ДИРЕКТИВА 2008/99/ЕО НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 19 ноември 2008 година
относно защитата на околната среда чрез наказателно право
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 175, параграф 1 от него,
като взеха предвид предложението на Комисията,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
след консултация с Комитета на регионите,
в съответствие с процедурата, предвидена в член 251 от Договора (2),
като имат предвид, че:
(1)
В съответствие с член 174, параграф 2 от Договора политиката на Общността в областта на околната среда има за цел постигането на високо равнище на защита.
(2)
Общността е загрижена от увеличаването на нарушенията спрямо околната среда и техните последици, които все повече се разпростират отвъд границите на държавите, в които са извършени нарушенията. Тези нарушения застрашават околната среда и следователно изискват съответен отговор.
(3)
Опитът сочи, че съществуващите системи от санкции не са достатъчни, за да се постигне пълно спазване на законите за защита на околната среда. Това спазване може и следва да бъде подсилено от наличието на наказателноправни санкции, които показват обществено неодобрение от качествено различен характер в сравнение с административните санкции или механизмите за компенсация по гражданското право.
(4)
Общите правила относно престъпленията позволяват да се използват ефективни методи на разследване и взаимопомощ в рамките на държавите-членки и помежду им.
(5)
За да се постигне ефективна защита на околната среда, съществува особена нужда от по-възпиращи наказания за дейностите, увреждащи околната среда, които обикновено причиняват или е възможно да причинят значителна вреда на въздуха, включително стратосферата, на почвата, водата, животните или растенията, включително на опазването на видовете.
(6)
Неизпълнението на правно задължение, изискващо действие, може да има същите последици като активното поведение и поради това също следва да подлежи на съответно наказание.
(7)
Следователно такова поведение следва да се смята за престъпление в цялата Общност, когато е извършено умишлено или при груба небрежност.
(8)
Изброените в приложенията към настоящата директива законодателни актове съдържат разпоредби, които следва да са санкционирани с наказателноправни мерки, за да се гарантира пълна ефективност на правилата за опазване на околната среда.
(9)
Задълженията по настоящата директива се отнасят единствено до разпоредбите на законодателните актове, включени в приложенията към настоящата директива, от които произтича задължение за държавите-членки при изпълнението на това законодателство да предвидят забранителни мерки.
(10)
Настоящата директива задължава държавите-членки да предвидят в националното си законодателство наказателноправни санкции за сериозни нарушения на разпоредбите на законодателството на Общността, отнасящо се до опазването на околната среда. Настоящата директива не поражда задължения по отношение на прилагането на такива наказания или на друга съществуваща система на правоприлагане в конкретни случаи.
(11)
Настоящата директива не засяга други режими на отговорност за увреждане на околната среда по законодателството на Общността или национално законодателство.
(12)
Тъй като настоящата директива предвижда минимални правила, държавите-членки могат да приемат или запазят съществуващите по-строги мерки по отношение на ефективната защита на околната среда чрез наказателното право. Такива мерки трябва да бъдат съвместими с Договора.
(13)
Държавите-членки предоставят на Комисията информация относно изпълнението на настоящата директива, за да ѝ позволят да оцени ефекта от тази директива.
(14)
Доколкото целта на настоящата директива, а именно осигуряването на по-ефективна защита на околната среда, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите-членки и съответно поради мащаба и последиците на настоящата директива може по-добре да бъде постигната на общностно равнище, Общността може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора. В съответствие с принципа на пропорционалност, посочен в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигането на тази цел.
(15)
Когато се приема последващо законодателство в областта на околната среда, то следва, където е подходящо, да посочва, че ще се прилага настоящата директива. При необходимост член 3 следва да бъде изменен.
(16)
Настоящата директива зачита основните права и съблюдава принципите, признати по-специално от Хартата за основните права на Европейския съюз,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Предмет
Настоящата директива установява мерки, свързани с наказателното право, с цел по-ефективна защита на околната среда.
