31998L0078
L 330/1
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 98/78/ЕО НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 27 октомври 1998 година
относно допълнителен надзор върху застрахователни предприятия, които са част от застрахователна група
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 57, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението на Комисията (1),
като взеха предвид становището на Икономическия и социален комитет (2),
в съответствие с процедурата, предвидена в член 189б от Договора (3),
(1)
като имат предвид, че Първата директива 73/239/ЕИО на Съвета от 24 юли 1973 г. относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби за достъпа и упражняването на пряка застрахователна дейност, различна от животозастраховане (4), и Първата директива 79/267/ЕИО на Съвета от 5 март 1979 г. относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби за достъпа и упражняването на пряка животозастрахователна дейност (5) изискват застрахователните предприятия да поддържат граница на платежоспособност;
(2)
като имат предвид, че съгласно Директива 92/49/ЕИО на Съвета от 18 юни 1992 г. относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби за прякото застраховане, различно от животозастраховането, и за изменение на Директива 73/239/ЕИО и Директива 88/357/ЕИО (6), и Директива 92/96/ЕИО на Съвета от 10 ноември 1992 г. относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби за прякото животозастраховане и за изменение на Директива 79/267/ЕИО и Директива 90/619/ЕИО (7), достъпът и упражняването на застрахователна дейност са предмет на предоставяне на единно официално разрешително, издадено от органите на държавата-членка, където се намира главното управпение на съответното застрахователно предприятие (държава-членка по произхода); като имат предвид, че това разрешение позволява на предприятието да извършва дейност на цялата територия на Общността при режим на установяване или при режим на свободно предоставяне на услуги; като имат предвид, че компетентните органи на държавите-членки по произход са натоварени да следят финансовата стабилност на застрахователните предприятия, включително тяхната платежоспособност;
(3)
като имат предвид, че мерките за допълнителен надзор върху застрахователните предприятия, които са част от застрахователна група, трябва да позволяват на органите за надзор върху застрахователно предприятие, да направят по-обоснована преценка за финансовото му състояние; като имат предвид, че подобен допълнителен надзор трябва да отчита някои предприятия, които понастоящем не подлежат на надзор съгласно директивите на Общността; като имат предвид, че настоящата директива по никакъв начин не задължава държавите-членки да упражняват надзор върху тези предприятия, взети поотделно;
(4)
като имат предвид, че застрахователните предприятия в един общ застрахователен пазар се намират в пряка конкуренция помежду си и следователно изискванията за капитала трябва да бъдат равностойни; като имат предвид, че за тази цел критериите, приложими за определяне на допълнителния надзор не трябва да се оставят единствено на преценката на държавите-членки; като имат предвид, че приемането на общи основни правила ще бъде в най-добър интерес на Общността, тъй като ще предотврати нарушаването на конкуренцията; като имат предвид, че е необходимо да бъдат премахнати някои различия между законодателствата на държавите-членки по отношение на правилата за надзора върху застрахователни предприятия, които са част от застрахователна група;
(5)
като имат предвид, че възприетият подход се състои в осъществяване на основна хармонизация, която е необходима и достатъчна за постигане на взаимно признаване на системите за финансов надзор в тази област; като имат предвид, че целта на настоящата директива е в частност да защити интересите на застрахованите лица;
(6)
като имат предвид, че някои разпоредби на тази директива определят минимални стандарти; като имат предвид, че държавата-членка по произход може да определи по-строги правила за застрахователните предприятия, които имат разрешение от нейните компетентни органи;
(7)
като имат предвид, че тази директива предвижда допълнителен надзор върху всяко застрахователно дружество, което участва в най-малко едно застрахователно предприятие, презастрахователно предприятие или застрахователно предприятие от страна, която не е държава-членка, и при различни правила - допълнителен надзор върху всяко застрахователно предприятие, чието предприятие майка е застрахователен холдинг, презастрахователно предприятие, застрахователно предприятие от страна, която не е държава-членка или смесен застрахователен холдинг; като имат предвид, че надзорът на компетентните органи върху всяко отделно застрахователно предприятие остава основен принцип в надзора върху застраховането;
(8)
като имат предвид, че за застрахователните предприятия, които са част от застрахователна група, е необходимо да се изчислява коригирана граница на платежоспособност; като имат предвид, че компетентните органи в Общността прилагат различни методи за отчитане влиянието върху финансовото състояние на застрахователно предприятие дължащо се на факта, че принадлежи към застрахователна група; като имат предвид, че тази директива определя три метода за извършване на това изчисление; като имат предвид, че е възприет принципът, че тези три метода са еквивалентни за целите на финансовия надзор;
(9)
