32001D0923
L 339/50
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
от 17 декември 2001 година
за създаване на програма за обмен, помощ и обучение за защита на еурото срещу фалшифициране (програма „Перикъл“)
(2001/923/ЕО)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 123, параграф 4, трето изречение от него,
като взе предвид предложението на Комисията (1),
като взе предвид становището на Европейския парламент (2),
като взе предвид становището на Европейската централна банка (3),
като има предвид, че:
(1)
По силата на Договора Общността отговаря за вземане на необходимите мерки за бързото въвеждане на еурото като единна валута.
(2)
В Препоръката си от 7 юли 1998 г. за приемане на някои мерки, отнасящи се до засилване на правната защита на банкнотите и монетите в еуро (4), Европейската централна банка (ЕЦБ) прикани Комисията да сътрудничи в областта на борбата срещу фалшифицирането на монети и банкноти в еуро и предложи Съветът, Комисията и държавите-членки да разгледат възможността за вземане на всякакви възможни мерки в областта на подобряването на борбата срещу фалшифицирането.
(3)
В Съобщението си от 22 юли 1998 г. до Съвета, до Европейския парламент и до Европейската централна банка относно защитата на еурото Комисията посочи, че тя ще разгледа възможността за започване на действия с всички действащи лица от системата за предотвратяване, разкриване и наказване на фалшифицирането, действия, които би трябвало да позволят определянето на насоките за една бъдеща програма.
(4)
На 28 юни 2001 г. Съветът прие Регламент (ЕО) № 1338/2001 за определяне на необходимите мерки за защита на еурото срещу фалшифициране (5), който се отнася до обмена на информация, до сътрудничеството и до взаимната помощ, включително и до външните аспекти на защитата на еурото, както и до задълженията за изваждане от обращение от страна на финансовите учреждения, и който цели създаването на обща рамка за сътрудничество, приложима преди въвеждането на банкнотите и монетите в еуро през 2002 г. На същата дата Съветът прие и Регламент (ЕО) № 1339/2001 за разширяване на действието на Регламент (ЕО) № 1338/2001 за определяне на необходимите мерки за защита на еурото срещу фалшифициране в държавите-членки, които не са приели еурото като единна валута (6).
(5)
Проведените консултации и придобитият опит показват, че една допълнителна специфична мултидисциплинарна програма на общностно равнище, която да бъде дългосрочна, изглежда би била по-ефективна от предприетите действия на национално равнище. Следователно е целесъобразно да се допълнят двата гореспоменати регламента с приемането на програма за действие, която да повиши вниманието на всички заинтересовани лица относно защитата на еурото срещу фалшифициране чрез прилагане на мерки, включващи по-специално обмен на информации и на персонал, както и мерки за техническа и научна помощ и обучение. Тази програма подкрепя и допълва действията на държавите-членки при зачитане на принципа на субсидиарност, предвиден в член 5 от Договора.
(6)
Уместно е настоящата програма за действие на Общността за защита на еурото срещу фалшифициране да съответства и да допълва другите съществуващи или предстоящи програми и действия.
(7)
За прилагането на настоящата програма Комисията провежда, без това да засяга ролята, която ЕЦБ играе в областта на защитата на еурото срещу фалшифициране, консултации от всякакъв род, отнасящи се до преценката на нуждите от защита на еурото, с основните заинтересовани страни (в частност с компетентните национални власти, определени от държавите-членки, с ЕЦБ и с Европол), в рамките на консултативния комитет, предвиден в Регламент (ЕО) № 1338/2001, по-конкретно по обмена, помощта и обучението.
(8)
Важно е Общността да насърчава сътрудничеството с трети страни в областта на защитата на еурото от фалшифициране.
(9)
В настоящото решение е включена примерна сума по смисъла на точка 34 от Междуинституционалното споразумение от 6 май 1999 г. между Европейския парламент, Съвета и Комисията относно бюджетната дисциплина и подобряването на бюджетната процедура (7) за цялата продължителност на програмата, без това да засяга правомощията на бюджетния орган, определен в Договора.
