РЕГЛАМЕНТ (EО) № 1528/2007 НА СЪВЕТА
от 20 декември 2007 година
за прилагане на режима за продукти с произход от определени страни, които са част от групата държави от Африка, Карибския и Тихоокеанския басейн (АКТБ), предвидени в споразуменията, установяващи или водещи до установяване на споразуменията за икономическо партньорство
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 133 от него,
като взе предвид предложението на Комисията,
като има предвид, че:
(1)
Споразумението за партньорство между членовете на групата държави от Африка, Карибския и Тихоокеанския басейн от една страна, и Европейската общност и нейните държави-членки, от друга, подписано в Котону на 23 юни 2000 г. (1) (наричано по-долу „Споразумение за партньорство АКТБ-ЕО“) предвижда, че споразуменията за икономическо партньорство (СИП) влизат в сила не по-късно от 1 януари 2008 г.
(2)
Споразумение за партньорство АКТБ-ЕО предвижда, че до 31 декември 2007 г. се запазват търговските условия, предвидени в приложение V към посоченото споразумение.
(3)
От 2002 г. Общността е в процес на преговори за сключване на споразумения за икономическо партньорство с групата държави от АКТБ под формата на шест региона, обхващащи Карибския басейн, Централна Африка, Източна и Южна Африка, Тихоокеанските островни държави, Общността за развитие на страните от Южна Африка и Западна Африка. Подобни споразумения за икономическо партньорство ще бъдат в съответствие със задълженията, поети в рамките на СТО, ще укрепват регионалната интеграция и ще насърчават постепенното включване на икономиките от АКТБ в подчиняващата се на определени правила световна система за търговия, като по този начин благоприятстват тяхното устойчиво развитие и допринасят към цялостните усилия за изкореняване на бедността и за подобряване на условията за живот в държавите от АКТБ. На първия етап преговорите могат да доведат до сключването на споразумения за икономическо партньорство, обхващащи най-малкото съвместими със СТО режими относно стоки, съответстващи на регионалните икономически и политически интеграционни процеси, които във възможно най-кратки срокове да се допълнят от пълни споразумения за икономическо партньорство.
(4)
Споразуменията, установяващи или водещи до установяване на споразумения за икономическо партньорство, за които преговорите са приключили, предвиждат страните да могат да предприемат стъпки за прилагане на споразумението преди временното му прилагане на взаимна основа, доколкото това е възможно. Целесъобразно е да се предприемат действия за прилагане на споразуменията на основата на тези разпоредби.
(5)
Режимът, предвиден в настоящия регламент, трябва да бъдат изменян при необходимост, в съответствие със сключените споразумения, установяващи или водещи до установяването на споразумения за икономическо партньорство, както и когато такива споразумения са подписани и сключени съгласно член 300 от Договора, и сe прилагат времено или са влезли в сила. Прилагането на режима трябва да бъде прекратено изцяло или частично, ако съответните споразумения не влязат в сила в разумен срок, в съответствие с Виенската конвенция за правото на договорите.
(6)
За внос в Общността режимът в споразуменията, установяващи или водещи до установяването на споразумения за икономическо партньорство, следва да предвижда безмитен достъп и липса на тарифни квоти за всички продукти с изключение на оръжия. По отношение на този режим се прилагат преходни периоди и специален режим за определени чувствителни продукти, както и специален режим за френските отвъдморски департаменти. Във връзка с особеностите на положението в ЮАР, за продуктите с произход от ЮАР следва да продължават да се прилагат съответните клаузи от Споразумението за търговия, развитие и сътрудничество между Европейската общност и нейните държави-членки, от една страна, и ЮАР, от друга страна (2)(наричано по-долу „СТРС“), до влизането в сила на споразумение, установяващо или водещо до установяване на споразумение за икономическо партньорство между Общността и ЮАР.
(7)
Вместо да се разчита на специалния режим за най-слабо развитите страни, предвиден в Регламент (ЕО) № 980/2005 на Съвета от 27 юни 2005 г. за прилагане на схема на общи тарифни преференции (3), е за предпочитане тези най-слабо развити страни, които са същевременно и държави от АКТБ да основават бъдещите си търговски отношения с Общността на споразумения за икономическо партньорство. С цел улесняването на такова развитие, е целесъобразно да се предвиди, че страните, които са приключили преговорите по споразумения, установяващи или водещи до установяване на споразумения за икономическо партньорство, и които могат да се възползват от режима в настоящия регламент, могат да продължат да се възползват за ограничен срок от специалния режим за най-слабо развитите страни от Регламент (ЕО) № 980/2005, по отношение на тези продукти, за които преходните разпоредби, установени в настоящия регламент са по-малко благоприятни.
(8)
Правилата за произход, приложими за внос, осъществен съгласно настоящия регламент следва за преходен период да бъдат тези, установени в приложение II към настоящия регламент. Тези правила за произход следва да бъдат заменени с правилата, приложен към всяко споразумение с регионите или държавите, посочени в приложение I, на по-ранната от следните две дати - датата на влизане в сила на подобно споразумение или датата на началото на временното му прилагане.
(9)
Необходимо е да се предвиди възможност прилагането на режима, установен в настоящия регламент, да бъде спряно, ако не може да бъде осигурено административно сътрудничество, както и в случай на нередности или измами. Когато държава-членка предостави на Комисията информация за възможна измама или липса на административно сътрудничество, следва да се приложи съответното законодателство на Общността, по-специално Регламент (ЕО) № 515/97 на Съвета от 13 март 1997 г. относно взаимопомощта между административните органи на държавите-членки и сътрудничеството между последните и Комисията по гарантиране на правилното прилагане на законодателството в областта на митническите и земеделските въпроси (4).
(10)
Настоящият регламент следва да предвижда преходен режим за захарта и ориза, наред със специални преходни предпазни и надзорни механизми, приложими след приключване на прилагането на преходния режим.
(11)
Във връзка с преходния режим за захарта, съгласно Решение 2007/627/ЕО на Съвета (5) Протокол 3 относно захарта от държавите от АКТБ, приложен към приложение V от Споразумението за партньорство АКТБ-ЕО, ще престане да се прилага от 1 октомври 2009 г.
(12)
При прекратяването на прилагането на Протокол 3 относно захарта от държавите от АКТБ и с оглед на особената чувствителност на пазара на захарта, е целесъобразно за този продукт да бъдат приети преходни мерки. В същото време, е целесъобразно да се приемат специални преходни защитни мерки и мерки за надзор за определени преработени селскостопански продукти с потенциално високо съдържание на захар, които биха могли да се търгуват, за да се заобиколят специалните преходни защитни мерки за внос на захар в Общността.
(13)
Също така е уместно да се приемат общи защитни марки за обхванатите от настоящия регламент продукти.
(14)
С оглед на особената чувствителност на селскостопанските продукти, е целесъобразно да могат да бъдат предприемани двустранни защитни мерки, когато вносът причинява или създава опасност от причиняване на смущения в пазарите на такива продукти или смущения в механизмите, регулиращи тези пазари.
(15)
В съответствие с член 299, параграф 2 от Договора, във всички политики на Общността трябва в достатъчна степен да се взема предвид особеното структурно, социално и икономическо състояние на най-отдалечените региони на Общността, особено във връзка с митническата и търговската политика.
(16)
Затова, когато се установяват правилата за двустранните защитни мерки по резултатен начин, следва да се обърне специално внимание както на чувствителността на селскостопанските продукти, особено на захарта, така и на особената уязвимост и интересите на най-отдалечените региони на Общността.
(17)
Мерките, необходими за прилагането на настоящия регламент, следва да бъдат приети в съответствие с Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. относно установяване на условията и реда за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (6).
(18)
Настоящият регламент създава необходимост от отмяна на сегашния набор от регламенти, приети във връзка с приложение V от Споразумението за партньорството АКТБ-ЕО, по-специално Регламент (ЕО) № 2285/2002 на Съвета от 10 декември 2002 г. относно предпазните мерки, регламентирани в споразумението за партньорство АКТБ-ЕО (7), Регламент (ЕО) № 2286/2002 на Съвета от 10 декември 2002 г. относно установяване на режима, приложим към селскостопанските продукти и стоки, получени в резултат на обработката на селскостопански продукти с произход от държавите от Африка, Карибския и Тихоокеанския басейн (държавите от АКТБ) (8), и член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1964/2005 на Съвета от 29 ноември 2005 г. относно митническите ставки за банани (9). В следствие на това, всички мерки за прилагане, основани на разпоредбите, които се отменят, губят своето значение,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА 1
ПРЕДМЕТ, ПРИЛОЖНО ПОЛЕ И ДОСТЪП ДО ПАЗАРА
Член 1
Предмет
Настоящия регламент прилага режима за продукти с произход от определени държави, които са част от групата държави от Африка, Карибския и Тихоокеанския басейн (АКТБ), предвидени в споразуменията, установяващи или водещи до установяване на споразумения за икономическо партньорство
Член 2
Приложно поле
1. Настоящият регламент се прилага за продукти с произход от регионите и държавите, изброени в приложение I.
2. Съветът с квалифицирано мнозинство, по предложение на Комисията, изменя приложение I, като включва региони или държави от групата държави от АКТБ, които са приключили преговорите за споразумение между Общността и съответния регион или държава, които отговарят най-малко на изискванията на член XXIV от ГАТТ (1994).
3. Такива регион или държава остават в Приложение I, освен ако Съветът с квалифицирано мнозинство, по предложение на Комисията, не измени приложение I, като заличи регион или държава от съответното приложение, по-специално, когато:
а)
регионът или държавата обяви намерението си да не ратифицира споразумение, което е позволило включването му/ѝ в приложение I;
б)
ратификацията на споразумение, което е позволило на регион или държава включването му/ѝ в приложение I, не е била извършена в рамките на разумен срок, така че влизането в сила на споразумението е неправомерно забавено; или
в)
споразумението е прекратено или съответните регион или държава прекратяват правата и задълженията си по споразумението, като самото споразумението остава в сила.
Член 3
Достъп до пазара
1. При спазване на членове 6, 7 и 8, се премахват митата върху вноса на всички продукти от глави 1-97, но не и от глава 93 от Хармонизираната система, които са с произход от регион или държава, изброени в приложение I. По отношение на премахването се прилагат преходните защитни механизми и надзорни механизми, определени в членове 9 и 10 и на общите защитни механизми, предвидени в членове 11-22.