като имат предвид, че платежоспособността на дъщерно застрахователно предприятие на застрахователен холдинг, презастрахователно предприятие или застрахователно предприятие от страна, която не е държава-членка може да бъде повлияна от финансовите средства на групата, на която това дъщерно предприятие е член, както и разпределението на тези средства вътре в групата; като имат предвид, че на компетентните органи трябва да бъдат предоставени средства за упражняване на допълнителен надзор и за предприемане на подходящи мерки на равнище на застрахователното предприятие, когато неговата платежоспособност е, или може да бъде поставена под заплаха;
(10)
като имат предвид, че компетентните органи следва да имат достъп до всяка информация, полезна за упражняването на допълнителния надзор; като имат предвид, че трябва да бъде установено сътрудничество между органите, отговарящи за надзора върху застрахователните предприятия, както и между тези органи и надзорните органи в други финансови сектори;
(11)
като имат предвид, че сделките между членовете на група могат да засегнат финансовото състояние на застрахователно предприятие; като имат предвид, че компетентните органи трябва да бъдат в състояние да упражняват общ надзор върху някои категории вътрешногрупови операции и да предприемат подходящи мерки на равнище на застрахователното предприятие, когато неговата платежоспособност е, или може да бъде поставена под заплаха,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Определения
По смисъла на тази директива:
а)
„застрахователно предприятие“ означава предприятие, което е получило официално разрешително в съответствие с член 6 от Директива 73/239/ЕИО или с член 6 от Директива 79/267/ЕИО;
б)
„застрахователно предприятие от страна, която не е държава-членка“ означава предприятие, за което би било необходимо издаването на разрешително в съответствие с член 6 от Директива 73/239/ЕИО или член 6 от Директива 79/267/ЕИО, ако седалището на това предприятие е в Общността;
в)
„презастрахователно предприятие“ означава предприятие, различно от застрахователно предприятие или застрахователно предприятие от страна, която не е държава-членка, чийто основен предмет на дейност е поемане на рискове, прехвърлени от застрахователно предприятие, от застрахователно предприятие от страна, която не е държава-членка, или от други презастрахователни предприятия;
г)
„предприятие майка“ означава предприятие майка по смисъла на член 1 от Директива 83/349/ЕИО (8), както и всяко предприятие, което по мнението на компетентните органи действително упражнява господстващо влияние върху друго предприятие;
д)
„дъщерно предприятие“ означава дъщерно предприятие по смисъла на член 1 от Директива 83/349/ЕИО, както и всяко предприятие, върху което, по мнението на компетентните органи, се упражнява господстващо влияние от предприятие майка. Всички дъщерни дружества на дъщерни предприятия се смятат за дъщерни дружества на предприятието майка, което е начело на тези предприятия;
е)
„дялово участие“ означава дялово участие по смисъла на член 17, изречение първо от Директива 78/660/ЕИО (9) или прякото или непряко притежаване на 20 % или повече от правата на глас или от капитала на едно предприятие;
ж)
„предприятие, притежаващо дялово участие“ означава предприятие, което е предприятие майка или друго предприятие, което притежава дялово участие;
з)
„свързано предприятие“ означава дъщерно или друго предприятие, в което се притежава дялово участие;
и)
„застрахователен холдинг“ означава предприятие майка с основен предмет на дейност придобиване и притежаване на дялови участия в дъщерни предприятия, когато тези дъщерни предприятия са изключително или главно застрахователни предприятия, презастрахователни предприятия или застрахователни предприятия от страни, която не са държави-членки, като поне едно от тези дъщерни предприятия е застрахователно предприятие;
й)
„смесен застрахователен холдинг“ означава предприятие майка, различно от застрахователно предприятие, застрахователно предприятие от страна, която не е държава-членка, презастрахователно предприятие или застрахователен холдинг, което включва поне едно застрахователно предприятие от дъщерните му предприятия;
к)
„компетентни органи“ означава националните органи, които със закон или подзаконов акт са овластени да упражняват надзор върху застрахователните предприятия.
Член 2
Случаи на приложение на допълнителния надзор върху застрахователни предприятия
1. В допълнение към разпоредбите на Директива 73/239/ЕИО и Директива 79/267/ЕИО, които установяват правилата за надзор върху застрахователни предприятия, държавите-членки предвиждат допълнителен надзор върху всяко застрахователно предприятие, притежаващо дялово участие в най-малко едно застрахователно предприятие, презастрахователно предприятие или застрахователно предприятие от страна, която не е държава-членка, по реда и условията на членове 5, 6, 8 и 9.
2. Всяко застрахователно предприятие, чието предприятие майка е застрахователен холдинг, презастрахователно предприятие или застрахователно предприятие от страна, която не е държава-членка подлежи на допълнителен надзор по реда и условията на член 5, параграф 2, членове 6, 8 и 10.
3. Всяко застрахователно предприятие, чието предприятие майка е смесен застрахователен холдинг, подлежи на допълнителен надзор по реда и условията на член 5, параграф 2, членове 6 и 8.
Член 3
Обхват на допълнителния надзор
1. Упражняването на допълнителен надзор в съответствие с член 2 не означава, че компетентните органи са длъжни да упражняват надзор по отношение на застрахователното предприятие от страна, която не е държава-членка, застрахователния холдинг, смесения застрахователен холдинг или презастрахователното предприятие, взети поотделно.
