32004R0911
L 163/65
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 911/2004 НА КОМИСИЯТА
от 29 април 2004 година
за прилагане на Регламент (ЕО) № 1760/2000 на Европейския парламент и на Съвета относно ушните марки, паспортите и регистрите на стопанствата
(текст от значение за ЕИП)
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 1760/2000 на Европейския парламент и на Съвета, за създаване на система за идентификация и регистрация на едър рогат добитък и относно етикетирането на говеждо месо и продукти от говеждо месо и за отмяна на Регламент (ЕО) № 820/97 на Съвета (1), и по-специално член 7, параграф 1 и член 10, букви а), б) и в) от него,
като има предвид, че:
(1)
Регламент (ЕО) № 2629/97 на Комисията от 29 декември 1997 г. за установяване на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО) № 820/97 на Съвета относно ушните марки, регистрите на стопанствата и паспортите в рамките на системата за идентификация и регистрация на животните от рода на едрия рогат добитък (2) бе неколкократно съществено изменян. С цел по-голяма яснота и съгласуваност в законодателството на Общността следва тези правила за прилагане да се съдържат в един и същ акт. Предвид гореизложеното Регламент (ЕО) № 2629/97 следва да бъде отменен и заменен с настоящия регламент.
(2)
Ушните марки следва да съдържат информация за държавата-членка, от която произхожда животното, както и за самото животно. Най-подходящият вид кодиране на тази информация представлява кодът от две букви за обозначаване на държавата, следван от максимум дванадесет цифри. Използването на баркодове може да бъде разрешено като допълнение към комбинацията, съставена от кода на държавата и от максимум дванадесет цифри.
(3)
Уместно е да се вземат под внимание затрудненията, посочени от компетентните органи на някои държави-членки, относно кодовете за идентификация на животните от рода на едрия рогат добитък и да им бъде разрешено да използват ушни марки с буквено-цифров код до изтичането на определен преходен период. Уместно е освен това да се вземат под внимание затрудненията, посочени от компетентния орган на Италия, и да му бъде разрешено да използва най-много три допълнителни символа, при условие че те не представляват част от цифровия код.
(4)
С цел да се избегнат затрудненията при търговията в рамките на Общността с животни от рода на едрия рогат добитък и да се изяснят настоящите правила, е необходимо на притежателите на животни да се разреши да получат предварително, ако желаят това и в съответствие с разпоредбите на националната нормативна уредба, количество от ушни марки, което е пропорционално на техните нужди за период от максимум една година.
(5)
Уместно е да се предвиди прехвърлянето на информацията върху заместващи марки в случай на загубване на ушни марки.
(6)
Уместно е да се определят някои минимални уеднаквени правила относно вида и модела на ушните марки.
(7)
Разпоредбите относно съдържанието на информацията върху ушните марки следва да бъдат преразгледани, като се вземе предвид създаването на компютризираната база данни, предвидена в Регламент (ЕО) № 1760/2000.
(8)
Информацията, които се вписва в паспорта и в регистъра, следва да бъде представена във форма, която позволява проследяване на произхода и придвижването на животните.
(9)
Тази информация следва да съответства на данните, които се въвеждат в компютризираната база данни, предвидена в Директива 64/432/ЕИО на Съвета от 26 юни 1964 г. относно проблемите на здравето на животните, оказващи влияние върху търговията в рамките на Общността с едър рогат добитък и свине (3).
(10)
Срокът, в който стопаните на животни уведомяват за движение, раждане и смърт на животни и чиято продължителност се определя от държавите-членки между три и седем дни, следва да бъде обвързан с датата на събитието. Уместно е също така обаче да се вземат под внимание затрудненията, които посочват държавите-членки, при уведомяването за настъпили раждания в горепосочените срокове и съответно да се разреши на държавите-членки да определят въпросните срокове в зависимост от датата, на която животното получава ушната си марка.
(11)
Уместно е да се вземат под внимание затрудненията, посочени от държавите-членки относно информацията, която трябва да се вписва в паспортите, придружаващи животните от рода на едрия рогат добитък, родени преди 1 януари 1998 г. Следва също така да се вземат под внимание затрудненията, посочени в периода на подготовката на присъединяването на Чешката република, Естония, Кипър, Латвия, Литва, Унгария, Малта, Полша, Словения и Словакия, относно паспортите, които придружават животните, родени преди 1 януари 2004 г.
