РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 238/2008 НА СЪВЕТА
от 10 март 2008 година
за прекратяване на частичното междинно преразглеждане в съответствие с член 11, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 384/96 относно антидъмпинговото мито върху вноса на разтвори от карбамид и амониев нитрат с произход от Русия
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 384/96 на Съвета от 22 декември 1995 г. за защита срещу дъмпингов внос на стоки от страни, които не са членки на Европейската общност (1) (основния регламент), и по-специално член 11, параграф 3 от него,
като взе предвид предложението на Комисията, представено след консултация с консултативния комитет,
като има предвид, че:
A. ПРОЦЕДУРА
1. Действащи мерки
(1)
С Регламент (ЕО) № 1995/2000 (2) Съветът наложи окончателно антидъмпингово мито върху вноса на разтвори от карбамид (урея) и амониев нитрат (UAN) с произход, inter alia, от Русия. Посоченият регламент ще бъде наричан по-долу „първоначалния регламент“, а разследването, довело до мерките, наложени с първоначалния регламент, ще бъде наричано по-долу „първоначалното разследване“.
(2)
След преразглеждане с оглед изтичане на срока, започнато през септември 2005 г., с Регламент (ЕО) № 1911/2006 (3) Съветът поднови за период от пет години действието на тези мерки на настоящото им равнище. Тези мерки се състоят от специфични мита. Този регламент ще бъде наричан по-долу „регламента с оглед изтичане на срока“, а разследването, довело до налагане на мерките от регламента с оглед изтичане на срока ще бъде наричано по-долу „преразглеждане с оглед изтичане на срока“.
2. Заявление за преразглеждане
(3)
В съответствие с член 11, параграф 3 от основния регламент беше депозирано заявление за частично междинно преразглеждане (настоящото преразглеждане) от двама производители износители от Русия, принадлежащи към акционерното дружество Mineral and Chemical Company Eurochem, а именно Novomoskovskiy Azot и Nevinnomyssky Azot. Тези две дружества, поради тяхната връзка, се считат за едно правно образувание (заявителя) за целите на настоящото преразглеждане. Заявлението беше ограничено по обхват до дъмпинга по отношение на заявителя.
(4)
Заявителят твърдеше, че сравнението между собствената му нормална стойност и при липса на износ към Европейската общност, експортните цени за съответна трета държава, в този случай Съединените американски щати (САЩ), ще доведе до намаляване на дъмпинга значително под равнището на настоящите мерки.
3. Разследване
(5)
Установявайки, след консултация с консултативния комитет, че заявлението съдържа достатъчно prima facie доказателства, Комисията обяви на 19 декември 2006 г. започването на частично междинно преразглеждане в съответствие с член 11, параграф 3 от основния регламент, като публикува обявление за започване в Официален вестник на Европейския съюз (4).
(6)
Преразглеждането беше ограничено по обхват до проучване на дъмпинга по отношение на заявителя. Разследването на дъмпинга обхваща периода от 1 октомври 2005 г. до 30 септември 2006 г. (период на разследване за преразглеждане или ПРП).
(7)
Комисията официално информира заявителя, представителите на държавата износителка и асоциацията на производителите от Общността за започването на преразглеждането. На заинтересованите страни беше предоставена възможност да изразят писмено своите мнения и да поискат изслушване в рамките на периода, посочен в известието за започване.
(8)
Всички заинтересовани страни, които изявиха желание и показаха, че има специални причини да бъдат изслушани, бяха изслушани.
(9)
За да получи информацията, считана за необходима за разследването, Комисията изпрати въпросници на акционерно дружество Mineral and Chemical Company Eurochem и свързаните с него дружества и получи отговори в рамките на сроковете, определени за целта.
(10)
Комисията изиска и провери цялата информация, преценена за необходима за определяне на дъмпинга. Комисията извърши проверки на място на заявителя и свързаните с него дружества:
-
JSC Mineral and Chemical Company (Eurochem), Москва, Русия;
-
PJSC Azot (NAK Azot), Новомосковск, Русия;
-
PJSC Nevinnomyssky Azot (Nevinka Azot), Невинномиск, Русия; и
-
Eurochem Trading GmbH, Заг, Швейцария - (Eurochem Trading).
Б. РАЗГЛЕЖДАН ПРОДУКТ И СХОДЕН ПРОДУКТ
1. Разглеждан продукт
(11)
Разглежданият продукт е същият както при първоначалното разследване, т.е. разтвор от карбамид (урея) и амониев нитрат, течен тор, използван обикновено в селското стопанство, с произход от Русия (UAN). Той представлява смес от карбамид, амониев нитрат и вода. Съдържанието на вода е приблизително 70 % от сместа (в зависимост от съдържанието на азот), останалата част включва равни количества карбамид и амониев нитрат. Съдържанието на азот (N) е най-съществената „характеристика“ на продукта и то може да варира между 28 % и 32 %. Такава разлика може да бъде получена с добавяне на по-голямо или по-малко количество вода към разтвора. Все пак, независимо от съдържанието им на азот, се счита, че всички разтвори на карбамид и амониев нитрат имат еднакви физични и химични характеристики, поради което представляват един продукт за целите на настоящото разследване. Разглежданият продукт попада под код по КН 3102 80 00.
2. Сходен продукт
(12)
Настоящото разследване за преразглеждане потвърди, че UAN е чист стоков продукт и неговото качество и основни физични характеристики са идентични, независимо от коя държава произхожда. Произвежданите UAN разтвори се продават от заявителя на вътрешния пазар в Русия и при липса на износ в Европейската общност, изнасяните за Съединените американски щати имат същите основни физични и химични характеристики и по същество - същото приложение. Поради това тези продукти се считат за сходни продукти по смисъла на член 1, параграф 4 от основния регламент. Тъй като настоящото преразглеждане е ограничено до определяне на дъмпинга по отношение на заявителя, не бяха направени заключения по отношение на продукта, произвеждан и продаван от производството на Общността на пазара на Общността.
В. РЕЗУЛТАТИ ОТ РАЗСЛЕДВАНЕТО
1. Предварителни бележки
(13)
Както беше съобщено в обявлението за започване, тъй като заявителят не извършваше експортни продажби на UAN за Европейската общност по време на ПРП, настоящото разследване проучи преди всичко до каква степен експортните цени за трета държава следва да бъдат използвани при решаване дали основата, на която са установени съществуващите мерки, е променена и дали тези промени са с траен характер.
(14)
Заявителят представи доказателства, че поради действащите мита продуктът не е могъл да бъде продаван за износ за пазара на Общността по време на ПРП. Заявителят осигури prima facie доказателства, че експортните цени за САЩ, представителен трети пазар, не са обект на дъмпинг или поне в по-малка степен в сравнение с дъмпинговия марж, установен в момента за износа в Европейската общност и че е било целесъобразно да се използват експортните цени за САЩ. Поради причините, посочени по-долу в съображение 43 и следващите, експортните цени към третата държава САЩ бяха счетени за подходящи, тъй като пазарът на САЩ е сравним с пазара на Общността и поради това е представителен.
(15)
Следва да се отбележи, че мерките, прилагани в настоящия момент, се базират отчасти на данни, които не са свързани със собственото производство и продажби на заявителя за разглеждания продукт, докато по време на настоящия ПРП имаше проверена информация, свързана със собствените данни на заявителя, отнасящи се за нормалната стойност и експортните цени, макар и за пазара на трета държава. На тази основа беше направено заключение, че установеният по време на настоящия ПРП дъмпингов марж отразява по-точно ситуацията при заявителя по време на ПРП, отколкото действащите в момента мерки.
(16)
В този контекст беше счетено също, че целта на антидъмпинговото мито не е да затвори пазара на Общността за вноса от трета държава, а да възстанови справедливите условия на конкуренция.
(17)
Вземайки предвид горните специфични условия, беше направено заключение, че изчисляването на дъмпинговия марж през ПРП на основата на експортните продажни цени на заявителя за САЩ е подходящо.
2. Нормална стойност
(18)
За установяване на нормалната стойност първо беше проверено дали общите вътрешни продажби на заявителя са представителни в съответствие с член 2, параграф 2 от основния регламент. Тъй като заявителят няма експортни цени за UAN за Европейската общност по време на ПРП, пълните количества за вътрешна продажба на заявителя бяха сравнени с целия експорт на UAN от заявителя за Съединените американски щати. В съответствие с член 2, параграф 2 от основния регламент вътрешните продажби следва да бъдат считани за представителни, ако целият обем на тези продажби е равен или по-голям от 5 % от пълния обем на съответстващите експортни продажби, в този случай за Съединените американски щати. Разследването показа, че заявителят не продава представителни количества UAN на вътрешния пазар.