2. При допълнителния надзор се вземат предвид:
-
свързаните предприятия на застрахователното предприятие,
-
предприятията, притежаващи дялово участие в застрахователното предприятие,
-
свързаните предприятия на предприятие, притежаващо дялово участие в застрахователното предприятие,
посочени в членове 5, 6, 8, 9 и 10.
3. Държавите-членки могат да решат да не вземат предвид при упражняването на допълнителния надзор, посочен в член 2, предприятията, чието седалище се намира в страна, която не е държава-членка, когато съществуват юридически пречки за предаване на необходимата информация, без да се засяга действието на разпоредбите на приложение I, точка 2.5, и на приложение II, точка 4.
Наред с това, компетентните органи, които отговарят за упражняването на допълнителен надзор, могат, в случаите, посочени по-долу, да решат за всеки конкретен случай да не вземат предвид определено предприятие при допълнителния надзор, посочен в член 2:
-
ако предприятието, което следва да бъде взето предвид, представлява незначителен интерес с оглед целите на допълнителния надзор върху застрахователни предприятия,
-
ако включването на финансовото състояние на предприятието би било неуместно или от заблуждаващо с оглед целите на допълнителния надзор върху застрахователни предприятия.
Член 4
Органи, компетентни да упражняват допълнителен надзор
1. Допълнителният надзор се упражнява от компетентните органи на държавата-членка, в която застрахователното предприятие е получило официално разрешително в съответствие с член 6 от Директива 73/239/ЕИО или член 6 от Директива 79/267/ЕИО.
2. Когато застрахователен холдинг, презастрахователно предприятие, застрахователно предприятие от страна, която не е държава-членка или смесен застрахователен холдинг е предприятие майка по отношение на застрахователни предприятия, които имат разрешително в две или повече държави-членки, компетентните органи на съответните държави-членки могат да постигнат споразумение относно кои от тях ще отговарят за упражняването на допълнителния надзор.
3. Когато в държава-членка съществува повече от един компетентен орган за разумен надзор върху застрахователни предприятия и презастрахователни предприятия, тази държава-членка предприема нужните мерки, за да организира координацията на тези органи.
Член 5
Наличие и качество на информацията
1. Държавите-членки предвиждат, че компетентните органи са длъжни да изискват всяко застрахователно предприятие, което подлежи на допълнителен надзор, да разполага с подходящи механизми за вътрешен контрол с цел предоставяне на всички данни и всяка информация, полезни за целите на този надзор.
2. Държавите-членки предприемат нужните мерки с цел никакви пречки от правен характер в тяхната компетенция да не възпрепятстват предприятията, подлежащи на допълнителен надзор, и техните свързани предприятия и предприятия, притежаващи дялово участие, да обменят помежду си информация, полезна за целите на допълнителния надзор.
Член 6
Достъп до информация
1. Държавите-членки предвиждат техните компетентни органи, отговорни за упражняване на допълнителен надзор, да имат достъп до всяка информация, която би била полезна за целите на надзора върху застрахователно предприятие, подлежащо на допълнителен надзор. Компетентните органи могат да се обръщат направо към съответните предприятия съгласно член 3, параграф 2 за получаване на нужната им информация, само ако тази информация е била поискана от застрахователното предприятие и то не я предоставило.
2. Държавите-членки предвиждат компетентните им органи да могат да извършват на тяхна територия, сами или чрез лица, оправомощени за тази цел, проверка на място на информацията по параграф 1 съответно в:
-
застрахователното предприятие, което подлежи на допълнителен надзор,
-
дъщерните предприятия на това застрахователно предприятие,
-
предприятията майки на това застрахователно предприятие,
-
дъщерните предприятия на предприятие майка на това застрахователно предприятие.
3. Когато, при прилагането на този член, компетентните органи на една държава-членка желаят в конкретен случай да проверят важна информация за предприятие, което се намира в друга държава-членка и е свързано застрахователно предприятие, дъщерно предприятие, предприятие майка или дъщерно предприятие на предприятие майка на застрахователното предприятие, подлежащо на допълнителен надзор, те трябва да поискат компетентните органи на другата държава-членка да извършат проверката. Органите, получили такова искане, са длъжни да предприемат действия в рамките на тяхната компетентност, като извършат проверката сами или като позволят на органите, които са отправили искането или на одитор, или експерт да я извършат.
Член 7
Сътрудничество между компетентните органи
1. Когато застрахователни предприятия, установени в различни държави-членки, са пряко или непряко свързани или имат общо предприятие, притежаващо дялово участие, компетентните органи на всяка държава-членка си изпращат при поискване всяка полезна информация, която би позволила или улеснила упражняването на надзора съгласно тази директива, и съобщават по своя инициатива всяка информация, която според тях е важна за другите компетентни органи.