(12)
Уместно е вписването на някои данни в паспортите, придружаващи животните от рода на едрия рогат добитък, родени преди 1 януари 1998 г., и животните от рода на едрия рогат добитък, родени в Чешката република, Естония, Кипър, Латвия, Литва, Унгария, Малта, Полша, Словения и Словакия преди 1 януари 2004 г., да не бъде задължително. Това изключение не следва да поставя под въпрос задължението да се отбелязват въпросните данни в паспортите на животните от рода на едрия рогат добитък, родени на територията на дадена държава-членка, когато това е предвидено от нейната национална нормативна уредба.
(13)
Предвид мерките за контрол, свързани с програмите за подпомагане на Общността, е необходимо в паспортите да бъде включена информация относно премиите, предвидени в Регламент (ЕО) № 1254/1999 на Съвета от 17 май 1999 г. относно общата организация на пазара в сектора говеждо и телешко месо (4).
(14)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Комитета на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
УШНИ МАРКИ
Член 1
1. Върху ушните марки са отбелязани името, кодът или логото на компетентния орган, който ги поставя, както и символите, предвидени в параграф 2.
2. Кодът за идентифициране върху ушните марки, се състои от следните знаци:
а)
първите две позиции идентифицират държавата-членка, в която се намира стопанството, където животното е било идентифицирано за първи път. За тази цел се използва кодът на страната, състоящ се от две букви, посочен в приложение I;
б)
след кода на страната следват максимум дванадесет цифрови знака; въпреки това Испания, Ирландия, Италия, Португалия и Обединеното кралство могат да запазят своите буквено-цифрови кодови системи, които да се прилагат вместо дванадесетте символа, които се вписват след кода на държавата, за животните, родени най-късно до 31 декември 1999 г. в случая на Испания, Ирландия, Италия и Португалия, и за животните, родени най-късно до 30 юни 2000 г. в случая на Обединеното кралство.
3. Освен предвидената информация в параграф 1, компетентният орган може да разреши използването на баркод.
4. Чрез дерогация от ограничението за броя на символите, определено в параграф 2, буква б), италианският компетентен орган може за използва до три допълнителни знака след поредицата от символи, предвидена в настоящия параграф. Въпреки това, тези символи не представляват част от идентификационния код, посочен в параграф 2.
5. Животновъдите имат право да получат предварително, ако желаят това и в съответствие с приложимите разпоредби на националните нормативни уредби, такова количество от ушни марки, което е пропорционално на техните нужди за период от максимум една година. На стопанства, притежаващи до пет животни, компетентният орган няма право да предоставя предварително повече от пет чифта ушни марки.
6. В случай на загубване на ушната марка, заместващата марка може да съдържа освен изискваната информация и отделно отбелязване с римски цифри на поредния номер на заместващата марка. В този случай идентификационният код, предвиден в параграф 2, остава непроменен. На заместващите ушни марки, използвани в определена държава-членка за животни, които са родени в друга държава-членка, трябва да е отбелязан най-малко същия идентификационен код, освен кода или логото на компетентния орган, който ги е издал.
Член 2
Ушните марки отговарят на следните изисквания:
a)
да са направени от гъвкава пластмаса;
б)
да не могат да бъдат фалшифицирани и да се четат лесно през целия живот на животното;
в)
да не могат да се използват повторно;
г)
да се проектирани така, че да стоят закрепени на животното, без да му причиняват страдание;
д)
върху тях да са отбелязани единствено неизтриваемите надписи, предвидени в член 1.
Член 3
Първата ушна марка трябва да съответства на описания модел, както следва:
a)
да се състои от два елемента, единият мъжки, а другият - женски;
б)
върху всеки от тези елементи е отбелязана само информацията, предвидена в член 1;
в)
дължината на всеки елемент от ушната марка е най-малко 45 мм;
г)
ширината на всеки елемент от ушната марка е най-малко 55 мм;
д)
минималната височина на шрифта на символите е 5 милиметра.