(19)
Тъй като на тази основа вътрешните цени на заявителя не могат да бъдат използвани за определяне на нормалната стойност, нормалната стойност беше сформирана на основата на производствените разходи, понесени от заявителя, плюс приемлива стойност за разходите за реализация, общите и административните разходи и реализираната печалба, в съответствие с член 2, параграфи 3 и 6 от основния регламент.
(20)
Във връзка с производствените разходи следва да се отбележи, че разходите за газ представляват основна част от производствените разходи и значителна част от общите разходи по производството. В съответствие с член 2, параграф 5 от основния регламент беше проверено дали разходите, свързани с производството и продажбите на разглеждания продукт, са добре отразени в документите на заявителя.
(21)
Беше установено въз основа на данни, публикувани от международно признати източници, специализирани в сферата на енергийните пазари, че цените, заплащани от заявителя, са неестествено ниски. За пример може да бъде посочено, че те възлизат на една четвърт и една пета от експортната цена на природния газ от Русия. В тази връзка всички налични данни показват, че вътрешните цени на газа в Русия са регулирани цени, които са значително под пазарните цени, заплащани за природния газ на нерегулираните пазари. Тъй като разходите за газ не са добре отразени в документите на заявителя, те следва да бъдат съответно коригирани. При липса на нормални цени на газ на вътрешния руски пазар и в съответствие с член 2, параграф 5 от основния регламент се наложи цените за газ да бъдат установени на „всяка друга разумна основа, включително чрез информация от други представителни пазари“.
(22)
Коригираната цена се основава на средната цена на руския газ при продажбата за износ на германско-чешката граница (Waidhaus), без транспортните разходи и коригирана така, че да отразява местните разходи за дистрибуция. Waidhaus - главният център за продажба на руски газ за Европейския съюз, който е най-големият пазар за руски газ и прилага цени, приемливо отразяващи разходите, може да се счита за представителен пазар по смисъла на член 2, параграф 5 от основния регламент.
(23)
След разгласяването заявителят изтъкна аргумента, че всяка корекция на заплащаната от него цена за газ на вътрешния пазар ще бъде неоснователна, твърдейки, че счетоводните му документи напълно отразяват разходите, свързани с дейността по производството и продажбите на сходния продукт в държавата на произход. За да обоснове това твърдение, заявителят представи проучване от независима консултантска фирма, че заплащаната от заявителя цена на газа отразява пълния разход за производство и продажба на газ, понесен от доставчика на газ. Преди всичко трябва да се отбележи, както посочва самото проучване, че разходите за газ, както и разходите за доставката на газ до заявителя, използвани за сравнението, са ориентировъчни стойности и следователно не са действителните разходи, направени по време на периода на разследването за преразглеждане. Не е ясно също така дали така определените разходи са пълните разходи, установени в съответствие с основния регламент, т.е. включващи пълните разходи за производство, пълните разходи за реализация и общите и административните разходи, свързани с производството и продажбата на газ. На последно място се отбелязва и че наличната информация относно разходите на доставчиците на газ не може да бъде проверена в рамките на настоящата процедура.
(24)
Във всеки случай се счита, че в съответствие с член 2, параграф 5 от основния регламент само фактът, че цената на газа, налагана от доставчика на клиента, покрива разходите, не е критерий за установяване дали разходите за производство на сходния продукт, осчетоводени в счетоводните документи на дружеството, приемливо отразяват разходите, свързани с производството и продажбата на разследвания продукт. Поради причините, посочени по-горе в съображение 21, случаят не беше счетен за такъв. Заявителят не разглежда очевидната значителна разлика между цената за газ, заплащана на вътрешния руски пазар, и експортната цена на природния газ от Русия, от една страна, и тази, заплащана от производителите от Общността, от друга страна. Той не разглежда и факта, че вътрешните цени на природния газ са регулирани в Русия и не може да бъде считано, че приемливо отразяват цената, която обикновено се заплаща на нормално функциониращи пазари. Поради това, дори ако цената на газа, заплащана от заявителя, покрива разходите за единица продукция за производство и продажби на газ, направени от доставчика му, този аргумент е неуместен, тъй като пазарната цена на газа не е задължително директно свързана с разходите за неговото производство и продажба. Цената, на която заявителя закупуваше газа по време на периода на разследването за преразглеждане, бе все така регулирана от държавата и значително под равнището на цената на нерегулираните пазари, както е пояснено в съображение 21 по-горе. Поради тази причина това твърдение трябваше да бъде отхвърлено.
(25)
Освен това заявителят изтъкна, че чрез корекции по отношение на газа, de facto е използван метод за определяне на нормалната стойност, който не е предвиден от основния регламент. Така, заменяйки разходите за газ на вътрешния пазар с разходи, изчислени, както е описано по-горе в съображение 22, и поради факта, че тези разходи представляват основната част от общите разходи за сходния продукт и следователно и на сформираната нормална стойност, нормалната стойност ще бъде de facto определена от данни от трети „представителен“ пазар. В тази връзка заявителят посочи доводи, че за държавите с пазарна икономика основният регламент предвижда само следните методи за определяне на нормалната стойност: i) на основата на цената на вътрешния пазар на сходния продукт при обичайни търговски условия или в случай на продажби, които не са направени при обичайни търговски условия, ii) на основата на разходите за производство в държавата на произход (плюс приемлива стойност за разходите за реализация, общите и административните разходи и печалбата), или iii) представителни експортни цени на сходния продукт за съответна трета държава. Заявителят направи извод, че на тази основа нормалната стойност не следва да се базира на данни от трети представителен пазар.
(26)
В тази връзка и както е уточнено в съображения 18-42, първо трябва да се отбележи, че нормалната стойност е определена в съответствие с методите, посочени в член 2, параграфи 1-6 от основния регламент. Все пак, за да се определи дали вътрешните продажби са направени при обичайни търговски условия по отношение на цените, т.е. дали са били печеливши, първо трябва да се установи дали разходите на заявителя са надеждна основа по смисъла на член 2, параграф 5 от основния регламент. Само след като разходите са надеждно установени, може да се определи кой метод за определяне на нормалната стойност следва да се използва. Поради това е погрешно да се твърди, че с определянето на надеждни разходи в съответствие с член 2, параграф 5 от основния регламент е въведен нов метод за определяне на нормалната стойност. Поради това аргументите на заявителя в тази връзка трябваше да бъдат отхвърлени.
(27)
Освен това заявителят твърдеше, че дори в случай че трябва да се направи корекция на разходите му за природен газ на вътрешния пазар, цената при Waidhaus за руския природен газ не е надеждна основа за такава корекция, тъй като тази цена е определена на базата на дългосрочни договори за газ, според които формулата на цената е свързана с цената на нефтените продукти и следователно не е свързана с разходите за производство и доставяне на газ за заявителя в Русия. Освен това заявителят твърдеше, че цената при Waidhaus за руския газ не е надеждна, тъй като е повлияна от изключително високото и по всяка вероятност неконкурентно вътрешно ценообразуване за газа в Германия, което се разследва от германските антитръстови институции.
(28)
Преди всичко следва да се отбележи, че един от първостепенните критерии за избор на основа, на която да се определят цените на газа, е тя да отразява разумно цената, която обикновено се заплаща на нормално функциониращи пазари. Неоспоримо е, че цените при Waidhaus отговарят на това условие. Освен това, несъмнено най-голямото количество газ от Русия се внася през центъра Waidhaus, който поради тази причина представлява подходяща база за корекции. На тази основа Waidhaus бе счетен за представителен пазар и за приемлива основа за определяне на разходите за газ по смисъла на член 2, параграф 5 от основния регламент. На второ място, както е посочено в съображение 24, въпросът дали цената се определя от разходите сам по себе си няма значение, ако цената разумно отразява цената, която обикновено се заплаща на нормално функциониращи пазари. Що се отнася до цените на газа, внасян при Waidhaus, няма данни за намеса на държавата във формирането на цените и следователно това условие е удовлетворено. На последно място, що се отнася до твърденията за неконкурентните вътрешни цени на газа в Германия, следва да се отбележи, че разследването на Bundeskartellamt, на което се позова заявителят, все още продължава и не е стигнало до заключения. Освен това, това разследване се отнася за цените, на които основните германски дистрибутори на газ продават газа на вътрешния германски пазар, а не цената, на която закупуват газ, внесен от Русия. Противно на твърдението на заявителя, тези две цени не са задължително свързани, тъй като икономическите интереси на дистрибуторите на газ и на техните клиенти са съвършено противоположни. Следователно може да се приеме, че дистрибуторите се стремят да задържат цената на дребно на най-високото възможно равнище, докато в същото време в техен икономически интерес е да задържат покупната цена на най-ниското възможно равнище, за да достигнат максимални нива на печалбата. Аргументът на заявителя, че германските оператори нямат интерес от договарянето на ниски цени за руския газ, внесен при Waidhaus, е само предположение, лишено от каквато и да е фактическа обосновка. Следователно тези аргументи бяха отхвърлени.