2. Когато застрахователно предприятие и кредитна институция по смисъла на Директива 77/780/ЕИО (10) или инвестиционно предприятие по смисъла на Директива 93/22/ЕИО (11), или и двете, са пряко или непряко свързани или имат общо предприятие, притежаващо дялово участие, компетентните органи и органите, натоварени с обществена отговорност да упражняват надзор върху другите предприятия, осъществяват тясно сътрудничество помежду си. Без да се засягат съответните им задължения, тези органи си предоставят всяка информация, която би улеснила изпълнението на задачата им, по-специално в рамките на настоящата директива.
3. Информацията, получена съгласно тази директива, и по-специално всеки обмен на информация между компетентните органи, който е предвиден в тази директива, е предмет на задължение за спазване на служебна тайна, определено в член 16 от Директива 92/49/ЕИО и член 15 от Директива 92/96/ЕИО.
Член 8
Операции между членове на групата
1. Държавите-членки предвиждат компетентните органи да упражняват общ надзор върху сделките между:
а)
застрахователно предприятие и:
i)
свързано предприятие на застрахователното предприятие;
ii)
предприятие, притежаващо дялово участие в застрахователното предприятие;
iii)
свързано предприятие на предприятие, притежаващо дялово участие в застрахователно предприятие;
б)
застрахователно предприятие и физическо лице, което има дялово участие:
i)
в застрахователното предприятие или в негово свързано предприятие;
ii)
в предприятие, притежаващо дялово участие в застрахователното предприятие;
iii)
в свързано предприятие на предприятие, притежаващо дялово участие в застрахователното предприятие.
Тези сделки се отнасят по-специално до:
-
заеми,
-
гаранции и задбалансови операции,
-
допустими елементи при определяне, границата на платежоспособност,
-
инвестиции,
-
презастрахователни операции,
-
договори за подялба на разходи.
2. За тази цел държавите-членки изискват от застрахователните предприятия да декларират най-малко веднъж годишно пред компетентните органи важните сделки, предвидени в параграф 1.
Ако, въз основа на тази информацията е видно, че платежоспособността на застрахователното предприятие е или може да бъде поставена под заплаха, компетентният орган предприема подходящи мерки на равнище на застрахователното предприятието.
Член 9
Изискване за коригиране на платежоспособност
1. В случаите, посочени в член 2, параграф 1, държавите-членки изискват да се извърши изчисление на коригираната платежоспособност в съответствие с приложение I.
2. Всички свързани предприятия, предприятия, притежаващи дялово участие или свързани предприятия на предприятие, притежаващо дялово участие се включват в изчислението, посочено в параграф 1.
3. Ако изчислението по параграф 1 покаже, че коригираната платежоспособност е отрицателна, компетентните органи предприемат подходящи мерки спрямо съответното застрахователно предприятие.
Член 10
Презастрахователни предприятия, застрахователни холдинги и застрахователни предприятия от страна, която не е държава-членка
1. В случаите, посочени в член 2, параграф 2, държавите-членки изискват да бъде прилаган методът на допълнителен надзор, в съответствие с приложение II.
2. В случаите, посочени в член 2, параграф 2, в изчислението се включват всички свързани предприятия на застрахователния холдинг, на презастрахователното предприятие или на застрахователното предприятие от страна, която не е държава-членка съгласно метода, предвиден в приложение II.
3. Ако, въз основа на това е изчисление компетентните органи стигнат до заключението, че платежоспособността на дъщерно застрахователно предприятие на застрахователния холдинг, презастрахователното предприятие или застрахователното предприятие от страна, която не е държава-членка е, или може да бъде поставена под заплаха, те предприемат подходящи мерки на равнище на застрахователно предприятие.
Член 11
Прилагане
1. Държавите-членки приемат необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да приведат законодателството си в съответствие с настоящата директива, най-късно до 5 юни 2000 г. Те незабавно уведомяват Комисията за това.
2. Държавите-членки предвиждат, че разпоредбите, посочени в параграф 1, се прилагат за пръв път при надзора върху счетоводните отчети за финансовата година, която започва на 1 януари 2001 г. или през тази календарна година.
3. Когато държавите-членки приемат мерките, посочени в параграф 1, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
4. Държавите-членки съобщават на Комисията текстовете на основните разпоредби на националното си право, приети от тях в областта, регулирана от тази директива.
5. Най-късно до 1 януари 2006 г., Комисията представя на Комитета по застраховане отчет за прилагането на тази директива, и при нужда - за необходимостта от по-нататъшна хармонизация.
Член 12
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила в деня на публикуването ѝ в Официален вестник на Европейските общности.
Член 13
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Люксембург на 27 октомври 1998 година.