2. За продуктите от глава 93 от Хармонизираната система, с произход от регионите или държавите, изброени в приложение I, прилаганите мита при третиране на най-облагодетелствана нация продължават да се прилагат.
3. Независимо от член 3, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 980/2005, продуктите с произход от най-слабо развитите страни, изброени в приложение I към посочения регламент и включени в приложение I към настоящия регламент, в допълнение към режима, предвиден в настоящия регламент, продължават да се ползват от преференциите, предвидени съгласно Регламент (ЕО) № 980/2005 по отношение на продуктите:
а)
от тарифна позиция 1006, с изключение на подпозиция 1006 10 10 - до 31 декември 2009 г.; и
б)
от тарифна позиция 1701 - до 30 септември 2009 г.
4. Параграф 1 от настоящия член и членове 6, 7 и 8 не се прилагат за продукти с произход от ЮАР. За тези продукти се прилагат съответните разпоредби от СТРС. В съответствие с процедурата, посочена в член 24, параграф 3, към настоящия регламент се добавя приложение, определящо приложимия за продукти с произход от ЮАР режим, след като съответните търговски разпоредби от СТРС се заменят от съответните разпоредби в споразумението, установяващо или водещо до установяването на споразумение за икономическо партньорство.
5. Параграф 1 не се прилагат за продукти от тарифна позиция 0803 00 19 с произход от регион или държава, изброени в приложение I и пуснати в свободно обращение в най-отдалечените региони на Общността, до 1 януари 2018 г. Параграф 1 от настоящия член и член 7 не се прилагат за продукти от тарифна позиция 1701 с произход от регион или държава, изброени в приложение I и пуснати в свободно обращение във френските отвъдморски департаменти, до 1 януари 2018 г. Тези срокове се удължават до 1 януари 2028 г., освен ако не е договорено друго между страните по съответните споразумения. Комисията публикува обявление в Официален вестник на Европейския съюз, с което информира заинтересованите страни за прекратяването на прилагането на тази разпоредба.
ГЛАВА II
ПРАВИЛА ЗА ПРОИЗХОД И АДМИНИСТРАТИВНО СЪТРУДНИЧЕСТВО
Член 4
Правила за произход
1. Правилата за произход, установени в приложение II, се прилагат, за да се определи дали продуктите са с произход от регионите или държавите, изброени в приложение I.
2. Правилата за произход, определени в приложение II, се заместват с тези, приложени към всяко споразумение с регионите и държавите, изброени в приложение I, когато това споразумение е или временно приложено, или влиза в сила, в зависимост от това кое от двете събития настъпи по-рано. Комисията публикува обявление в Официален вестник на Европейския съюз, за да информира операторите. В обявлението се посочва датата на временното прилагане или на влизане в сила, която е датата, от която правилата за произход в споразумението се прилагат за продукти с произход от регионите и държавите, изброени в приложение I.
3. Комисията, със съдействието на Комитета по Митническия кодекс, създаден с Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 г. относно създаване на Митнически кодекс на Общността (10), наблюдава изпълнението и прилагането на разпоредбите от приложение II. Технически изменения и решения относно управлението на приложение II могат да бъдат приемани в съответствие с процедурата, посочена в членове 247 и 247а от Регламент (ЕИО) № 2913/92.
Член 5
Административно сътрудничество
1. Когато Комисията е установила, въз основа на обективна информация, липса на административно сътрудничество и/или нередности или измама, тя може временно да спре премахването на митата, предвидено в членове 3, 6 и 7 (наричано по-долу „съответно третиране“), в съответствие с настоящия член.
2. За целите на настоящия член, липса на административно сътрудничество означава, inter alia:
а)
системно неспазване на съответните задължения за проверка на произхода на съответния(те) продукт(и);
б)
системен отказ или неоснователно забавяне при изпълнението и/или съобщаването на резултатите от последвала проверка на доказателството за произход;
в)
системен отказ или неоснователно забавяне при получаването на разрешение за провеждане на дейности по административно сътрудничество с цел проверка на истинността на документите или точността на информацията, свързана с предоставянето на съответното третиране.
За целите на настоящия член, заключение за наличие на нередности или измама може да се направи, inter alia, в случаите на бързо увеличаване, без задоволително обяснение, на вноса на стоки, надвишаващо обичайното равнище на производствени мощности и износен капацитет на съответните регион или държава.
3. Когато Комисията, въз основа на информация, предоставена от държава-членка или по своя собствена инициатива счита, че условията, посочени в параграфи 1 и 2, са изпълнени, прилагането на съответното третиране може да бъде спряно в съответствие с определената в член 24, параграф 2 процедура, ако преди това Комисията е:
а)
информирала Комитета, предвиден в член 24;
б)
нотифицирала засегнатия регион или държава съгласно всички съответни процедури, приложими между Общността и тази държава или регион;
в)
публикувала обявление в Официален вестник на Европейския съюз, в което се посочва, че е констатирана липса на предоставяне на административно сътрудничество, нередности или измама.
4. Срокът на спирането съгласно настоящия член се ограничава до необходимото за защита на финансовите интереси на Общността. Той не може да надвишава шест месеца и може да бъде подновен. В края на този срок, Комисията взема решение или да преустанови спирането, след като уведоми Комитета, предвиден в член 24, или да удължи срока на спиране в съответствие с процедурата, посочена в параграф 3 от настоящия член.
5. Процедурите за временно спиране, определени в параграфи 2-4, се заменят от тези, определени във всяко споразумение с регионите или държавите, изброени в приложение I, когато това споразумение е или временно приложено, или влиза в сила, в зависимост от това кое от двете събития настъпи по-рано. Комисията публикува обявление в Официален вестник на Европейския съюз, за да информира операторите. В обявлението се уточнява датата на временното прилагане или на влизане в сила, която е датата, от която процедурите за временно спиране, предвидени в споразумението, се прилагат за продукти, попадащи в приложното поле на настоящия регламент.
6. С цел прилагане на временното спиране, предвидено във всяко от споразуменията с регионите или държавите, изброени в приложение I, Комисията без неоправдано забавяне:
а)
информира Комитета, предвиден в член 24, че е констатирана липса на предоставяне на административно сътрудничество, нередности или измама; и
б)
публикува обявление в Официален вестник на Европейския съюз, в което се посочва, че е констатирана липса на предоставяне на административно сътрудничество, нередности или измама.
Приема се решение за спиране на прилагането на съответното третиране в съответствие с посочената в член 24, параграф 2 процедура.
ГЛАВА III
ПРЕХОДЕН РЕЖИМ
РАЗДЕЛ 1
Ориз
Член 6
Тарифна квота при нулева ставка и евентуално премахване на митата
1. Вносните мита за продуктите от тарифна позиция 1006 се премахват от 1 януари 2010 г. с изключение на вносните мита за продуктите от тарифна подпозиция 1006 10 10, които се премахват от 1 януари 2008 г.
2. Следните тарифни квоти при нулева ставка се отварят за продукти от тарифна позиция 1006 с изключение на подпозиция 1006 10 10, с произход от регионите или държавите, изброени в приложение I, които са част от региона Карибски форум (CARIFORUM):
а)
187 000 тона еквивалент на олющен ориз за периода от 1 януари 2008 г. до 31 декември 2008 г.
б)
250 000 тона еквивалент на олющен ориз за периода от 1 януари 2009 г. до 31 декември 2009 г.
3. Подробните правила за прилагане на тарифните квоти, посочени в параграф 2, се определят в съответствие с процедурите, посочени в членове 13 и 26, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1785/2003 на Съвета от 29 септември 2003 г. относно общата организация на пазара на ориз (11).
РАЗДЕЛ 2
Захар
Член 7
Тарифна квота при нулева ставка и евентуално премахване на митата
1. Вносните мита за продукти от тарифна позиция 1701 се премахват от 1 октомври 2009 г.
2. В допълнение към тарифните квоти, отворени и прилагани в съответствие с член 28 от Регламент (ЕО) № 318/2006 на Съвета от 20 февруари 2006 г. относно общата организация на пазарите в сектора на захарта (12), се отварят и следните тарифни квоти за продукти от тарифна позиция 1701 за периода от 1 октомври 2008 г. до 30 септември 2009 г.:
а)
150 000 тона еквивалент на бяла захар при тарифна квота при нулева ставка, запазени за продукти с произход от най-слабо развитите страни, изброени в приложение I към Регламент (EO) № 980/2005 и посочени в приложение I. Тази тарифна квота се разделя между регионите съгласно количествата, които ще се определят в съответствие със споразуменията, съгласно които регионите или държавите се включват в приложение I; и
б)
80 000 тона еквивалент на бяла захар при тарифна квота при нулева ставка, запазена за продукти с произход от региони или държави, които не са най-слабо развитите страни и които са изброени в приложение I. Тази тарифна квота се разделя между регионите, съгласно количествата, които ще се определят в съответствие със споразуменията, съгласно които регионите или държавите се включват в приложение I.
3. Член 30 от Регламент (ЕО) № 318/2006 се прилага за вноса в рамките на тарифните квоти, посочени в предходния параграф.
4. Подробните правила за разделяне по региони и прилагане на тарифните квоти, посочени в настоящия член, се приемат в съответствие с процедурата, посочена в член 39, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 318/2006.
Член 8
Преходен режим
За периода от 1 октомври 2009 г. до 30 септември 2012 г. член 7, параграф 1 не се прилага за внос на продукти с код по КН 1701, освен ако вносителят не поеме задължението да купува такива продукти на цена не по-ниска от 90 % от референтната цена (на база CIF), посочена в член 3 от Регламент (ЕО) № 318/2006 за съответната пазарна година.