(29)
Освен това заявителят изтъкна аргумента, че ако трябва да се прави корекция на разходите му за природен газ на вътрешния пазар, тази корекция трябва да бъде основана на нерегулираните цени на газа в Русия. На първо място, фактът, че Комисията е могла да избере различна основа, не прави избора на Waidhaus неразумен. Първостепенният критерий за избор на основа, на която да бъде установена цената на газа, е тя да отразява разумно цената, която обикновено се заплаща на нормално функциониращи пазари. Безспорно е, че това условие е удовлетворено по отношение на цените при Waidhaus. На второ място, фактът, че количеството газ, продадено на нерегулирани цени на вътрешния пазар, бе минимално по време на периода на разследването за преразглеждане и че тези цени бяха значително по-близки до регулираната вътрешна цена отколкото до свободно определената експортна цена, води до извода, че тези нерегулирани цени са били повлияни от преобладаващите регулирани цени. Поради това нерегулираните вътрешни цени не можеха да бъдат използвани.
(30)
Освен това заявителят изтъкна, че вътрешните цени на природния газ в Русия, регулирани от държавата, постоянно се повишават и достигат нива, покриващи разходите за производство на газ. Поради това цената на вътрешния пазар не може да се разглежда като неконкурентна или неразумно ниска.
(31)
Този аргумент е неоснователен, тъй като правилото за избор на представителен пазар е не дали цените като такива носят печалба, а дали цените разумно отразяват цената, която обикновено се заплаща на нормално функциониращи пазари, както е пояснено в съображение 29 по-горе. Случаят при цени, регулирани от държавата, не е такъв. Освен това този аргумент противоречи и на публичните изявления на руския доставчик на газ (както се потвърждава от публикуваните заверени счетоводни отчети), че цените на газа на руския вътрешен пазар не покриват разходите за производство, транспортиране и продажба. Поради това този аргумент бе отхвърлен.
(32)
Освен това заявителят предложи използването на руска експортна цена за съседните пазари като алтернативна основа за корекцията, но без да осигури каквато и да е допълнителна информация или доказателства за тези пазари. Беше счетено, че руската експортна цена на газа за балтийските държави, за които имаше известна информация за цените, не са достатъчно представителни поради сравнително ниските обеми, изнасяни за тези държави. Освен това липсваха необходимите данни относно разходите за транспортиране и дистрибуция и така не можаха да бъдат установени надеждни цени за балтийските държави. Поради това не бе възможно да се използват тези цени като основа за корекцията.
(33)
Като алтернатива заявителят изтъкна, че ако трябва да се използва експортната цена при Waidhaus, заплащаното руско експортно мито за износа като цяло трябва да бъде изключено от цената при Waidhaus, тъй като то не се прилага на вътрешно равнище.
(34)
Наистина пазарната цена при Waidhaus, който беше разглеждан като представителен пазар по смисъла на член 2, параграф 5 от основния регламент, е цената след налагане на такси за износа, а не цената преди тези такси. От гледна точка на купувача това е актуалната цената, която трябва да заплати при Waidhaus, и в тази връзка е без значение какъв процент от тази цена представлява такса за износа и какъв процент се заплаща на доставчика на газ. Последният, от друга страна, винаги ще се стреми да увеличи цената си и поради това да изиска от клиентите си най-високата цена, която са готови да платят. Като се има предвид, че тази цена е винаги над производствените му разходи, като позволява на доставчика на газ да реализира огромни печалби, при определянето на цената той не се влияе на първо място от стойността на таксите за износ, а от това каква цена са готови да заплатят клиентите. Поради това се стигна до заключение, че цената, включваща таксите за износ, а не цената преди таксите, е нормалната пазарна цена. Следователно аргументите на заявителя в тази връзка бяха отхвърлени.
(35)
В този контекст заявителят също твърдеше, че надценката на местния дистрибутор не следва да бъде добавяна към експортната цена при Waidhaus, като твърдеше, че тези печалби на дистрибуторите вече са били включени в посочената цена. В това отношение заявителят изтъкна, че местните дистрибутори в Русия са дъщерни дружества на доставчика на газ, които той изцяло притежава, и следователно добавянето на печалбата на тези дистрибутори може да представлява двойно отчитане. Заявителят също така посочи, че естественото сравнително предимство на Русия следва да бъде взето под внимание. Освен това той твърдеше, че тъй като в Русия наличностите на газ са големи, за разлика от Общността, вътрешните цени в Русия ще бъдат естествено по-ниски от цената на изнасяния газ, което трябва да бъде взето под внимание при определяне на корекцията на цените на газ, заплащани на вътрешния пазар.
(36)
На първо място бе отбелязано, че надценката на местните дистрибутори включва не само границата на печалбата, но и техните разходи от покупката до препродажбата на природния газ.
(37)
На второ място, този аргумент вече не може да бъде проверен по задоволителен начин. Това се дължи на факта, че доставчикът на газ в Русия и неговите дъщерни дружество не са били обект на настоящото разследване и че поради това наличната информация за организацията и структурата на разходите бе недостатъчна. Също така бе отбелязано, че в това отношение ситуацията в Русия, дължаща се, inter alia, на тесните връзки между доставчика на газ и руското правителство, не е достатъчно прозрачна, за да позволи достатъчен достъп до необходимите доказателства.
(38)
Освен това заявителят, върху който лежи тежестта на доказване, не бе в състояние да предостави допълнителна информация или доказателства, които да покажат дали и до каква степен разходите за дистрибуция наистина са включени в цената при Waidhaus. Тъй като обаче вътрешните потребители са купували газ от местни доставчици, трябваше да бъде прието, че е трябвало те да заплащат местните разходи за дистрибуция, които - като такива - не са включени в некоригираната цена при Waidhaus. Следователно на този етап на процедурата беше счетено, че тази корекция е била обоснована и поради това аргументът беше отхвърлен.
(39)
Освен това институциите на Общността счетоха също така, че влиянието на тази специфична корекция върху изчисляването на дъмпинговия марж може да бъде значително. Поради това, с оглед на особената ситуация, описана в съображение 37 по-горе, бе счетено, че ако заявителят предостави достатъчни доказателства, които да могат да бъдат проверени, Комисията може да обмисли възобновяване на разследването в това отношение.
(40)
Колкото до твърдените сравнителни предимства по отношение на наличието на природен газ в Русия, следва да се отбележи, че, както бе посочено в съображение 28 по-горе, първостепенният по значение критерий за избор на цената при Waidhaus като основа за определяне на цените на газа е фактът, че тя разумно отразява цената, която обикновено се заплаща на нормално функциониращи пазари. Пазарните условия, преобладаващи на вътрешния пазар, са неподходящи в този контекст. Следователно този аргумент трябваше да бъде отхвърлен.
(41)
Разходите за реализация, общите и административните разходи и печалбата не можаха да бъдат установени на базата на член 2, параграф 6, първо изречение от основния регламент, тъй като след корекцията на разхода за газ, посочена в съображение 22, заявителят нямаше представителни вътрешни продажби на разглеждания продукт при обичайни търговски условия в съответствие с член 2, параграф 4 от основния регламент. Член 2, параграф 6, буква a) от основния регламент не можеше да бъде приложен, тъй като единствено заявителят е обект на разследването. Член 2, параграф 6, буква б) също не можеше да бъде приложен, тъй като за продуктите, принадлежащи към същата обща категория стоки, природният газ е също така най-важната суровина и поради това производствените разходи най-вероятно също трябва да бъдат коригирани поради причините, посочени в съображение 21 по-горе. В рамките на настоящото междинно преразглеждане липсваше информация, която да позволи правилното количествено определяне на такава корекция и определянето на разходите за реализация, общите и административните разходи и съответните граници на печалбата при продажбата на тези продукти след такава корекция. Поради това разходите за реализация, общите и административните разходи и печалбата бяха определени в съответствие с член 2, параграф 6, буква в) от основния регламент на основата на разумен метод.