DIRECTIVA 98/78/CE DEL PARLAMENTO EUROPEO Y DEL CONSEJO de 27 de octubre de 1998 relativa a la supervisión adicional de las empresas de seguros que formen parte de un grupo de seguros
EL PARLAMENTO EUROPEO Y EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea y, en particular, el apartado 2 de su artículo 57,
Vista la propuesta de la Comisión (1),
Visto el dictamen del Comité Económico y Social (2),
De conformidad con el procedimiento establecido en el artículo 189 B del Tratado (3),
(1) Considerando que la Primera Directiva 73/239/CEE del Consejo, de 24 de julio de 1973, sobre coordinación de las disposiciones legales, reglamentarias y administrativas relativas al acceso a la actividad del seguro directo distinto del seguro de vida, y a su ejercicio (4) y la Primera Directiva 79/267/CEE del Consejo, de 5 de marzo de 1979, sobre coordinación de las disposiciones legales, reglamentarias y administrativas, referentes al acceso a la actividad del seguro directo sobre la vida, y a su ejercicio (5), obligan a las empresas de seguros a disponer de un margen de solvencia;
(2) Considerando que, en virtud de la Directiva 92/49/CEE del Consejo, de 18 de junio de 1992, sobre coordinación de las disposiciones legales, reglamentarias y administrativas relativas al seguro directo distinto del seguro de vida y por la que se modifican las Directivas 73/239/CEE y 88/357/CEE (tercera Directiva de seguros distintos del seguro de vida) (6), y de la Directiva 92/96/CEE del Consejo, de 10 de noviembre de 1992, sobre coordinación de las disposiciones legales, reglamentarias y administrativas relativas al seguro directo de vida, y por la que se modifican las Directivas 79/267/CEE y 90/619/CEE (tercera Directiva de seguros de vida) (7), el acceso a la actividad de seguros y su ejercicio están sujetos a la concesión de una autorización administrativa única, expedida por las autoridades del Estado miembro en el que la empresa de seguros tenga su domicilio social (Estado miembro de origen); que dicha autorización permite a la empresa desarrollar su actividad en todo el territorio de la Comunidad, en régimen de establecimiento o de libre prestación de servicios; que corresponde a las autoridades competentes de los Estados miembros de origen vigilar la solidez financiera de las empresas de seguros, y en particular su nivel de solvencia;
(3) Considerando que las medidas relativas a la supervisión adicional de las empresas de seguros que forman parte de un grupo de seguros deben permitir a las autoridades encargadas de la supervisión de una empresa de seguros tener una idea más fundada de su situación financiera; que en la supervisión adicional deben tenerse en cuenta determinadas empresas que no están actualmente sujetas a supervisión con arreglo a las directivas comunitarias; que la presente Directiva no implica, en modo alguno, que los Estados miembros deban ejercer una función de supervisión en relación con dichas empresas consideradas individualmente;
(4) Considerando que, en un mercado común de los seguros, las empresas de seguros compiten directamente entre sí y que, por tanto, las normas aplicables a las exigencias de recursos propios deben ser equivalentes; que, a tal fin, los criterios utilizados para determinar la supervisión adicional no deben dejarse a la apreciación exclusiva de los Estados miembros; que la adopción de normas básicas comunes servirá, de la mejor manera posible, los intereses de la Comunidad, al evitar el falseamiento de la competencia; que resulta necesario eliminar algunas diferencias existentes entre las legislaciones de los Estados miembros en lo que respecta al control prudencial de las empresas de seguros que formen parte de un grupo de seguros;
(5) Considerando que el método adoptado consiste en alcanzar un grado de armonización esencial, necesario y suficiente para lograr el reconocimiento mutuo de los sistemas de control prudencial en este ámbito; que la presente Directiva tiene como objetivo, entre otros, el de proteger los intereses de los asegurados;
(6) Considerando que determinadas disposiciones de la presente Directiva definen normas mínimas; que el Estado miembro de origen puede adoptar normas más estrictas para las empresas de seguros autorizadas por sus propias autoridades competentes;
(7) Considerando que la presente Directiva establece la supervisión adicional de toda empresa de seguros que sea empresa participante en al menos una empresa de seguros, una empresa de reaseguros o una empresa de seguros de un tercer país, así como la supervisión adicional, según modalidades diferentes, de toda empresa de seguros cuya empresa matriz sea una sociedad holding de seguros, una empresa de reaseguros, una empresa de seguros de un tercer país o una sociedad holding mixta de seguros; que la supervisión de las empresas de seguros consideradas individualmente por las autoridades competentes sigue constituyendo el principio esencial de la supervisión en el ámbito de los seguros;
(8) Considerando que es necesario calcular una situación de solvencia ajustada de las empresas de seguros que formen parte de un grupo de seguros; que, en la Comunidad, las autoridades competentes aplican distintos métodos para tener en cuenta los efectos de la situación financiera de una empresa de seguros por el hecho de su pertenencia a un grupo de seguros; que la presente Directiva establece tres métodos para efectuar ese cálculo; que se acepta como principio que estos métodos son equivalentes desde un punto de vista prudencial;
