РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 710/2009 НА КОМИСИЯТА
от 5 август 2009 година
за изменение на Регламент (ЕО) № 889/2008 за определяне на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО) № 834/2007 на Съвета във връзка с определянето на подробни правила относно биологичното производство на аквакултурни животни и морски водорасли
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 834/2007 на Съвета от 28 юни 2007 г. относно биологичното производство и етикетирането на биологични продукти и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 2092/91 (1), и по-специално член 11, член 13, параграф 3, член 15, параграф 2, член 16, параграф 1, член 16, параграф 3, букви а) и в), член 17, параграф 2, член 18, параграф 5, член 19, параграф 3, втора алинея, член 22, параграф 1, член 28, параграф 6, член 38, букви a), б) и в) и член 40 от него,
като има предвид, че:
(1)
С Регламент (ЕО) № 834/2007, и по-специално с дял III от него, се определят основните изисквания по отношение на производството на аквакултурни животни и морски водорасли. Следва да се определят подробни правила за прилагането на тези изисквания чрез изменение на Регламент (ЕО) № 889/2008 на Комисията (2), с който се определят подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО) № 834/2007.
(2)
В Съобщението на Комисията до Съвета и до Европейския парламент относно стратегията за устойчиво развитие на европейската аквакултура (3) е представено виждане за развитието на този сектор за десетгодишен период с цел създаването на стабилен отрасъл в селските и крайбрежните райони, осигуряващ алтернативни на риболовната промишленост възможности по отношение на продукти и работни места. В съобщението се изтъква потенциалът за биологично производство на аквакултури и изискването да бъдат разработени норми и критерии.
(3)
За да се гарантира еднакво разбиране, установените в член 2 от Регламент (ЕО) № 889/2008 определения следва да бъдат допълнени и коригирани, за да се избегнат неясноти и да се гарантира единното прилагане на правилата за биологично производство на аквакултурни животни и морски водорасли.
(4)
Водният район на отглеждане на биологичните морски водорасли и аквакултурни животни е от първостепенно значение за отглеждане на продукти, които са едновременно безопасни и висококачествени, при минимално въздействие върху водната околна среда. В законодателството на Общността относно качеството на водите и замърсителите в храните, включващо Директива 2000/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2000 г. за установяване на рамка за действията на Общността в областта на политиката за водите (4), Директива 2008/56/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 17 юни 2008 г. за създаване на рамка за действие на Общността в областта на политиката за морска среда (Рамкова директива за морска стратегия) (5), Регламент (ЕО) № 1881/2006 на Комисията от 19 декември 2006 г. за определяне на максимално допустимите количества на някои замърсители в храните (6), както и регламенти (ЕО) № 852/2004 (7), (ЕО) № 853/2004 (8) и (ЕО) № 854/2004 на Европейския парламент и на Съвета (9), се определят екологични цели по отношение на водите и се гарантира високо качество на храните. Следователно за производството на морски водорасли и аквакултури е целесъобразно да се изготви план за устойчиво управление, включващ конкретни мерки като намаляване на отпадъците.
(5)
Директива 85/337/ЕИО на Съвета от 27 юни 1985 г. относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда (10), Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 г. за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна (11) и Директива 79/409/ЕИО на Съвета от 2 април 1979 г. относно опазването на дивите птици (12) следва да гарантират подходящо взаимодействие с околната среда, като се отчита въздействието на тези дейности върху екологичните цели по отношение на водите, формулирани съгласно директиви 2000/60/ЕО и 2008/56/ЕО. Следва да се предвидят разпоредби за изготвянето на оценка на въздействието върху околната среда, включваща най-добрия начин на приспособяване към заобикалящата среда и намаляване на възможните отрицателни последствия. Следва да се обърне внимание на факта, че тези оценки следва да гарантират, че биологичното производство на морски водорасли и аквакултурни животни, което е относително нова дейност в сравнение с биологичното земеделие, е не само екологично приемливо, но и в сравнение с другите възможности, е в най-голямо съответствие с широките обществени интереси и е едновременно устойчиво и съобразено с околната среда.
(6)
Специфичната характеристика на водата като разтваряща среда изисква производствените единици за биологични и небиологични аквакултури да бъдат подходящо отделени; следва да бъдат определени подходящи мерки за отделяне. Предвид променливото положение по отношение на сладководната и морската околна среда на цялата територия на Общността, за предпочитане е подходящите отстояния на отделяне да бъдат определени на равнището на държавите-членки, тъй като държавите-членки най-добре могат да се справят с въпроса за отделянето, като се има предвид разнородния характер на такива водни околни среди.
(7)
Отглеждането на морски водорасли може да има благоприятно въздействие в някои отношения, например отстраняване на излишните хранителни вещества, и може да улесни поликултурното отглеждане. Необходимо е да се вземат мерки срещу прекалено интензивното събиране на диворастящи морски водорасли, за да могат последните да се възстановят и за да се гарантира, че производството не оказва значително въздействие върху състоянието на околната водна среда.
(8)
Държавите-членки са изправени пред нарастващ дефицит при доставката на биологично произведени протеинови култури. В същото време вносът на биологично произведен протеинов фураж е недостатъчен, за да отговори на нуждите. Общата площ, на която се отглеждат биологично произведени протеинови култури, не е достатъчно голяма, за да задоволи потребностите от биологично произведени протеини. Следователно при определени условия следва да се разреши да се използва за храна протеинов фураж от парцели, които са в първата година от своя преходен период.
(9)
Като се има предвид ранният етап на развитие на биологичното производство на аквакултурни животни, няма достатъчни количества биологично отгледани животни за разплод. Следва да се предвидят разпоредби за въвеждане на небиологично отгледани животни за разплод и ювенилни екземпляри при някои условия.
(10)
При биологичното производство на аквакултурни животни следва да се гарантира задоволяване на видово специфичните потребности. В това отношение животновъдните практики, системите за управление и садковите системи следва да удовлетворяват изискванията за хуманно отношение към животните. Следва да се предвидят разпоредби за подходящото изграждане на клетки и мрежови заграждения в морето, както и за системи за отглеждане на сушата. С цел намаляване до минимум на вредителите и паразитите, както и за поддържане на високи стандарти за опазване на здравето на животните и хуманно отношение към тях, следва да се определи максимална посадка. Като се има предвид голямото разнообразие от видове със специфични потребности, следва да се определят специфични разпоредби.
(11)
Последните технически достижения доведоха до все по-широко използване на затворен тип рециркулационни системи за производство на аквакултури, като тези системи са зависими от външни ресурси и са енергоемки, но дават възможност за намаляване на изхвърляните отпадъци и предотвратяване на изпускането на животни. Поради принципа, че биологичното производство трябва да е възможно най-близо до природата, използването на такива системи в биологичното производство не следва да се разрешава преди да бъдат придобити повече знания. Използването в изключителни случаи следва да е възможно само за специфичните производствени условия в люпилни и разсадни и/или отрасни басейни.
(12)
Общите принципи за биологично производство в съответствие с разпоредбите на членове 4 и 5 от Регламент (ЕО) № 834/2007 на Съвета се основават на адекватно разработване и управление на биологични процеси, основани на екологичните системи и използващи вътрешни за тези системи природни ресурси чрез методи, при които по-специално се прилагат аквакултурни практики, които съответстват на принципа за устойчива експлоатация на рибните ресурси. Те съдържат също така принципа за запазване на биоразнообразието на естествените водни екосистеми при производството на аквакултури. Иначе посочените принципи се основават на оценка на риска, както и на използване на предпазни и превантивни мерки, когато е целесъобразно. За тази цел следва да се уточни, че изкуственото индуциране на възпроизводството на аквакултурни животни чрез хормони и техните производни е несъвместимо с концепцията за биологично производство и с възприемането от страна на потребителите на произведените по биологичен път аквакултурни продукти, и че следователно такива вещества следва да не бъдат използвани при биологичното производство на аквакултури.
(13)
Фуражът за аквакултурни животни следва да отговаря на хранителните потребности, както и на здравното изискване фуражът с произход от даден вид да не бъде даван за храна на животни от същия вид, както е постановено в Регламент (ЕО) № 999/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2001 г. относно определяне на правила за превенция, контрол и ликвидиране на някои трансмисивни спонгиформни енцефалопатии (13). Следователно е целесъобразно да бъдат определени специфични разпоредби за месоядни и немесоядни аквакултурни животни.