Член 4
Държавите-членки могат да изберат други материали или модели за втората ушна марка и да решат на нея да се впише допълнителна информация, при условие че се спазват изискванията за информацията от член 1, параграфи 1 и 2.
Член 5
Всяка държава-членка съобщава на другите държави-членки и на Комисията информация за моделите за първата и втората ушни марки, посочени в членове 3 и 4.
ГЛАВА II
ПАСПОРТИ И РЕГИСТРИ НА СТОПАНСТВАТА
Член 6
1. Паспортът съдържа най-малко следната информация:
a)
информацията, посочена в член 14, параграф 3, буква В, точка 1, от първо до седмо тире от Директива 64/432/ЕИО;
б)
информацията, посочена:
i)
в член 14, параграф 3, буква В, точка 2, второ тире от Директива 64/432/ЕИО, или
ii)
в член 14, параграф 3, буква В, точка 2, първо тире, ако базата данни, предвидена в член 5 от Регламент (ЕО) № 1760/2000, е напълно оперативна;
в)
подписът на животновъда/ите, с изключение на превозвача; когато базата данни, предвидена в член 6, параграф 3, първо тире от Регламент (ЕО) № 1760/2000, е напълно оперативна, се поставя единствено подписът на последния животновъд;
г)
наименованието на органа, издал паспорта;
e)
датата на издаване на паспорта.
2. Без да се засяга глава I.A.1 на приложението към Директива 91/628/ЕИО на Съвета относно защитата на животните по време на транспортиране (5), теле на възраст под четири седмици може да бъде транспортирано, при условие че пъпът му е зараснал. В този случай държавите-членки могат да предвидят придружаването му от временен паспорт, който да съдържа май-малко информацията, посочена в параграф 1, в одобрен от компетентния орган формат.
Този временен паспорт се изготвя от първия животновъд на телето и се допълва от всеки следващ животновъд, с изключение на превозвачите. Животновъдът връчва временния паспорт на компетентния орган, преди животното да достигне четириседмична възраст или не по-късно от седем дни след неговата смърт или заколване, ако те настъпят преди тази възраст. Ако телето е живо, компетентният орган издава окончателен паспорт в съответствие с параграф 1 в срок от 14 дни от датата на получаване на временния паспорт. Окончателният паспорт съдържа данни за всички прехвърляния на телето, вече отбелязани във временния паспорт.
Теле, което има временен паспорт, не може да бъде прехвърляно повече от два пъти между стопанства. За целите на настоящия параграф всяко прехвърляне, извършено от едно до друго стопанство посредством пазар или център за групиране на телета, се счита за едно движение, при условие че пазарът или въпросният център могат по искане на компетентните органи да представят пълно описание на сделките, които са били извършени в рамките на този пазар или център.
3. Чрез дерогация от разпоредбите на параграф 1, буква а) вписването на информацията, посочена в член 14, параграф 3, буква В, точка 1, второ до пето тире от Директива 64/432/ЕИО, не е задължително по отношение на паспортите на животните, родени преди 1 януари 1998 г. Изключението, предвидено в настоящия параграф, не засяга задължението да се отбелязва посочената по-горе информация, ако това се изисква по силата на националната нормативна уредба. Всяка държава-членка уведомява останалите държави-членки и Комисията за действително прилаганите разпоредби по отношение на информацията, посочена в настоящия параграф.
4. За Чешката република, Естония, Кипър, Латвия, Литва, Унгария, Малта, Полша, Словения и Словакия дерогацията, предвидена в параграф 3, се прилага спрямо животните от рода на едрия рогат добитък, родени преди 1 януари 2004 г.
Член 7
Към информацията, посочена в член 6, в паспорта се добавя следната информация, съгласно член 4 от Регламент (ЕО) № 1254/99 на Съвета, относно положението с животните от мъжки пол, свързано с премиите:
a)
искане или отпускане на премия: първа възрастова група;
б)
искане или отпускане на премия: втора възрастова група.