(9) Considerando que la solvencia de una empresa de seguros filial de una sociedad holding de seguros, de una empresa de reaseguros o de una empresa de seguros de un tercer país puede verse comprometida por los recursos financieros del grupo del que forme parte dicha empresa de seguros y por la distribución de los recursos financieros en el interior del grupo; que resulta conveniente dar a las autoridades competentes los medios de efectuar una supervisión adicional y tomar las medidas adecuadas en la empresa de seguros cuando la solvencia de ésta se vea o pueda verse comprometida;
(10) Considerando que las autoridades competentes deberían tener acceso a toda la información pertinente para efectuar la supervisión adicional; que debería establecerse una cooperación entre las autoridades responsables de la supervisión de las empresas de seguros, así como entre estas autoridades y las autoridades responsables de la supervisión de otros sectores financieros;
(11) Considerando que las operaciones intragrupo pueden afectar a la situación financiera de una empresa de seguros; que las autoridades competentes deberían poder efectuar una supervisión general sobre algunos tipos de dichas operaciones intragrupo y tomar las medidas adecuadas en la empresa de seguros cuando la solvencia de ésta se vea o pueda verse comprometida,
HAN ADOPTADO LA PRESENTE DIRECTIVA:
Artículo 1 Definiciones
A efectos de la presente Directiva, se entenderá por:
a) «empresa de seguros»: una empresa que haya recibido autorización administrativa, con arreglo a lo dispuesto en el artículo 6 de la Directiva 73/239/CEE o en el artículo 6 de la Directiva 79/267/CEE;
b) «empresa de seguros de un tercer país»: una empresa que, si tuviera su domicilio social en la Comunidad, estaría obligada a obtener una autorización con arreglo al artículo 6 de la Directiva 73/239/CEE o al artículo 6 de la Directiva 79/267/CEE;
c) «empresa de reaseguros»: una empresa distinta de una empresa de seguros o de una empresa de seguros de un tercer país cuya actividad principal consista en aceptar los riesgos cedidos por una empresa de seguros, una empresa de seguros de un tercer país u otras empresas de reaseguros;
d) «empresa matriz»: una empresa matriz definida en el artículo 1 de la Directiva 83/349/CEE (8), así como cualquier empresa que, en opinión de las autoridades competentes, ejerza de manera efectiva una influencia dominante en otra empresa;
e) «empresa filial»: una empresa filial definida en el artículo 1 de la Directiva 83/349/CEE, así como cualquier empresa sobre la que, en opinión de las autoridades competentes, una empresa matriz ejerza de manera efectiva una influencia dominante; cualquier empresa filial de otra filial será también considerada filial de la empresa matriz que esté a la cabeza de dichas empresas;
f) «participación»: una participación definida en la primera frase del artículo 17 de la Directiva 78/660/CEE (9) o la tenencia, directa o indirecta, del 20 % o más de los derechos de voto o del capital de una empresa;
g) «empresa participante»: una empresa que sea una empresa matriz, u otra empresa que posea una participación;
h) «empresa vinculada»: una empresa que sea filial, u otra empresa en la que se posea una participación;
i) «sociedad holding de seguros»: toda empresa matriz cuya actividad principal consista en adquirir y poseer participaciones en empresas filiales cuando dichas empresas filiales sean exclusiva o principalmente empresas de seguros, empresas de reaseguros o empresas de seguros de terceros países, siendo al menos una de estas empresas filiales una empresa de seguros;
j) «sociedad holding mixta de seguros»: toda empresa matriz, distinta de una empresa de seguros, de una empresa de seguros de un tercer país, de una empresa de reaseguros o de una sociedad holding de seguros, entre cuyas empresas filiales haya al menos una empresa de seguros;
k) «autoridades competentes»: las autoridades nacionales facultadas, en virtud de una ley o de una norma reglamentaria, para supervisar a las empresas de seguros.
Artículo 2 Aplicabilidad de la supervisión adicional de las empresas de seguros
1. Además de las disposiciones de la Directiva 73/239/CEE y de la Directiva 79/267/CEE, que establecen las normas para la supervisión de las empresas de seguros, los Estados miembros establecerán la supervisión adicional de toda empresa de seguros que sea una empresa participante en al menos una empresa de seguros, una empresa de reaseguros o una empresa de seguros de un tercer país, con arreglo a las modalidades establecidas en los artículos 5, 6, 8 y 9.
2. Toda empresa de seguros cuya empresa matriz sea una sociedad holding de seguros, una empresa de reaseguros o una empresa de seguros de un tercer país estará sujeta a una supervisión adicional con arreglo a las modalidades establecidas en el apartado 2 del artículo 5 y en los artículos 6, 8 y 10.
3. Toda empresa de seguros cuya empresa matriz sea una sociedad holding mixta de seguros estará sujeta a una supervisión adicional con arreglo a las modalidades establecidas en el apartado 2 del artículo 5 y en los artículos 6 y 8.
Artículo 3 Alcance de la supervisión adicional
1. La supervisión adicional a que se refiere el artículo 2 no implicará, en modo alguno, que las autoridades competentes estén obligadas a ejercer una función de supervisión sobre la empresa de seguros de un tercer país, la sociedad holding de seguros o la sociedad holding mixta de seguros o la empresa de reaseguros consideradas individualmente.
2. La supervisión adicional deberá tener en cuenta:
- las empresas vinculadas a la empresa de seguros,
- las empresas participantes en la empresa de seguros,
- las empresas vinculadas a una empresa participante en la empresa de seguros,
a que se refieren los artículos 5, 6, 8, 9 y 10.