Член 9
Преходен защитен механизъм за захар
1. За периода от 1 октомври 2009 г. до 30 септември 2015 г. прилагането на третирането, предоставено съгласно член 7, параграф 1 за внос на продукти от тарифна позиция 1701 с произход от регионите или държавите, изброени в приложение I, които не са най-слабо развити страни, изброени в приложение I към Регламент (ЕО) № 980/2005, може да бъде спряно, когато:
а)
вносът с произход от региони или държави, които са държави от АКТБ и които не са най-слабо развити страни, изброени в приложение I към Регламент (ЕО) № 980/2005, надвишава следните количества:
(i)
1,38 млн. тона през пазарната година 2009/2010,
(ii)
1,45 млн. тона през пазарната година 2010/2011,
(iii)
1,6 млн. тона през пазарните години 2011/2012 до 2014/2015; и
б)
вносът с произход от всички държави от АКТБ надвишава 3,5 млн. тона.
2. Количествата, предвидени в параграф 1, буква а), могат да бъдат подразделени по региони.
3. По време срока, посочен в параграф 1, за вноса на продукти от тарифна позиция 1701 с произход от региони или държави, изброени в приложение I, се изисква лиценз за внос.
4. Спирането на прилагането на третирането, предоставено съгласно член 7, параграф 1, приключва в края на пазарната година, в която е въведено.
5. Подробните правила за подразделянето на количествата, предвидени в параграф 1, както и за управление на системата, посочена в параграфи 1, 3 и 4 от настоящия член, и решенията за спиране се приемат в съответствие с процедурата, посочена в член 39, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 318/2006.
Член 10
Преходен надзорен механизъм
1. За периода от 1 януари 2008 г. до 30 септември 2015 г. по отношение на вноса на продукти от тарифни позиции 1704 90 99, 1806 10 30, 1806 10 90, 2106 90 59, 2106 90 98, с произход от региони или държави, изброени в приложение I, се прилага надзорният механизъм, предвиден в член 308г от Регламент (ЕИО) № 2454/93 от 2 юли 1993 г. на Комисията за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета относно създаване на Митнически кодекс на Общността (13).
2. На основата на този надзор Комисията проверява дали е налице кумулативно увеличение на обема на вноса на един или повече от тези продукти, с произход от определен регион, с повече от 20 % за период от дванадесет последователни месеца в сравнение със средния годишен внос за предходните три периода от по дванадесет месеца.
3. Ако е достигнато нивото, посочено в параграф 2, Комисията анализира търговските тенденции, икономическата обосновка и съдържанието на захар на такъв внос. Ако Комисията стигне до заключението, че такъв внос е използван за заобикаляне на тарифните квоти, преходния режим и специалния надзорен механизъм, предвидени в членове 7, 8 и 9, тя може да спре прилагането на член 3, параграф 1 за вноса на продукти от тарифни позиции 1704 90 99, 1806 10 30, 1806 10 90, 2106 90 59, 2106 90 98, с произход от региони или държави, изброени в приложение I, които не са най-слабо развити страни, изброени в приложение I към Регламент (ЕО) № 980/2005, до края на съответната пазарна година.
4. Подробни правила за управлението на тази система и решения за спиране се приемат в съответствие с процедурата, посочена в член 16 от Регламент (ЕО) № 3448/93 на Съвета от 6 декември 1993 г. за определяне на търговския режим, приложим за някои стоки, получени от преработката на селскостопански продукти (14).
РАЗДЕЛ IV
ОБЩИ ПРЕДПАЗНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 11
Определения
За целите на настоящата глава:
а)
„производство на Общността“ означава производителите като цяло на подобни или пряко конкурентни продукти, които осъществяват дейност на територията на Общността, или тези производители, чиято съвкупна продукция на подобен или пряко конкурентен продукт съставлява основна част от общата продукция на Общността на такива продукти
б)
„сериозна вреда“ означава значимо цялостно влошаване на положението на производителите в Общността;
в)
„опасност от сериозна вреда“ означава сериозна вреда, за която е ясно, че предстои;
г)
„смущения“ означава смущения в определен сектор или отрасъл;
д)
„опасност от смущения“ означава смущения, за която е ясно, че предстоят.
Член 12
Принципи
1. Защитна мярка може да бъде наложена в съответствие с предвидените в настоящата глава разпоредби, когато продуктите с произход от регионите или държавите, изброени в приложение I, се внасят в Общността в толкова увеличени количества и при такива условия, че причиняват или създадат опасност от причиняване на следното:
а)
сериозна вреда за производството на Общността
б)
смущения в сектор на икономиката, особено когато тези смущения предизвикват значителни социални проблеми или трудности, които биха могли да доведат до сериозно влошаване на икономическото състояние на Общността, или
в)
смущения в пазарите на селскостопански продукти, посочени в приложение I на Споразумението на СТО за селското стопанство, или в механизмите, регулиращи тези пазари.
2. В случаите, когато продукти с произход от регионите и държавите, изброени в приложение I, се внасят в Общността в толкова увеличени количества и при такива условия, че да причинят или създадат опасност от причиняване на смущения в икономическото състояние на един или повече от най-отдалечените региони на Общността, може да бъде наложена защитна мярка в съответствие с предвидените в настоящата глава разпоредби.
Член 13
Определяне на условията за налагане на защитни мерки
1. Определянето на сериозна вреда или опасност от такава обхваща inter alia следните фактори:
а)
обема на вноса, по-специално, когато е налице значително увеличение или в абсолютен размер или съпоставено с продукцията или потреблението в Общността;
б)
цената на вноса, по-специално при наличие на значително потискане на цената в сравнение с цената на сходен продукт в Общността;
в)
последвалото въздействие върху производителите в Общността, посочено от тенденциите в определени икономически фактори като продукция, натоварване на мощностите, запаси, продажби, пазарен дял, понижаване на цените или предотвратяване на повишаването на цените, които би възникнало при обичайни условия, печалба, възвръщаемост на инвестициите, паричен поток и заетост;
г)
фактори, различни от тенденциите във вноса, които причиняват или може да са причинили вреда на засегнатите производители в Общността.
2. Определянето на смущенията или опасността от такива се основава на обективни фактори, включително следните елементи:
а)
увеличаването на обема на вноса в абсолютен размер или съпоставен с продукцията на Общността и към вноса от други източници, и
б)
въздействието на такъв внос върху цените, или
в)
въздействието на такъв внос върху състоянието на производството на Общността или засегнатия икономически сектор, включително inter alia на равнището на продажбите, продукцията, финансовото състояние и заетостта.
3. При определянето на това дали вносът е извършен при такива условия, че да причини или създаде опасност от причиняване на смущения в пазарите на селскостопански продукти или при механизмите, регулиращи тези пазари, включително регламентите за създаване на общи организации на пазарите, трябва да се вземат предвид всички съответни обективни фактори, включително един или повече от следните елементи:
а)
обемът на вноса в сравнение с нивата от предходни календарни или пазарни години, в зависимост от случая, вътрешните продукция и потребление, както и планираните в съответствие с реформата на общите организации на пазарите бъдещи нива;
б)
нивото на вътрешните цени в сравнение с референтните или целевите цени, ако са приложими, а ако не са, в сравнение със средните цени на вътрешния пазар по време на същия период от предходни пазарни години;
в)
считано от 1 октомври 2015 г. на пазарите на продукти от тарифна позиция 1701: ситуациите, при които средната цена на бялата захар на пазара на Общността пада в продължение на два последователни месеца под 80 % от средната цена на пазара на Общността за бяла захар, преобладаваща през предходната пазарна година.
4. При преценката дали условията, посочени в параграфи 1,2 и 3, са спазени в случая на най-отдалечените региона на Общността, анализите се ограничават до територията на най-отдалечения(те), засегнат(и) регион(и). Особено внимание се отделя на размера на местното производство, финансовото му състояние и положението със заетостта.
Член 14
Започване на процедура
1. Разследване започва по искане на държава-членка или по собствена инициатива на Комисията, ако според Комисията е видно, че са налице достатъчно доказателства, за да се оправдае такова започване.
2. Държавата-членка информира Комисията, в случай че при вноса, от който и да е регион или държава, посочени в приложение I, се появят тенденции, които налагат предприемането на защитни мерки. Тази информацията съдържа наличните доказателства, определени въз основа на критериите, посочени в член 13. Комисията предава тази информация на всички държави-членки в срок от три работни дни.
3. В срок от осем работни дни от изпращането на информацията от страна на Комисията до държавите-членки, предвидено в параграф 2, се провеждат консултации с държавите-членки. Когато след консултациите е ясно, че съществуват достатъчно доказателства, които оправдават започването на процедура, Комисията публикува обявление в Официален вестник на Европейския съюз. Започването трябва да се осъществи в срок от един месец от получаването на информацията от държава-членка.
4. Ако Комисията, след консултации с държавите-членки, е на мнение, че обстоятелствата, посочени в член 12, са налице, тя незабавно нотифицира засегнатите регион или държави, изброени в приложение I, за намерението си за започване на разследване. Нотификацията може да бъде придружена от покана за консултации с цел изясняване на положението и постигане на взаимноизгодно разрешение.
Член 15
Разследване
1. След започване на процедурата, Комисията започва разследване.
2. Комисията може да поиска от държавите-членки да предоставят информация, а държавите-членки предприемат всички необходими стъпки, за да изпълнят всяко такова искане. Когато информацията представлява общ интерес или предаването ѝ е поискано от държава-членка, Комисията препраща информацията на всички държави-членки, при условие че тя не е поверителна; ако тя е поверителна, Комисията изпраща неповерително обобщение.
3. В случай, че разследването е ограничено до някой от най-отдалечените региони, Комисията може да поиска компетентните местни власти да предоставят информацията, посочена в параграф 2, чрез засегнатата държава-членка.
4. Винаги когато е възможно, разследването се приключва в срок от шест месеца от започването му. При изключителни обстоятелства този срок може да се удължи с допълнителен тримесечен период.
Член 16
Налагане на временни защитни мерки
1. Временни защитни мерки се прилагат при критични обстоятелства, когато всяко забавяне би причинило трудно поправима вреда, след предварителна констатация, че, в зависимост от случая, са налице обстоятелствата, определени в член 12. Комисията предприема такива временни мерки след консултации с държавите-членки или в извънредно неотложни случаи, след като информира държавите-членки. Във втората хипотеза консултации се провеждат в срок от десет дни след нотифицирането на държавите-членки за действието, предприето от Комисията.