(10)
Настоящото решение не засяга инициативите, които биха могли да бъдат предприемани на основата на Договора за Европейския съюз за изработване на програми относно аспекти на наказателното право,
РЕШИ:
Член 1
Създаване на програма
1. С настоящото решение се създава програма за действие на Общността, която подпомага и допълва предприетите от държавите-членки действия и съществуващите или бъдещите програми за защита на еурото от фалшифициране.
2. Настоящата програма за действие е наречена програма „Перикъл“. Тя се осъществява за периода от 1 януари 2002 г. до 31 декември 2005 г.
3. Осъществяването и оценката на програмата се извършват съгласно разпоредбите на членове от 5 до 13.
Член 2
Цели на програмата
1. Програмата за действие на Общността цели с различните мерки, предвидени в член 3, да защитава еурото от фалшифициране. Тя взема под внимание транснационалните и мултидисциплинарните аспекти. Тя цели приоритетно да осигури съгласуване по съдържанието на действията, за да гарантира, на основата на най-добрите практики, еднаква степен на защита, като изхожда от особеностите на традициите на всяка държава-членка.
2. Тя е призвана да обедини по-специално следните цели:
а)
да засили вниманието на заинтересования персонал с измерението на новата валута на Общността (и като резервна валута, и като валута за международни сделки);
б)
да служи като катализатор, за да насърчава чрез различни подходящи действия, като стажове, специализирани уъркшопове или участие на лектори в националното обучение на кадри и в обмена на персонал, сближаването на съответните структури и на персонала, създаването на атмосфера на взаимно доверие и на достатъчно взаимно запознаване, по-конкретно с методите на действие и с трудностите;
в)
да съгласува действията по обучението на обучаващи на високо равнище при зачитане на националните оперативни стратегии;
г)
да разшири общите познания и по-специално по съответното общностно и международно законодателство и механизми.
Член 3
Съдържание на мерките
1. Съдържанието на обучението и на оперативната помощ, изработени на основата на мултидисциплинарен и транснационален подход, взема под внимание освен аспектите на сигурност и въпросите на обмена на информация, по-специално техническа и стратегическа, както и техническата и научна помощ.
2. Осъществяването на обмена на информация на общностно равнище обхваща по-специално методологията на контрол и анализ, за да се оценят:
а)
икономическите и финансовите последици от фалшифицирането;
б)
функционирането на базите данни;
в)
използването на уреди за разкриване с помощта по-специално на приложението на информатиката;
г)
методите за проверка и издирване;
д)
научната помощ (в частност, научни бази данни и следене на технологичните новости);
е)
функционирането на системите за ранно реагиране;
ж)
свързаните с това въпроси, като задължението за уведомление;
з)
защитата на личните данни;
и)
различните аспекти на сътрудничеството;
й)
защитата на еурото извън Съюза;
к)
проучвателните дейности;
л)
предоставянето на специализирани оперативни компетенции.
Този обмен на информация може да обхваща различни мерки, като организиране на уъркшопове, срещи и семинари, и политика, ориентирана към стажове и размяна на персонал.
3. Техническата, научната и оперативната помощ обхваща в частност:
а)
всякакви мерки, водещи до съставяне, на общностно равнище, на педагогически помагала (сборник със законодателството на Европейския съюз, информационни бюлетини, практически ръководства, речници, бази данни, по-специално в областта на научната помощ или на технологичните новости) или приложения за компютърна поддръжка (като софтуер);
б)
осъществяването на проучвания с мултидисциплинарна и трансгранична насоченост;
в)
разработването на технически механизми и на методи за улесняване на разкриването на общностно равнище.
Член 4
Целеви групи за действия и съдействие
1. Настоящите мерки са насочени към следните целеви групи:
а)
служители на агенции, занимаващи се с разкриване и с борба срещу фалшифицирането (в частност, полицията и финансовите администрации в зависимост от различните им функции в национален план);
б)
персонала на разузнавателните служби;
в)
представители на националните централни банки, на паричните институции и на другите финансови посредници (в частност, по отношение на задълженията на финансовите структури);
г)
представители на търговските банки (по-специално по отношение на задълженията на финансовите институции);
д)
магистратите и специализираните в тази област юристи;
е)
всяка друга заинтересована професионална група (като търговските и промишлените камари или всяка структура, свързана с малките и средните предприятия, търговците и превозвачите).