3. Sin perjuicio de lo dispuesto en el punto 2.5 del anexo I y en el punto 4 del anexo II, los Estados miembros podrán tomar la decisión de no tener en cuenta, en el ámbito de la supervisión adicional contemplada en el artículo 2, las empresas que tengan su domicilio social en un tercer país en el que existan obstáculos de carácter jurídico para la transmisión de la información necesaria.
Además, las autoridades competentes encargadas de ejercer la supervisión adicional podrán, en cada caso, tomar la decisión de no tener en cuenta una empresa, para la supervisión adicional contemplada en el artículo 2, en los casos que se enumeran a continuación:
- cuando la empresa que debería incluirse revista escaso interés en lo que respecta a los objetivos de la supervisión adicional de las empresas de seguros,
- cuando la inclusión de la situación financiera de la empresa resulte inadecuada o pueda inducir a error en lo que respecta a los objetivos de la supervisión adicional de las empresas de seguros.
Artículo 4 Autoridades competentes para ejercer la supervisión adicional
1. La supervisión adicional será ejercida por las autoridades competentes del Estado miembro en el que la empresa de seguros haya recibido la autorización administrativa con arreglo a lo dispuesto en el artículo 6 de la Directiva 73/239/CEE o en el artículo 6 de la Directiva 79/267/CEE.
2. Cuando las empresas de seguros autorizadas en dos o más Estados miembros tengan por empresa matriz a la misma sociedad holding de seguros, a la misma empresa de reaseguros, a la misma empresa de seguros de un tercer país o a la misma sociedad holding mixta de seguros, las autoridades competentes de los Estados miembros correspondientes podrán llegar a un acuerdo sobre cuál de ellas ejercerá la supervisión adicional.
3. Cuando en un Estado miembro existan varias autoridades competentes para realizar el control prudencial de las empresas de seguros y de reaseguros, dicho Estado miembro adoptará las medidas necesarias para organizar la coordinación entre ellas.
Artículo 5 Disponibilidad y calidad de la información
1. Los Estados miembros prescribirán que las autoridades competentes exijan que en toda empresa de seguros sometida a supervisión adicional existan los oportunos procedimientos de control interno para la presentación de información y de datos pertinentes a efectos de la supervisión adicional.
2. Los Estados miembros adoptarán las medidas pertinentes para que, dentro de sus respectivas jurisdicciones, ningún obstáculo de carácter jurídico impida a las empresas sujetas a la supervisión adicional y a sus empresas vinculadas o empresas participantes intercambiar entre sí información pertinente a efectos de la citada supervisión adicional.
Artículo 6 Acceso a la información
1. Los Estados miembros dispondrán que sus autoridades competentes encargadas de ejercer la supervisión adicional tengan acceso a cualquier información pertinente a efectos de la supervisión de las empresas de seguros sometidas a dicha supervisión adicional. Las autoridades competentes sólo podrán dirigirse directamente a las empresas de que se trate contempladas en el apartado 2 del artículo 3 para obtener la información necesaria cuando dicha información se hubiere solicitado a la empresa de seguros y ésta no la hubiere facilitado.
2. Los Estados miembros dispondrán que, dentro de su territorio, sus autoridades competentes puedan proceder, por sí mismas o por mediación de personas designadas para ello, a la verificación in situ de la información a que se refiere el apartado 1 en:
- la empresa de seguros sujeta a supervisión adicional,
- las empresas filiales de dicha empresa de seguros,
- las empresas matriz de dicha empresa de seguros,
- las empresas filiales de una empresa matriz de dicha empresa de seguros.
3. Cuando, en aplicación del presente artículo, las autoridades competentes de un Estado miembro deseen verificar, en casos determinados, informaciones importantes de una empresa situada en otro Estado miembro y que sea una empresa de seguros vinculada, una empresa filial, una empresa matriz o una empresa filial de una empresa matriz de la empresa de seguros sujeta a supervisión adicional, deberán solicitar a las autoridades competentes de dicho Estado miembro que procedan a dicha verificación. Las autoridades que reciban la solicitud deberán darle curso, cuando tengan competencia para ello, bien procediendo por sí mismas a dicha verificación, bien permitiendo que procedan a ella las autoridades que hayan presentado la solicitud, bien permitiendo que lo haga un auditor o un perito.
Artículo 7 Cooperación entre las autoridades competentes
1. En el caso de las empresas de seguros que estén directa o indirectamente vinculadas o que tengan una empresa participante común y que estén establecidas en Estados miembros diferentes, las autoridades competentes de cada Estado miembro se comunicarán, previa solicitud, toda la información pertinente que permita o facilite el ejercicio de la supervisión con arreglo a lo dispuesto en la presente Directiva y comunicarán por iniciativa propia cualquier información que consideren esencial para las otras autoridades competentes.