2. С оглед на особеното положение на най-отдалечените региони и на тяхната уязвимост спрямо всяко внезапно увеличение на вноса, временните защитни мерки се прилагат при процедурите, които ги засягат, когато предварителната констатация е показала, че вносът е нараснал. В такъв случай Комисията информира държавите-членки при предприемането на мерките и в срок от десет дни след нотифицирането на държавите-членки за действието, предприето от Комисията, се провеждат консултации.
3. Когато държава-членка поиска незабавна намеса от Комисията, и когато са спазени условията на параграф 1 или 2, Комисията взема решение в срок от пет работни дни след получаване на искането.
4. Комисията незабавно уведомява Съвета и държавите-членки за всяко решение, прието съгласно параграфи 1, 2 и 3. Съветът с квалифицирано мнозинство може да приеме различно от това решение в срок от един месец, след като е бил информиран от Комисията съгласно настоящия параграф.
5. Временните мерки могат да бъдат под формата на увеличение на митото за засегнатия продукт до ниво, което не надвишава митото, приложимо за други членове на СТО или тарифните квоти.
6. Временните мерки не могат да се прилагат през по-дълъг от 180 дни период. Когато временните мерки се ограничават до най-отдалечените региони, те не могат да се прилагат през по-дълъг от 200 дни период.
7. Ако временните защитни мерки бъдат отменени поради това, че разследването показва, че не са спазени условията, установени в членове 12 и 13, митото, събрано в резултат на тези временни мерки, се възстановява автоматично.
Член 17
Прекратяване на разследването и процедурата без налагане на мерки
Когато се прецени, че не са необходими двустранни защитни мерки и няма повдигнато възражение в рамките на консултативния комитет, посочен в член 21, разследването и процедурата се прекратяват с решение на Комисията. Във всички останали случаи Комисията незабавно представя на Съвета доклад за резултатите от консултацията, заедно с предложение за регламент на Съвета за прекратяване на процедурата. Процедурата се счита за прекратена, ако в срок от един месец Съветът не е взел друго решение с квалифицирано мнозинство.
Член 18
Налагане на окончателни мерки
1. Когато окончателно установените факти показват, че условията, посочени в член 12, в зависимост случая, са изпълнени, Комисията изисква провеждането на консултации със засегнатия регион или държава в контекста на приложимите институционални разпоредби в съответните споразумения, позволяващи на региона или държавата да бъде включен(а) в приложение I, с оглед на намирането на взаимно приемливо решение.
2. Ако консултациите, посочени в параграф 1, не доведат до взаимно задоволително решение в срок от тридесет дни от поставянето на въпроса в засегнатия регион или държава, в срок от двадесет работни дни след края на периода за консултации Комисията, след консултации с държавите-членки, взема решение за налагане на окончателни двустранни защитни мерки.
3. Всяко решение, взето от Комисията съгласно настоящия член, се съобщава на Съвета и на държавите-членки. Всяка държава-членка може в срок от десет работни дни след такова съобщение да внесе решението в Съвета.
4. Ако държава-членка внесе решението на Комисията в Съвета, Съветът чрез квалифицирано мнозинство може да потвърди, измени или отмени решението. Ако в срок от един месец от внасянето на въпроса в Съвета, Съветът не е взел решение, се счита, че приетото от Комисията решение се потвърждава.
5. Окончателните мерки могат да бъдат под една от следните форми:
-
спиране на по-нататъшното намаляване на ставката на митото върху вноса на съответния продукт с произход от съответния регион или държава;
-
увеличаване на митoто за съответния продукт до ниво, което не надвишава митото, приложимо за другите членове на СТО;
-
тарифна квота.
6. Двустранна защитна мярка не може да се прилага за един и същ продукт от едни и същ регион или държава по-рано от една година след изтичането на срока на действие или премахването на такива мерки.
Член 19
Продължителност и преразглеждане на защитните мерки
1. Защитната мярка остава в сила само за такъв срок, какъвто е необходим, за да се предотврати или поправи сериозна вреда или смущения. Срокът не превишава две години, освен ако не бъде продължен съгласно параграф 2. Когато мярката се ограничава до един или няколко от най-отдалечените региони на Общността, срокът на прилагане не може да превишава четири години.
2. Първоначалната продължителност на защитната мярка може по изключение да бъде удължена, ако бъде установено, че защитната мярка продължава да е необходима, за да се предотврати или поправи сериозна вреда или смущения.
3. Удължаването на срока се приема в съответствие с процедурите от настоящия регламент, приложими за разследванията, и като се използват същите процедури както при установяването на първоначалните мерки.
Общата продължителност на защитната мярка не може да превишава четири години, включително с временната мярка. В случай че определена мярка се ограничава до най-отдалечените региони, този срок се удължава до осем години.
4. Ако продължителността на защитната мярка превишава една година, тя постепенно се либерализира на равни интервали по време по време на срока ѝ на прилагане, включително и всяко удължаване.
В рамките на съответните институционални органи от споразуменията се провеждат периодични консултации със съответните регион или държава, с оглед установяването на график за премахване на мерките, веднага щом условията го позволяват.
Член 20
Мерки за надзор
1. Когато тенденцията във вноса на продукт с произход от държава от АКТБ, е такава, че може да се предизвика една от ситуациите, посочени в член 12, вносът на този продукт може да бъде предмет на предварителен надзор от страна на Общността.
2. Решението за налагане на надзор се взема от Комисията.
Всяко решение, взето от Комисията съгласно настоящия член, се съобщава на Съвета и на държавите-членки. Всяка държава-членка може в срок от десет работни дни след такова съобщение да внесе решението в Съвета.
Ако държава-членка внесе решението на Комисията в Съвета, Съветът чрез квалифицирано мнозинство може да потвърди, измени или отмени решението. Ако в рамките на един месец от внасянето на въпроса в Съвета, Съветът не е взел решение, се счита, че приетото от Комисията решение се потвърждава.
3. Мерките за надзор имат ограничен срок на действие. Освен ако не е предвидено друго, действието им изтича в края на втория шестмесечен срок, след първите шест месеца след въвеждане на мерките.
4. Мерките за надзор могат да бъдат ограничени до територията на един или повече от най-отдалечен(ите) регион(и) на Общността, когато е необходимо.
5. Решението за налагане на мерки за надзор се съобщава незабавно за информация на съответния институционален орган, установен в съответните споразумения, които позволяват на един регион или държава да бъде включен(а) в приложение I.
Член 21
Консултации
Компетентният консултативен комитет за целите на настоящата глава е консултативният комитет, предвиден в член 4 от Регламент (ЕО) № 3285/94 на Съвета от 22 декември 1994 г. oтносно общите правила за внос (15). При продуктите, попадащи под код по КН 1701, компетентният комитет се подпомага от комитета, създаден съгласно член 39 от Регламент (ЕО) № 318/2006.
Член 22
Извънредни мерки с ограничено териториално приложение
Когато се окаже, че предвидените за приемане на двустранни защитни мерки условия са налице в една или няколко държави-членки, Комисията, след като проучи алтернативните възможности за решение, може по изключение и в съответствие с член 134 от Договора да разреши прилагане на мерки за надзор или защитни мерки, ограничени до засегнатите държава-членка или държави-членки, ако счита, че такива мерки, приложени на това равнище, са по-подходящи от мерките, приложени на територията на цялата Общност. Тези мерки трябва да бъдат за строго ограничен срок и да засягат във възможно най-малка степен функционирането на вътрешния пазар.
ГЛАВА V
ПРОЦЕДУРНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 23
Адаптиране към техническото развитие
Настоящият регламент се изменя в съответствие с посочената в член 24, параграф 3 процедура, за да се направят всички технически изменения, наложени от разликите между настоящия регламент и споразуменията, подписани с уговорка за временно прилагане или сключени в съответствие с член 300 от Договора, с регионите или държавите, изброени в приложение I.
Член 24
Комитет
1. Комисията се подпомага от Комитета за прилагане на СИП.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилагат членове 3 и 7 от Решение 1999/468/ЕО.
3. При позоваване на настоящия параграф се прилагат членове 5 и 7 от Решение 1999/468/ЕО.
4. Срокът, предвиден в член 5, параграф 6 от Решение 1999/468/ЕО, се определя на три месеца.
ГЛАВА VI
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 25
Изменения
Член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1964/2005 се заличава.
Член 26
Отмяна
Регламенти (ЕО) № 2285/2002 и (ЕО) № 2286/2002 се отменят.
Член 27
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Прилага се от 1 януари 2008 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 20 декември 2007 година.
REGLAMENTO (CE) N o 1528/2007 DEL CONSEJO
de 20 de diciembre de 2007
por el que se aplica el régimen previsto para las mercancías originarias de determinados Estados pertenecientes al grupo de Estados de África, del Caribe y del Pacífico (ACP) en los acuerdos que establecen Acuerdos de Asociación Económica o conducen a su establecimiento
EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea y, en particular, su Artículo 133,
Vista la propuesta de la Comisión,
Considerando lo siguiente:
(1)
El Acuerdo de Asociación entre los Estados de África, del Caribe y del Pacífico, por una parte, y la Comunidad Europea y sus Estados miembros, por otra, firmado en Cotonú el 23 de junio de 2000 (1) (en lo sucesivo, «el Acuerdo de Asociación ACP-CE»), dispone que los Acuerdos de Asociación Económica (AAE) entren en vigor a más tardar el 1 de enero de 2008.
(2)
El Acuerdo de Asociación ACP-CE dispone que se mantenga hasta el 31 de diciembre de 2007 el régimen comercial contenido en su anexo V.
(3)
Desde 2002, la Comunidad viene negociando Acuerdos de Asociación Económica con los Estados ACP conforme a seis regiones, a saber, el Caribe, África Central, África Oriental y Meridional, los Estados insulares del Pacífico, la Comunidad para el Desarrollo del África Meridional y África Occidental. Occidental. Estos Acuerdos de Asociación Económica serán acuerdos compatibles con la OMC, de apoyo a la integración regional y de fomento de la integración gradual de las economías ACP en el sistema comercial mundial basado en una normativa, favoreciendo así su desarrollo sostenible y contribuyendo a su esfuerzo global por erradicar la pobreza y elevar el nivel de vida de los países ACP. En una primera fase, las negociaciones pueden concluir en acuerdos que lleven al establecimiento de Acuerdos de Asociación Económica que cubran como mínimo los acuerdos relativos a mercancías compatibles con la OMC, que deberán complementarse cuanto antes mediante Acuerdos de Asociación Económica completos, coherentes con los procesos regionales de integración económica y política.
