РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 1020/2009 НА КОМИСИЯТА
от 28 октомври 2009 година
за изменение на Регламент (ЕО) № 2003/2003 на Европейския парламент и на Съвета относно торовете с цел привеждане на приложения I, III, IV и V към него в съответствие с техническия прогрес
(текст от значение за ЕИП)
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 2003/2003 на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 г. относно торовете (1), и по-специално член 31, параграфи 1 и 3 от него,
като има предвид, че:
(1)
Член 3 от Регламент (ЕО) № 2003/2003 предвижда, че тор, който принадлежи към видовете торове, изброени в приложение I към него, и отговаря на условията, установени в посочения регламент, може да бъде обозначен като „ЕО тор“.
(2)
Частично разтворимият фосфорит спада към торовете с основни хранителни елементи, изброени в приложение I към Регламент (ЕО) № 2003/2003. Член 16 от посочения регламент позволява добавянето на второстепенни хранителни елементи към всички торове с основни хранителни елементи. Минималното съдържание на фосфорен пентаоксид, установено за съществуващия вид тор частично разтворим фосфорит, обаче е прекалено високо, за да позволи добавянето на второстепенни хранителни елементи. Поради това следва да се въведе нов вид тор, който да позволи смесите от частично разтворим фосфорит и магнезиеви второстепенни хранителни елементи да бъдат обозначавани като „ЕО тор“.
(3)
Магнезиевият сулфат или магнезиевият оксид се добавя към смления фосфорит, за да се преодолее недостигът на фосфат и магнезий в някои селскостопански почви. Частичната разтворимост прави фосфата и магнезия бързо достъпни за културите за кратък период от време, докато неразтворимите съставки осигуряват по-бавно, но по-трайно снабдяване с фосфат и магнезий. За да бъдат от полза за земеделските производители, фосфатните и магнезиевите хранителни елементи следва да се съдържат в рамките на един и същ вид тор.
(4)
Магнезиевият сулфат спада към торовете с второстепенни хранителни елементи, изброени в приложение I към Регламент (ЕО) № 2003/2003. Член 20 от посочения регламент позволява добавянето на хранителни микроелементи към всички торове с второстепенни хранителни елементи. Минималното съдържание на серен триоксид и магнезиев оксид, установено за съществуващия вид тор магнезиев сулфат, е прекалено високо, за да позволи добавянето на хранителни микроелементи. Поради растящия интерес към балансираното хранене на растенията нарасна употребата на хранителни микроелементи. Смесването на магнезиев сулфат с хранителни микроелементи ще направи по-лесно за земеделските производители използването на тези хранителни микроелементи. Поради това следва да се преразгледа съставът на вида тор магнезиев сулфат, така че той да позволи сместите от магнезиев сулфат с хранителни микроелементи да бъдат обозначени като „ЕО тор“.
(5)
Приложение III към Регламент (ЕО) № 2003/2003 съдържа технически разпоредби за контрол на амониево-нитратни торове с високо съдържание на азот. Следва да се поясни, че методите за анализ могат да се използват за различни форми на амониево-нитратни торове (перли или гранули). Освен това при тези описания на методи за анализ се използват остарели единици за налягане, а не сега използваните единици по системата SI.
(6)
Член 29, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2003/2003 изисква контролът на ЕО торове от видовете, изброени в приложение I към посочения регламент, да се извършва в съответствие с подробно описаните в приложения III и IV към същия регламент методи за анализ. Тъй като тези методи не са международно признати, на Европейския комитет по стандартизация (CEN) бе възложено да разработи равностойни ЕN стандарти, които да заменят съществуващите методи.
(7)
Като частичен резултат от възложения на CEN мандат M/335 за модернизация на аналитичните методи за торове и материали за варуване, са разработени 20 EN стандарта, които следва да бъдат включени в приложение IV към Регламент (ЕО) № 2003/2003. Някои от тези стандарти следва да заменят съществуващите методи за анализ, докато други са нови.