(14)
Суровините, използвани за фураж на биологично отглежданите хищни риби и ракообразни, следва да произхождат за предпочитане от устойчивата експлоатация на рибни ресурси, както е посочено в член 5, буква о) от Регламент (ЕО) № 834/2007 и съгласно определението в член 3, буква д) от Регламент (ЕО) № 2371/2002 на Съвета от 20 декември 2002 г. относно опазването и устойчивата експлоатация на рибните ресурси в рамките на общата политика в областта на рибарството (14), или биологичен фураж, получен от източници на биологични аквакултури. Като се има предвид, че поради ранния етап на биологичното производство на аквакултури и на устойчивата експлоатация на рибни ресурси може да възникне недостиг на биологичен фураж или на фураж, получен от устойчиво експлоатирани рибни ресурси, следва да се предвидят разпоредби за използването на небиологичен фураж въз основа на Регламент (ЕО) № 1774/2002 на Европейския парламент и на Съвета (15), с който се установяват здравните правила относно материали от рибен произход, които могат да се използват при производството на аквакултури, и се предвижда забрана определени материали, получени от риби, отглеждани в стопанства, да бъдат давани за храна на отглеждани в стопанства риби от същия вид.
(15)
За целите на биологичното производство на аквакултурни животни и морски водорасли се разрешава при точно определени условия употребата на някои небиологични фуражни суровини, фуражни добавки и технологични спомагателни вещества. Въпросните нови продукти и вещества следва да бъдат разрешени в съответствие с член 16, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 834/2007. Въз основа на препоръката на специално сформираната експертна група (16) по въпросите на „Рибните фуражи и материалите за почистване в биологичното производство на аквакултури“, която заключи, че веществата, които вече са включени в приложение V и приложение VI към Регламент (ЕО) № 889/2008 и са разрешени за биологично животновъдство, следва да бъдат разрешени и за биологичното производство на аквакултури, и че някои вещества са абсолютно необходими за определени видове риби, тези вещества следва да бъдат добавени в приложение VI към посочения регламент.
(16)
Отглеждането на филтриращи двучерупчести мекотели може да има благоприятно въздействие върху качеството на крайбрежните води поради отстраняването на хранителни вещества от водите и може да улесни поликултурното отглеждане. Следва да бъдат определени специфични правила за мекотелите като се отчита фактът, че не се изисква допълнително хранене и следователно въздействието върху околната среда в това отношение би могло да е по-ниско, отколкото при другите клонове на производството на аквакултури.
(17)
Здравният мениджмънт на животните следва да се основава предимно върху превантивни методи. Предвидените в настоящия регламент мерки не следва да засягат Директива 2006/88/ЕО на Съвета от 24 октомври 2006 г. относно ветеринарномедицинските изисквания за аквакултури и продукти от тях и за предотвратяване и борба с някои болести по водните животни (17) в случай на ветеринарно лечение. При определени условия следва да бъдат разрешени някои вещества за почистване, обработка срещу обрастване и дезинфекциране на производственото оборудване и съоръжения. Употребата на вещества за дезинфекциране в присъствието на живи животни изисква особено внимание и мерки за безвредното прилагане на веществата. Такива вещества следва да бъдат разрешени в съответствие с член 16, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 834/2007. Въз основа на препоръката на специално сформираната експертна група тези вещества следва да бъдат включени в приложението.
(18)
Следва да бъдат определени специфични правила за ветеринарно лечение, които категоризират различните видове лечение и ограничават честотата на прилагане в случаите на алопатично лечение.
(19)
По време на манипулации и транспортиране на жива риба следва да се вземат предпазни мерки за удовлетворяване на физиологичните потребности на рибите.
(20)
Преходът към метода на биологично производство изисква адаптация на всички средства към биологичния метод в рамките на определен период. В зависимост от предишните производствени системи следва да бъдат определени конкретни периоди на преход.
(21)
Оказа се, че някои от приложенията към Регламент (ЕО) № 889/2007 съдържат грешки. Следва да бъдат предвидени разпоредби за поправка на грешките.
(22)
Следва да бъдат предвидени разпоредби за специфични изисквания за контрол, при които се отчитат особеностите на аквакултурите.
(23)
За да бъде улеснено преминаването към новите правила на Общността от страна на стопанствата, които вече произвеждат по биологичен начин съгласно национални или частни стандарти, следва да бъдат определени някои преходни мерки.
(24)
Биологичното производство на аквакултури е сравнително нова област на биологичното производство в сравнение с биологичното земеделие, където има дългогодишен опит на равнището на стопанствата. Като се има предвид растящият интерес на потребителите към биологично произведените продукти от аквакултури, преходът на единиците за производство на аквакултури към биологично производство вероятно ще продължи да нараства. Това скоро ще доведе до по-голям опит и технически познания. Освен това се очаква планираните научни изследвания да доведат до нови познания, по-специално относно садковите системи, необходимостта от небиологични фуражни съставки или посадката при някои биологични видове. Новите познания и техническия напредък, които се очаква да доведат до усъвършенстване на биологичното производство на аквакултури, следва да бъдат отразени в правилата за производство. Затова следва да се предвиди преразглеждане на сегашното законодателство с оглед на неговото изменение, където е целесъобразно.
(25)
Регламент (ЕО) № 889/2008 следва да бъде съответно изменен.
(26)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на регулаторния Комитет по биологично производство,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Регламент (ЕО) № 889/2008 се изменя, както следва:
1.
В член 1, параграф 2 се заменя със следния текст:
„2. Настоящият регламент не се прилага за:
а)
животински видове, различни от посочените в член 7, и
б)
аквакултурни животни, различни от посочените в член 25а.
Дял II, дял III и дял IV се прилагат mutatis mutandis към такива продукти до приемането на подробни разпоредби за производството на тези продукти въз основа на Регламент (ЕО) № 834/2007.“
2.
Член 2 се изменя, както следва:
а)
буква е) се заменя със следното:
„е)
„производствена единица“ означава всички активи, използвани за производствения сектор, като например производствените помещения, парцелите земя, пасищата, площите за дейности на открито, сградите за животните, рибовъдните басейни, садковите системи за морски водорасли или аквакултурни животни, концесии на бреговата ивица или на морското дъно, помещенията за складиране на културите, растителните продукти, продуктите от морски водорасли, животинските продукти, суровините и всякакви други входни суровини, свързани с този конкретен производствен сектор;“
б)
след буква и) се добавят следните букви:
„й)
„затворен тип рециркулационно съоръжение за производство на аквакултури“ означава съоръжение, в което производството на аквакултури се осъществява в затворена среда на сушата или върху плавателен съд, включващо рециркулация на водата и зависещо от постоянното подаване на енергия от външен източник за стабилизиране на околната среда за аквакултурните животни;
к)
„енергия от възобновяеми източници“ означава енергия от възобновяеми неизкопаеми енергийни източници: вятърна, слънчева, геотермална енергия, енергия на вълните, енергия от приливи и отливи, водноелектрическа енергия, сметищен газ, газ от пречиствателни инсталации за отпадни води и биогазове;
л)
„люпилен басейн“ означава място за развъждане, излюпване и отглеждане през ранните жизнени стадии на аквакултурни животни, по-специално на риби и черупчести;
м)
„отрасен и/или разсаден басейн“ означава място, където се прилага система за междинно отглеждане между етапа на излюпване и етапа на угояване. Етапът на отглеждане в развъден басейн приключва в рамките на първата третина от производствения цикъл, с изключение на видовете, които са в процес на трансформация;
н)
„замърсяване“ в рамките на производството на аквакултури и морски водорасли означава пряко или непряко въвеждане в околната водна среда на вещества или енергия, съгласно определението в Директива 2008/56/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (18) и в Директива 2000/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (19), във водите, за които се отнася всяка съответна директива;
о)
„поликултурно отглеждане“ в рамките на производството на аквакултурни животни и морски водорасли означава отглеждането в една и съща производствена единица на два или повече видове, обикновено от различни трофични нива;
п)
„производствен цикъл“ в рамките на производството на аквакултури и морски водорасли означава жизнения цикъл на аквакултурно животно или морско водорасло от най-ранния жизнен стадий до добива;
р)
„местни видове“ в рамките на производството на аквакултурни животни и морски водорасли означава видовете, които не са чуждоземни или неприсъстващи в района съгласно Регламент (ЕО) № 708/2007 (20) на Съвета; видовете, включени в приложение IV към Регламент (ЕО) № 708/2007, могат да се смятат за местни видове.
с)
„посадка“ в рамките на производството на аквакултурни животни означава живото тегло на животните на кубичен метър вода във всеки момент по време на етапа на угояване, а при отглеждане на писиеви риби и скариди - теглото на квадратен метър от повърхността.
3.
В дял II се създава следната глава 1а:
„ГЛАВА 1а
Производство на морски водорасли
Член 6a
Обхват
В настоящата глава се определят подробни правила за производство по отношение на събирането и отглеждането на морски водорасли. Тя се прилага mutatis mutandis за производството на всички многоклетъчни морски водорасли или на фитопланктон и микроводорасли, предназначени за по-нататъшна употреба като фураж за аквакултурни животни.