(4)
Los acuerdos que establecen Acuerdos de Asociación Económica o conducen a su establecimiento cuyas negociaciones han finalizado estipulan que las partes pueden adoptar medidas para aplicarlos, antes de su aplicación provisional con carácter recíproco, dentro de lo que sea factible. Procede adoptar medidas para aplicar los Acuerdos con arreglo a esas disposiciones.
(5)
Cuando sea necesario, las disposiciones del presente Reglamento han de ser modificadas con arreglo a los acuerdos que establezcan Acuerdos de Asociación Económica o conduzcan a su establecimiento, cuando tales acuerdos se firmen y celebren con arreglo al Artículo 300 del Tratado y estén aplicándose provisionalmente o en vigor. Tales disposiciones han de terminar, en su totalidad o en parte, si los acuerdos en cuestión no entran en vigor en un período razonable con arreglo a la Convención de Viena sobre el Derecho de los Tratados.
(6)
Para las importaciones en la Comunidad, las disposiciones de los acuerdos que establezcan Acuerdos de Asociación Económica o conduzcan a su establecimiento han de contemplar el acceso libre de derechos de aduana y de contingentes arancelarios para todos los productos, con excepción de las armas. Dichas disposiciones y períodos transitorios para determinados productos sensibles y disposiciones específicas para los departamentos franceses de ultramar. Atendiendo a las especificidades de la situación de Sudáfrica, los productos originarios de este país seguirán acogiéndose a las disposiciones pertinentes del Acuerdo en materia de comercio, desarrollo y cooperación entre la Comunidad Europea y sus Estados miembros, por una parte, y la República de Sudáfrica, por otra (2), hasta el momento en que entre en vigor un acuerdo que establezca Acuerdos de Asociación Económica o conduzca a su establecimiento entre la Comunidad y Sudáfrica.
(7)
En lugar de tomar como base el régimen especial para los países menos desarrollados establecido en el Reglamento (CE) no 980/2005 del Consejo, de 27 de junio de 2005, relativo a la aplicación de un sistema de preferencias arancelarias generalizadas (3), es preferible que los países menos desarrollados que sean también Estados ACP fundamenten sus futuras relaciones comerciales con la Comunidad en Acuerdos de Asociación Económica. Para facilitar este proceso, conviene prever que los países que hayan celebrado negociaciones sobre acuerdos que establezcan Acuerdos de Asociación Económica o conduzcan a su establecimiento y puedan acogerse a las disposiciones del presente Reglamento pueden seguir acogiéndose, durante un período limitado, al régimen especial para los países menos desarrollados del Reglamento (CE) no 980/2005 en lo que respecta a los productos para los que las disposiciones transitorias del presente Reglamento sean menos favorables.
(8)
Procede disponer que, durante un período transitorio, las normas de origen aplicables a las importaciones realizadas con arreglo al presente Reglamento sean las que se establecen en su anexo II. Estas normas de origen se sustituirán por las anejas a cualquier acuerdo con las regiones o estados relacionados en el anexo I cuando dicho acuerdo sea provisionalmente aplicado o entre en vigor, según qué condición se cumpla primero.
(9)
Es necesario prever la posibilidad de suspender temporalmente las disposiciones del presente Reglamento en caso de falta de cooperación administrativa, irregularidad o fraude. Cuando un Estado miembro facilite a la Comisión información sobre un posible fraude o una posible falta de cooperación administrativa, debe aplicarse la legislación comunitaria pertinente, en particular, el Reglamento (CE) no 515/97 del Consejo, de 13 de marzo de 1997, relativo a la asistencia mutua entre las autoridades administrativas de los Estados miembros y a la colaboración entre estas y la Comisión con objeto de asegurar la correcta aplicación de las reglamentaciones aduanera y agraria (4).
(10)
Conviene que el presente Reglamento establezca disposiciones transitorias para el azúcar y el arroz, así como mecanismos transitorios especiales de salvaguardia y vigilancia aplicables tras la terminación de las disposiciones transitorias.
(11)
En el contexto de las disposiciones transitorias para el azúcar, de conformidad con la Decisión del Consejo 2007/627/CE (5) el Protocolo no 3 sobre el azúcar ACP adjunto al Anexo V del Acuerdo de Acuerdo de Asociación ACP-CE cesará de aplicarse el 1 de octubre de 2009.
(12)
Tras la terminación del Protocolo no 3 y ante la especial sensibilidad del mercado del azúcar, procede adoptar medidas transitorias para este producto. Asimismo conviene adoptar medidas transitorias de vigilancia y salvaguardia específicas para determinados productos agrícolas transformados con un contenido potencialmente alto de azúcar, que podrían ser objeto de comercio para eludir las medidas transitorias de salvaguardia específicas para la importación de azúcar a la Comunidad.
(13)
También procede adoptar medidas generales de salvaguardia para los productos cubiertos por el presente Reglamento.
(14)
Ante la especial sensibilidad de los productos agrícolas, es conveniente que puedan adoptarse medidas bilaterales de salvaguardia cuando las importaciones causen o amenacen causar perturbaciones de los mercados de esos productos o de los mecanismos que los regulan.
(15)
De conformidad con el Artículo 299, apartado 2, del Tratado, en todas las políticas de la Comunidad procede tener en cuenta la particular situación estructural, social y económica de las regiones ultraperiféricas de la Comunidad, específicamente con relación a las políticas aduanera y comercial.
(16)
Por lo tanto, al adoptar de manera efectiva las disposiciones bilaterales de salvaguardia, debería tenerse especialmente en cuenta la sensibilidad de los productos agrícolas y, sobre todo, del azúcar, así como la particular vulnerabilidad y los intereses de las regiones ultraperiféricas de la Comunidad.
(17)
Procede adoptar las medidas necesarias para la ejecución del presente Reglamento con arreglo a la Decisión 1999/468/CE del Consejo, de 28 de junio de 1999, por la que se establecen los procedimientos para el ejercicio de las competencias de ejecución atribuidas a la Comisión (6).
(18)
El presente Reglamento hace necesario derogar los Reglamentos vigentes adoptados en el contexto del anexo V del Acuerdo de Asociación ACP-CE, a saber, el Reglamento (CE) no 2285/2002 del Consejo, de 10 de diciembre de 2002, relativo a las medidas de salvaguardia previstas por el Acuerdo de Asociación ACP-CE (7), el Reglamento (CE) no 2286/2002 del Consejo, de 10 de diciembre de 2002, por el que se establece el régimen aplicable a los productos agrícolas y a las mercancías resultantes de su transformación originarios de los Estados de África, del Caribe y del Pacífico (ACP) (8), y el Artículo 1, apartado 2, del Reglamento (CE) no 1964/2005 del Consejo, de 29 de noviembre de 2005, sobre los tipos arancelarios aplicables a los plátanos (9). Por consiguiente, todas las medidas de aplicación basadas en las disposiciones que se derogan quedan obsoletas.
HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
CAPÍTULO 1
OBJETO, ÁMBITO DE APLICACIÓN Y ACCESO A LOS MERCADOS
Artículo 1
Objeto
El presente Reglamento aplica el régimen previsto para las mercancías originarias de determinados Estados pertenecientes al grupo de Estados de África, del Caribe y del Pacífico (ACP) en los acuerdos que establecen Acuerdos de Asociación Económica o conducen a su establecimiento.
Artículo 2
Ámbito de aplicación
1. El presente Reglamento se aplicará a las mercancías originarias de las regiones y los Estados que se enumeran en el anexo I.
2. A propuesta de la Comisión, el Consejo, por mayoría cualificada, modificará el anexo I para añadir regiones o Estados del Grupo de Estados ACP que hayan celebrado negociaciones sobre acuerdos con la Comunidad que cumplan los requisitos mínimos del Artículo XXIV del GATT de 1994.
3. Dicho Estado o región permanecerá en el anexo I a no ser que el Consejo, a propuesta de la Comisión, modifique ese anexo para retirar una región o un Estado, en particular si:
(a)
la región o el Estado manifiestan su intención de no ratificar un acuerdo que haya permitido su inclusión en el anexo I;
(b)
la ratificación de un acuerdo que haya permitido la inclusión en el anexo I de una región o un Estado no se ha producido en un período razonable de tiempo, causando un retraso indebido a la entrada en vigor del acuerdo; o
(c)
el acuerdo termina, o terminan los derechos y obligaciones de la región o el Estado afectados con arreglo al acuerdo, pero el acuerdo continúa vigente en lo demás.
Artículo 3
Acceso a los mercados
1. Sin perjuicio de los Artículos 6, 7 y 8, se suprimirán los aranceles aplicables a todos los productos de los capítulos 1 a 97 del Sistema Armonizado, excepto el capítulo 93, originarios de una región o un Estado nombrados en el anexo I. Esta eliminación estará sujeta a los mecanismos transitorios de salvaguardia y vigilancia de los Artículos 9 y 10 y al mecanismo general de salvaguardia de los Artículos 11 a 22.
2. Seguirán aplicándose los derechos de nación mas favorecida (NMF) aplicados a los productos del capítulo 93 del Sistema Armonizado originarios de regiones o Estados enumerados en el anexo I.
3. No obstante lo dispuesto en el Artículo 3, apartado 2, del Reglamento (CE) no 980/2005, las mercancías originarias de los países menos desarrollados enumerados en el anexo I de ese Reglamento y en el anexo I del presente seguirán acogiéndose, además de al presente Reglamento, a las preferencias concedidas en virtud del Reglamento (CE) no 980/2005 por lo que respecta a los productos:
(a)
de la partida arancelaria 1006, excepto la subpartida 1006 10 10, hasta el 31 de diciembre de 2009; y
(b)
de la partida arancelaria 1701, hasta el 30 de septiembre de 2009.