(42)
В това отношение беше разгледана наличната публична информация, свързана с основни дружества, работещи в областта на азотните торове. Установено бе, че съответните данни от северноамериканските производители (САЩ и Канада) биха били най-подходящи за целите на разследването, имайки предвид широката достъпност на надеждна и пълна публична финансова информация от официално регистрираните дружества в този регион на света. В допълнение северноамериканският пазар показа значителен обем вътрешни продажби и значително равнище на конкуренция както при вътрешни, така и при чужди дружества. Поради това разходите за реализация, общите и административните разходи и печалбата бяха определени на основата на среднопретеглените разходи за реализация, общите и административните разходи и печалбата на трима северноамерикански производители, за които беше установено, че са сред най-големите дружества в областта на торовете, като бяха взети предвид техните северноамерикански продажби от същата обща категория продукти (азотни торове). Тези трима производители бяха приети за представителни в областта на бизнеса с азотни торове (средно над 78,15 % от оборота на дружеството/сектора на дейност) и техните разходи за реализация, общи и административни разходи и печалба - за представителни за същия тип разходи, обикновено поемани от дружества, успешно осъществяващи дейност в този сектор. Освен това няма данни, от които да личи, че стойността на така определената печалба надвишава печалбата, обикновено реализирана от руските производители при продажбата на продукти от същата обща категория на техния вътрешен пазар.
3. Експортна цена
(43)
Както е посочено по-горе в съображение 13, заявителят нямаше експортни продажби на UAN за Европейската общност по време на периода на разследване за преразглеждане. Поради това, заради причините, посочени в съображения 14-17, беше счетено за уместно да се проучи ценовото поведение на заявителя на други експортни пазари, за да се изчисли дъмпинговият марж. В обявлението за започване САЩ бе разглеждан като подходящ пазар за целите на сравнението, тъй като е главен експортен пазар на заявителя, представляващ над 70 % от експортните количества на заявителя по време на периода на разследването за преразглеждане.
(44)
Никоя от заинтересованите страни не коментира избора на САЩ като най-подходящ пазар за целите на сравнението. Разследването потвърди, че пазарът на САЩ за UAN е най-подходящ за целите на сравнението, тъй като Европейската общност и САЩ представляват двата основни пазара за UAN в света, които са сравними както по отношение на обемите, така и по отношение на цените.
(45)
Тъй като експортните продажби на заявителя за САЩ по време на периода на разследването за преразглеждане бяха направени чрез свързан търговец, разположен в Швейцария, експортната цена трябваше да бъде определена в съответствие с член 2, параграф 9 от основния регламент. Така експортната цена беше сформирана на основата на реално платените или подлежащи на плащане цени на заявителя от първия независим клиент в САЩ, неговият основен експортен пазар. Условна комисиона, съответстваща на надценката на свързания търговец, чиято роля може да бъде приета за сходна с ролята на работещ на комисиона представител, беше извадена от цената.
4. Сравнение
(46)
Нормалната стойност и експортната цена бяха сравнени на база на цена франко завода. С цел осигуряване на справедливо сравнение между нормалната стойност и експортната цена, беше направено съответното намаление под формата на корекции за разлики, влияещи върху цената и сравнимостта на цените, в съответствие с член 2, параграф 10 от основния регламент. Съответно бяха направени корекции за разликите в разходите за транспорт, третиране, товарене и допълнителни разходи, където това беше приложимо и подкрепено от проверени доказателства.
5. Дъмпингов марж
(47)
Дъмпинговият марж беше определен на основата на сравнение на среднопретеглената нормална стойност със среднопретеглената експортна цена в съответствие с член 2, параграф 11 от основния регламент.
(48)
Това сравнение показа дъмпингов марж от 33,95 %, изразен като процент от цената CIF на северноамериканската граница, без платено мито.
6. Траен характер на обстоятелствата, преобладаващи през ПРП
(49)
В съответствие с член 11, параграф 3 от основния регламент беше проучено дали обстоятелствата, на основата на които се базира настоящият дъмпингов марж, са променени и дали тази промяна е с траен характер.
(50)
Нямаше данни, че за равнището на нормалната стойност или на експортната цена, установена за заявителя в настоящото разследване, не може да бъде сметнато, че е с траен характер. Въпреки че би могло да се възрази, че развитието на цените на природния газ като основна суровина е могло да има значително въздействие върху нормалната стойност, беше счетено, че въздействието от повишаването на цената би засегнало всички участници на пазара и следователно би оказало въздействие както върху нормалната стойност, така и върху експортната цена.
(51)
Бе установено, че експортната цена на заявителя за Съединените американски щати - най-големият експортен пазар за заявителя, по време на ПРП е сходна на експортната му цена за други държави.
(52)
Следователно има основания да се смята, че констатираният дъмпингов марж се основава на трайно променени обстоятелства.
(53)
В допълнение настоящото преразглеждане не показа никакви признаци или доказателства, че основата, на която е определена степента на отстраняване на вредата при първоначалното разследване, ще се промени значително в близко бъдеще.
(54)
В това отношение бе отбелязано, че въпреки че обстоятелствата, на чиято основа се базира определянето на дъмпинга, са се променили след налагането на окончателни мита, което доведе до по-висок дъмпингов марж по време на ПРП в сравнение с първоначалния период на разследване, и въпреки че съществуват причини да се счита, че констатираният дъмпингов марж се основава на трайно променени обстоятелства, равнището на действащото антидъмпингово мито следва да се запази. В действителност, както е посочено в съображения 55 и 56 по-долу, окончателните антидъмпингови мита бяха наложени на необходимото за отстраняване на вредата ниво съгласно установеното по време на първоначалното разследване.
Г. ПРЕКРАТЯВАНЕ НА ПРЕРАЗГЛЕЖДАНЕТО
(55)
Напомня се, че в съответствие с член 9, параграф 4 от основния регламент и както е подчертано в съображение 49 от Регламент (ЕО) № 1995/2000 на Съвета, окончателното мито в първоначалното разследване беше определено на основата на установения марж на вредата, който беше по-нисък от дъмпинговия марж, тъй като беше установено, че такова по-ниско мито ще бъде достатъчно за отстраняване на вредите за производството на Общността. В светлината на изложеното по-горе определеното при настоящото преразглеждане мито не трябва да бъде по-високо от маржа на вредата, определен при първоначалното разследване.
(56)
В настоящото частично междинно преразглеждане не може да бъде определен индивидуален марж на вредата, тъй като то е ограничено до проучване на дъмпинга по отношение на заявителя. Поради това определеният при настоящото преразглеждане дъмпингов марж беше сравнен с маржа на вредата, определен при първоначалното разследване. Тъй като последният е по-нисък от дъмпинговия марж, установен при настоящото разследване, настоящото преразглеждане ще бъде прекратено без промяна на действащите антидъмпингови мерки.
Д. ГАРАНЦИИ
(57)
Заявителят изяви интерес да предложи гаранция, но не успя да представи достатъчно конкретизирано предложение за гаранция в рамките на сроковете, посочени в член 8, параграф 2 от основния регламент. В резултат Комисията не можа да приеме никакво предложение за доброволна договореност. Отчетено бе обаче, че сложността на няколко проблема, а именно: 1. променливостта на цената на разглеждания продукт, която би изисквала известно индексиране на минималните цени, въпреки че същевременно променливостта не е достатъчно обяснена от ключовия фактор на разходите; и 2. особената пазарна ситуация за разглеждания продукт (inter alia фактът, че не бе осъществен внос от износителя, обект на настоящото преразглеждане по време на ПРП), поражда необходимостта да се обмисли допълнително дали ще бъде приложима гаранция, съчетаваща индексирана минимална цена и количествено ограничение.
(58)
Както бе посочено по-горе, поради тази сложност заявителят не успя да представи приемливо предложение за гаранция в рамките на нормативно определения срок. С оглед изложеното по-горе Съветът счита, че на заявителя по изключение трябва да се разреши да допълни своето предложение за гаранция след изтичане на посочения по-горе краен срок, но в рамките на 10 календарни дни от влизането в сила на настоящия регламент.
Е. РАЗГЛАСЯВАНЕ
(59)
Заинтересованите страни бяха информирани за съществените факти и съображения, на основата на които се предвижда да бъде прекратено настоящото преразглеждане и да се запази съществуващото антидъмпингово мито върху вноса на разглеждания продукт, произвеждан от заявителя. На всички страни беше дадена възможност за коментар. Техните коментари бяха взети предвид, когато бяха обосновани и подкрепени с доказателства,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член единствен
Частичното междинно преразглеждане на антидъмпинговите мерки, приложими към вноса на смесите от карбамид (урея) и амониев нитрат във воден или амониев разтвор, с произход от Русия, понастоящем класирани под код по КН 3102 80 00, започнато в съответствие с член 11, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 384/96 на Съвета, се прекратява без изменение на действащите мерки.
Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 10 март 2008 година.