Член 6б
Пригодност на водната среда и план за устойчиво управление
1. Дейностите се разполагат на места, които не се замърсяват от неразрешени за биологичното производство продукти или вещества или от замърсители, които биха изложили на риск биологичния характер на продуктите.
2. Производствените единици за биологично и небиологично производство се отделят по подходящ начин. Мерките за отделяне се основават на естественото местоположение, отделните водоразпределителни системи, отстоянията, приливните и отливните течения и разполагането на производствената единица за биологично производство по течението или срещу течението. Властите на държавите-членки могат да определят райони, които те смятат за неподходящи за биологично отглеждане на аквакултури или добив на морски водорасли, и могат също да определят минимални отстояния на отделяне между единиците за биологично и небиологично производство.
Когато са определени минимални отстояния на отделяне, държавите-членки предоставят тази информация на операторите, на другите държави-членки и на Комисията.
3. За всички нови дейности, кандидатстващи да бъдат признати за биологично производство и произвеждащи повече от 20 тона продукти от аквакултури годишно, се изисква съответстваща на производствената единица оценка на въздействието върху околната среда с цел установяване на условията на производствената единица и на нейната непосредствена околна среда, както и на вероятните последици от нейната експлоатация. Операторът представя оценката на въздействието върху околната среда пред надзорния или контролния орган. Съдържанието на оценката на въздействието върху околната среда се основава на приложение IV към Директива 85/337/ЕИО на Съвета (21). Ако производствената единица вече е била обект на еквивалентна оценка, разрешава се използването на последната за тази цел.
4. Операторът представя съответстващ на производствената единица план за устойчиво управление на производството на аквакултурни животни и на добива на морски водорасли.
Планът се актуализира ежегодно и включва подробно описание на екологичните последствия от дейността, необходимия мониторинг на околната среда и списък на мерките, които трябва да се предприемат с цел свеждане до минимум на отрицателните въздействия върху заобикалящата водна и сухоземна околна среда, включително, където е приложимо, количеството хранителни вещества, изпускани в околната среда за един производствен цикъл или за една година. В плана се отбелязват прегледите и ремонта на техническото оборудване.
5. Операторите на стопанска дейност за производство на аквакултурни животни и морски водорасли използват за предпочитане възобновяеми енергийни източници и рециклират материалите, а като част от плана за устойчиво управление те изготвят програма за намаляване на отпадъците, която да бъде въведена от началото на дейността. Където е възможно, използването на остатъчна топлина се ограничава до енергията от възобновяеми източници.
6. За добив на морски водорасли се прави еднократна оценка на биомасата в самото начало.
Член 6в
Устойчив добив на диворастящи морски водорасли
1. В производствената единица или в стопанството се води документална отчетност, която дава възможност на оператора да установи, а на надзорния или контролния орган - да провери и да се увери, че събиращите водорасли лица са доставили само диворастящи морски водорасли, добити в съответствие с Регламент (ЕО) № 834/2007.
2. Събирането на реколтата се извършва по такъв начин, че добитите количества да не оказват значително въздействие върху състоянието на околната водна среда. Предприемат се мерки за осигуряване на възстановяването на морските водорасли, като например техника на събиране на реколтата, минимални размери, възрастови групи, репродуктивни цикли или размери на оставащите водорасли.
3. Ако морските водорасли се добиват от съвместно използван или общ район на добив, се изисква наличието на документация, доказваща, че цялата реколта е в съответствие с изискванията на настоящия регламент.
4. По отношение на член 73б, параграф 2, букви б) и в) тази документация трябва да включва доказателства за устойчиво управление и за отсъствието на дългосрочно въздействие върху районите на добив.
Член 6г
Отглеждане на морски водорасли
1. При отглеждането на морски водорасли в морето се използват само хранителни вещества, естествено срещащи се в околната среда или произхождащи от биологичното производство на аквакултурни животни, за предпочитане разположено наблизо като част от система за поликултурно отглеждане.
2. При разположените на сушата съоръжения, където се използват външни източници на хранителни вещества, равнището на хранителни вещества в отпадните води е проверимо същото или по-ниско от това в постъпващата вода. Могат да се използват само хранителните вещества от растителен или минерален произход, които са включени в приложение I.
3. Посадката или интензивността на експлоатация се записват и чрез тях се поддържа екологичната цялост на околната водна среда, като се гарантира, че не се надвишава максималното количество морски водорасли, което околната среда може да поеме без отрицателни последствия.
4. Използваните за отглеждане на морски водорасли въжета и друго оборудване се използват повторно или се рециклират, когато е възможно.
Член 6д
Мерки срещу обрастването и почистване на производственото оборудване и съоръжения
1. Причиняващите биологично обрастване организми се отстраняват само с физически средства или ръчно и, където е уместно, се връщат в морето на разстояние от стопанството.
2. Почистването на оборудването и съоръженията се извършва с физически или механични средства. Когато това е незадоволително, могат да се използват само веществата, включени в раздел 2 от приложение VII.
4.
В член 21, параграф 2 се заменя със следното:
„2. До 20 % от общото средно количество на фуража, използван за храна на селскостопанските животни, може да произхожда от паша или коситба на постоянни пасища, парцели с многогодишни фуражни култури или протеинови култури, отглеждани съгласно принципите на биологичното управление върху земи, намиращи се в първата година от своя преход, при условие че те представляват част от самото земеделско стопанство и не са били част от единица за биологично производство на това стопанство през последните пет години. В случай, че се използват едновременно както фураж, произведен при преход към биологично производство, така също и фураж от парцели в първа година на преход, общият комбиниран процентен дял на тези два вида фураж не следва да надвишава максимално допустимите процентни дялове, определени в параграф 1.“
5.
В дял II се създава следната глава 2а:
„ГЛАВА 2а
Производство на аквакултурни животни
Раздел 1
Общи разпоредби
Член 25a
Обхват
В настоящата глава се определят подробни правила за производство по отношение на видовете риби, ракообразни, бодлокожи и мекотели, обхванати от приложение XIIIa.
Тя се прилага mutatis mutandis за зоопланктон, микроскопични ракообразни, ротатории, червеи и други водни животни, използвани като фураж.
Член 25б
Пригодност на водната среда и план за устойчиво управление
1. По отношение на настоящата глава се прилагат разпоредбите на член 6б, параграфи 1-5.
2. Мерките за борба и предпазване от хищниците, предприети съгласно Директива 92/43/ЕИО на Съвета (22) и националните разпоредби, се записват в плана за устойчиво управление.
3. Където е приложимо, при изготвяне на плановете за управление, се осъществява координация със съседните оператори по начин, който може да бъде проверен.
4. При производството на аквакултурни животни в рибовъдни басейни, резервоари или канали стопанствата се оборудват с филтриращи слоеве от естествени материали, с утаителни басейни, с биологични или с механични филтри за събиране на отпадните хранителни вещества, или използват морски водорасли и/или животни (двучерупчести и водорасли), които допринасят за подобряване на качеството на отпадната вода. Където е целесъобразно се извършва редовен мониторинг на отпадните води.
Член 25в
Едновременно производство на аквакултурни животни по биологичен и небиологичен начин
1. Компетентният орган може да разреши на люпилните басейни и отрасните и/или разсадните басейни да отглеждат едновременно в едно и също стопанство ювенилни екземпляри по биологичен и по небиологичен начин, при условие че има ясно физическо отделяне между производствените единици, както и отделна водоразпределителна система.
2. В случай на производство за угояване, компетентният орган може да разреши наличието на производствени единици за биологично и небиологично производство на аквакултурни животни в едно и също стопанство, при условие, че са спазени разпоредбите на член 6б, параграф 2 от настоящия регламент, и когато става въпрос за различни производствени фази и различни периоди за манипулация на аквакултурните животни.
3. Операторите поддържат писмени доказателства за прилагането на посочените в настоящия член разпоредби.
Раздел 2
Произход на аквакултурните животни
Член 25г
Произход на отглежданите по биологичен начин аквакултурни животни
1. Използват се местни видове и при развъждането се цели да се получат линии, които са по-приспособени към условията на отглеждане, с по-добро здравно състояние и по-добре усвояващи хранителните ресурси. На надзорния или контролния орган се предоставят писмени доказателства за техния произход и лечение.
2. Избират се видове, които могат да се отглеждат без да се причиняват значителни вреди на дивите популации.