Член 8
Регистърът, който всяко стопанство води, съдържа най-малко следната информация:
a)
актуализираната информация, посочена в член 14, параграф 3, буква В, точка 1, първо до четвърто тире от Директива 64/432/ЕИО;
б)
датата на смъртта на животното в стопанството;
в)
за животните, които напуснат стопанството, името и адреса на животновъда, с изключение на превозвача, или идентификационния код на стопанството, в което е прехвърлено животното, както и датата на неговото напускане;
г)
за животните, които пристигат в стопанството, името и адреса на животновъда, с изключение на превозвача, или идентификационния код на стопанството, от което е прехвърлено животното, както и датата на неговото пристигане;
д)
името и подписа на представителя на компетентния орган, отговарящ за проверката на регистъра, и датите, на които са извършени проверките.
Член 9
По отношение на ражданията, когато се определят срокове в рамките от три до седем дни, в които животновъдът трябва да уведоми за настъпилите събития, съгласно разпоредбите на член 7, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1760/2000, държавите-членки могат да използват като отправна точка датата, на която на животното се поставя ушната марка, вместо датата на раждане, при условие че не възниква никакъв риск от объркване на тези дати, при който и да е запис на информация.
Член 10
Всяка държава-членка съобщава на останалите държави-членки и на Комисията информация за образеца на паспорта и на регистъра на стопанствата, които използва на своята територия.
ГЛАВА III
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 11
1. Регламент (ЕО) № 2629/97 се отменя.
2. Позоваванията на Регламент (ЕО) № 2629/97 се считат за позовавания на настоящия регламент и се четат съгласно таблицата за съответствие в приложение II към настоящия регламент.
Член 12
Настоящият регламент влиза в сила на 1 май 2004 година.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 29 април 2004 година.
REGLAMENTO (CE) No 911/2004 DE LA COMISIÓN
de 29 de abril de 2004
por el que se aplica el Reglamento (CE) no 1760/2000 del Parlamento Europeo y del Consejo en lo que respecta a las marcas auriculares, los pasaportes y los registros de las explotaciones
(Texto pertinente a efectos del EEE)
LA COMISIÓN DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS,
Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea,
Visto el Reglamento (CE) no 1760/2000 del Parlamento Europeo y del Consejo, de 17 de julio de 2000, que establece un sistema de identificación y registro de los animales de la especie bovina y relativo al etiquetado de la carne de vacuno y de los productos a base de carne de vacuno y por el que se deroga el Reglamento (CE) no 820/97 (1) del Consejo y, en particular, el apartado 1 de su artículo 7 y las letras a), b) y c) de su artículo 10,
Considerando lo siguiente:
(1)
El Reglamento (CE) no 2629/97 de la Comisión, de 29 de diciembre de 1997, por el que se establecen determinadas disposiciones de aplicación del Reglamento (CE) no 820/97 del Consejo en lo que respecta a las marcas auriculares, los registros de las explotaciones y los pasaportes en el marco del sistema de identificación y registro de los animales de la especie bovina (2) ha sido modificado sustancialmente en diversas ocasiones. En aras de la claridad y la coherencia de la legislación comunitaria dichas disposiciones deberían agruparse en un único acto. Por consiguiente, conviene proceder a la derogación del Reglamento (CE) no 2629/97 y a su sustitución por el presente Reglamento.
(2)
Las marcas auriculares deben contener información sobre el Estado miembro de origen y sobre el animal portador. La forma codificada más adecuada para dicha información es el código de dos letras del país, junto con un número de doce dígitos como máximo. Podría autorizarse la utilización de un código de barras además del código del país y de los doce dígitos como máximo.
(3)
Es conveniente tener en cuenta las dificultades señaladas por las autoridades competentes de algunos Estados miembros en lo que se refiere al código de identificación de los animales de la especie bovina y permitir a estas autoridades utilizar marcas auriculares dotadas de un código alfanumérico durante un periodo transitorio. Por otro lado, resulta oportuno tener en cuenta las dificultades señaladas por las autoridades competentes de Italia y permitir a éstas utilizar como máximo tres caracteres adicionales, siempre y cuando no formen parte del código numérico.
(4)
A fin de evitar dificultades en el comercio intracomunitario de bovinos y clarificar las normas vigentes, es necesario autorizar a los poseedores de animales a adquirir por adelantado, si así lo desean y es conforme a las disposiciones nacionales, una cantidad de marcas auriculares adecuada a sus necesidades durante un periodo máximo de un año.