(8)
Утвърдените методи, публикувани като EN стандарти, обикновено включват ринг-тест (междулабораторен тест) за проверка на възпроизводимостта на аналитичните методи между различните лаборатории. Предварителната оценка на методите, които се предвижда да бъдат въведени в мандата, обаче показа, че някои от тях са малко използвани. В този случай бе счетено, че е достатъчен редакционен преглед, без да е необходим ринг-тест. Поради това следва да се прави разграничение между утвърдени EN стандарти и неутвърдени методи, което би спомогнало за идентифициране на EN стандартите, които са преминали междулабораторен тест, за да се информират правилно контролните органи за статистическата надеждност на EN стандартите.
(9)
С оглед опростяване на законодателството и за да се улесни бъдещото преразглеждане, е целесъобразно да се замени пълният текст на стандартите в приложение IV към Регламент (ЕО) № 2003/2003 с препратки към EN стандартите, които предстои да бъдат публикувани от CEN.
(10)
Член 30 от Регламент (ЕО) № 2003/2003 изисква лабораториите да бъдат компетентни и одобрени от държава-членка, когато извършват анализ на проби от торове за целите на официалния контрол. Такива одобрени лаборатории трябва да отговарят на стандартите за акредитация, посочени в приложение V, раздел Б. Тъй като практиката показва, че акредитацията отнема повече време от първоначално предвиденото, приложение V трябва да бъде изменено, за да се гарантират ефективни контролни действия, като се даде възможност на държавите-членки да оторизират лаборатории, които са компетентни по отношение на официалния контрол, но все още не са акредитирани.
(11)
Поради това Регламент (ЕО) № 2003/2003 следва да бъде съответно изменен.
(12)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на комитета, създаден по силата на член 32 от Регламент (ЕО) № 2003/2003,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Регламент (ЕО) № 2003/2003 се изменя, както следва:
1.
Приложение I се изменя в съответствие с приложение I към настоящия регламент.
2.
Приложение III се изменя в съответствие с приложение II към настоящия регламент.
3.
Приложение IV се изменя в съответствие с приложение III към настоящия регламент.
4.
Приложение V се изменя в съответствие с приложение IV към настоящия регламент.
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 28 октомври 2009 година.
REGLAMENTO (CE) N o 1020/2009 DE LA COMISIÓN
de 28 de octubre de 2009
por el que se modifica el Reglamento (CE) no 2003/2003 del Parlamento Europeo y del Consejo, relativo a los abonos, para adaptar al progreso técnico sus anexos I, III, IV y V
(Texto pertinente a efectos del EEE)
LA COMISIÓN DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS,
Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea,
Visto el Reglamento (CE) no 2003/2003 del Parlamento Europeo y del Consejo, de 13 de octubre de 2003, relativo a los abonos (1), y, en particular, su artículo 31, apartados 1 y 3,
Considerando lo siguiente:
(1)
En el artículo 3 del Reglamento (CE) no 2003/2003 se establece que podrá denominarse «abono CE» todo abono perteneciente a uno de los tipos de abonos incluidos en su anexo I que cumpla las condiciones establecidas en dicho Reglamento.
(2)
El fosfato roca parcialmente solubilizado es un tipo de abono con elementos nutrientes primarios que figura en el anexo I del Reglamento (CE) no 2003/2003. El artículo 16 del citado Reglamento permite añadir nutrientes secundarios a todos los tipos de abonos con nutrientes primarios. Sin embargo, el contenido mínimo de pentóxido de fósforo establecido para el tipo de abono «fosfato roca parcialmente solubilizado» es demasiado elevado para permitir la adición de nutrientes secundarios. Así pues, debe introducirse un nuevo tipo de abono para que las mezclas de fosfato roca parcialmente solubilizado con nutrientes secundarios de magnesio puedan comercializarse como «abono CE».
(3)
El sulfato de magnesio o el óxido de magnesio se añaden al fosfato roca triturado para suplir las carencias de fosfato y magnesio de algunos suelos agrícolas. Con la solubilización parcial, el aporte de fosfato y magnesio a los cultivos es rápido y breve, mientras que con los componentes no solubilizados el aporte es más lento, pero más prolongado. En beneficio de los agricultores, tanto el fosfato como el magnesio deben estar disponibles en un único tipo de abono.