REGLAMENTO (CE) N o 238/2008 DEL CONSEJO
de 10 de marzo de 2008
por el que se da por concluida la reconsideración provisional parcial, de conformidad con el artículo 11, apartado 3, del Reglamento (CE) no 384/96, del derecho antidumping aplicable a las importaciones de soluciones de urea y nitrato de amonio originarias de Rusia
EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea,
Visto el Reglamento (CE) no 384/96 del Consejo, de 22 de diciembre de 1995, relativo a la defensa contra las importaciones que sean objeto de dumping por parte de países no miembros de la Comunidad Europea (1) («el Reglamento de base»), y, en particular, su artículo 11, apartado 3,
Vista la propuesta presentada por la Comisión previa consulta al Comité consultivo,
Considerando lo siguiente:
A. PROCEDIMIENTO
1. Medidas vigentes
(1)
Mediante el Reglamento (CE) no 1995/2000 (2), el Consejo estableció un derecho antidumping definitivo sobre las importaciones de soluciones de urea y nitrato de amonio (UAN en sus siglas inglesas) originarias de Rusia, entre otros países. Este Reglamento se denominará en lo sucesivo «el Reglamento original», y la investigación que dio lugar a las medidas impuestas por el Reglamento original se denominará en lo sucesivo «la investigación inicial».
(2)
Tras una reconsideración por expiración iniciada en septiembre de 2005, el Consejo, mediante el Reglamento (CE) no 1911/2006 (3), prorrogó por cinco años estas medidas en su nivel actual. Las medidas consisten en derechos específicos. Este Reglamento se denominará en lo sucesivo «el Reglamento de vencimiento», y la investigación que dio lugar a las medidas impuestas por el Reglamento de vencimiento se denominará en lo sucesivo «la reconsideración de vencimiento».
2. Solicitud de reconsideración
(3)
Dos productores exportadores de Rusia, pertenecientes a la sociedad anónima Empresa de productos minerales y químicos «Eurochem», a saber, «Novomoskovskaya Azot» y «Nevinnomyssky Azot», presentaron una petición de reconsideración provisional parcial («la reconsideración actual») de conformidad con el artículo 11, apartado 3, del Reglamento de base. Estas dos empresas, dada su relación, se consideran como una persona jurídica («el solicitante») a efectos de la actual reconsideración. La petición se limitaba al examen del dumping en cuanto atañe al solicitante.
(4)
El solicitante alegó que una comparación de su propio valor normal y, a falta de exportaciones a la Comunidad Europea, los precios de exportación a un tercer país apropiado, en este caso los Estados Unidos de América (EE.UU.), llevaría a una reducción del dumping sensiblemente por debajo del nivel de las medidas actuales.
3. Investigación
(5)
Tras haber determinado, previa consulta con el Comité consultivo, que la solicitud contenía suficientes indicios razonables, la Comisión anunció el 19 de diciembre de 2006 el inicio de una reconsideración provisional parcial de conformidad con el artículo 11, apartado 3, del Reglamento de base mediante un anuncio de inicio publicado en el Diario Oficial de la Unión Europea (4).
(6)
La reconsideración se limitó al examen del dumping en cuanto atañe al solicitante. La investigación sobre el dumping abarcó el período comprendido entre el 1 de octubre de 2005 y el 30 de septiembre de 2006 («el período de investigación de la reconsideración» o «PI»).
(7)
La Comisión comunicó oficialmente el inicio de la investigación al solicitante, a los representantes del país exportador y a la asociación de los productores comunitarios. Se ofreció a las partes interesadas la posibilidad de dar a conocer sus puntos de vista por escrito y de solicitar ser oídas en el plazo fijado en el anuncio de inicio del procedimiento.
(8)
Se concedió audiencia a todas las partes interesadas que lo solicitaron y demostraron que existían razones específicas por las que debían ser oídas.
(9)
Con el fin de obtener la información considerada necesaria para su investigación, la Comisión envió cuestionarios a la sociedad anónima Empresa de productos minerales y químicos «Eurochem» y a sus empresas vinculadas y recibió respuestas en los plazos fijados a tal efecto.
(10)
La Comisión recabó y verificó toda la información que consideró necesaria a efectos de determinar el dumping y llevó a cabo inspecciones in situ en los locales del solicitante y de sus empresas vinculadas:
-
Empresa de productos minerales y químicos «Eurochem», SA, Moscú, Rusia,
-
Novomoskovskaya Azot, SA («NAK Azot»), Novomoskovsk, Rusia,
-
Nevinnomyssky Azot, SA («Nevinka Azot»), Nevinnomyssk, Rusia, y
-
Eurochem Trading GmbH («Eurochem Trading»), Zug, Suiza.
B. PRODUCTO AFECTADO Y PRODUCTO SIMILAR
1. Producto afectado
(11)
El producto afectado es el mismo que en la investigación inicial, a saber, una solución de urea y nitrato de amonio («UAN»), fertilizante líquido utilizado comúnmente en la agricultura y originario de Rusia. Se trata de una mezcla de urea, nitrato de amonio y agua. El contenido de agua constituye aproximadamente el 70 % de la mezcla (según el contenido de nitrógeno) y la parte restante está constituida por urea y nitrato de amonio a partes iguales. El contenido de nitrógeno (N), que puede variar entre un 28 % y un 32 %, es la «característica» más significativa del producto. Tal variación puede obtenerse añadiendo más o menos agua a la solución. Sin embargo, independientemente de su contenido de nitrógeno, se considera que todas las soluciones de urea y nitrato de amonio tienen las mismas características físicas y químicas básicas y, por tanto, constituyen un único producto a efectos de la presente investigación. El citado producto está clasificado bajo el código NC 3102 80 00.
2. Producto similar
(12)
Esta investigación de reconsideración confirmó que el UAN es un producto básico puro de calidad y características físicas básicas idénticas, independientemente del país de origen. Las soluciones de UAN fabricadas y vendidas por el solicitante en su mercado interior de Rusia y, a falta de exportaciones a la Comunidad Europea, exportadas a los EE.UU. tienen las mismas características físicas y químicas básicas y esencialmente las mismas aplicaciones. Por tanto, dichos productos deben considerarse productos similares en el sentido del artículo 1, apartado 4, del Reglamento de base. Puesto que la reconsideración actual se limitó a determinar el dumping en cuanto atañe al solicitante, no se llegó a ninguna conclusión por lo que se refiere al producto producido y vendido por la industria de la Comunidad en el mercado comunitario.
C. RESULTADOS DE LA INVESTIGACIÓN
1. Observaciones preliminares
(13)
Según lo expuesto en el anuncio de inicio, puesto que el solicitante no exportó UAN a la Comunidad Europea durante el PI, la presente investigación examinó primero hasta qué punto los precios de exportación al mercado de un tercer país deben servir para decidir si ha cambiado la base sobre la que se establecieron las medidas existentes y si tales cambios son de carácter duradero.
(14)
El solicitante aportó pruebas de que, debido a los derechos en vigor, el producto no pudo exportarse al mercado comunitario durante el PI. A este respecto, el solicitante aportó indicios razonables de que los precios de exportación a los EE.UU., tercer mercado representativo, no eran de dumping o, en todo caso, lo eran por debajo del margen establecido actualmente para las exportaciones a la Comunidad Europea, por lo que era apropiado utilizar precios de exportación a los EE.UU. Por las razones que se exponen en los considerandos 43 y siguientes, los precios de exportación al tercer país (EE.UU.) se consideraron apropiados, ya que el mercado estadounidense es comparable al comunitario y, por lo tanto, representativo.
(15)
Cabe resaltar que las medidas actualmente aplicables se basan, en parte, en datos no relacionados con la producción y las ventas del producto afectado del propio solicitante, mientras que en el actual PI se dispuso de información verificada relativa a los propios datos del solicitante referentes al valor normal y a los precios de exportación, aunque al mercado de un tercer país. Sobre esta base, se llegó a la conclusión de que el margen de dumping encontrado en el actual PI reflejaba con más exactitud la situación del solicitante durante el PI que las medidas actualmente en vigor.
(16)
En este contexto, también se consideró que el objetivo de un derecho antidumping no es cerrar el mercado comunitario a las importaciones de terceros países sino restaurar unas condiciones de competencia equitativas.
(17)
Dadas estas circunstancias específicas, se consideró apropiado calcular el nivel de dumping durante el PI sobre la base de los precios de venta a la exportación del solicitante a los EE.UU.
2. Valor normal
(18)
Para establecer el valor normal, se verificó primero que las ventas nacionales totales del solicitante fueran representativas, de conformidad con el artículo 2, apartado 2, del Reglamento de base. Puesto que el solicitante no tuvo ventas de exportación de UAN a la Comunidad Europea durante el PI, las cantidades globales de ventas nacionales del solicitante se compararon a todas las exportaciones de UAN del solicitante a los Estados Unidos. De conformidad con el artículo 2, apartado 2, del Reglamento de base, las ventas nacionales deben considerarse representativas cuando su volumen total sea igual o superior al 5 % del volumen total de las ventas de exportación correspondientes, en este caso a los Estados Unidos. La investigación puso de manifiesto que el solicitante no vendió cantidades representativas de UAN en el mercado nacional.