(5)
En caso de pérdida de las marcas auriculares, conviene prever la información que deben contener las marcas de sustitución.
(6)
Es conveniente fijar una serie de normas mínimas uniformes para el diseño y el modelo de las marcas auriculares.
(7)
Las disposiciones relativas a la información contenida en las marcas auriculares deben revisarse con vistas a la creación de la base de datos informatizada prevista en el Reglamento (CE) no 1760/2000.
(8)
La información contenida en el pasaporte y en el registro debe presentare de manera que permita la trazabilidad de los animales.
(9)
Dicha información ha de ser coherente con la que debe incluirse en la base de datos informatizada contemplada en la Directiva 64/432/CEE del Consejo, de 26 de junio de 1964, relativa a problemas de policía sanitaria en materia de intercambios intracomunitarios de animales de las especies bovina y porcina (3).
(10)
El plazo de que disponen los poseedores para notificar los traslados, los nacimientos y las muertes de los animales, y cuya duración de entre tres y siete días han de determinar los Estados miembros, debe fijarse en función de la fecha en que se produzca tal acontecimiento. No obstante, es necesario tener en cuenta las dificultades señaladas por los Estados miembros para la notificación de los nacimientos en el plazo previsto, y, por consiguiente, autorizarlos a que determinen el plazo en cuestión a partir de la fecha en que el animal recibe la marca auricular.
(11)
Es conveniente tener en cuenta las dificultades señaladas por los Estados miembros en relación con la información que debe incluirse en los pasaportes que acompañan a los animales bovinos nacidos antes del 1 de enero de 1998. Las dificultades señaladas durante la preparación para la adhesión de la República Checa, Estonia, Chipre, Letonia, Lituania, Hungría, Malta, Polonia, Eslovenia y Eslovaquia con respecto a los pasaportes que acompañan a los animales nacidos antes del 1 de enero de 2004 también deben tenerse en cuenta.
(12)
Es conveniente que sea opcional la indicación de determinados datos en los pasaportes que acompañan a los bovinos nacidos antes del 1 de enero de 1998 y los bovinos nacidos antes del 1 de enero de 2004 en la República Checa, Estonia, Chipre, Letonia, Lituania, Hungría, Malta, Polonia, Eslovenia y Eslovaquia. Esta excepción no debe afectar a la obligación de mencionar dichos datos en los pasaportes de los bovinos nacidos en el territorio de un Estado miembro cuyas normas nacionales establezcan dicha obligación.
(13)
A la vista de las medidas de control de los regímenes de ayuda de la Comunidad, es necesario incluir en el pasaporte determinadas referencias a las primas, tal como se establece en el Reglamento (CE) del Consejo no 1254/1999, de 17 de mayo de 1999, por el que se establece la organización común de mercados en el sector de la carne de vacuno (4).
(14)
Las medidas previstas en el presente Reglamento se ajustan al dictamen del Comité del Fondo Europeo de Orientación y de Garantía Agrícola.
HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
CAPÍTULO I
MARCAS AURICULARES
Artículo 1
1. Las marcas auriculares contendrán el nombre, el código o el logotipo de la autoridad competente que las haya asignado y los caracteres contemplados en el apartado 2.
2. Los caracteres que configuran el código de identificación en las marcas auriculares serán los siguientes:
a)
los dos primeros caracteres identificarán al Estado miembro de la explotación en la que se haya identificado al animal por primera vez; a tal fin se utilizará el código de dos letras del país, que figura en el anexo I;
b)
los caracteres a continuación del código del país serán numéricos y no podrán ser más de 12; sin embargo, España, Irlanda, Italia, Portugal y el Reino Unido podrán conservar su sistema actual de código alfanumérico de 12 dígitos a continuación del código del país, para los animales nacidos antes del 31 de diciembre de 1999 en el caso de España, Irlanda, Italia y Portugal y para los animales nacidos antes del 30 de junio de 2000 en el caso del Reino Unido.
3. Además de la información prevista en el apartado 1, las autoridades competentes podrán autorizar la utilización de un código de barras.