4. El apartado 1 del presente Artículo y los Artículos 6, 7 y 8 no se aplicarán a los productos originarios de Sudáfrica. Estos productos estarán sujetos a las disposiciones pertinentes del Acuerdo en materia de comercio, desarrollo y cooperación entre la Comunidad Europea y sus Estados miembros, por una parte, y la República de Sudáfrica, por otra. Con arreglo al procedimiento del Artículo 24, apartado 3, se añadirá un anexo al presente Reglamento que fije el régimen aplicable a los productos originarios de Sudáfrica una vez que las disposiciones del Acuerdo en materia de comercio, desarrollo y cooperación hayan sido sustituidas por las disposiciones pertinentes de un acuerdo que establezca un Acuerdo de Asociación Económica o conduzca a su establecimiento.
5. El apartado 1 no se aplicará a los productos de la partida 0803 00 19 originarios de una región o un Estado nombrados en el anexo I y despachados a libre práctica en las regiones ultraperiféricas de la Comunidad hasta el 1 de enero de 2018. El apartado 1 del presente Artículo y el Artículo 7 no se aplicarán a los productos de la partida 1701 originarios de una región o un Estado nombrados en el anexo I y despachados a libre práctica en los departamentos franceses de ultramar hasta el 1 de enero de 2018. Estos períodos se ampliarán hasta el 1 de enero de 2028 a no ser que se acuerde otra cosa entre las Partes en los acuerdos pertinentes. La Comisión publicará un anuncio en el Diario Oficial de la Unión Europea para informar a las partes interesadas de la terminación de esta disposición.
CAPÍTULO II
NORMAS DE ORIGEN Y COOPERACIÓN ADMINISTRATIVA
Artículo 4
Normas de origen
1. Se aplicarán las normas de origen que se establecen en el anexo II a fin de determinar si los productos son originarios de las regiones o los Estados del anexo I.
2. Las normas de origen que se establecen en el anexo II serán sustituidas por las que figuren en anexo a cualquier acuerdo con las regiones o Estados del anexo I cuando ese acuerdo se aplique provisionalmente o cuando entre en vigor, según qué condición se cumpla primero. La Comisión publicará un anuncio en el Diario Oficial de la Unión Europea para informar de ello a los operadores. El anuncio señalará la fecha de la aplicación provisional o de la entrada en vigor, que será la fecha a partir de la cual las normas de origen del acuerdo se aplicarán a los productos originarios de las regiones o Estados del anexo I.
3. La Comisión, asistida por el Comité del Código Aduanero establecido por el Reglamento (CEE) no 2913/92 del Consejo, de 12 de octubre de 1992, por el que se aprueba el Código aduanero comunitario (10), supervisará la ejecución y la aplicación de las disposiciones del anexo II. Podrán adoptarse modificaciones técnicas y decisiones sobre la gestión del anexo II con arreglo al procedimiento de los Artículos 247 y 247 bis del Reglamento (CEE) no 2913/92.
Artículo 5
Cooperación administrativa
1. Cuando tenga constancia por datos objetivos de una falta de cooperación administrativa, irregularidades o fraude, la Comisión podrá suspender temporalmente con arreglo al presente Artículo la supresión de los derechos de aduana prevista en los Artículos 3, 6 y 7 (en lo sucesivo, denominada «el trato respectivo»).
2. A efectos del presente Artículo, se entenderá por falta de cooperación administrativa, entre otras cosas:
a)
el incumplimiento reiterado de obligaciones pertinentes que exijan la verificación de la condición de originario del producto o productos afectados;
b)
la reiterada negativa a realizar la subsiguiente verificación de la prueba del origen, o el retraso injustificado en dicha verificación o en la comunicación de sus resultados;
c)
la reiterada negativa a obtener la autorización para llevar a cabo misiones de cooperación administrativa a fin de comprobar la autenticidad de documentos o la exactitud de información relativa a la concesión del trato respectivo previsto en el presente Reglamento o el retraso injustificado en esa obtención.
A los efectos del presente Artículo, podrá considerarse irregularidad o fraude, entre otras cosas, un rápido aumento, sin explicación satisfactoria, de las importaciones de mercancías, por encima del nivel usual de producción y la capacidad de exportación de la región o el Estado afectados.
3. Cuando, ante información facilitada por un Estado miembro o por iniciativa propia, considere que se dan las condiciones previstas en los apartados 1 y 2, se podrá suspender el trato respectivo, con arreglo al procedimiento del Artículo 24, apartado 2 y siempre la Comisión que previamente haya procedido a:
(a)
informar de ello al Comité previsto en el Artículo 24;
(b)
notificarlo a la región o el Estado afectados con arreglo a cualquier procedimiento pertinente aplicable entre la Comunidad y el Estado o la región; y
(c)
publicar un anuncio en el Diario Oficial de la Unión Europea en el que se declare la constatación de una falta de cooperación administrativa, una irregularidad o un fraude.
4. El período de suspensión en virtud del presente Artículo se limitará al necesario para proteger los intereses financieros de la Comunidad. No excederá de seis meses, y podrá renovarse. Al finalizar el período, la Comisión decidirá si levanta la suspensión tras informar al Comité previsto en el Artículo 24 o la prorroga con arreglo al procedimiento mencionado en el apartado 3 del presente Artículo.
5. Los procedimientos de suspensión temporal establecidos en los apartados 2 a 4 serán sustituidos por los que establezca cualquier acuerdo con las regiones o Estados del anexo I cuando ese acuerdo sea aplicado provisionalmente o cuando entre en vigor, según qué condición se cumpla primero. La Comisión publicará un anuncio en el Diario Oficial de la Unión Europea para informar de ello a los operadores. El anuncio señalará la fecha de la aplicación provisional o de la entrada en vigor, que será la fecha a partir de la cual los procedimientos de suspensión temporal establecidos en el acuerdo se aplicarán a los productos contemplados en el presente Reglamento.
6. Para aplicar la suspensión temporal prevista en cualquier acuerdo con las regiones o Estados del anexo I, la Comisión procederá inmediatamente a:
(a)
informar al Comité contemplado en el Artículo 24 de la constatación de una falta de cooperación administrativa, una irregularidad o un fraude; y
(b)
publicar un anuncio en el Diario Oficial de la Unión Europea en el que se declare la constatación de una falta de cooperación administrativa, una irregularidad o un fraude.
La decisión de suspender el trato respectivo se adoptará con arreglo al procedimiento del Artículo 24, apartado 2.
CAPÍTULO III
DISPOSICIONES TRANSITORIAS
SECCIÓN 1
Arroz
Artículo 6
Contingentes con derecho cero y supresión de derechos
1. A partir del 1 de enero de 2010 quedarán suprimidos los aranceles aplicables a los productos de la partida 1006, excepto los aplicables a los productos de la subpartida 1006 10 10, que se suprimirán a partir del 1 de enero de 2008.
2. Se abrirán los siguientes contingentes con derecho cero para productos de la partida 1006, excepto los de la subpartida 1006 10 10, originarios de las regiones o Estados enumerados en el anexo I que forman parte del Cariforum:
a)
187 000 toneladas expresadas en equivalente de arroz descascarillado, para el período comprendido entre el 1 de enero de 2008 y el 31 de diciembre de 2008;
b)
250 000 toneladas expresadas en equivalente de arroz descascarillado, para el período comprendido entre el 1 de enero de 2009 y el 31 de diciembre de 2009.
3. Las normas de aplicación de los contingentes previstos en el apartado 2 serán adoptadas con arreglo a los procedimientos contemplados en los Artículos 13 y 26, apartado 2, del Reglamento (CE) no 1785/2003 del Consejo, de 29 de septiembre de 2003 sobre organización común de mercados del arroz (11).
SECCIÓN 2
Azúcar
Artículo 7
Contingentes con derecho cero y supresión de derechos
1. A partir del 1 de octubre de 2009 quedarán suprimidos los aranceles aplicables a los productos de la partida 1701.
2. Además de los contingentes arancelarios abiertos y administrados con arreglo al Artículo 28 del Reglamento (CE) no 318/2006 del Consejo, por el que se establece la organización común de mercados en el sector del azúcar (12), se abrirán los siguientes contingentes para productos de la partida 1701, para el período comprendido entre el 1 de octubre de 2008 y el 30 de septiembre de 2009
(a)
150 000 toneladas expresadas en equivalente de azúcar blanco con el derecho cero reservado para productos originarios de los países menos desarrollados enumerados en el anexo I del Reglamento (CE) no 980/2005 y en el anexo I del presente Reglamento; este contingente se dividirá entre regiones según las cantidades que se determinen con arreglo a los acuerdos por los que las regiones o los Estados se hayan incluido en el anexo I; y
(b)
80 000 toneladas expresadas en equivalente de azúcar blanco con el derecho cero reservado para productos originarios de regiones o Estados que no son países menos desarrollados y están enumerados en el anexo I del presente Reglamento; este contingente se dividirá entre regiones según las cantidades que se determinen con arreglo a los acuerdos por los que las regiones o los Estados se hayan incluido en el anexo I.
3. El Artículo 30 del Reglamento (CE) no 318/2006 se aplicará a las importaciones efectuadas al amparo de los contingentes previstos en el apartado anterior.
4. Las normas para la división por regiones y la aplicación de los contingentes previstos en el presente Artículo se adoptarán con arreglo al procedimiento del Artículo 39, apartado 2, del Reglamento (CE) no 318/2006.
Artículo 8
Disposición transitoria
Durante el período comprendido entre el 1 de octubre de 2009 y el 30 de septiembre de 2012, el Artículo 7, apartado 1, no se aplicará a las importaciones de productos del código NC 1701 a menos que el importador se comprometa a comprar tales productos a un precio igual o superior al 90 % del precio de referencia (cif) fijado en el Artículo 3 del Reglamento (CE) no 318/2006 para la campaña de comercialización pertinente.
Artículo 9
Mecanismo transitorio de salvaguardia del azúcar
1. Durante el período comprendido entre el 1 de octubre de 2009 y el 30 de septiembre de 2015, el trato concedido en el Artículo 7, apartado 1, a las importaciones de productos de la partida 1701 originarios de regiones o Estados que estén enumerados en el anexo I y no sean países menos desarrollados enumerados en el anexo I del Reglamento (CE) no 980/2005 podrá suspenderse si:
(a)
las importaciones originarias de regiones o Estados que sean Estados ACP y no países menos desarrollados enumerados en el anexo I del Reglamento (CE) no 980/2005 exceden de las siguientes cantidades:
(i)
1,38 millones de toneladas en la campaña de comercialización 2009/2010,
(ii)
1,45 millones de toneladas en la campaña de comercialización 2010/2011,
(iii)
1,6 millones de toneladas en las campañas de comercialización de 2011/2012 a 2014/2015; y
(b)
las importaciones originarias de todos los Estados ACP exceden de 3,5 millones de toneladas.