(19)
Puesto que sobre esta base los precios nacionales del solicitante no podían utilizarse para establecer el valor normal, este se construyó sobre la base de los costes de fabricación contraídos por el solicitante más una cantidad razonable en concepto de gastos de venta, generales y administrativos y de beneficio, de conformidad con lo dispuesto en el artículo 2, apartados 3 y 6, del Reglamento de base.
(20)
Por lo que respecta al coste de fabricación, cabe señalar que los costes de gas representan una gran proporción de los costes de fabricación y una proporción significativa del coste total de producción. De acuerdo con el artículo 2, apartado 5, del Reglamento de base, se estudió si los costes relacionados con la producción y la venta del producto considerado estaban reflejados razonablemente en los registros de las partes afectadas.
(21)
Se comprobó, a partir de los datos publicados por fuentes reconocidas a nivel internacional especializadas en mercados energéticos, que el precio pagado por el solicitante era anormalmente bajo. En concreto, eran del orden de un cuarto y un quinto del precio de exportación del gas natural de Rusia. A este respecto, todos los datos disponibles indican que los precios del gas en el mercado nacional ruso eran precios regulados, muy inferiores a los precios de mercados no regulados del gas natural. Como los costes de gas no quedaban razonablemente reflejados en los registros del solicitante, hubo que ajustarlos en consecuencia. Al no disponerse de precios no distorsionados relativos al mercado nacional de Rusia, y de conformidad con el artículo 2, apartado 5, del Reglamento de base, los precios del gas tuvieron que establecerse «sobre cualquier otra base razonable, incluida la información de otros mercados representativos».
(22)
El precio ajustado se basó en el precio medio del gas ruso al venderse para exportación en la frontera entre Alemania y la República Checa (Waidhaus), neto de costes de transporte y ajustado para reflejar los costes de distribución local. Dado que Waidhaus es el eje principal de venta de gas ruso a la UE, el mayor mercado del gas ruso, y sus precios reflejan razonablemente los costes, puede considerarse un mercado representativo en el sentido del artículo 2, apartado 5, del Reglamento de base.
(23)
Tras la comunicación de la información, el solicitante alegó que no estaba justificado el ajuste del precio del gas pagado en el mercado nacional, pues sus documentos contables reflejaban plenamente los costes asociados con la actividad de producción y las ventas del producto similar en el país de origen. Para justificar esta alegación, el solicitante presentó un estudio de una asesoría independiente que indicaba que el precio del gas pagado por el solicitante reflejaba el coste total de producción y venta de gas contraído por el proveedor de gas. Cabe subrayar en primer lugar que, como el propio estudio establece, los costes del gas y de su entrega al solicitante utilizados para la comparación eran costes calculados, es decir, no eran costes reales contraídos durante el PI. Tampoco queda claro si los costes así establecidos eran completos, como requiere el Reglamento de base, es decir, si en ellos figuraban todos los costes de fabricación y los gastos de venta, generales y administrativos relacionados con la producción y la venta de gas. Por último, también se observa que la información disponible sobre los costes del proveedor de gas no pudo verificarse en el marco de este procedimiento.
(24)
En todo caso, se considera que de conformidad con el artículo 2, apartado 5, del Reglamento de base, el simple hecho de que el precio del gas cobrado por el proveedor a su cliente cubra los costes no es, por sí mismo, un criterio para establecer si los costes de producción del producto similar, consignados en las cuentas de la empresa, reflejan razonablemente los costes asociados con la producción y venta del producto investigado. Por las razones expuestas en el considerando 21, se consideró que tal no era el caso. El solicitante no abordó la diferencia significativa aparente entre el precio del gas pagado en el mercado interior ruso y el precio de exportación del gas natural de Rusia, por una parte, y el que pagan los productores comunitarios, por otra. Tampoco abordó el hecho de que los precios nacionales del gas natural estaban regulados en Rusia, por lo que no podían considerarse que reflejasen razonablemente el precio habitual en mercados no distorsionados. Por lo tanto, aunque el precio del gas pagado por el solicitante cubriera el coste unitario de la producción y venta del gas contraído por su proveedor, este argumento no es pertinente, pues el precio del mercado del gas no necesariamente guarda relación directa con los costes de su producción y venta. El precio al que el solicitante compraba el gas durante el PI sigue estando regulado por el Estado, y es perceptiblemente inferior al nivel de precios en mercados no regulados, como se ha explicado en el considerando 21. Por consiguiente, hubo que rechazar esta alegación.
(25)
El solicitante alegó también que al ajustar el gas, se utilizó de hecho una metodología para determinar el valor normal que no está prevista por el Reglamento de base. Así, al reemplazar los costes nacionales del gas por los calculados según lo descrito en el considerando 22, y dado que esos costes constituyen una parte fundamental de los costes totales del producto similar y por lo tanto también del valor normal construido, el valor normal sería determinado de hecho por datos de un tercer mercado «representativo». A este respecto, el solicitante sostuvo que para los países de economía de mercado, el Reglamento de base prevé, sin embargo, solamente las siguientes metodologías para determinar el valor normal: i) sobre la base del precio interno del producto similar en el curso de operaciones comerciales normales, o si no, en caso de que no se hagan las ventas en el curso de operaciones comerciales normales, ii) sobre la base del coste de producción en el país de origen (más una cantidad razonable para gastos de venta, generales y administrativos y para beneficios) o iii) sobre la base de los precios de exportación representativos del producto similar a un tercer país apropiado. El solicitante concluyó que sobre esta base el valor normal no debía basarse en datos de un tercer mercado representativo.
(26)
A este respecto, y también según lo resumido en los considerandos 18 a 42, debe recordarse que el valor normal se estableció con arreglo a las metodologías resumidas en el artículo 2, apartados 1 a 6, del Reglamento de base. Sin embargo, para determinar si las ventas interiores se hicieron en el curso de operaciones comerciales normales en virtud del precio, es decir, si eran rentables, debe decidirse primero si los costes del solicitante eran una base fiable en el sentido del artículo 2, apartado 5, del Reglamento de base. Solamente después de haber valorado los costes de modo fiable puede determinarse qué metodología debe emplearse para establecer el valor normal. Por lo tanto, es incorrecto alegar que al definirse los costes fiables de conformidad con el artículo 2, apartado 5, del Reglamento de base se introdujo una nueva metodología para determinar el valor normal. Por ello, hubo que rechazar los argumentos del solicitante a este respecto.
(27)
El solicitante alegó asimismo que, aunque se debiera hacer un ajuste de sus costes de gas natural en el mercado nacional, el precio en Waidhaus del gas natural ruso no era una base fiable para tal ajuste, pues se establece en función de contratos de gas a largo plazo en los cuales la fórmula de precios está vinculada a los precios de los derivados del petróleo, es decir, sin relación con los costes de producir y suministrar gas al solicitante en Rusia. Además, el solicitante alegó que el precio en Waidhaus del gas ruso no es fiable por verse afectado por una valoración nacional excesivamente alta y posiblemente no competitiva del gas en Alemania, que las autoridades de defensa de la competencia alemanas están investigando.
(28)
En primer lugar, hay que recalcar que uno de los criterios fundamentales de elección, basándose en los cuales se establecen los precios del gas, es que en estos quede razonablemente reflejado el precio habitual en mercados no distorsionados. Es indiscutible que esta condición se cumple en cuanto a los precios en Waidhaus. Además, el volumen más importante, con mucho, de gas de Rusia se importa a través de Waidhaus, que representa por lo tanto una base apropiada para el ajuste, sobre la cual se consideró que Waidhaus era un mercado representativo y razonable para determinar los costes del gas en el sentido del artículo 2, apartado 5, del Reglamento de base. En segundo lugar, como se expone en el considerando 24, en sí mismo no importa saber si el precio viene determinado por los costes, siempre que refleje razonablemente el precio habitual en mercados no distorsionados. Por lo que respecta al gas importado en Waidhaus, no hay indicios de interferencia estatal en la composición del precio, con lo que se cumple tal condición. Por último, en cuanto a la alegación de que los precios nacionales del gas en Alemania se establezcan de modo no competitivo, hay que señalar que la investigación del Bundeskartellamt a la que aludía el solicitante está aún en curso, y que no se ha llegado a conclusiones. Además, esta investigación se refiere al precio al que los distribuidores principales alemanes venden el gas en el mercado interior alemán y no al precio en que compran el gas importado de Rusia. En contraste con lo alegado por el solicitante, estos dos precios no están necesariamente relacionados, pues el interés económico de los distribuidores de gas y de sus clientes es exactamente el contrario. Así pues, puede suponerse que los distribuidores aspiran a mantener el precio de reventa lo más alto posible, a la vez que el precio de compra lo más bajo posible para maximizar los niveles de beneficio. El argumento del solicitante de que los distribuidores alemanes en cuestión no tienen un incentivo para negociar precios bajos para el gas ruso importado en Waidhaus es una simple presunción sin base factual. Por consiguiente, se rechazaron estos argumentos.