Член 2
Определения
За целите на настоящата директива:
а)
„противозаконно“ означава нарушение на:
i)
законодателни актове, приети на основание на Договора за ЕО и изброени в приложение А, или
ii)
по отношение на дейности, попадащи в обхвата на Договора за Евратом - законодателни актове, приети по силата на Договора за Евратом и изброени в приложение Б, или
iii)
закон или административна разпоредба на държава-членка или решение на компетентен орган на държава-членка, с които се прилага законодателството на Общността, посочено в подточка i) или ii);
б)
„защитени видове от дивата флора и фауна“ са:
i)
за целите на член 3, буква е) - видовете, изброени във:
-
приложение IV към Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 г. за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна (3);
-
приложение I към Директива 79/409/ЕИО на Съвета от 2 април 1979 г. относно опазването на дивите птици (4), както и видовете, посочени в член 4, параграф 2 от нея;
ii)
за целите на член 3, буква ж) - видовете, изброени в приложение А или Б към Регламент (ЕО) № 338/97 на Съвета от 9 декември 1996 г. относно защитата на видовете от дивата флора и фауна чрез регулиране на търговията с тях (5);
в)
„местообитание в защитена зона“ означава всяко местообитание на вид, за който даден район е класифициран като специална защитена зона съгласно член 4, параграф 1 или 2 от Директива 79/409/ЕИО, или всяко естествено местообитание или местообитание на вид, за който дадена територия е определена като специална защитена зона съгласно член 4, параграф 4 от Директива 92/43/ЕИО;
г)
„юридическо лице“ означава всеки правен субект, който притежава такъв статут според приложимото национално право, с изключение на държавите или публичните органи, упражняващи държавновластнически правомощия, и публичните международни организации.
Член 3
Престъпления
Държавите-членки гарантират, че следните деяния съставляват престъпление, когато са противозаконни и са извършени умишлено или при груба небрежност:
а)
изпускането, емисията или влагането на известно количество материали или йонизиращо лъчение във въздуха, почвата или водата, което причинява или може да причини смърт или сериозни увреждания на което и да е лице или значителни вреди на качеството на въздуха, качеството на почвата или качеството на водата, или на животните или растенията;
б)
събирането, транспортирането, възстановяването или обезвреждането на отпадъци, включително надзора над тези операции, както и последваща поддръжка на съоръжения за обезвреждане на отпадъци, включително действията, предприети като търговец или като посредник (управление на отпадъци), които причиняват или могат да причинят смърт или сериозни увреждания на което и да е лице или значителни вреди на качеството на въздуха, качеството на почвата или качеството на водата, или на животните или растенията;
в)
превозът на отпадъци, когато тази дейност попада в обхвата на член 2, параграф 35 от Регламент (ЕО) № 1013/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2006 г. относно превози на отпадъци (6) и се предприема спрямо количества, които не са незначителни, независимо дали се извършва с един или с няколко превоза, които изглеждат свързани;
г)
експлоатацията на инсталация, в която се провежда опасна дейност или в която се съхраняват или употребяват опасни вещества или препарати и която причинява или може да причини извън инсталацията смърт или сериозни увреждания на което и да е лице или значителни вреди на качеството на въздуха, качеството на почвата или качеството на водата, или на животните или растенията;
д)
производството, обработката, боравенето, употребата, държането, съхранението, транспортирането, вносът, износът или обезвреждането на ядрени материали или други опасни радиоактивни вещества, които причиняват или могат да причинят смърт или сериозни увреждания на което и да е лице или значителни вреди на качеството на въздуха, качеството на почвата или качеството на водата, или на животните или растенията;
е)
убиването, унищожаването, притежанието или придобиването на екземпляри от защитени видове от дивата флора или фауна, освен в случаите, когато с деянието се засягат незначителни количества от такива видове и то оказва незначително въздействие върху статуса на опазване на видовете;
ж)
търговия с екземпляри от защитени видове от дивата флора или фауна или техни части или продукти, освен в случаите, когато с деянието се засягат незначителни количества от тези видове и то оказва незначително въздействие върху статуса на опазване на такива видове;
з)
всяко деяние, което причинява значително влошаване на състоянието на местообитание в рамките на защитена територия;
и)
производството, вносът, износът, пускането на пазара или употребата на озоноразрушаващи вещества.
Член 4
Подбудителство и помагачество
Държавите-членки гарантират, че подбудителството и помагачеството в умишлено деяние, посочено в член 3, са наказуеми като престъпление.
Член 5
Наказания
Държавите-членки вземат необходимите мерки, за да гарантират, че престъпленията, посочени в членове 3 и 4, са наказуеми с ефективни, пропорционални и възпиращи наказателноправни санкции.
Член 6
Отговорност на юридическите лица
1. Държавите-членки гарантират, че юридическите лица могат да бъдат подвеждани под отговорност за престъпленията, посочени в членове 3 и 4, когато тези престъпления са извършени в тяхна полза от лице на ръководна позиция в рамките на юридическото лице, действащо индивидуално или като част от орган на юридическо лице, въз основа на:
а)
мандат за представляване на юридическото лице,
б)
правомощие за взимане на решения от името на юридическото лице; или
в)
правомощие за упражняване на контрол в рамките на юридическото лице.