2. В допълнение към приноса на Комисията, следните групи се приканват да съдействат за осъществяване на целите на програмата за действие на Общността чрез експертните им познания в съответните области:
а)
националните централни банки и Европейската централна банка, inter alia, що се отнася до Системата за надзор на фалшифицирането на пари;
б)
Националните центрове за анализ и Националните центрове за анализ на монети (CNAP);
в)
Европейският технически и научен център и националните монетни дворове;
г)
Европол и Интерпол;
д)
националните централни служби за борба с фалшифицирането, предвидени в член 12 от Международната конвенция за премахване и преследване на фабрикуването на фалшиви парични знаци, подписана в Женева на 20 април 1929 г. (8), както и другите специализирани служби за предотвратяване, разкриване и преследване на фалшифицирането;
е)
специализираните органи, например в областта на техниката по възпроизвеждане и по удостоверяване, печатарите и гравьорите;
ж)
всеки друг орган, предлагащ специфична експертиза, включително при нужда, от трети страни и по-специално от страните кандидатки за присъединяване.
Член 5
Съгласуваност и допълняемост
1. Прилагането и координирането на програмата се осъществява в тясно сътрудничество между Комисията и държавите-членки.
При координирането се държи сметка и за други предприети действия, по- конкретно от ЕЦБ и от Европол.
2. Комисията следи, с оглед доброто финансово управление, да бъдат осигурени съгласуване и допълняемост между настоящата програма за действие на Общността, която е специфична за защитата на еурото срещу фалшифициране, и други съществуващи или бъдещи програми и действия.
Член 6
Примерна сума
Примерната финансова сума за изпълнение на програмата за действие на Общността за периода, посочен в член 1, параграф 2, е 4 милиона EUR.
Годишните суми се разрешават от бюджетния орган в рамките на финансовата перспектива.
Член 7
Международно сътрудничество
В зависимост от уговорените дейности по разпространение на банкноти и монети в еуро, от оперативните изисквания, от оценката на опасността и от анализа на рисковете, програмата е открита за участие за асоциираните страни кандидатки за присъединяване съгласно условията, определени в споразуменията за асоцииране и приложените към тях, сключени или предстоящи протоколи, отнасящи се до участието в програмите на Общността.
Освен това програмата е открита, при необходимост, и за трети страни, ако бюджетът на Общността разполага със суми, съгласно подлежащи на договаряне с тези страни условия и начини.
Член 8
Финансови разпоредби за уъркшопове, срещи и семинари
1. По отношение на уъркшоповете, срещите и семинарите, предвидени в член 3, параграф 2, организирани от Комисията:
а)
Общността поема:
i)
разходите за пътуване и престой в друга държава-членка на участниците, както и общите разходи по организацията на тези прояви;
ii)
разходите за публикуването и за превода на учебните материали, свързани с тези прояви;
б)
държавите-членки поемат:
i)
разходите за първоначалното и за непрекъснатото обучение на техния персонал, по-специално по отношение на техническото обучение;
ii)
някои разходи по логистиката, свързани с уъркшоповете, със срещите и със семинарите, организирани с финансиране на Общността, на тяхна територия (като вътрешен превоз, предоставяне на зала и/или на улеснения за кабинен превод).
2. Когато уъркшоповете, срещите и семинарите, предвидени в член 3, параграф 2, втора алинея, се организират съвместно с други партньори, като ЕЦБ, Европол или Интерпол, разходите по организацията им се поделят между партньорите. Участието на тези партньори може да се изразява в натура, при положение че е съществено. При всички случаи всеки партньор поема разходите за пътуване и за престой на своите участници.
Член 9
Финансови разпоредби за обмен на персонал
1. Общността поема разходите, свързани с участието на персонал на дадена държава-членка в стажовете или в обмена, предвидени в член 3, параграф 2, втора алинея, когато те се вписват в осъществяването на целите, посочени в член 2.
2. Държавите-членки поемат обаче разходите за участие на своя персонал в стажовете или в обмена, когато те са организирани извън програмата.
Член 10
Финансови разпоредби за помощта
1. Общността поема при съвместно финансиране до 70 % от оперативната подкрепа, посочена в член 3, параграф 2, и по специално:
а)
разходите по концепцията и по съставянето на педагогическите пособия и на информационните програми или на техническите пособия, които представляват интерес на европейско равнище;
б)
разходите за проучване, например за сравнително право на тема защита на еурото от фалшифициране.