Член 25д
Произход и управление на отглежданите по небиологичен начин аквакултурни животни
1. За развъдни цели или за подобряване на генетичния материал, когато липсват отгледани по биологичен начин аквакултурни животни, в стопанството могат да бъдат въведени уловени диви животни или аквакултурни животни, отгледани по небиологичен начин. Такива животни се отглеждат съгласно принципите на биологичното производство в продължение на най-малко три месеца преди да бъдат използвани за развъдни цели.
2. С цел угояване и когато липсват отгледани по биологичен начин ювенилни екземпляри от аквакултурни животни, в стопанството могат да бъдат въведени аквакултурни ювенилни екземпляри, отгледани по небиологичен начин. Най-малко последните две третини от продължителността на производствения цикъл се управляват съгласно принципите на биологичното производство.
3. Максималният процент на въведените в стопанството аквакултурни ювенилни екземпляри, отгледани по небиологичен начин, е: 80 % до 31 декември 2011 г., 50 % до 31 декември 2013 г. и 0 % до 31 декември 2015 г.
4. Събирането на ювенилни екземпляри диви аквакултурни животни с цел угояване се ограничава до следните специални случаи:
а)
естествено навлизане на личинки и ювенилни екземпляри от риба или ракообразни при пълненето на басейни, садкови системи и заграждения;
б)
млади екземпляри от европейска змиорка, при условие че в стопанството е въведен одобрен план за управление на змиорката и че изкуственото възпроизводство на змиорката продължава да бъде невъзможно.
Раздел 3
Животновъдни практики за аквакултурни животни
Член 25е
Общи правила за аквакултурни животни
1. Околната среда при отглеждане на аквакултурните животни се проектира по такъв начин, че аквакултурните животни, в съответствие със специфичните за вида им нужди:
а)
да разполагат с достатъчно пространство за осигуряване на доброто им състояние;
б)
да се отглеждат във вода с добро качество с достатъчно съдържание на кислород, и
в)
да се отглеждат при температурен и светлинен режим в съответствие с изискванията на вида и с оглед на географското местоположение;
г)
при сладководните риби видът на дъното да бъде възможно най-близък до естествените условия;
д)
при шарана дъното да бъде естествена почва.
2. Посадката е определена в приложение XIIIa по вид или група видове. При отчитане на влиянието на посадката върху доброто състояние на отглежданата риба, се наблюдава състоянието на рибата (като повреди по перките, други наранявания, темп на растеж, изразено поведение и общо здравно състояние) и качеството на водата.
3. Видът и конструкцията на водните садкови системи осигуряват скорост на потока и физикохимични показатели, които позволяват да се запази здравето и доброто състояние на животните и задоволяват поведенческите им нужди.
4. Садковите системи се проектират, разполагат и експлоатират по такъв начин, че да се сведе до минимум рискът от инциденти, свързани с изпускане на животни.
5. В случай на изпускане на риба или ракообразни трябва да се вземат подходящи мерки за намаляване на въздействието върху местната екосистема, включително повторно улавяне, където е уместно. Води се доказателствена документация.
Член 25ж
Специфични правила за водни садкови системи
1. Затвореният тип рециркулационни съоръжения за производство на аквакултурни животни са забранени, освен в люпилни, разсадни и/или отрасни басейни или за производството на видове, предназначени за фураж на отглеждани по биологичен начин животни.
2. Разположените на сушата единици за отглеждане на животни отговарят на следните условия:
а)
при проточните системи да има възможност за следене и регулиране на дебита и качеството на входящата и изходящата вода;
б)
върху най-малко пет процента от периметърната („границата суша-вода“) площ да има естествена растителност.
3. Разположените в морето садкови системи:
а)
се разполагат на места, където водният поток, дълбочината и скоростта на обмен на водните маси са достатъчни за намаляване до минимум на въздействието върху морското дъно и върху околните водни маси;
б)
имат клетки, чийто вид, конструкция и поддържане са подходящи за експлоатационните условия.
4. Изкуственото загряване или охлаждане на водата е разрешено само в люпилни, разсадни и/или отрасни басейни. На всички етапи от производството може да се използва природна вода от сондажи за загряване или охлаждане на водата.
Член 25з
Управление на аквакултурните животни
1. Манипулациите с аквакултурните животни се свеждат до минимум, извършват се най-внимателно и се използва подходящо оборудване и протоколи, за да се избегнат свързаните с манипулациите стрес и нараняване. С животните за разплод се извършват манипулации по такъв начин, че да се намалят до минимум нараняването и стресът, при необходимост с прилагане на упойващи средства. Операциите по сортиране се свеждат до минимално необходимите, така че да се гарантира хуманно отношение към рибата.
2. По отношение на използването на изкуствено осветление се прилагат следните ограничения:
а)
при използването на изкуствено осветление с цел удължаване на светлата част на денонощието не може да се надвишава максималната продължителност, която отговаря на етологичните нужди, географските условия и общото здравно състояние на отглежданите животни, като тази максимална продължителност не може да надвишава 16 часа дневно, освен за целите на размножаването;
б)
при смяната на светлината се избягват резки промени в светлинния интензитет, като се използват лампи с регулиране на светлинния поток или фоново осветление.
3. Разрешава се аерация с цел да се гарантира опазване на здравето на животните и хуманно отношение към тях при условие, че механичните аератори се захранват за предпочитане от възобновяеми енергийни източници.
Всяко такова използване се записва в производствената документация на производството на аквакултури.
4. Използването на кислород се разрешава само за приложения, свързани с ветеринарномедицински изисквания и критични периоди в производството или транспорта в следните случаи:
а)
изключителни случаи на повишение на температурата, понижение на атмосферното налягане или случайно замърсяване,
б)
случайни процедури по управление на стадото, като вземане на проби и сортиране,
в)
с цел да се осигури оцеляването на отглежданото стадо.
Води се доказателствена документация.
5. Техниките за умъртвяване трябва да привеждат рибата незабавно в безсъзнание и да я правят нечувствителна към болка. При избор на оптимални методи за умъртвяване трябва да се вземат предвид разликите в големината на уловената риба, вида на рибата и характеристиките на производствените обекти.
Раздел 4
Развъждане
Член 25и
Забрана на употребата на хормони
Забранява се употребата на хормони и производни на хормоните.
Раздел 5
Фуражи за риби, ракообразни и бодлокожи
Член 25й
Общи правила относно фуражите
Режимите на хранене се съставят при спазване на следните приоритети:
а)
здравето на животните;
б)
високо качество на продуктите, включително от гледна точка на хранителния състав, който трябва да осигурява високо качество на крайния продукт за консумация;
в)
слабо въздействие върху околната среда.
Член 25к
Специфични правила относно фуражите за хищни аквакултурни животни
1. При храненето на хищните аквакултурни животни се спазват следните приоритети относно източниците на фураж:
а)
биологични фуражни продукти с аквакултурен произход;
б)
рибено брашно и рибено масло от остатъци от биологични аквакултури;
в)
рибено брашно и рибено масло и съставки с рибен произход, получени от остатъци от рибa за консумация от човека, уловенa от устойчиво експлоатирани рибни ресурси;
г)
биологични фуражни суровини от растителен произход и от животински произход, изброени в приложение V, при спазване на посоченото в приложението ограничение.
2. При липса на посочения в параграф 1 фураж в рамките на преходен период до 31 декември 2014 г. могат да се използват рибено брашно и рибено масло от остатъци от небиологични аквакултури или остатъци от рибa, уловенa за консумация от човека. Този вид фуражна суровина не може да надвишава 30 % от дневната дажба.
3. Фуражната дажба може да включва максимално 60 % биологично произведени растителни продукти.
4. Във фуражната дажба за сьомга и пъстърва може да се използва астаксантин, получен предимно от биологични източници като отгледани по биологичен начин черупчести ракообразни, в границите на физиологичните потребности на рибите. При липса на биологични източници могат да се използват естествени източници на астаксантин (като дрожди Phaffia).
Член 25л
Специфични правила относно фуражите за някои аквакултурни животни
1. Аквакултурните животни, посочени в приложение XIIIa, раздел 6, раздел 7 и раздел 9, се хранят с естествена храна, намираща се във водоеми и езера.
2. При липса на достатъчни количества естествени фуражни ресурси в съответствие с параграф 1, може да се използва биологичен фураж от растителен произход, за предпочитане отгледан в самото стопанство, или морски водорасли. Операторите поддържат документални доказателства за необходимостта от използване на допълнителен фураж.
3. Когато естественият фураж се допълва с допълнителен фураж съгласно параграф 2, фуражната дажба на посочените в раздел 7 видове и на посочения в раздел 9 сиамски пангасий (Pangasius spp.) може да включва максимално 10 % рибено брашно или рибено масло, получено от устойчиво експлоатирани рибни ресурси.