2. Cuando una empresa de seguros y una entidad de crédito tal como viene definida en la Directiva 77/780/CEE (10) o una empresa de inversión tal como viene definida en la Directiva 93/22/CEE (11) o ambas, estén directa o indirectamente vinculadas o tengan una empresa participante común, las autoridades competentes y las autoridades facultadas para proceder a la supervisión de esas otras entidades colaborarán estrechamente. Sin perjuicio de sus respectivas competencias, dichas autoridades se comunicarán toda información que pueda facilitar su labor, en particular a efectos de lo dispuesto en la presente Directiva.
3. Toda información recabada en virtud de lo dispuesto en la presente Directiva, y en particular los intercambios de información entre autoridades competentes previstos en la presente Directiva, estarán amparados por el secreto profesional definido en el artículo 16 de la Directiva 92/49/CEE y en el artículo 15 de la Directiva 92/96/CEE.
Artículo 8 Operaciones intragrupo
1. Los Estados miembros dispondrán que las autoridades competentes sometan a una supervisión general las operaciones entre:
a) una empresa de seguros y:
i) una empresa vinculada a la empresa de seguros,
ii) una empresa participante en la empresa de seguros,
iii) una empresa vinculada a una empresa participante en la empresa de seguros;
b) una empresa de seguros y una persona física que posea una participación en:
i) la empresa de seguros o cualquiera de sus empresas vinculadas,
ii) una empresa participante en la empresa de seguros,
iii) una empresa vinculada a una empresa participante en la empresa de seguros.
Estas operaciones se referirán, en particular, a:
- préstamos,
- garantías y operaciones no consignadas en el balance,
- elementos computables para el margen de solvencia,
- inversiones,
- operaciones de reaseguro,
- acuerdos para el reparto de gastos.
2. A tal fin, los Estados miembros exigirán que las empresas de seguros informen a las autoridades competentes, al menos una vez al año, de las operaciones significativas mencionadas en el apartado 1.
Si de esta información se desprendiera que la solvencia de la empresa de seguros se ve o podría verse comprometida, la autoridad competente adoptará con respecto a esta empresa las medidas pertinentes.
Artículo 9 Requisito de solvencia ajustada
1. En el caso previsto en el apartado 1 del artículo 2, los Estados miembros exigirán que se efectúe un cálculo de solvencia ajustada, con arreglo a lo previsto en el anexo I.
2. Se incluirá en el cálculo contemplado en el apartado 1 a las empresas vinculadas, a las empresas participantes y a las empresas vinculadas a una empresa participante.
3. Cuando del cálculo realizado conforme al apartado 1, se ponga de manifiesto que la situación de solvencia ajustada es negativa, las autoridades competentes adoptarán las oportunas medidas con respecto a la empresa de seguros de que se trate.
Artículo 10 Empresas de reaseguros, sociedades holding de seguros y empresas de seguros de un tercer país
1. En el caso previsto en el apartado 2 del artículo 2, los Estados miembros exigirán la aplicación del método de supervisión adicional contemplado en el anexo II.
2. En el caso previsto en el apartado 2 del artículo 2, se incluirán en el cálculo todas las empresas vinculadas a la sociedad holding de seguros, a la empresa de reaseguros o a la empresa de seguros de un tercer país con arreglo al método establecido en el anexo II.
3. Si, basándose en dicho cálculo, las autoridades competentes llegaran a considerar que la situación de solvencia de una empresa de seguros filial de la sociedad holding de seguros, de la empresa de reaseguros o de la empresa de seguros de un tercer país se ve o podría verse comprometida, dichas autoridades adoptarán las medidas oportunas con respecto a la citada empresa de seguros.
Artículo 11 Disposiciones de aplicación
1. Los Estados miembros adoptarán las disposiciones legales, reglamentarias y administrativas necesarias para dar cumplimiento a lo dispuesto en la presente Directiva a más tardar el 5 de junio de 2000. Los Estados miembros informarán inmediatamente de ello a la Comisión.
2. Los Estados miembros establecerán que lo dispuesto en el apartado 1 empiece a regir para la supervisión de cuentas correspondiente al ejercicio que comience el 1 de enero de 2001 o durante dicho ejercicio.
3. Cuando los Estados miembros adopten las disposiciones a que se refiere el apartado 1, éstas harán referencia a la presente Directiva o irán acompañadas de dicha referencia en su publicación oficial. Los Estados miembros establecerán las modalidades de la mencionada referencia.
4. Los Estados miembros comunicarán a la Comisión el texto de las disposiciones básicas de Derecho interno que adopten en el ámbito regulado por la presente Directiva.
5. A más tardar el 1 de enero de 2006, la Comisión presentará al Comité de seguros un informe de la aplicación de la presente Directiva, y, en su caso, sobre la necesidad de una armonización ulterior.
Artículo 12 Entrada en vigor
La presente Directiva entrará en vigor el día de su publicación en el Diario Oficial de las Comunidades Europeas.
Artículo 13 Destinatarios
Los destinatarios de la presente Directiva serán los Estados miembros.
Hecho en Luxemburgo, el 27 de octubre de 1998.