В случай че инициативата е на Комисията, финансирането на подобни мерки за оперативна помощ може, по изключение, да бъде от порядъка на 100 %.
2. Държавите-членки поемат обаче всички разходи, свързани с елементи извън Общността от педагогическите пособия и от системите за комуникация и обмен на информация, като например национални бази данни, които са част от тези системи, свързване на мрежата между елементите на Общността и тези извън нея, както и софтуерни програми и материали, каквито всяка държава-членка счита за полезни за цялостната експлоатация на тези системи в своята администрация.
Член 11
Финансови разпоредби за външни действия
В съответствие с условията, предвидени в член 7, освен да поеме участието на персонала на трета страна в уъркшоповете, срещите и семинарите, предвидени в член 8, Общността може съвместно да финансира до 70 % от дейностите по обучението на територията на трети страни, както и от мерките по оперативна подкрепа в тези страни.
Член 12
Представяне и подбор на проектите
1. Проектите по програмата могат да изхождат от компетентните власти на държавите-членки или от Комисията.
Държавите-членки представят най-много един проект за година (уъркшопове, срещи и семинари, посочени в член 3, параграф 2, втора алинея), без това да засяга представянето на допълнителни проекти в рамките на стажовете, обмена или помощта.
2. Комисията подбира представените от държавите-членки проекти, както и свои проекти, на базата на следните критерии:
а)
съответствие с целите на програмата, определени в член 2;
б)
европейско измерение, включително аспектите на сътрудничество с ЕЦБ и Европол;
в)
допълване с други предишни проекти, в процес на осъществяване или предстоящи;
г)
капацитет на организатора да осъществи проекта;
д)
качество на проекта и съотношение стойност-ефикасност;
е)
искания размер на субсидията и съответствието с очакваните резултати;
ж)
въздействие на очакваните резултати за осъществяването на целите на програмата.
Избират се проектите, които отговарят най-добре на гореспоменатите критерии.
3. Комисията отговаря за управлението и осъществяването на програмата в сътрудничество с държавите-членки.
Член 13
Последствия и оценка
1. Бенефициерите на избраните проекти представят годишен доклад пред Комисията.
2. В края на осъществяването на проектите Комисията оценява начина, по който те са били реализирани и въздействието от осъществяването им, за да се прецени дали са били постигнати поставените първоначално цели.
3. Комисията представя пред Европейския парламент и пред Съвета:
а)
най-късно до 30 юни 2005 г. доклад, независим по отношение на мениджъра на програмата, за оценка на относимостта, ефективността и ефикасността на програмата, както и съобщение за целесъобразността от продължаване и приспособяване на настоящата програма, придружено от съответното предложение;
б)
в края на изпълнението на програмата и най-късно до 30 юни 2006 г. подробен доклад за осъществяването и за резултатите от програмата, който по-специално взема под внимание добавената стойност на финансовото съдействие на Общността.
Член 14
Приложимост
Настоящото решение се прилага в държавите-членки, които са приели еурото като единна валута.
Член 15
Влизане в сила
Настоящото решение влиза в сила в деня на публикуването му в Официален вестник на Европейските общности.
То се прилага от 1 януари 2002 г.
Съставено в Брюксел на 17 декември 2001 година.
Decisión del Consejo
de 17 de diciembre de 2001
por la que se establece un programa de acción en materia de intercambios, asistencia y formación para la protección del euro contra la falsificación de moneda (programa "Pericles")
(2001/923/CE)
EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea, y en particular la tercera frase del apartado 4 de su artículo 123,
Vista la propuesta de la Comisión(1),
Visto el dictamen del Parlamento Europeo(2),
Visto el dictamen del Banco Central Europeo(3),
Considerando lo siguiente:
(1) El Tratado confiere a la Comunidad la responsabilidad de adoptar las medidas necesarias para la introducción rápida del euro como moneda única.