Член 25м
Продукти и вещества, посочени в член 15, параграф 1, буква г), подточка iii) от Регламент (ЕО) № 834/2007
1. При биологичното производство на аквакултури могат да се използват фуражни суровини от животински и минерален произход само ако са изброени в приложение V.
2. Хранителни добавки, някои продукти, използвани при храненето на животните, и технологични спомагателни вещества могат да се използват, ако са изброени в приложение VI и ограниченията, определени там, са спазени.
Раздел 6
Специфични правила за мекотели
Член 25н
Район на отглеждане
1. Отглеждането на двучерупчести мекотели може да се извършва в същата водна зона като биологичното отглеждане на костни риби и на морски водорасли, в рамките на система за поликултурно отглеждане, която трябва да се документира в плана за устойчиво управление. Отглеждането на двучерупчести мекотели може да се извършва и в поликултура с коремоноги мекотели, например морски охлюви.
2. Биологичното производство на двучерупчести мекотели се извършва в райони, чиито граници се обозначават с пилони, поплавъци или други ясни означения, и при необходимост се задържат на едно място с помощта на мрежени торби, клетки или други изкуствени средства.
3. Стопанствата за биологично отглеждане на черупчести свеждат до минимум рисковете по отношение на видовете, чието опазване представлява интерес. Ако се използват мрежи срещу хищници, конструкцията на мрежите трябва да е такава, че да не позволява увреждане на водоплаващите птици.
Член 25о
Добив на индивиди за разплод
1. При условие че не се нанасят значителни щети на околната среда и ако е разрешено от местното законодателство, за двучерупчестите може да се използват индивиди за разплод от естествената среда извън границите на производствената единица, при условие че произхождат от:
а)
колонии, за които е малко вероятно да презимуват успешно или са в количества, надхвърлящи необходимото, или
б)
естествени колонии от черупчести индивиди за разплод, намиращи се върху колектори.
Води се документация за начина, мястото и времето на събиране на индивидите за разплод от естествената среда, за да се гарантира възможността за проследяването им до района на събиране.
Индивиди за разплод от неорганични люпилни басейни за двучерупчести може да се въвежда в единиците за биологично производство при спазването на следните максимални проценти: 80 % до 31 декември 2011 г., 50 % до 31 декември 2013 г. и 0 % до 31 декември 2015 г.
2. При тихоокеанската стрида, Crassostrea gigas, се отдава предпочитание на материал, който е резултат на селективно развъждане, за да се намали хвърлянето на хайвер в природата.
Член 25п
Управление
1. При производството се прилага посадка, която не надвишава посадката, прилагана при небиологично отглежданите черупчести в района. В зависимост от биомасата и с цел гарантиране на хуманно отношение към животните и високо качество на продукта се извършва сортиране, разреждане и коригиране на посадката.
2. Причиняващите биологично обрастване организми се отстраняват механично или ръчно и в зависимост от случая се връщат в морето далеч от стопанствата за отглеждане на черупчести. Черупчестите могат да се третират с варов разтвор еднократно по време на производствения цикъл с цел ограничаване на конкурентните обрастващи организми.
Член 25р
Правила за отглеждане
1. Отглеждането върху въжета за миди и другите методи, изброени в раздел 8 от приложение XIIIa, могат да се считат за отговарящи на условията за биологично производство.
2. Дънното отглеждане на мекотели е разрешено единствено когато не води до значително въздействие върху околната среда на местата за събиране и отглеждане. Доказателството за минимално въздействие върху околната среда се подкрепя от проучване и от доклад относно експлоатирания район, който операторът представя на надзорния или контролния орган. Докладът се добавя като отделна глава към плана за устойчиво управление.
Член 25с
Специфични правила за отглеждане на стриди
Разрешава се отглеждането в торби върху опорни конструкции. Тези или други конструкции, в които се намират стридите, се разполагат така, че да не образуват непрекъсната преграда по протежение на бреговата линия. Материалът се поставя внимателно върху леглата с оглед на приливните и отливните течения, за да се постигне оптимално производство. Производството трябва да отговаря на критериите, изброени в раздел 8 от приложение XIIIa.
Раздел 7
Профилактика на заболяванията и ветеринарно лечение
Член 25т
Общи правила относно профилактиката на заболяванията
1. В плана за здравния мениджмънт на животните съгласно член 9 от Директива 2006/88/ЕО се описват подробно практиките за биосигурност и профилактика на заболяванията, включително писмено споразумение за ветеринарномедицински консултации, съответстващи на производствената единица, с квалифицирани служби по опазване на здравето на аквакултурните животни, като тези служби посещават стопанството не по-малко от веднъж годишно и не по-малко от веднъж на две години при двучерупчестите.
2. Контейнерите, оборудването и съдовете щателно се почистват и дезинфекцират. Могат да се използват само продукти, изброени в раздели 2.1 и 2.2 от приложение VII.
3. По отношение на некултивирането:
а)
Компетентният орган определя необходимостта и подходящата продължителност на периода на некултивиране, който се прилага и се документира след всеки производствен цикъл в садковите системи в открити води в морето. Некултивирането се препоръчва и за други методи на производство, при които се използват резервоари, рибовъдни басейни и клетки;
б)
то не е задължително при отглеждането на двучерупчести мекотели;
в)
през периода на некултивиране клетката или другата конструкция, използвана за производство на аквакултурни животни, се изпразва, дезинфекцира и оставя празна преди повторното ѝ използване.
4. Където е приложимо, недоизяденият рибен фураж, изпражненията и мъртвите животни се отстраняват незабавно, за да се избегне рискът от значителни екологични щети по отношение на качеството на водата, да се намали рискът от заболявания и да се предотврати появата на насекоми или гризачи.
5. Ултравиолетова светлина и озон могат да се използват само в люпилни, разсадни и/или отрасни басейни.
6. За биологична борба с ектопаразитите се предпочита използването на риби чистачи.
Член 25у
Ветеринарно лечение
1. Когато, въпреки профилактичните мерки за осигуряване на доброто здравно състояние на животните в съответствие с член 15, параграф 1, буква е), подточка i) от Регламент (ЕО) № 834/2007, възникне здравен проблем, могат да се прилагат ветеринарни лечения в следния ред на предпочитание:
а)
вещества от растения, животни или минерали в хомеопатичен разтвор;
б)
растения и екстракти от тях без упойващ ефект, и
в)
вещества като: микроелементи, метали, естествени имуностимуланти или разрешени пробиотици.
2. Прилагането на алопатично лечение се ограничава до два курса на лечение годишно, с изключение на ваксинациите и задължителните схеми за ликвидиране. При производствен цикъл, по-кратък от една година, се прилага ограничение на алопатичното лечение до един курс. При надвишаване на посочените ограничения на алопатичното лечение съответните аквакултурни животни не могат да бъдат продавани като биологично произведени продукти.
3. Прилагането на обработки срещу паразити, с изключение на задължителните контролни схеми, прилагани от държавите-членки, се ограничава до два пъти годишно или до един път годишно, когато производственият цикъл е по-кратък от 18 месеца.
4. Карентният срок при алопатичното ветеринарно лечение и обработките срещу паразити съгласно параграф 3, включително обработките в рамките на задължителните схеми за контрол и ликвидиране, е двойно по-дълъг от законоустановения карентен срок, посочен в член 11 от Директива 2001/82/ЕО, или, в случай че такъв срок не е уточнен, е 48 часа.
5. Когато се използват ветеринарни лекарствени продукти, употребата им трябва да се декларира пред надзорния или контролния орган преди животните да се пуснат на пазара като биологично произведени. Третираните животни трябва да могат да бъдат точно идентифицирани.
6.
В глава 3 на дял II след член 29 се създава следният член 29а:
„Член 29a
Специфични разпоредби за морски водорасли
1. Ако крайният продукт са пресни морски водорасли, при измиването на прясно събраните водорасли се използва морска вода.
Ако крайният продукт са дехидратирани морски водорасли, при измиването може да се използва и питейна вода. За отстраняване на влагата може да се използва сол.
2. При сушенето се забранява използването на открит пламък, който влиза в пряк допир с морските водорасли. Ако в процеса на сушене се използват въжета или друго оборудване, те не могат да се обработват срещу обрастване и не могат да се третират с вещества за почистване или дезинфекциране, освен в случаите, когато даден продукт е включен в приложение VII за такава употреба.“
7.
В глава 4 на дял II се създава следният член 32a:
„Член 32a
Транспорт на жива риба
1. Живата риба се транспортира в подходящи резервоари с чиста вода, която удовлетворява физиологичните нужди на рибата по отношение на температурата и разтворения кислород.
2. Преди транспортиране на биологично произведена риба и рибни продукти, резервоарите цялостно се почистват, дезинфекцират и изплакват.