(29)
El solicitante también alegó que si hubiese que hacer un ajuste de sus costes de gas natural en el mercado nacional, tal ajuste debería basarse en los precios del gas no regulados disponibles en Rusia. En primer lugar, el hecho de que la Comisión pudiera haber elegido una base distinta no resta legitimidad a la opción de Waidhaus. El primer criterio para elegir la base sobre la que establecer los precios del gas es que refleje de modo razonable el precio que se paga normalmente en mercados sin distorsión. Es indiscutible que esta condición se cumple en cuanto a los precios en Waidhaus. En segundo lugar, el hecho de solo se hayan vendido pequeños volúmenes de gas a precios no regulados en el mercado nacional durante el PI, y de que tales precios fueran perceptiblemente más cercanos al precio nacional regulado que al precio de exportación libremente determinado, es un indicio claro de que estos precios no regulados estaban distorsionados por los precios regulados que prevalecían. Así pues, los precios nacionales no regulados no podían utilizarse.
(30)
El solicitante además sostuvo que los precios nacionales del gas natural en Rusia, regulados por el Estado, están aumentando constantemente y alcanzan niveles que cubren el coste de producción del gas. Por lo tanto, el precio en el mercado interior no puede considerarse no competitivo o irrazonablemente bajo.
(31)
Este argumento no tiene ningún fundamento, pues la norma correcta para elegir un mercado representativo no es en sí misma la rentabilidad de los precios, sino si estos reflejan de modo razonable el precio habitual en mercados no distorsionados, según se expone en el considerando 29. Este no es el caso de los precios regulados por el Estado. Además, este argumento también contradice declaraciones públicas del proveedor ruso de gas (como confirman sus cuentas auditadas publicadas) de que los precios nacionales del gas ruso no cubren los costes de producción, transporte y ventas. Por lo tanto, esta alegación fue rechazada.
(32)
El solicitante propuso usar el precio de exportación ruso a los mercados vecinos como base alternativa para el ajuste, pero sin presentar más información o pruebas de tales mercados. También se consideró que los precios rusos de exportación de gas a los países bálticos no eran suficientemente representativos, debido a los volúmenes relativamente bajos de exportación a esos países. Además, no se disponía de los datos necesarios del coste de transporte y distribución y, por lo tanto, no pudieron establecerse unos precios fiables de exportación a los Estados bálticos. Por lo tanto, estos precios no podían utilizarse como base para el ajuste.
(33)
Como alternativa, el solicitante sostuvo que si se utilizaba el precio de exportación en Waidhaus, los derechos de exportación rusos pagaderos para todas las exportaciones debían deducirse del precio en Waidhaus, por no ser gastos nacionales.
(34)
Efectivamente, el precio de mercado en Waidhaus, considerado mercado representativo en el sentido del artículo 2, apartado 5, del Reglamento de base, es un precio que ya incluye los impuestos de exportación. Desde la perspectiva del comprador, el precio a tener en cuenta es el que tiene que pagar en Waidhaus, por lo que no importa qué porcentaje de ese precio constituye un impuesto de exportación y qué porcentaje se paga al proveedor de gas. Este último, por otra parte, intentará siempre maximizar su precio y por lo tanto exigir el precio más alto que sus clientes estén dispuestos a pagar. Dado que este precio siempre es muy superior a sus costes de producción, lo que permite al proveedor de gas lograr beneficios enormes, en la fijación del precio no influye tanto el impuesto a la exportación, sino el precio que los clientes están dispuestos a pagar. Por lo tanto, se concluyó que el precio regido por un mercado no distorsionado es aquel que incluye el impuesto de exportación, y no el precio antes de aplicar ese impuesto. Por lo tanto, se rechazaron a este respecto los argumentos del solicitante.
(35)
Alegó asimismo el solicitante que el margen comercial de los distribuidores locales no debe añadirse al precio de exportación en Waidhaus, pues los beneficios de los distribuidores ya estarían incluidos en el precio en Waidhaus. A este respecto, adujo que los distribuidores locales en Rusia eran filiales cuyo único propietario era el proveedor de gas; por tanto, añadir el beneficio de estos distribuidores sería incurrir en doble contabilidad. Añadió que debía tomarse en consideración la ventaja comparativa natural de Rusia. Sostuvo además que puesto que Rusia dispone de mucho gas, lo que no es el caso de la Comunidad, los precios internos en Rusia serían naturalmente más bajos que el precio del gas exportado, aspecto que debe tenerse en cuenta al determinar el ajuste a los precios del gas pagados en el mercado nacional.
(36)
En primer lugar, cabe observar que el margen comercial de los distribuidores locales no solo incluye el beneficio, sino también sus costes entre la compra y la reventa del gas natural.
(37)
En segundo lugar, este argumento ya no puede verificarse convenientemente, debido a que el proveedor de gas en Rusia y sus filiales no estaban sujetos a la investigación actual y por tanto no había suficiente información sobre su organización y su estructura de costes. También debe observarse que la situación en Rusia a este respecto (debida, entre otras cosas, a las estrechas relaciones entre el proveedor de gas y el Gobierno ruso) no es lo bastante transparente como para permitir un acceso suficiente a las pruebas necesarias.
(38)
Además, el solicitante, sobre el que recae la carga de la prueba, no fue capaz de presentar ninguna otra información o demostración que permitiera determinar si los costes de distribución se habían incluido efectivamente, y en qué grado, en el precio en Waidhaus. Sin embargo, dado que los clientes nacionales compraban el gas a proveedores locales, fue preciso tener en cuenta que habrían pagado costes de distribución local que no están incluidos como tales en el precio sin ajustar en Waidhaus. Así pues, en esta fase del procedimiento hubo que considerar que ese ajuste estaba autorizado, por lo que se rechazó el argumento.
(39)
Sin embargo, las instituciones comunitarias también consideraron que el impacto en el cálculo del margen de dumping de este ajuste específico puede ser significativo. Así pues, dada la situación particular descrita en el considerando 37, se llegó a la conclusión de que, si el solicitante pudiera aportar suficientes pruebas verificables, la Comisión consideraría la reapertura de la investigación a este respecto.
(40)
Por lo que respecta a las ventajas comparativas alegadas en cuanto a la disponibilidad de gas natural en Rusia, cabe destacar que, como se expone en el considerando 28, el principal criterio de la elección de los precios en Waidhaus como base sobre la que establecer los precios del gas es que reflejan razonablemente el precio habitual en mercados no distorsionados. Las condiciones de mercado que prevalecen en el mercado interno no son pertinentes en este contexto. Por consiguiente, hubo de rechazarse esta alegación.
(41)
Los gastos de venta, generales y administrativos y los beneficios no podían establecerse sobre la base del artículo 2, apartado 6, primera frase, del Reglamento de base, ya que, después del ajuste por el coste del gas mencionado en el considerando 22, el solicitante no tuvo ventas nacionales representativas del producto afectado en el curso de operaciones comerciales normales de conformidad con el artículo 2, apartado 4, del Reglamento de base. El artículo 2, apartado 6, letra a), del Reglamento de base no podía aplicarse, puesto que solamente el solicitante está sujeto a la investigación. Tampoco era aplicable el artículo 2, apartado 6, letra b), pues para los productos que pertenecen a la misma categoría general de mercancías el gas natural es también la materia prima más importante, con mucho, y por lo tanto muy probablemente también habría que ajustar los costes de fabricación, por las razones indicadas en el considerando 21. Dentro del marco de esta reconsideración provisional, no se disponía de información para cuantificar correctamente tal ajuste y para establecer los gastos de venta, generales y administrativos y los márgenes de beneficio pertinentes al vender estos productos después del ajuste. Por lo tanto, los gastos de venta, generales y administrativos y los beneficios se establecieron de conformidad con el artículo 2, apartado 6, letra c), del Reglamento de base sobre la base de un método razonable.