(2) En su Recomendación de 7 de julio de 1998 sobre la adopción de medidas para intensificar la protección legal de los billetes y las monedas denominados en euros(4), el Banco Central Europeo (BCE) invitó a la Comisión a establecer la cooperación en el ámbito de la lucha contra la falsificación de monedas y billetes denominados en euros y propuso que el Consejo, la Comisión y los Estados miembros examinaran la posibilidad de aplicar toda medida previsible en materia de mejora de la lucha contra la falsificación de moneda.
(3) En su Comunicación de 22 de julio de 1998 al Consejo, al Parlamento Europeo y al Banco Central Europeo sobre la protección del euro, la Comisión indicó que examinaría la posibilidad de lanzar una acción dirigida al conjunto de los actores del sistema de prevención, detección y represión de la falsificación de moneda, acción que debe determinar las orientaciones de la futura programación.
(4) El Consejo adoptó el 28 de junio de 2001 el Reglamento (CE) n° 1338/2001, por el que se definen las medidas necesarias para la protección del euro contra la falsificación(5), en el que se tratan los intercambios de información, la cooperación y la asistencia mutua, incluidos los aspectos exteriores de protección del euro, así como las obligaciones de retirada de circulación, por parte de las entidades financieras, y que tiene como objetivo crear un marco general de cooperación aplicable antes de la introducción de los billetes y monedas denominados en euros en 2002, así como el Reglamento (CE) n° 1339/2001 que amplía los efectos del Reglamento (CE) n° 1338/2001 por el que se definen las medidas necesarias para la protección del euro contra la falsificación a los Estados miembros que no han adoptado el euro como moneda única(6).
(5) Las consultas efectuadas y la experiencia adquirida demuestran el interés, en comparación con las acciones emprendidas a nivel nacional, de un programa complementario específico e interdisciplinario a nivel comunitario, de carácter duradero. En consecuencia, cabe completar los dos reglamentos mencionados adoptando un programa de acción encaminado a sensibilizar a todos los interesados por la protección del euro contra la falsificación de moneda mediante la ejecución de medidas que comprendan en particular el intercambio de información y de personal, así como medidas de asistencia técnica y científica y de formación. Este programa apoyará y completará las acciones de los Estados miembros respetando el principio de subsidiariedad previsto en el artículo 5 del Tratado.
(6) Es conveniente asegurarse de que el presente programa de acción comunitario, dedicado específicamente a la protección del euro contra la falsificación, sea coherente y complementario con relación a otros programas y acciones existentes o por crear.
(7) La Comisión, sin perjuicio de la función que compete al BCE en materia de protección del euro contra la falsificación de moneda, efectuará todas las consultas relativas a la evaluación de las necesidades para la protección del euro con los principales actores interesados (en particular las autoridades nacionales competentes designadas por los Estados miembros, el BCE y Europol) en el comité consultivo correspondiente previsto en el Reglamento (CE) n° 1338/2001, especialmente en materia de intercambios, asistencia y formación, para la aplicación del presente programa.
(8) Es importante que la Comunidad favorezca la cooperación con terceros países en materia de protección del euro contra la falsificación.
(9) Con arreglo al punto 34 del Acuerdo interinstitucional de 6 de mayo de 1999 entre el Parlamento Europeo, el Consejo y la Comisión sobre la disciplina presupuestaria y la mejora del procedimiento presupuestario(7), en la presente Decisión se introducirá un importe de referencia financiera para toda la duración del programa, sin que ello afecte a las competencias de la autoridad presupuestaria definidas en el Tratado.
(10) La presente Decisión no prejuzga a las iniciativas que puedan emprenderse sobre la base del Tratado de la Unión Europea con vistas al establecimiento de programas en relación con el componente represivo judicial.
DECIDE:
Artículo 1
Establecimiento del programa
1. La presente Decisión establece un programa de acción comunitario que apoya y completa las acciones emprendidas por los Estados miembros y los programas creados o por crear con vistas a la protección del euro contra la falsificación de moneda.
2. El presente programa de acción se denomina programa Pericles. Se aplicará durante el período comprendido entre el 1 de enero de 2002 y el 31 de diciembre de 2005.
3. La aplicación y la evaluación del programa se efectuarán de conformidad con las disposiciones de los artículos 5 a 13.