3. Вземат се предпазни мерки за намаляване на стреса. Посадката по време на транспорта се поддържа под равнището, при което може да се навреди на дадения вид.
4. За параграфи 1-3 се води доказателствена документация.“
8.
В член 35 параграфи 2 и 3 се заменят със следния текст:
„2. При единиците за биологично производство на растения, морски водорасли, животни и аквакултурни животни се забранява съхранението в производствената единица на входящи продукти, различни от разрешените в настоящия регламент.
3. Разрешава се съхранението на алопатични ветеринарни лекарствени продукти и антибиотици в стопанствата, при условие че продуктите са предписани от ветеринарен лекар във връзка с лечение, посочено в член 14, параграф 1, буква д), подточка ii) или член 15, параграф 1, буква е), подточка ii) от Регламент (ЕО) № 834/2007, съхраняват се в място, което е под наблюдение, и са вписани в регистъра на животните, посочен в член 76 от настоящия регламент, или, според случая, в производствената документацията за производство на аквакултури, посочена в член 79б от настоящия регламент.“
9.
В глава 5 на дял II се създава следният член 36a:
„Член 36a
Морски водорасли
1. Периодът на преход към биологично производство за обект за събиране на морски водорасли е шест месеца.
2. Периодът на преход към биологично производство за единица за отглеждане на морски водорасли е шест месеца или един пълен производствен цикъл, като се спазва по-дългият от двата периода.“
10.
В глава 5 на дял II след член 38 се създава следният член 38а:
„Член 38a
Производство на аквакултурни животни
1. Следните преходни периоди за производствени единици за производство на аквакултури се прилагат за следните видове съоръжения за производство на аквакултури, включително съществуващите аквакултурни животни:
a)
за съоръжения, които не могат да бъдат източвани, почиствани и дезинфекцирани - преходен период от 24 месеца;
б)
за съоръжения, които са източени или са преминали период на некултивиране - преходен период от 12 месеца;
в)
за съоръжения, които са източени, почистени и дезинфекцирани - преходен период от шест месеца;
г)
за съоръжения в открити води, включително съоръженията за отглеждане на двучерупчести мекотели - преходен период от три месеца.
2. Компетентният орган може да реши да признае със задна дата за част от преходния период всеки документиран преди това период, през който съоръженията не са били третирани или изложени на въздействието на неразрешени за биологичното производство продукти.“
11.
Заглавието на член 43 се заменя със следното:
„Употреба на небиологичен фураж от растителен и животински произход за животни“;
12.
В член 59, параграф 1 се заменя със следното.
„Настоящата глава не се прилага за храните за домашни любимци и за храните за животни с ценна кожа“
13.
В член 60, параграф 1, буква а) се заменя със следното:
„а)
преработеният фураж съответства на разпоредбите на Регламент (ЕО) № 834/2007 и по-специално на член 14, параграф 1, буква г), подточки iv) и v) за животновъдството или на член 15, параграф 1, буква г) за производството на аквакултурни животни и на член 18 от него,“
14.
В дял IV се създава следната глава 2а:
„ГЛАВА 2а
Специфични изисквания за контрол за морски водорасли
Член 73a
Мерки за контрол за морски водорасли
Когато системата за контрол, която се отнася конкретно за морски водорасли, се прилага за първи път, пълното описание на обекта, посочено в член 63, параграф 1, буква а), включва:
a)
пълно описание на инсталациите на сушата и в морето,
б)
където е приложимо - оценката на въздействието върху околната среда, посочена в член 6б, параграф 3;
в)
където е приложимо - планът за устойчиво управление, посочен в член 6б, параграф 4;
г)
за диворастящите морски водорасли се изготвя пълно описание и карта на районите за събиране на водорасли по крайбрежието и в морето, както и карта на районите на сушата, където се извършват дейности след събирането.
Член 73б
Производствена документация за морски водорасли
1. Операторът води производствена документация за производството на морски водорасли под формата на регистър, който се съхранява в стопанството и е на разположение на надзорните или контролните органи по всяко време. Регистърът съдържа най-малко следните данни:
a)
списък на видовете, дата и количество на добива;
б)
дата на употреба, вид и количество на използвания тор.
2. За събиране на диворастящи морски водорасли регистърът съдържа също:
a)
хронологичен списък на дейностите по събиране за всеки отделен вид от поименно посочени пластове;
б)
прогнозен добив (обеми) за един сезон;
в)
източници на възможно замърсяване на пластовете за добив на водорасли;
г)
устойчив годишен добив за всеки пласт.“
15.
В дял IV се създава следната глава 3а:
„ГЛАВА 3а
Специфични изисквания за контрол при производството на аквакултурни животни
Член 79a
Мерки за контрол при производството на аквакултурни животни
Когато системата за контрол, която се отнася конкретно за производството на аквакултурни животни, се прилага за първи път, пълното описание на единицата, посочено в член 63, параграф 1, буква а), включва:
a)
пълно описание на инсталациите на сушата и в морето;
б)
където е приложимо - оценката на въздействието върху околната среда, посочена в член 6б, параграф 3;
в)
където е приложимо - планът за устойчиво управление, посочен в член 6б, параграф 4;
г)
за мекотели - резюме на специалната глава, която се изисква съгласно член 25р, параграф 2, в плана за устойчиво управление.
Член 79б
Производствена документация за аквакултурни животни
Операторът предоставя следната информация под формата на регистър, който се актуализира редовно, съхранява се в стопанството и е на разположение на надзорните или контролните органи по всяко време:
a)
произход, дата на пристигане и период на преход към биологично производство на животните, които се въвеждат в стопанството;
б)
брой на партидите, възраст, тегло и местоназначение на животните, които напускат стопанството;
в)
документация относно изпускането на риби;
г)
за риби - вид и количество на фуража, а за шаран и подобните на шарана видове - документален запис за използването на допълнителен фураж;
д)
приложени ветеринарни лечения с подробни данни за целта, датата и начина на прилагане, вида на продукта и карентния срок;
е)
мерки за профилактика на заболяванията с подробни данни относно некултивирането, почистването и пречистването на водата.
Член 79в
Специфични контролни посещения за двучерупчести мекотели
При производството на двучерупчести мекотели посещенията за проверка се извършват преди и по време на максималното производство на биомаса.
Член 79г
Няколко производствени единици, управлявани от един оператор
Когато оператор управлява няколко производствени единици, както е предвидено в член 25в, единиците за небиологично производство на аквакултурни животни също стават обект на системата за контрол, определена в глава 1 и в настоящата глава.“
16.
Заглавието на глава 4 на дял IV се заменя със следното:
17.
Заглавието на глава 5 на дял IV се заменя със следното:
18.
В член 93, параграф 2 се добавят следните букви:
„д)
броят на единиците за биологично производство на аквакултурни животни,
е)
обемът на биологичното производство на аквакултурни животни,
ж)
незадължително, броят на единиците за биологично производство на морски водорасли и обемът на биологичното производство на морски водорасли.“
19.
В член 95, параграф 6 се заменя със следното:
„6. За целите на член 12, параграф 1, буква й) от Регламент (ЕО) № 834/2007 и до включването на специфични вещества по силата на член 16, параграф 1, буква е) от посочения регламент, могат да се използват само продукти, разрешени от компетентния орган.“
20.
В член 95 се добавят следните параграфи:
„11. Компетентният орган може да разреши за период, изтичащ на 1 юли 2013 г., единиците за производство на аквакултурни животни и морски водорасли, които са установени и осъществяват производствената си дейност въз основа на национално приети правила за биологично производство преди влизането в сила на настоящия регламент, да запазят своя статут на производители на биологични продукти, докато се адаптират към предвидените в настоящия регламент правила, при условие че няма неправомерно замърсяване на водите с неразрешени за биологичното производство вещества. Операторите, които се възползват от тази мярка, съобщават на компетентния орган съответните съоръжения, рибовъдни басейни, клетки или участъци за производство на морски водорасли.“
21.
Приложенията се изменят в съответствие с приложението към настоящия регламент.
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила на третия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 юли 2010 г. със следните изключения:
а)
точка 4 от член 1 се прилага от деня на влизане в сила на настоящия регламент.
б)
коригиращите мерки по силата на точка 19 от член 1 и точка 1, букви б) и в) от приложението се прилагат от началото на прилагане на Регламент (ЕО) № 889/2008.
Настоящият регламент може да бъде преразгледан въз основа на представени от държавите-членки подходящи предложения, придружени от надлежно обосновани мотиви, с оглед на изменението на настоящия регламент от 1 юли 2013 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 5 август 2009 година.