2. Държавите-членки гарантират също така, че юридическо лице може да бъде подвеждано под отговорност в случаите, когато липсата на надзор или контрол от страна на лице, посочено в параграф 1, е направила възможно извършването на престъпление, посочено в членове 3 и 4, в полза на юридическото лице от лице на негово подчинение.
3. Отговорността на юридически лица съгласно параграфи 1 и 2 не изключва наказателно преследване на физически лица, които са извършители, подбудители или съучастници в престъпленията, посочени в членове 3 и 4.
Член 7
Наказания за юридическите лица
Държавите-членки вземат необходимите мерки, за да гарантират, че юридическо лице, подведено под отговорност за нарушение по смисъла на член 6, се наказва с ефективни, пропорционални и възпиращи наказания.
Член 8
Транспониране
1. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива преди 26 декември 2010 г.
Когато държавите-членки приемат тези мерки, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
2. Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното си законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива, и таблица на съответствието между тези разпоредби и настоящата директива.
Член 9
Влизане в сила
Настоящата директива влиза сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 10
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Страсбург на 19 ноември 2008 година.
DIRECTIVA 2008/99/CE DEL PARLAMENTO EUROPEO Y DEL CONSEJO
de 19 de noviembre de 2008
relativa a la protección del medio ambiente mediante el Derecho penal
(Texto pertinente a efectos del EEE)
EL PARLAMENTO EUROPEO Y EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea y, en particular, su artículo 175, apartado 1,
Vista la propuesta de la Comisión,
Visto el dictamen del Comité Económico y Social Europeo (1),
Previa consulta al Comité de las Regiones,
De conformidad con el procedimiento establecido en el artículo 251 del Tratado (2),
Considerando lo siguiente:
(1)
De conformidad con el artículo 174, apartado 2, del Tratado, la política comunitaria de medio ambiente tendrá como objetivo alcanzar un nivel de protección elevado.
(2)
La Comunidad considera preocupante el aumento de los delitos medioambientales y sus efectos, que se extienden cada vez más fuera de las fronteras de los Estados en los que esos delitos se cometen. Tales delitos suponen una amenaza para el medio ambiente y, por lo tanto, requieren una respuesta apropiada.
(3)
La experiencia ha demostrado que los sistemas de sanciones existentes no son suficientes para lograr el total cumplimiento de la legislación para la protección del medio ambiente. Este cumplimiento puede y debe reforzarse mediante la aplicación de sanciones penales que pongan de manifiesto una desaprobación social de naturaleza cualitativamente diferente a la de las sanciones administrativas o un mecanismo de compensación conforme al Derecho civil.
(4)
Las normas comunes sobre delitos permiten utilizar métodos de investigación y ayuda eficaces en los Estados miembros y entre ellos.
(5)
Para lograr una protección eficaz del medio ambiente, es necesario en particular aplicar sanciones más disuasorias a las actividades perjudiciales para el medio ambiente, es decir, que causan o pueden causar daños sustanciales al aire, incluida la estratosfera, al suelo, a las aguas, a los animales o a las plantas, incluida la conservación de las especies.
(6)
El incumplimiento de la obligación legal de actuar puede tener el mismo efecto que un comportamiento activo y, en consecuencia, debe estar sujeto también a las sanciones correspondientes.
(7)
Por lo tanto, este tipo de conductas debe ser considerado delito en la Comunidad cuando se cometa dolosamente o por imprudencia grave.
(8)
La legislación indicada en los anexos de la presente Directiva contiene disposiciones que deben estar sujetas a medidas de Derecho penal para garantizar la plena efectividad de las normas sobre protección medioambiental.
(9)
Las obligaciones impuestas por la presente Directiva se refieren únicamente a las disposiciones de la legislación indicada en los anexos de la presente Directiva que obligan a los Estados miembros a prever medidas de prohibición al aplicar dicha legislación.
(10)
La presente Directiva obliga a los Estados miembros a prever sanciones penales en su legislación nacional por las infracciones graves de las disposiciones del Derecho comunitario sobre protección del medio ambiente. La presente Directiva no crea obligaciones respecto de la aplicación de dichas sanciones o cualesquiera otros sistemas disponibles para hacer cumplir la legislación, en casos individuales.
(11)
La presente Directiva se entiende sin perjuicio de otros regímenes de responsabilidad por daños medioambientales de conformidad con el Derecho comunitario o interno.
(12)
Puesto que la presente Directiva ofrece unas normas mínimas, los Estados miembros tienen libertad para adoptar o mantener medidas más estrictas cuya finalidad sea la protección eficaz del medio ambiente mediante el Derecho penal. Tales medidas deben ser compatibles con el Tratado.