Artículo 2
Objetivos del programa
1. El programa de acción comunitario tiene como objetivo proteger el euro contra la falsificación de moneda a través de las diferentes medidas previstas en el artículo 3. Tiene en cuenta los aspectos transnacionales e interdisciplinarios. Su objetivo prioritario es velar por la convergencia del contenido de las acciones con el fin de garantizar, a partir de la reflexión en torno a las mejores prácticas, un grado de protección equivalente teniendo en cuenta la particularidad de las tradiciones de cada Estado miembro.
2. Concretamente, persigue realizar:
a) un objetivo de sensibilización del personal interesado en cuanto a la dimensión comunitaria de la nueva divisa (además de como moneda de reserva y de transacciones internacionales);
b) un objetivo de catalizador con el fin de favorecer, mediante diversas acciones oportunas en este sentido, períodos de prácticas, talleres especializados o la participación de instructores en los cursos de formación nacionales y en intercambios de personal, la aproximación de las estructuras y personal afectados, el desarrollo de un clima de confianza mutua y un conocimiento recíproco satisfactorio, en particular de los métodos de acción y las dificultades;
c) un objetivo de convergencia de la acción de formación de los instructores a un nivel elevado, respetando las estrategias operativas nacionales;
d) un objetivo de divulgación, especialmente de la legislación y de los instrumentos comunitarios e internacionales pertinentes.
Artículo 3
Contenido de las medidas
1. El contenido de la formación y del apoyo operativo, concebido en torno a un enfoque interdisciplinario y transnacional, tendrá en cuenta, además de los aspectos de seguridad, las cuestiones de intercambio de información, en particular técnica y estratégica, así como la asistencia técnica y científica.
2. Los intercambios de información en el plano comunitario se referirán en particular a las metodologías de control y análisis para la evaluación de:
a) las repercusiones económicas y financieras de la falsificación de moneda,
b) el funcionamiento de las bases de datos,
c) la utilización de herramientas de detección, especialmente con ayuda de aplicaciones informáticas,
d) los métodos de instrucción e investigación,
e) la colaboración científica (en particular, base de datos científicos y vigilancia tecnológica/seguimiento de las novedades),
f) el funcionamiento de los sistemas de alerta rápida,
g) las cuestiones pertinentes en este ámbito, como el alcance de la obligación de comunicación,
h) la protección de los datos personales,
i) los distintos aspectos de la cooperación,
j) la protección del euro fuera de la Unión,
k) las actividades de investigación,
l) la aportación de competencias operativas especializadas.
Estos intercambios de información podrán traducirse en distintas medidas, como la organización de talleres de trabajo, encuentros y seminarios y una política específica de períodos de prácticas y de intercambios de personal.
3. La asistencia técnica, científica y operativa estará dirigida, en particular a:
a) cualquier medida que permita desarrollar a nivel comunitario instrumentos pedagógicos (recopilación de la legislación de la Unión Europea, boletín informativo, manuales prácticos, glosarios y léxicos, bibliotecas de datos, especialmente en materia de asistencia científica, vigilancia tecnológica) o aplicaciones de apoyo informáticas (como los programas informáticos),
b) la realización de estudios que tengan un interés interdisciplinario y transnacional,
c) el desarrollo de instrumentos y métodos técnicos de apoyo a la actividad de detección en el plano comunitario.
Artículo 4
Destinatarios de las acciones y contribuciones
1. Los destinatarios de las acciones serán en particular:
a) los servicios competentes que intervienen en la detección y la lucha contra la falsificación de moneda (en particular las fuerzas de seguridad y las administraciones financieras, según sus distintas atribuciones en el ámbito nacional);
b) el personal de los servicios de información;
c) los representantes de los Bancos centrales nacionales, de las Fábricas de moneda nacionales y de los demás intermediarios financieros (especialmente en relación con las obligaciones de las entidades financieras);
d) los representantes de los bancos comerciales (en particular en relación con las obligaciones de las entidades financieras);
e) los magistrados y los juristas especializados en este ámbito;
f) cualquier otra instancia o sector profesional interesado (cámaras de comercio e industria o cualquier estructura equivalente para las pequeñas y medianas empresas, los comerciantes y los transportistas).