REGLAMENTO (CE) N o 710/2009 DE LA COMISIÓN
de 5 de agosto de 2009
que modifica el Reglamento (CE) no 889/2008 por el que se establecen disposiciones de aplicación del Reglamento (CE) no 834/2007, en lo que respecta a la fijación de disposiciones de aplicación para la producción ecológica de animales de la acuicultura y de algas marinas
LA COMISIÓN DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS,
Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea,
Visto el Reglamento (CE) no 834/2007 del Consejo, de 28 de junio de 2007, sobre producción y etiquetado de los productos ecológicos y por el que se deroga el Reglamento (CEE) no 2092/91 (1), y, en particular, su artículo 11, su artículo 13, apartado 3, su artículo 15, apartado 2, su artículo 16, apartado 1, y apartado 3, letras a) y c), su artículo 17, apartado 2, su artículo 18, apartado 5, su artículo 19, apartado 3, párrafo segundo, su artículo 22, apartado 1, su artículo 28, apartado 6, su artículo 38, letras a), b) y c), y su artículo 40,
Considerando lo siguiente:
(1)
El Reglamento (CE) no 834/2007 y, en particular, su título III, establece los requisitos básicos de la producción de animales de la acuicultura y de algas marinas. Han de establecerse disposiciones de aplicación de estos requisitos mediante la modificación del Reglamento (CE) no 889/2008 de la Comisión (2), por el que se establecen disposiciones de aplicación del Reglamento (CE) no 834/2007.
(2)
La Comunicación de la Comisión al Consejo y al Parlamento Europeo sobre una estrategia para el desarrollo sostenible de la acuicultura europea (3) establece un proyecto para el desarrollo de este sector en un periodo de diez años con el fin de crear una industria estable en las zonas rurales y costeras que proporcionen alternativas al sector pesquero en términos de productos y empleo. La Comunicación señala el potencial de producción de la acuicultura ecológica y la necesidad de crear normas y criterios.
(3)
Para garantizar la comprensión común, han de complementarse y corregirse las definiciones recogidas en el artículo 2 del Reglamento (CE) no 889/2008 con vistas a evitar ambigüedades y garantizar la aplicación uniforme de las normas de producción ecológica de animales de acuicultura y de algas marinas.
(4)
La zona de cultivo acuático de las algas y los animales de la acuicultura ecológicos es de la mayor importancia para el cultivo de productos tanto seguros como de alta calidad con un impacto mínimo en el medio acuático. La normativa comunitaria sobre la calidad de las aguas y los contaminantes en los productos alimentarios, incluidos la Directiva 2000/60/CE del Parlamento Europeo y del Consejo, de 23 de octubre de 2000, por la que se establece un marco comunitario de actuación en el ámbito de la política de aguas (4), la Directiva 2008/56/CE del Parlamento Europeo y del Consejo, de 17 de junio de 2008, por la que se establece un marco de acción comunitaria para la política del medio marino (Directiva marco sobre la estrategia marina) (5), el Reglamento (CE) no 1881/2006 de la Comisión, de 19 de diciembre de 2006, por el que se fija el contenido máximo de determinados contaminantes en los productos alimenticios (6), y el Reglamento (CE) no 852/2004 (7), el Reglamento (CE) no 853/2004 (8) y el Reglamento (CE) no 854/2004 del Parlamento Europeo y del Consejo (9), establecen objetivos medioambientales para las aguas y garantizan alimentos de alta calidad. Por tanto, procede crear un plan de gestión sostenible para la producción acuícola ecológica y la producción ecológica de algas en el que se especifiquen medidas, tales como la reducción de residuos.
(5)
La Directiva 85/337/CEE del Consejo, de 27 de junio de 1985, relativa a la evaluación de las repercusiones de determinados proyectos públicos y privados sobre el medio ambiente (10), la Directiva 92/43/CEE del Consejo, de 21 de mayo de 1992, relativa a la conservación de los hábitats naturales y de la fauna y flora silvestres (11), y la Directiva 79/409/CEE del Consejo, de 2 de abril de 1979, relativa a la conservación de las aves silvestres (12), han de garantizar una interacción adecuada con el medio ambiente, teniendo al mismo tiempo en cuenta la repercusión de estas actividades en los objetivos medioambientales para las aguas establecidos en aplicación de la Directiva 2000/60/CE y la Directiva 2008/56/CE. Procede contemplar la elaboración de una evaluación medioambiental que comprenda la mejor adaptación al entorno circundante y la forma de paliar los posibles efectos negativos. Ha de considerarse que tales evaluaciones han de garantizar que la producción ecológica de algas y animales de la acuicultura, que es una actividad relativamente nueva en comparación con la agricultura ecológica, no es sólo medioambientalmente aceptable, sino que, en comparación con otras opciones, está totalmente de acuerdo con los intereses públicos más amplios y es adecuada y sostenible desde el punto de vista medioambiental.
(6)
El agua, que es un medio específicamente soluble, exige que las unidades de producción acuícolas ecológicas y no ecológicas estén adecuadamente separadas; han de establecerse las medidas de separación apropiadas. Dadas las distintas situaciones de los medios marino y de agua dulce en toda la Comunidad, es preferible que se fijen las distancias de separación adecuadas a nivel de cada Estado miembro, ya que son éstos los que están en las mejores condiciones para tratar la cuestión de la separación, dada la heterogeneidad de dichos entornos acuáticos.
(7)
El cultivo de algas puede tener un efecto beneficioso en algunos aspectos, como la eliminación de nutrientes, y puede facilitar el policultivo. Ha de prestarse atención a no cosechar en exceso los lechos de algas silvestres para que puedan regenerarse y para garantizar que la producción no tiene un impacto significativo en el estado del medio acuático.
(8)
Los Estados miembros se enfrentan a una creciente escasez en el suministro de cultivos proteaginosos ecológicos. Al mismo tiempo, las importaciones de piensos proteaginosos ecológicos han sido insuficientes para hacer frente a las necesidades. La superficie de cultivo total de cultivos proteaginosos ecológicos no es suficiente para abastecer las necesidades de proteínas ecológicas; por tanto, ha de autorizarse la utilización de piensos proteaginosos derivados de parcelas en su primer año de reconversión bajo determinadas condiciones.
(9)
Dada la fase inicial en la que se halla la producción ecológica de animales de la acuicultura, no se dispone de de reproductores ecológicos en cantidades suficientes. Por ello, ha de contemplarse la introducción de reproductores y juveniles no ecológicos en determinadas condiciones.
(10)
La producción ecológica de animales ha de velar por que se satisfagan las necesidades específicas propias de determinadas especies de animales. A este respecto, las prácticas zootécnicas, los sistemas de gestión y los sistemas de contención han de responder a las necesidades del bienestar de los animales. Han de establecerse disposiciones sobre la construcción adecuada de jaulas y cercados de mallas en el mar, así como sobre los sistemas de cría en tierra. Para reducir al mínimo las plagas y parásitos y con vistas a lograr un alto nivel de bienestar y sanidad animales, deben establecerse densidades de población máximas. Habida cuenta de la gran variedad de especies con necesidades especiales, han de establecerse disposiciones específicas.
(11)
El desarrollo técnico reciente ha conducido a un aumento del uso de los sistemas de recirculación cerrados para la producción acuícola; dichos sistemas dependen de medios externos y un alto uso de energía, pero permiten la reducción de vertidos de residuos y la prevención de escapes. En virtud del principio que enuncia que la producción ecológica debe ser tan cercana como sea posible a la naturaleza, no debe permitirse el uso de tales sistemas para la producción ecológica hasta que se disponga de más datos al respecto. Únicamente debería ser posible hacer un uso excepcional de ellos en la producción de criaderos y viveros.
(12)
Los principios generales de la producción ecológica, establecidos en los artículos 4 y 5 del Reglamento (CE) no 834/2007, se deben basar en el diseño y la gestión adecuados de los procesos biológicos a partir de sistemas ecológicos que utilicen recursos naturales propios del sistema mediante métodos que, en particular, practiquen una acuicultura que cumpla el principio de explotación sostenible de la pesca. También establecen el principio de que la biodiversidad de los ecosistemas acuáticos naturales ha de mantenerse en la producción acuícola. Estos principios se basan, por otro lado, en la evaluación de riesgos y en el uso de medidas de precaución y preventivas, cuando proceda. Con este fin, ha de aclararse que la inducción artificial de la reproducción de animales de la acuicultura mediante hormonas y derivados de hormonas es incompatible con el concepto de producción ecológica y la percepción que tiene el consumidor de los productos de la acuicultura ecológica, por lo que dichas sustancias no deberán utilizarse en ese tipo de acuicultura.