2. Las cantidades previstas en el apartado 1, letra a), podrán subdividirse por regiones.
3. Durante el período a que se refiere el apartado 1, las importaciones de productos de la partida 1701 originarios de regiones o Estados del anexo I requerirán un certificado de importación.
4. La suspensión del trato concedido en el Artículo 7, apartado 1, terminará al final de la campaña de comercialización en que se haya introducido.
5. Las normas para la subdivisión de cantidades prevista en el apartado 1 y para la gestión del sistema contemplado en los apartados 1, 3 y 4, y las decisiones de suspensión serán adoptadas con arreglo al procedimiento del Artículo 39, apartado 2, del Reglamento (CE) no 318/2006.
Artículo 10
Mecanismo transitorio de vigilancia
1. Durante el período comprendido entre el 1 de enero de 2008 y el 30 de septiembre de 2015, las importaciones de productos de las partidas 1704 90 99, 1806 10 30, 1806 10 90, 2106 90 59 y 2106 90 98 originarios de regiones o Estados enumerados en el anexo I estarán sujetas al mecanismo de vigilancia previsto en el Artículo 308 quinquies del Reglamento (CEE) no 2454/93 de la Comisión, de 2 de julio de 1993, por el que se fijan determinadas disposiciones de aplicación del Reglamento (CEE) no 2913/92 del Consejo por el que se establece el Código Aduanero Comunitario (13).
2. Mediante esa vigilancia, la Comisión verificará si hay un aumento acumulado de las importaciones de uno o más de estos productos originarios de una región particular en más del 20 % en volumen durante un período de doce meses consecutivos, en comparación con la media de las importaciones anuales durante los tres períodos de doce meses anteriores.
3. Si se alcanza el nivel mencionado en el apartado 2, la Comisión analizará la estructura del comercio, la justificación económica y el contenido de azúcar de tales importaciones. Si la Comisión concluye que se utilizan tales importaciones para eludir los contingentes arancelarios, las disposiciones transitorias y el mecanismo especial de salvaguardia previstos en los Artículos 7, 8 y 9, podrá suspender la aplicación del Artículo 3, apartado 1, a las importaciones de productos de las partidas 1704 90 99, 1806 10 30, 1806 10 90, 2106 90 59 y 2106 90 98 originarios de regiones o Estados enumerados en el anexo I que no sean países menos desarrollados enumerados en el anexo I del Reglamento (CE) no 980/2005 hasta el final de la campaña de comercialización afectada.
4. Las normas para la gestión de este sistema y las decisiones de suspensión serán adoptadas con arreglo al procedimiento del Artículo 16 del Reglamento (CE) no 3448/93, de 6 de diciembre de 1993, por el que se establece el régimen de intercambios aplicable a determinadas mercancías resultantes de la transformación de productos agrícolas (14)
CAPÍTULO IV
DISPOSICIONES GENERALES DE SALVAGUARDIA
Artículo 11
Definiciones
A los efectos del presente capítulo, se entenderá por:
(a)
«industria de la Comunidad»: el conjunto de los productores comunitarios de productos similares o directamente competidores que operen en el territorio de la Comunidad, o los productores comunitarios cuya producción conjunta de productos similares o directamente competidores constituya una proporción importante de la producción comunitaria total de esos productos;
(b)
«perjuicio grave»: un deterioro general significativo de la situación de los productores comunitarios;
(c)
«amenaza de perjuicio grave»: la inminencia evidente de un perjuicio grave;
(d)
«perturbaciones»: los desórdenes en un sector o una industria;
(e)
«amenaza de perturbaciones»: las perturbaciones claramente inminentes.
Artículo 12
Principios
1. Podrá imponerse una medida de salvaguardia conforme a las disposiciones del presente capítulo cuando los productos originarios de los Estados o regiones enumerados en el anexo I se estén importando a la Comunidad en cantidades tan importantes y en condiciones tales que causen o amenacen causar:
(a)
un perjuicio grave a la industria de la Comunidad,
(b)
perturbaciones en un sector de la economía, particularmente cuando produzcan considerables problemas sociales o dificultades que puedan acarrear un grave deterioro de la situación económica de la Comunidad, o
(c)
perturbaciones de los mercados de los productos agrícolas cubiertos por el anexo I del Acuerdo de la OMC sobre agricultura o de los mecanismos que los regulan.
2. Podrá imponerse una medida de salvaguardia conforme a las disposiciones del presente capítulo cuando los productos originarios de los Estados enumerados en el anexo I se estén importando a la Comunidad en cantidades cada vez mayores y en condiciones tales que causen o amenacen causar perturbaciones de la situación económica de una o varias regiones ultraperiféricas de la Comunidad.
Artículo 13
Determinación de las condiciones para la imposición de medidas de salvaguardia
1. La determinación del perjuicio grave o la amenaza de perjuicio grave tendrá en cuenta, entre otros, los siguientes factores:
(a)
el volumen de las importaciones, en particular cuando éstas hayan aumentado de forma significativa, en cifras absolutas o con relación a la producción o al consumo de la Comunidad;
(b)
el precio de las importaciones, en particular cuando se haya producido una subcotización significativa del precio con relación al de un producto similar de la Comunidad;
(c)
el impacto consiguiente en los productores comunitarios según lo que indiquen las tendencias de determinados factores económicos como la producción, la utilización de la capacidad, las existencias, las ventas, la cuota de mercado, la baja de los precios o la prevención de subidas de precios que habrían ocurrido normalmente, los beneficios, el rendimiento del capital, el flujo de tesorería o el empleo;
(d)
factores distintos de la evolución de las importaciones que provoquen o puedan haber provocado un perjuicio a los productores comunitarios afectados.
2. La determinación de las perturbaciones o la amenaza de perturbaciones se basará en factores objetivos, entre los que se contarán los siguientes elementos:
(a)
el aumento del volumen de las importaciones en términos absolutos o relativos con respecto a la producción comunitaria y a las importaciones de otras fuentes y
(b)
el efecto de tales importaciones en los precios, o
(c)
el efecto de tales importaciones en la situación de la industria de la Comunidad o del sector económico concernido, incluido el efecto en los niveles de ventas, la producción, la situación financiera y el empleo.
3. Al determinar si las importaciones se realizan en condiciones que causen o amenacen causar perturbaciones de los mercados de los productos agrícolas o de los mecanismos que los regulan, incluidos los Reglamentos por los que se establecen las organizaciones comunes de mercados, deben tomarse en consideración todos los factores objetivos pertinentes, incluidos uno o varios de los siguientes elementos:
(a)
el volumen de las importaciones con relación a los niveles de anteriores años civiles o campañas de comercialización, según los casos, la producción y el consumo internos o los niveles futuros previstos conforme a la reforma de las organizaciones comunes de mercados;
(b)
el nivel de los precios internos en comparación con los precios de referencia o indicativos si procede, y, en caso contrario, en comparación con los precios medios del mercado interior durante el mismo período de las campañas de comercialización anteriores;
(c)
a partir del 1 de octubre de 2015, en los mercados de los productos de la partida 1701: las situaciones en las que el precio medio del mercado comunitario del azúcar blanco descienda durante dos meses consecutivos por debajo del 80 % del nivel predominante durante la campaña de comercialización anterior.
4. Para determinar si se cumplen las condiciones enunciadas en los apartados 1, 2 y 3 en el caso de las regiones ultraperiféricas de la Comunidad, los análisis se limitarán al territorio de la región ultraperiférica afectada. Se prestará especial atención al tamaño de la industria local, su situación financiera y la situación del empleo.
Artículo 14
Inicio del procedimiento
1. Se iniciará una investigación a solicitud de un Estado miembro o por iniciativa propia de la Comisión si esta considera que hay pruebas suficientes para justificarlo.
2. Los Estados o regiones miembros informarán a la Comisión de si las tendencias en las importaciones procedentes de alguno de los Estados mencionados en el anexo I parecen requerir medidas de salvaguardia. Esta información incluirá las pruebas disponibles, determinadas según los criterios definidos en el Artículo 13. La Comisión transmitirá esta información a todos los Estados miembros en el plazo de tres días laborables.
3. La consulta a los Estados miembros se efectuará en los ocho días laborables siguientes a la fecha en que la Comisión les haya remitido la información prevista en el apartado 2. Cuando tras la consulta parezca haber pruebas suficientes para justificar el inicio de un procedimiento, la Comisión publicará un anuncio en el Diario Oficial de la Unión Europea. El inicio tendrá lugar en el mes siguiente al recibo de la información procedente de un Estado miembro.
4. Si la Comisión, tras consultar a los Estados miembros, considera que se dan las circunstancias enunciadas en el Artículo 12, notificará inmediatamente a las regiones o Estados del anexo I afectados su intención de iniciar una investigación. La notificación podrá ir acompañada de una invitación a consultas con objeto de aclarar la situación y de llegar a una solución satisfactoria para las partes.
Artículo 15
Investigación
1. Tras la apertura del procedimiento, la Comisión iniciará una investigación.
2. La Comisión podrá solicitar a los Estados miembros que le faciliten información; los Estados miembros adoptarán todas las medidas necesarias para responder a dicha solicitud. Cuando dicha información sea de interés general o un Estado miembro haya solicitado que se le transmita, la Comisión la reexpedirá a los Estados miembros, siempre que no tenga carácter confidencial; si lo es, enviará un resumen no confidencial.
3. En el caso de una investigación limitada a una región ultraperiférica, la Comisión podrá pedir que las autoridades locales competentes faciliten la información contemplada en el apartado 2 a través del Estado miembro afectado.
4. Siempre que sea posible, la investigación finalizará en los seis meses siguientes a su inicio. En circunstancias excepcionales, este plazo podrá prorrogarse otros tres meses.