2. Además de la contribución de la Comisión, se invitará a contribuir a la realización de los objetivos del programa de acción comunitario, mediante el beneficio de sus conocimientos técnicos, a:
a) los Bancos centrales nacionales y el BCE, entre otras cosas para lo relativo al Sistema de Control de Falsificaciones (SCF);
b) los Centros Nacionales de Análisis (CNA) y los Centros Nacionales de Análisis de Monedas (CNAM);
c) el Centro Técnico y Científico Europeo (CTCE) y las Fábricas nacionales de moneda;
d) Europol e Interpol;
e) las oficinas centrales nacionales de lucha contra la falsificación de moneda previstas en el artículo 12 del Convenio de represión de la falsificación de moneda, firmado en Ginebra el 20 de abril de 1929(8), así como los demás servicios especializados en la prevención, la detección y la represión de la falsificación de moneda;
f) las estructuras especializadas, por ejemplo, en materia de técnica de reprografía y autenticación, los impresores y grabadores;
g) cualquier otro organismo que cuente con unos conocimientos técnicos específicos, incluidos, cuando proceda, los de terceros países y, en particular, los de los países candidatos a la adhesión.
Artículo 5
Coherencia y complementariedad
1. La aplicación y la coordinación del programa se efectuarán mediante una estrecha cooperación entre la Comisión y los Estados miembros.
Esta coordinación tendrá también en cuenta las demás acciones emprendidas, especialmente por el BCE y Europol.
2. La Comisión, en aras de la buena gestión financiera en particular, velará por que se asegure la coherencia y la complementariedad entre el presente programa de acción comunitario, dedicado de forma específica a la protección del euro contra la falsificación de moneda, y otros programas y acciones vigentes o por establecer.
Artículo 6
Importe de referencia
El importe de referencia financiera para la ejecución del programa de acción comunitario, para el período mencionado en el apartado 2 del artículo 1, será de 4 millones de euros.
La autoridad presupuestaria autorizará los créditos anuales ajustándose a las perspectivas financieras.
Artículo 7
Cooperación internacional
En función de la situación de la circulación de los billetes y monedas denominados en euros, de las necesidades operativas, de la evaluación de las amenazas y del análisis de los riesgos, el programa estará abierto a la participación de los países asociados candidatos a la adhesión, de conformidad con las condiciones establecidas en los acuerdos de asociación y sus protocolos adicionales relativos a la participación en programas comunitarios celebrados o por celebrar con dichos países.
Además, el programa estará abierto, en caso necesario, a los terceros países, siempre que haya créditos disponibles en el presupuesto comunitario y en las condiciones y modalidades que se convenga con dichos países.
Artículo 8
Disposiciones financieras para los talleres de trabajo, encuentros y seminarios
1. Para los talleres de trabajo, encuentros y seminarios a los que se hace mención en el párrafo segundo del apartado 2 del artículo 3 organizados por la Comisión:
a) la Comunidad financiará:
i) los gastos de viaje y estancia en otro Estado miembro del personal participante, así como los gastos generales relativos a la organización de estas actividades;
ii) los gastos de publicación y traducción del material pedagógico relacionado con estas actividades.
b) los Estados miembros financiarán:
i) los gastos relativos a la formación inicial y continua de su personal en relación, en concreto, con la formación técnica;
ii) algunos gastos logísticos relacionados con los talleres de trabajo, encuentros y seminarios organizados, con financiación comunitaria, en su propio territorio (como los desplazamientos internos, la puesta a disposición de locales o de instalaciones para los sistemas de interpretación).
2. Cuando los talleres de trabajo, encuentros y seminarios a los que se hace mención en el párrafo segundo del apartado 2 del artículo 3 se organicen conjuntamente con otros interlocutores como el BCE, Europol o Interpol, los gastos derivados de su organización serán compartidos entre ellos. La contribución de estos interlocutores podrá ser en especie, siempre que sea sustancial. Cada parte asumirá en cualquier caso los gastos de viaje y estancia de sus propios participantes.
Artículo 9
Disposiciones financieras para los intercambios de personal
1. La Comunidad asumirá los gastos de participación del personal de un Estado miembro correspondientes a los períodos de prácticas o de intercambios previstos en el párrafo segundo del apartado 2 del artículo 3 cuando éstos estén incluidos en la realización de los objetivos previstos en el artículo 2.
2. No obstante, los Estados miembros financiarán los gastos de participación de su personal en los períodos de prácticas o de intercambios llevados a cabo al margen del programa.