(4)
El sulfato de magnesio es un tipo de abono con elementos nutrientes secundarios que figura en el anexo I del Reglamento (CE) no 2003/2003. El artículo 20 del citado Reglamento permite añadir micronutrientes a todos los tipos de abonos con nutrientes secundarios. Sin embargo, el contenido mínimo de trióxido de azufre y óxido de magnesio establecido para el tipo de abono «sulfato de magnesio» es demasiado elevado para permitir la adición de micronutrientes. El creciente interés por la nutrición equilibrada de las plantas ha traído consigo un aumento del uso de micronutrientes. La mezcla de sulfato de magnesio con micronutrientes facilitaría a los agricultores el uso de estos últimos. Por tanto, debe revisarse el tipo de abono «sulfato de magnesio» para que puedan comercializarse como «abono CE» las mezclas de sulfato de magnesio con micronutrientes.
(5)
En el anexo III del Reglamento (CE) no 2003/2003 se encuentran las disposiciones técnicas para el control de los abonos a base de nitrato amónico con alto contenido en nitrógeno. Debe aclararse que los métodos de análisis pueden utilizarse con las distintas formas de abonos a base de nitrato amónico (perlados o granulados). Por otro lado, en esas descripciones de los métodos de análisis se utilizan unidades de presión obsoletas, y no las actuales unidades SI.
(6)
Según el artículo 29, apartado 2, del Reglamento (CE) no 2003/2003, los controles de los abonos CE pertenecientes a los tipos de abonos enumerados en su anexo I deben realizarse de acuerdo con los métodos de análisis descritos en detalle en sus anexos III y IV. Puesto que esos métodos no están reconocidos a nivel internacional, se encargó al Comité Europeo de Normalización (CEN) que redactara unas normas EN equivalentes que sustituyeran a los métodos existentes.
(7)
Como resultado parcial del mandato M/335 del CEN relativo a la modernización de los métodos de análisis de los abonos y enmiendas calizas, se han redactado veinte normas EN que deben introducirse en el anexo IV del Reglamento (CE) no 2003/2003. Algunas de esas normas son nuevas y otras deben reemplazar a los actuales métodos de análisis.
(8)
Los métodos validados que se publican como normas EN suelen incluir un ensayo interlaboratorios para comprobar la reproducibilidad de los métodos de análisis en distintos laboratorios. Sin embargo, una evaluación preliminar de los métodos que debían incluirse en el mandato demostró que algunos de ellos se emplean poco. En este caso se consideró que bastaba con revisar el texto redactado y que no era necesario un ensayo interlaboratorios. Por tanto, conviene distinguir entre normas EN validadas y métodos no validados para ayudar a identificar las normas EN que han sido objeto de un ensayo interlaboratorios e informar así correctamente a los controladores de la fiabilidad estadística de las normas EN.
(9)
A fin de simplificar la legislación y facilitar futuras revisiones, conviene sustituir el texto íntegro de las normas del anexo IV del Reglamento (CE) no 2003/2003 por referencias a las normas EN que va a publicar el CEN.
(10)
El artículo 30 del Reglamento (CE) no 2003/2003 exige que los laboratorios sean competentes y estén autorizados por el respectivo Estado miembro para realizar análisis de muestras de abonos con fines de control oficial. Esos laboratorios autorizados deben cumplir las normas de acreditación mencionadas en la sección B del anexo V. Dado que la acreditación ha resultado llevar más tiempo en la práctica de lo que se había previsto al principio, debe modificarse el anexo V para garantizar la eficacia de las acciones de control permitiendo a los Estados miembros que autoricen a los laboratorios que, sin estar aún acreditados, sean competentes para realizar controles oficiales.
(11)
Procede, por tanto, modificar el Reglamento (CE) no 2003/2003 en consecuencia.
(12)
Las medidas previstas en el presente Reglamento se ajustan al dictamen del Comité creado por el artículo 32 del Reglamento (CE) no 2003/2003.
HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
Artículo 1
El Reglamento (CE) no 2003/2003 queda modificado como sigue:
1)
El anexo I queda modificado con arreglo a lo dispuesto en el anexo I del presente Reglamento.
2)
El anexo III queda modificado con arreglo a lo dispuesto en el anexo II del presente Reglamento.
3)
El anexo IV queda modificado con arreglo a lo dispuesto en el anexo III del presente Reglamento.
4)
El anexo V queda modificado con arreglo a lo dispuesto en el anexo IV del presente Reglamento.
Artículo 2
El presente Reglamento entrará en vigor el vigésimo día siguiente al de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Bruselas, el 28 de octubre de 2009.