(13)
Para que la Comisión pueda evaluar el efecto de la presente Directiva, los Estados miembros deben proporcionarle información sobre su aplicación.
(14)
Dado que el objetivo de la presente Directiva, a saber, proteger con más eficacia el medio ambiente, no puede ser alcanzado de manera suficiente por los Estados miembros y, por consiguiente, debido a la dimensión y a los efectos de la presente Directiva, puede lograrse mejor a nivel comunitario, la Comunidad puede adoptar medidas, de acuerdo con el principio de subsidiariedad consagrado en el artículo 5 del Tratado. De conformidad con el principio de proporcionalidad enunciado en dicho artículo, la presente Directiva no excede de lo necesario para alcanzar dicho objetivo.
(15)
En las nuevas disposiciones legislativas que se adopten en materia de medio ambiente debe señalarse que, donde proceda, será de aplicación la presente Directiva. En caso necesario, debe modificarse el artículo 3.
(16)
La presente Directiva respeta los derechos fundamentales y observa los principios reconocidos, en particular, en la Carta de los Derechos Fundamentales de la Unión Europea.
HAN ADOPTADO LA PRESENTE DIRECTIVA:
Artículo 1
Objeto
En la presente Directiva se establecen medidas relacionadas con el Derecho penal para proteger con mayor eficacia el medio ambiente.
Artículo 2
Definiciones
A efectos de la presente Directiva, se entenderá por
a)
«ilícito»: la infracción de
i)
la legislación adoptada de conformidad con el Tratado CE y citada en el anexo A, o
ii)
por lo que se refiere a las actividades contempladas por el Tratado Euratom, la legislación adoptada de conformidad con dicho Tratado y citada en el anexo B, o
iii)
una ley, un reglamento de un Estado miembro o una decisión adoptada por una autoridad competente de un Estado miembro que dé cumplimiento a la legislación comunitaria mencionada en los incisos i) o ii);
b)
«especies protegidas de fauna y flora silvestres»:
i)
a los efectos del artículo 3, letra f), las recogidas en:
-
el anexo IV de la Directiva 92/43/CEE del Consejo, de 21 de mayo de 1992, relativa a la conservación de los hábitats naturales y de la fauna y flora silvestre (3), y
-
el anexo I, al que se hace referencia en el artículo 4, apartado 2, de la Directiva 79/409/CEE del Consejo, de 2 de abril de 1979, relativa a la conservación de las aves silvestres (4),
ii)
a los efectos del artículo 3, letra g), las recogidas en los anexos A y B del Reglamento (CE) no 338/97 del Consejo, de 9 de diciembre de 1996, relativo a la protección de especies de la fauna y flora silvestres mediante el control de su comercio (5);
c)
«hábitat dentro de un área protegida»: todo hábitat de especies en una zona clasificada como zona de protección especial de conformidad con el artículo 4, apartados 1 y 2, de la Directiva 79/409/CEE, o todo hábitat natural o un hábitat de especies en una zona clasificada como zona de protección especial de conformidad con el artículo 4, apartado 4, de la Directiva 92/43/CEE;
d)
«persona jurídica»: toda persona jurídica conforme al Derecho interno aplicable, a excepción de los Estados u organismos públicos que actúen en el ejercicio de la potestad del Estado y de las organizaciones internacionales públicas.