Artículo 10
Disposiciones financieras para la asistencia
1. La Comunidad asumirá, en concepto de cofinanciación hasta el 70 %, el apoyo operativo previsto en el apartado 2 del artículo 3 y concretamente:
a) los gastos de concepción y constitución de los materiales pedagógicos y de las aplicaciones informáticas o instrumentos técnicos que presentan un interés a nivel europeo;
b) los gastos de estudios, por ejemplo, del Derecho comparado sobre el tema de la protección del euro contra la falsificación de moneda.
En caso de iniciativa de la Comisión, la financiación de tales medidas de apoyo operativo podrá, no obstante, alcanzar excepcionalmente el 100 %.
2. Sin embargo, los Estados miembros se harán cargo de todos los gastos relativos a los elementos no comunitarios de los materiales pedagógicos y de los sistemas de comunicación e intercambio de información, esto es, las bases de datos nacionales que formen parte de dichos sistemas, las conexiones de red entre los elementos comunitarios y no comunitarios y los soportes lógicos y físicos que cada Estado miembro considere apropiados para la plena explotación de dichos sistemas en el conjunto de su administración.
Artículo 11
Disposiciones financieras para las acciones exteriores
Respetando las condiciones previstas en el artículo 7, además de la asunción de la participación del personal de terceros países en los talleres de trabajo, los debates y los seminarios contemplados en el artículo 8, la Comunidad podrá cofinanciar hasta un 70 % de las acciones de formación en el territorio de un tercer país, así como las medidas de apoyo operativo en estos países.
Artículo 12
Presentación y selección de los proyectos
1. Los proyectos en virtud del programa podrán emanar de las autoridades competentes de los Estados miembros o de la Comisión.
Los Estados miembros presentarán un proyecto al año como máximo (los talleres de trabajo, encuentros y seminarios previstos en el párrafo segundo del apartado 2 del artículo 3), sin perjuicio de la presentación de otros proyectos complementarios en el marco de los períodos de prácticas e intercambios o de la asistencia.
2. La Comisión seleccionará los proyectos presentados por los Estados miembros, así como los proyectos por propia iniciativa, de acuerdo con los criterios siguientes:
a) la conformidad con los objetivos del programa definidos en el artículo 2;
b) la dimensión europea, incluidos en particular los aspectos de cooperación con el BCE y Europol;
c) la complementariedad con otros proyectos anteriores, en fase de ejecución o futuros;
d) la capacidad del organizador para ejecutar el proyecto;
e) la calidad propia del proyecto y su relación coste-eficacia;
f) el importe de la subvención solicitada y su adecuación a los resultados esperados;
g) el impacto de los resultados esperados sobre la realización de los objetivos del programa.
Serán escogidos los proyectos que respondan mejor a los criterios arriba expuestos.
3. La Comisión será responsable de la gestión y la aplicación del programa en cooperación con los Estados miembros.
Artículo 13
Seguimiento y evaluación
1. Los beneficiarios de los proyectos seleccionados presentarán un informe anual a la Comisión.
2. La Comisión, al término de la ejecución de los proyectos, evaluará la forma en que se llevaron a cabo y el impacto de su realización con el fin de valorar si se lograron los objetivos fijados.
3. La Comisión presentará al Parlamento Europeo y al Consejo:
a) a más tardar el 30 de junio de 2005, un informe de evaluación independiente, en relación con el gestor del programa, sobre la pertinencia, la eficiencia y la eficacia del programa, así como una comunicación sobre la oportunidad de proseguir y adaptar el presente programa, acompañada de una propuesta adecuada;
b) cuando expire el plazo de ejecución del programa y a más tardar el 30 de junio de 2006, un informe detallado sobre la aplicación y los resultados del programa, que dará cuenta en concreto del valor añadido de la participación financiera de la Comunidad.
Artículo 14
Aplicabilidad
La presente Decisión surtirá efecto en los Estados miembros que hayan adoptado el euro como moneda única.
Artículo 15
Efecto
La presente Decisión surtirá efecto el día de su publicación en el Diario Oficial de las Comunidades Europeas.
Será aplicable a partir del 1 de enero de 2002.
Hecho en Bruselas, el 17 de diciembre de 2001.