(42)
A este respecto, se tuvo especialmente en cuenta la información pública acerca de grandes empresas que operan en el sector económico de los fertilizantes nitrogenados. Se llegó a la conclusión de que los datos correspondientes de productores de Estados Unidos y Canadá serían los más apropiados para los fines de la investigación, dada la gran disponibilidad de información financiera pública completa y fiable de empresas que cotizan en bolsa en esta zona del mundo. Por otra parte, el mercado nacional de estos dos países registró un volumen de ventas significativo y una competencia considerable, tanto de empresas nacionales como extranjeras. Por lo tanto, los gastos de venta, generales y administrativos y los beneficios se determinaron tomando como base los gastos de venta, generales y administrativos y los beneficios medios ponderados de tres productores norteamericanos que se encuentran entre las compañías más importantes del sector de los fertilizantes en cuanto a ventas en EE.UU. y Canadá de la misma categoría general de productos (fertilizantes nitrogenados). Se consideró que estos tres productores eran representativos del comercio de fertilizantes nitrogenados (por término medio, más del 78,15 % del volumen de negocios del segmento empresarial/comercial) y que sus gastos de venta, generales y administrativos eran representativos del mismo tipo de costes contraídos normalmente por empresas que operaban con éxito en ese segmento comercial. Además, nada indica que este beneficio calculado exceda del beneficio que obtienen normalmente los productores rusos en las ventas de productos de la misma categoría general en el mercado nacional.
3. Precio de exportación
(43)
Según lo mencionado en el considerando 13, el solicitante no exportó UAN a la Comunidad Europea durante el PI. Por lo tanto, por las razones establecidas en los considerandos 14 a 17, se consideró apropiado examinar la política de precios del solicitante en otros mercados de exportación para calcular el margen de dumping. En el anuncio de inicio se consideró que los EE.UU. eran un mercado apropiado a efectos de comparación, por ser el mayor mercado de exportación del solicitante y representar más del 70 % del volumen de exportación del solicitante durante el PI.
(44)
Ninguna de las partes interesadas hizo observaciones respecto a la elección de los EE.UU. como el mercado más apropiado a efectos de comparación. La investigación confirmó que el mercado de EE.UU. de UAN es el más apropiado para la comparación puesto que la Comunidad Europea y los EE.UU. representan los dos mercados principales de UAN en el mundo, y son comparables en términos tanto de volumen como de precios.
(45)
Puesto que las ventas de exportación del solicitante a los EE.UU. durante el PI se hicieron a través de un intermediario con sede en Suiza, hubo que establecer el precio de exportación de conformidad con el artículo 2, apartado 9, del Reglamento de base. Así pues, el precio de exportación se fijó sobre la base de precios realmente pagados o pagaderos al solicitante por el primer cliente independiente en los EE.UU., su principal mercado de exportación. Se dedujo de estos precios una comisión calculada correspondiente al margen comercial del comerciante vinculado, cuyo cometido puede considerarse similar al de un agente que trabaje a comisión.
4. Comparación
(46)
El valor normal y el precio de exportación se compararon franco fábrica. Con el fin de garantizar una comparación justa entre el valor normal y el precio de exportación, se realizaron los debidos ajustes para tener en cuenta las diferencias que afectaban a los precios y su comparabilidad, de conformidad con el artículo 2, apartado 10, del Reglamento de base. Por consiguiente, se efectuaron ajustes en función de las diferencias en cuanto a transporte, manipulación, carga y gastos accesorios, cuando procedía y había pruebas que las acreditaban.
5. Margen de dumping
(47)
El margen de dumping se determinó comparando el valor normal medio ponderado y el precio de exportación medio ponderado, de conformidad con el artículo 2, apartado 11, del Reglamento de base.
(48)
Esta comparación mostró un margen de dumping de 33,95 %, expresado como porcentaje del precio cif fronterizo norteamericano, no despachado de aduana.
6. Carácter duradero de las circunstancias existentes durante el período de investigación
(49)
De conformidad con el artículo 11, apartado 3, del Reglamento de base, se examinó si han cambiado las circunstancias sobre las que se estableció el margen de dumping actual y si tal cambio era de carácter duradero.
(50)
No había indicaciones de que el nivel del valor normal o el precio de exportación establecido para el solicitante en la investigación actual no pudieran considerarse de carácter duradero. Aunque podía argumentarse que la evolución de los precios del gas natural como materia prima principal podía influir significativamente en el valor normal, se consideró que el efecto de un incremento de precio afectaría a todos los actores del mercado, por lo que tendría repercusiones tanto en el valor normal como en el precio de exportación.
(51)
Durante el PI, el precio de exportación del solicitante a los EE.UU., su principal mercado de exportación, resultó ser similar al de sus exportaciones a otros países.
(52)
Por ello, hay razón para considerar que el margen de dumping observado se basa en circunstancias que han cambiado de modo duradero.
(53)
En cualquier caso, el actual estudio no reveló ninguna indicación o prueba de que la base sobre la cual se estableció el nivel de eliminación del perjuicio durante la investigación original vaya a cambiar perceptiblemente en un futuro próximo.
(54)
A este respecto, se observa que aunque las circunstancias en las que se basó la determinación del dumping han cambiado desde la imposición de los derechos definitivos, lo que dio como resultado un margen de dumping durante el PI mayor que durante el período de investigación inicial, y a pesar de que hay razones para considerar que el margen de dumping observado se basa en circunstancias que han cambiado de modo duradero, procede mantener el mismo nivel de derechos antidumping actualmente vigente. Efectivamente, como se indica en los considerandos 55 y 56, los derechos antidumping definitivos se impusieron al nivel de eliminación del perjuicio, tal como se observó en la investigación inicial.
D. CONCLUSIÓN DE LA RECONSIDERACIÓN
(55)
Se recuerda que, de conformidad con el artículo 9, apartado 4, del Reglamento de base y con el considerando 49 del Reglamento (CE) no 1995/2000, el derecho definitivo en la investigación inicial se estableció al nivel del margen de perjuicio observado, que era inferior al margen de dumping porque se constató que tal derecho sería adecuado para eliminar el perjuicio a la industria de la Comunidad. Habida cuenta de lo anterior, el derecho establecido en esta reconsideración no debería ser superior al margen de perjuicio establecido en la investigación inicial.
(56)
No puede establecerse ningún margen individual de perjuicio en esta reconsideración provisional parcial, puesto que se limita al examen del dumping que atañe al solicitante. Por lo tanto, se ha comparado el margen de dumping establecido en la actual reconsideración con el margen de perjuicio establecido en la investigación inicial. Puesto que este último era inferior al margen de dumping observado en la investigación actual, la presente reconsideración debe concluirse sin modificar las medidas antidumping en vigor.
E. COMPROMISOS
(57)
El solicitante manifestó su interés en ofrecer un compromiso, pero no presentó una oferta suficientemente justificada en los plazos establecidos en el artículo 8, apartado 2, del Reglamento de base. Por lo tanto, la Comisión no pudo aceptar ninguna oferta de compromiso. Sin embargo, se considera que la complejidad de varias cuestiones, a saber: 1) la volatilidad del precio del producto considerado, que requeriría alguna forma de indización de los precios mínimos, aunque el principal inductor del coste no explique plenamente esa volatilidad, y 2) la situación particular del mercado del producto considerado (entre otras cosas, que no hubo importaciones del exportador sometidas a la presente reconsideración durante el PI), podrían hacer que fuera conveniente reflexionar más sobre la viabilidad de un compromiso que combine un precio mínimo indizado y un tope cuantitativo.
(58)
Como ya se ha dicho, esta complejidad hizo que el solicitante no pudiese presentar una oferta aceptable de compromiso en el plazo establecido. Teniendo en cuenta lo expuesto anteriormente, el Consejo considera que se debe permitir, excepcionalmente, que el solicitante complete su compromiso fuera del plazo mencionado, si bien en el plazo de diez días naturales a partir de la entrada en vigor del presente Reglamento.
F. COMUNICACIÓN DE LA INFORMACIÓN
(59)
Se informó a todas las partes interesadas de los hechos y consideraciones fundamentales atendiendo a los cuales se preveía dar por concluida la reconsideración en curso y mantener el derecho antidumping existente sobre las importaciones del producto afectado producido por el solicitante. Todas las partes tuvieron la posibilidad de formular observaciones. Se tuvieron en cuenta sus observaciones cuando estaban justificadas por pruebas.
HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
Artículo único
Se da por concluida la reconsideración provisional parcial de las medidas antidumping aplicables a importaciones de mezclas de nitrato de urea y amonio en una solución acuosa o amoniacal originarias de Rusia, actualmente clasificables en el código NC 3102 80 00, iniciada de conformidad con el artículo 11, apartado 3, del Reglamento (CE) no 384/96, sin modificar las medidas en vigor.
El presente Reglamento entrará en vigor al día siguiente de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Bruselas, el 10 de marzo de 2008.