Artículo 16
Imposición de medidas provisionales de salvaguardia
1. Se aplicarán medidas provisionales de salvaguardia en circunstancias críticas en las que su retraso causaría daños que sería difícil remediar, tras una determinación preliminar de que existen las circunstancias establecidas en el Artículo 12, según proceda. La Comisión adoptará tales medidas provisionales tras consultar a los Estados miembros o, en casos de urgencia extrema, tras informar de ello a los Estados miembros. En este último supuesto, se celebrarán consultas en los diez días siguientes a la notificación a los Estados miembros de las medidas tomadas por la Comisión.
2. Dada la particular situación de las regiones ultraperiféricas y su vulnerabilidad al aumento de las importaciones, se aplicarán medidas provisionales de salvaguardia en los procedimientos que las afecten en los que una determinación preliminar haya mostrado que las importaciones han aumentado. En tal caso, la Comisión informará a los Estados miembros al tomar las medidas y la consulta tendrá lugar en los diez días siguientes a la notificación a los Estados miembros de las medidas tomadas por la Comisión.
3. Cuando un Estado miembro solicite la intervención inmediata de la Comisión y se cumplan las condiciones de los apartados 1 y 2, la Comisión tomará una decisión en los cinco días laborables siguientes al recibo de la solicitud.
4. La Comisión informará inmediatamente al Consejo y a los Estados miembros de toda decisión tomada de conformidad con lo establecido en los apartados 1, 2 y 3. El Consejo, por mayoría cualificada, podrá tomar una decisión diferente en el mes siguiente a haber sido informado por la Comisión conforme al presente apartado.
5. Las medidas provisionales podrán tomar la forma de un aumento de los derechos de aduana sobre el producto afectado hasta un nivel que no exceda de los derechos de aduana aplicados a otros miembros de la OMC, o los derechos aplicables a los contingentes.
6. La aplicación de las medidas provisionales no podrá ser superior a ciento ochenta días. En los casos en que las medidas provisionales estén limitadas a las regiones ultraperiféricas, su aplicación no podrá exceder de doscientos días.
7. En caso de que se deroguen las medidas provisionales de salvaguardia porque la investigación muestre que no se dan las condiciones de los Artículos 12 y 13, se devolverán automáticamente todos los derechos cobrados a consecuencia de estas medidas provisionales.
Artículo 17
Terminación de la investigación y del procedimiento sin medidas
Cuando se consideren innecesarias las medidas bilaterales de salvaguardia y no haya objeción en el comité consultivo previsto en el Artículo 21, la investigación y el procedimiento se cerrarán por decisión de la Comisión. En todos los demás casos, la Comisión someterá inmediatamente al Consejo un informe sobre el resultado de las consultas, así como una propuesta de reglamento del Consejo para el cierre del procedimiento. Si en el plazo de un mes el Consejo, por mayoría cualificada, no decide otra cosa, se dará por terminado el procedimiento.
Artículo 18
Imposición de medidas definitivas
1. Cuando los hechos finalmente establecidos muestren que se dan, según proceda, las circunstancias previstas en el Artículo 12, la Comisión pedirá consultas con la región o Estado afectados en el marco institucional apropiado previsto en los acuerdos pertinentes por los que la región o el Estado se hayan incluido en el anexo I, con objeto de buscar una solución aceptable para las partes.
2. Si las consultas previstas en el apartado 1 no llevan a una solución satisfactoria para las partes en un plazo de treinta días desde la notificación del asunto a la región o al Estado afectados, la Comisión, previa consulta con los Estados miembros y en los veinte días laborables siguientes al final del período de consulta, tomará la decisión de imponer medidas bilaterales de salvaguardia definitivas.
3. Se comunicará al Consejo y a los Estados miembros cualquier decisión tomada por la Comisión con arreglo al presente Artículo. Cualquier Estado miembro podrá remitirla al Consejo en el plazo de diez días laborables a partir del día de esta comunicación.
4. Cuando un Estado miembro remita al Consejo la decisión de la Comisión, el Consejo, por mayoría cualificada, podrá confirmarla, modificarla o revocarla. Si este no adopta una decisión en el plazo de un mes desde la remisión, se considerará confirmada la decisión adoptada por la Comisión.
5. Las medidas definitivas podrán tomar una de las formas siguientes:
-
una suspensión de la reducción del tipo del arancel para el producto afectado originario de la región o el Estado afectados,
-
un aumento de los derechos de aduana del producto afectado hasta un nivel que no exceda de los derechos de aduana aplicados a otros miembros de la OMC,
-
un contingente arancelario.
6. No se aplicará ninguna medida bilateral de salvaguardia por el mismo producto de la misma región o Estado hasta transcurrido un año tras el vencimiento o la retirada de las medidas anteriores.
Artículo 19
Duración y revisión de las medidas de salvaguardia
1. Las medidas de salvaguardia se mantendrán en vigor sólo durante el período de tiempo que sea necesario para impedir o remediar el perjuicio grave o las perturbaciones. Ese período no excederá de dos años, a no ser que se prorrogue de conformidad con el apartado 2. Cuando la medida esté limitada a una o varias regiones ultraperiféricas de la Comunidad, el período de aplicación no podrá exceder de cuatro años.
2. El período de duración inicial de una medida de salvaguardia podrá prorrogarse excepcionalmente a condición de que se determine que la medida sigue siendo necesaria para evitar o remediar un perjuicio grave o perturbaciones.
3. Las prórrogas se adoptarán de conformidad con los procedimientos establecidos en el presente Reglamento aplicables a las investigaciones y utilizando los mismos procedimientos que para las medidas iniciales.
La duración total de una medida de salvaguardia no podrá exceder de cuatro años, incluidas las medidas provisionales. En el caso de medidas limitadas a regiones ultraperiféricas, este límite se ampliará a ocho años.
4. Si la duración de una medida de salvaguardia excede de un año, se liberalizará progresivamente a intervalos regulares durante su período de aplicación, incluidas las prórrogas.
Se realizarán consultas periódicas con la región o el Estado afectados en los organismos institucionales pertinentes designados en los acuerdos, con objeto de establecer un calendario para su abolición tan pronto como las circunstancias lo permitan.
Artículo 20
Medidas de vigilancia
1. Cuando la tendencia de las importaciones de un producto originarias de un Estado ACP sea tal que puedan causar una de las situaciones previstas en el Artículo 12, podrán someterse a vigilancia comunitaria previa las importaciones de ese producto.
2. La decisión de imponer la vigilancia será adoptada por la Comisión.
Se comunicará al Consejo y a los Estados miembros cualquier decisión tomada por la Comisión con arreglo al presente Artículo. Cualquier Estado miembro podrá remitirla al Consejo en el plazo de diez días laborables a partir del día de esta comunicación.
Cuando un Estado miembro remita al Consejo la decisión de la Comisión, el Consejo, por mayoría cualificada, podrá confirmarla, modificarla o revocarla. Si este no adopta una decisión en el plazo de un mes desde la remisión, se considerará confirmada la decisión adoptada por la Comisión.
3. La duración de las medidas de vigilancia será limitada. Salvo disposición contraria, su validez expirará al final del segundo semestre siguiente a los primeros seis meses posteriores a su introducción.
4. En caso necesario, las medidas de vigilancia podrán limitarse al territorio de una o varias regiones ultraperiféricas de la Comunidad.
5. La decisión de imponer medidas de vigilancia se comunicará inmediatamente, para información, al organismo institucional apropiado designado en los acuerdos pertinentes por los que la región o el Estado se hayan incluido en el anexo I.
Artículo 21
Consultas
El comité consultivo competente a los efectos del presente capítulo será el comité consultivo establecido en el Artículo 4 del Reglamento (CE) no 3285/94 del Consejo, de 22 de diciembre de 1994, sobre el régimen común aplicable a las importaciones y por el que se deroga el Reglamento (CE) no 518/94 (15). En el caso de los productos clasificados con el código NC 1701, el comité competente será asistido por el comité establecido de conformidad con el Artículo 39 del Reglamento (CE) no 318/2006.
Artículo 22
Medidas excepcionales con validez territorial limitada
Cuando se ponga de manifiesto que en uno o varios Estados miembros se dan las condiciones fijadas para la adopción de medidas bilaterales de salvaguardia, la Comisión, tras examinar soluciones alternativas y de conformidad con el Artículo 134 del Tratado, podrá autorizar excepcionalmente la aplicación de medidas de vigilancia o salvaguardia limitadas al Estado miembro o a los Estados miembros afectados si considera que tales medidas aplicadas a ese nivel son más apropiadas que las medidas aplicadas en toda la Comunidad. Estas medidas deberán estar estrictamente limitadas en el tiempo, y perturbar el funcionamiento del mercado interior lo menos posible.
CAPÍTULO V
DISPOSICIONES PROCESALES
Artículo 23
Adaptación al progreso técnico
El presente Reglamento será modificado con arreglo al procedimiento del Artículo 24, apartado 3, para reflejar cualquier cambio técnico que resulte de las diferencias entre el presente Reglamento y os acuerdos firmados y en aplicación provisional o celebrados de conformidad con el artículo 300 del Tratado con las regiones o los Estados del anexo I.
Artículo 24
Comité
1. La Comisión estará asistida por el Comité de Aplicación del AAE.
2. En los casos en que se haga referencia al presente apartado, serán de aplicación los Artículos 3 y 7 de la Decisión 1999/468/CE.
3. En los casos en que se haga referencia al presente apartado, serán de aplicación los Artículos 5 y 7 de la Decisión 1999/468/CE.
4. El plazo contemplado en el Artículo 5, apartado 6, de la Decisión 1999/468/CE queda fijado en tres meses.
CAPÍTULO VI
DISPOSICIONES FINALES
Artículo 25
Modificaciones
En el Artículo 1, del Reglamento (CE) no 1964/2005, se suprime el apartado 2.
Artículo 26
Derogaciones de actos existentes
Los Reglamentos (CE) no 2285/2002 y (CE) no 2286/2002 quedan derogados.
Artículo 27
Entrada en vigor
El presente Reglamento entrará en vigor el día de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
Será aplicable a partir del 1 de enero de 2008.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Bruselas, el 20 de diciembre de 2007.