4. No obstante el número limitado de caracteres establecido en la letra b) del apartado 2, las autoridades competentes de Italia podrán añadir como máximo tres caracteres suplementarios a continuación de la secuencia de caracteres prevista en dicho apartado. Sin embargo, estos caracteres adicionales no formarán parte del código de identificación contemplado en el apartado 2.
5. Los poseedores de animales estarán autorizados a adquirir por adelantado, si así lo desean y es conforme a las disposiciones nacionales aplicables, una cantidad de marcas auriculares adecuada a sus necesidades durante un periodo máximo de un año. En el caso de las explotaciones con menos de cinco animales, las autoridades competentes no podrán proporcionar por adelantado más de cinco pares de marcas auriculares.
6. En caso de pérdida de una marca auricular, las marcas de sustitución podrán contener, además de la información exigida, una mención separada que indique en números romanos el número de orden de la marca auricular de sustitución. En tal caso, el código de identificación previsto en el apartado 2 será el mismo. Las marcas auriculares utilizadas por un Estado miembro para identificar a animales nacidos en otro Estado miembro llevarán al menos el mismo código de identificación, además del código o el logotipo de la autoridad competente expedidora.
Artículo 2
Las marcas auriculares tendrán las siguientes características:
a)
estarán fabricadas de material plástico flexible;
b)
serán inalterables y fácilmente legibles durante toda la vida del animal;
c)
no serán reutilizables;
d)
estarán concebidas de forma que permanezcan sujetas al animal sin dañarle;
e)
incluirán únicamente inscripciones indelebles previstas en el artículo 1.
Artículo 3
Las marcas auriculares responderán al modelo siguiente:
a)
cada marca auricular constará de dos partes, una macho y una hembra;
b)
cada parte de la marca auricular contendrá únicamente la información prevista en el artículo 1;
c)
la longitud de cada parte de la marca auricular será de 45 mm, como mínimo;
d)
la anchura de cada parte de la marca auricular será de 55 mm, como mínimo;
e)
los caracteres deberán tener una altura mínima de 5 mm.
Artículo 4
Los Estados miembros podrán elegir otro material u otro modelo para la segunda marca auricular y podrán decidir añadir información complementaria siempre que se cumplan las disposiciones previstas en los apartados 1 y 2 del artículo 1.
Artículo 5
Cada Estado miembro comunicará a los demás Estados miembros y a la Comisión el modelo de la primera y segunda marcas auriculares a que se refieren los artículos 3 y 4.
CAPÍTULO II
PASAPORTE Y REGISTROS DE LAS EXPLOTACIONES
Artículo 6
1. El pasaporte incluirá, como mínimo:
a)
la información prevista en los guiones primero a séptimo del punto 1 de la letra c) del apartado 3 del artículo 14 de la Directiva 64/432/CEE;
b)
la información prevista en:
i)
el segundo guión del punto 2 de la letra c) del apartado 3 del artículo 14 de la Directiva 64/432/CEE, o
ii)
la información prevista en el primer guión del punto 2 de la letra c) del apartado 3 del artículo 14 de dicha Directiva si la base de datos a que se refiere el artículo 5 del Reglamento (CE) no 1760/2000 es totalmente operativa;
c)
la firma del poseedor o los poseedores, con excepción de los transportistas. Cuando la base de datos sea totalmente operativa, de conformidad con el primer guión del apartado 3 del artículo 6 del Reglamento (CE) no 1760/2000, sólo se necesitará la firma del último poseedor;
d)
la autoridad que lo haya expedido;
e)
la fecha de expedición del pasaporte.
2. Sin perjuicio de lo dispuesto en el punto 1 de la sección A del capítulo I del anexo de la Directiva 91/628/CEE del Consejo relativa a la protección de los animales durante el transporte (5), podrá trasladarse un ternero de edad inferior a cuatro semanas, siempre que el ombligo esté cicatrizado. En tal caso, los Estados miembros podrán prever que vaya acompañado de un documento provisional que incluya, por lo menos, la información contemplada en el apartado 1, con arreglo al modelo aprobado por la autoridad competente.