Artículo 3
Delitos
Los Estados miembros se asegurarán de que las siguientes conductas sean constitutivas de delito, cuando sean ilícitas y se cometan dolosamente o, al menos, por imprudencia grave:
a)
el vertido, la emisión o la introducción en el aire, el suelo o las aguas de una cantidad de materiales o de radiaciones ionizantes que cause o pueda causar la muerte o lesiones graves a personas o daños sustanciales a la calidad del aire, la calidad del suelo o la calidad de las aguas o a animales o plantas;
b)
la recogida, el transporte, la valoración o la eliminación de residuos, incluida la vigilancia de estos procedimientos, así como la posterior reparación de instalaciones de eliminación, e incluidas las operaciones efectuadas por los comerciantes o intermediarios (aprovechamiento de residuos), que causen o puedan causar la muerte o lesiones graves a personas o daños sustanciales a la calidad del aire, la calidad del suelo o la calidad de las aguas o a animales o plantas;
c)
el traslado de residuos, cuando dicha actividad esté incluida en el ámbito de aplicación del artículo 2, apartado 35, del Reglamento (CE) no 1013/2006 del Parlamento Europeo y del Consejo, de 14 de junio de 2006, relativo a los traslados de residuos (6) y se realice en cantidad no desdeñable, tanto si se ha efectuado en un único traslado como si se ha efectuado en varios traslados que parezcan vinculados;
d)
la explotación de instalaciones en las que se realice una actividad peligrosa, o en las que se almacenen o utilicen sustancias o preparados peligrosos y que, fuera de dichas instalaciones, causen o puedan causar la muerte o lesiones graves a personas, o daños sustanciales a la calidad del aire, la calidad del suelo o la calidad de las aguas o a animales o plantas;
e)
la producción, la transformación, el tratamiento, la utilización, la posesión, el almacenamiento, el transporte, la importación, la exportación y la eliminación de materiales nucleares u otras sustancias radiactivas peligrosas que causen o puedan causar la muerte o lesiones graves a personas, o daños sustanciales a la calidad del aire, la calidad del suelo o la calidad de las aguas o a animales o plantas;
f)
la matanza, la destrucción, la posesión o la apropiación de especies protegidas de fauna o flora silvestres, a excepción de los casos en los que esta conducta afecte a una cantidad insignificante de estos ejemplares y tenga consecuencias insignificantes para el estado de conservación de su especie;
g)
el comercio de ejemplares de especies protegidas de fauna y flora silvestres o de partes o derivados de los mismos, a excepción de los casos en los que esta conducta afecte a una cantidad insignificante de estos ejemplares y tenga consecuencias insignificantes para el estado de conservación de su especie;
h)
cualquier conducta que cause el deterioro significativo de un hábitat dentro de un área protegida;
i)
la producción, la importación, la exportación, la comercialización o la utilización de sustancias destructoras del ozono.
Artículo 4
Incitación y complicidad
Los Estados miembros se asegurarán de que la complicidad en los hechos dolosos a los que se hace referencia en el artículo 3 y la incitación a cometerlos sean punibles como delito.
Artículo 5
Sanciones
Los Estados miembros adoptarán las medidas necesarias para garantizar que los delitos a los que se hace referencia en los artículos 3 y 4 se castiguen con sanciones penales eficaces, proporcionadas y disuasorias.
Artículo 6
Responsabilidad de las personas jurídicas
1. Los Estados miembros se asegurarán de que las personas jurídicas pueden ser consideradas responsables por los delitos a los que se hace referencia en los artículos 3 y 4 cuando tales delitos hayan sido cometidos en su beneficio por cualquier persona, a título individual o como parte de un órgano de la persona jurídica, que tenga una posición directiva en la persona jurídica, basada en:
a)
un poder de representación de la persona jurídica:
b)
una autoridad para tomar decisiones en nombre de la persona jurídica, o
c)
una autoridad para ejercer control dentro de la persona jurídica.
2. Los Estados miembros se asegurarán también de que las personas jurídicas puedan ser consideradas responsables cuando la ausencia de supervisión o control por parte de una persona a que se refiere el apartado 1 haya hecho posible que una persona bajo su autoridad cometa, en beneficio de la persona jurídica, alguno de los delitos a los que se hace referencia en los artículos 3 y 4.
3. La responsabilidad de las personas jurídicas de conformidad con los apartados 1 y 2 no excluirá la adopción de medidas penales contra las personas físicas que sean autoras, incitadoras o cómplices de los delitos a los que se hace referencia en los artículos 3 y 4.
Artículo 7
Sanciones a las personas jurídicas
Los Estados miembros adoptarán las medidas necesarias para garantizar que las personas jurídicas consideradas responsables en virtud del artículo 6 sean castigadas con sanciones efectivas, proporcionadas y disuasorias.
Artículo 8
Transposición
1. Los Estados miembros pondrán en vigor las disposiciones legales, reglamentarias y administrativas necesarias para dar cumplimiento a lo establecido en la presente Directiva antes del 26 de diciembre de 2010.
Cuando los Estados miembros adopten estas medidas, incluirán una referencia a la presente Directiva o irán acompañadas de dicha referencia en su publicación oficial. Los Estados miembros establecerán las modalidades de la mencionada referencia.
2. Los Estados miembros comunicarán a la Comisión el texto de las principales disposiciones de Derecho interno que adopten en el ámbito regulado por la presente Directiva y una tabla de correspondencias entre esas disposiciones y la presente Directiva.
Artículo 9
Entrada en vigor
La presente Directiva entrará en vigor a los veinte días de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
Artículo 10
Destinatarios
Los destinatarios de la presente Directiva son los Estados miembros.
Hecho en Estrasburgo, el 19 de noviembre de 2008.