses a partir de su publicación, los Estados miembros comunicarán a la Comisión las disposiciones adoptadas en aplicación de la misma.
La presente Decisión será aplicable a partir del 1 de enero de 1997.
Artículo 13
Los destinatarios de la presente Decisión son los Estados miembros.
Hecho en Bruselas, el 13 de diciembre de 1995.