El documento provisional será expedido por el primer poseedor del ternero y completado por todos los poseedores posteriores, excepto los transportistas. El poseedor presentará el documento provisional a la autoridad competente antes de que el animal cumpla cuatro semanas de edad, o en un plazo de siete días si el animal muere o es sacrificado antes de dicha edad. En caso de que el ternero esté aún vivo, la autoridad competente expedirá un pasaporte dentro de los catorce días siguientes a la recepción del documento provisional. En dicho pasaporte se indicarán de forma detallada todos los traslados del ternero tal como son registrados en el documento provisional.
El ternero, acompañado del documento provisional, no podrá trasladarse entre explotaciones más de dos veces. No obstante, a efectos de la aplicación del presente apartado, el traslado entre dos explotaciones a través de un mercado o un centro de recogida de terneros se considerará como un solo traslado, siempre que el mercado o el centro de recogida de terneros facilite, previa petición, a las autoridades competentes un registro completo de las transacciones realizadas en el marco de los mismos.
3. No obstante lo dispuesto en la letra a) del apartado 1, la información prevista en los guiones primero y quinto del punto 1 de la letra c) del apartado 3 del artículo 14 de la Directiva 64/432/CEE no será obligatoria en los pasaportes de los animales bovinos nacidos antes del 1 de enero de 1998. La excepción contemplada en este apartado será sin perjuicio de la obligación de facilitar los datos antes mencionados cuando dicha obligación esté recogida en las disposiciones nacionales. Los Estados miembros se comunicarán recíprocamente y comunicarán a la Comisión las normas efectivamente aplicadas en relación con la información prevista en el presente apartado.
4. En el caso de la República Checa, Estonia, Chipre, Letonia, Lituania, Hungría, Malta, Polonia, Eslovenia y Eslovaquia, la excepción prevista en el apartado 3 se aplicará a los animales bovinos nacidos antes del 1 de enero de 2004.
Artículo 7
Además de la información prevista en el artículo 6, el pasaporte deberá incluir la siguiente información relativa a la situación de la prima por animal macho, a que se refiere el artículo 4 del Reglamento (CE) no 1254/99 del Consejo:
a)
solicitud o concesión para el primer tramo de edad;
b)
solicitud o concesión para el segundo tramo de edad.
Artículo 8
El registro de cada explotación incluirá los datos siguientes:
a)
la información actualizada prevista en los guiones primero a cuarto del punto 1 de la letra c) del apartado 3 del artículo 14 de la Directiva 64/432/CEE;
b)
la fecha de la muerte del animal en la explotación;
c)
en el caso de animales que salgan de la explotación, el nombre y la dirección del poseedor, a excepción del transportista, o el código de identificación de la explotación a la que el animal haya sido transferido y la fecha de partida;
d)
en el caso de animales que lleguen a la explotación, el nombre y la dirección del poseedor, a excepción del transportista, o el código de identificación de la explotación a partir de la cual el animal haya sido transferido y la fecha de llegada;
e)
el nombre y la firma del representante de la autoridad competente que haya comprobado el registro y la fecha en la que se llevó a cabo la comprobación.
Artículo 9
En lo que se refiere a los nacimientos, cuando fijen el plazo comprendido entre tres y siete días de que dispone el poseedor para notificar los acontecimientos, conforme a lo dispuesto en el apartado 1 del artículo 7 del Reglamento (CE) no 1760/2000, los Estados miembros podrán tomar la fecha de etiquetado del animal en vez de la fecha de su nacimiento como inicio del plazo en cuestión, siempre y cuando ambas fechas no puedan dar lugar a confusión en ningún registro.
Artículo 10
Cada Estado miembro comunicará a los demás Estados miembros y a la Comisión los modelos de pasaporte y los registros de las explotaciones utilizadas en su territorio.
CAPÍTULO III
DISPOSICIONES FINALES
Artículo 11
1. El Reglamento (CE) no 2629/97 queda derogado.
2. Las referencias al Reglamento (CE) no 2629/97 se interpretarán como referencias al presente Reglamento y deberán leerse con arreglo al cuadro de correspondencias que figura en el anexo II del presente Reglamento.
Artículo 12
El presente Reglamento entrará en vigor el 1 de mayo de 2004.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Bruselas, el 29 de abril de 2004.