(13)
Los piensos para los animales de la acuicultura deben responder a las necesidades nutricionales y también han de cumplir el requisito de que los piensos que proceden de una especie no han de servir para la alimentación de la misma especie, tal y como dispone el Reglamento (CE) no 999/2001 del Parlamento Europeo y del Consejo, de 22 de mayo de 2001, por el que se establecen disposiciones para la prevención, el control y la erradicación de determinadas encefalopatías espongiformes transmisibles (13). Por tanto, procede establecer disposiciones específicas para los animales de la acuicultura carnívoros y no carnívoros.
(14)
Las materias primas para alimentar a los peces y crustáceos ecológicos carnívoros deben derivarse preferentemente de la explotación sostenible de la pesca, de conformidad con el artículo 5, letra o), del Reglamento (CE) no 834/2007 y según la definición del artículo 3, letra e), del Reglamento (CE) no 2371/2002 del Consejo, de 20 de diciembre de 2002, sobre la conservación y la explotación sostenible de los recursos pesqueros en virtud de la política pesquera común (14), o ser piensos ecológicos derivados de fuentes de la acuicultura ecológica. Dada la temprana fase en la que se hallan la acuicultura ecológica y la pesca sostenible, puede haber escasez de piensos ecológicos o piensos de la pesca sostenible; por ello, han de establecerse disposiciones para que la utilización de piensos no ecológicos se base en el Reglamento (CE) no 1774/2002 del Parlamento Europeo y del Consejo (15), que establece las normas sanitarias para productos de la pesca que pueden utilizarse en la acuicultura y prohíbe alimentar con determinadas materias procedentes de peces de la acuicultura a peces de la acuicultura de la misma especie.
(15)
A los fines de la producción ecológica de animales de acuicultura y de algas marinas, está permitido el empleo de determinadas materias primas no ecológicas para la alimentación animal, aditivos para piensos y coadyuvantes tecnológicos en condiciones bien definidas. Han de autorizarse nuevas materias de este tipo de conformidad con el artículo 16, apartado 1, del Reglamento (CE) no 834/2007. A partir de la recomendación de un grupo de expertos ad-hoc (16) sobre piensos para peces y materiales de limpieza en la acuicultura ecológica, según la cual las sustancias que ya aparecen recogidas en los anexos V y VI del Reglamento (CE) no 889/2008 y ya están autorizadas para la producción ganadera ecológica deben autorizarse también en la acuicultura ecológica y, dado que determinadas sustancias son esenciales para determinadas especies de peces, tales sustancias han de añadirse al anexo VI de dicho Reglamento.
(16)
El cultivo de moluscos bivalvos filtradores puede tener un efecto beneficioso en la calidad de las aguas costeras a través de la retirada de nutrientes y ello puede facilitar también el policultivo. Procede establecer normas específicas para los moluscos teniendo en cuenta que no es necesaria la alimentación complementaria y que, por tanto, el impacto medioambiental podría ser menor que en otros sectores de la acuicultura a este respecto.
(17)
La gestión de la sanidad animal debe centrarse primordialmente en la prevención de las enfermedades. Las medidas contempladas en el presente Reglamento se aplican sin perjuicio de lo dispuesto en la Directiva 2006/88/CE del Consejo, de 24 de octubre de 2006, relativa a los requisitos zoosanitarios de los animales y de los productos de la acuicultura, y a la prevención y el control de determinadas enfermedades de los animales acuáticos (17) en caso de tratamiento veterinario. Se debe permitir el empleo de determinadas sustancias para la limpieza, el tratamiento antiincrustante y la desinfección del equipamiento y las instalaciones de producción en determinadas condiciones. En presencia de animales vivos, el empleo de sustancias desinfectantes exige un cuidado y medidas particulares para garantizar que su aplicación no es peligrosa. Tales sustancias han de autorizarse de conformidad con el artículo 16, apartado 1, del Reglamento (CE) no 834/2007. A partir de la recomendación de un grupo de expertos ad-hoc, dichas sustancias han de incluirse en el anexo.
(18)
Procede establecer normas específicas de tratamiento veterinario según las cuales se clasifiquen los distintos tipos de tratamientos y, en el caso de los tratamientos alopáticos, se limite la frecuencia de su uso.
(19)
Ha de tenerse cuidado durante la manipulación y el transporte de peces vivos para respetar sus necesidades fisiológicas.
(20)
La conversión al método de producción ecológico exige la adaptación de todos los medios al método ecológico durante un periodo determinado. Han de fijarse periodos de conversión específicos en función de los sistemas de producción anteriores.
(21)
Se han advertido errores en determinados anexos del Reglamento (CE) no 889/2007; han de establecerse disposiciones para corregir esos errores.
(22)
Han de establecerse disposiciones para los requisitos de control específicos que tengan en cuenta las características específicas de la acuicultura.
(23)
Para facilitar la conversión de las explotaciones que ya produzcan ecológicamente según normas nacionales o privadas a las nuevas normas comunitarias, procede establecer determinadas medidas transitorias.
(24)
La acuicultura ecológica es un campo relativamente nuevo de la producción ecológica comparada con la agricultura ecológica, en la que existe una larga experiencia a nivel de explotación. Habida cuenta del creciente interés sobre los productos ecológicos de la acuicultura, es probable que vuelva a aumentar la conversión de las unidades de producción acuícola a la producción ecológica. Ello generará pronto un aumento de la experiencia y los conocimientos técnicos. Además, se espera que las investigaciones previstas den como resultado nuevos conocimientos, en particular, sobre sistemas de contención, la necesidad de ingredientes no ecológicos para los piensos o las densidades de población de determinadas especies. En las normas de producción deben reflejarse los nuevos conocimientos y el desarrollo técnico, los cuales generarán una mejora de la acuicultura ecológica. Por tanto, han de establecerse disposiciones para revisar la normativa actual con vistas a modificarla cuando proceda.
(25)
Procede, pues, modificar el Reglamento (CE) no 889/2008 en consecuencia.
(26)
Las medidas previstas en el presente Reglamento se ajustan al dictamen del Comité de Reglamentación sobre la Producción Ecológica.
HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
Artículo 1
El Reglamento (CE) no 889/2008 queda modificado como sigue:
1)
En el artículo 1, el apartado 2 se sustituye por el texto siguiente:
«2. Quedan excluidos del ámbito de aplicación del presente Reglamento:
a)
las especies ganaderas distintas de las mencionadas en el artículo 7 y
b)
los animales de la acuicultura distintos de los mencionados en el artículo 25 bis.
No obstante, el título II, el título III y el título IV se aplicarán mutatis mutandis a dichos productos hasta que se establezcan normas específicas de producción aplicables a ellos en virtud del Reglamento (CE) no 834/2007.».
2)
El artículo 2 se modifica como sigue:
a)
la letra f) se sustituye por el texto siguiente:
«f) «unidad de producción»: todos los elementos que puedan utilizarse para un sector productivo, tales como los locales de producción, las parcelas, los pastizales, los espacios al aire libre, los edificios para el ganado, los estanques para peces, los sistemas de contención para algas o animales procedentes de la acuicultura, las concesiones en el litoral o el fondo marino, los locales para almacenamiento de cultivos vegetales, los productos vegetales, los productos de las algas, los productos animales, las materias primas y cualquier otro insumo adecuado para este sector productivo específico;»
b)
después de la letra i) se añaden las letras siguientes:
«j) «instalación acuícola cerrada por recirculación»: una instalación, en tierra o en un tanque, en la que se desarrolla la acuicultura en un entorno cerrado que implique la circulación repetida del agua y que dependa de una aportación de energía externa permanente para estabilizar el entorno de los animales de la acuicultura;
k) «energía de fuentes renovables»: las fuentes de energía renovables no fósiles (energía eólica, solar, geotérmica, del oleaje, mareomotriz e hidráulica, biomasa, gases de vertedero, gases de plantas de depuración y biogás);
l) «criadero»: lugar de reproducción, incubación y cría artificial para las primeras etapas de la vida de los animales de la acuicultura, en particular de peces de aleta y crustáceos;
m) «vivero»: lugar de desarrollo intermedio, entre el criadero y las fases de crecimiento posterior. La fase de vivero se completa en el primer tercio del ciclo de producción, excepto la de las especies sometidas a un proceso de esmoltificación;
n) «contaminación»: en el contexto de la producción acuícola y de algas, la introducción directa o indirecta en el entorno acuático de sustancias o energía tales como las definidas en la Directiva 2008/56/CE del Parlamento Europeo y del Consejo (18) y la Directiva 2000/60/CE del Parlamento Europeo y del Consejo (19), en las aguas en las que son aplicables respectivamente;
o) «policultivo»: en el contexto de la producción acuícola y de algas, la cría de dos o más especies que suelen ser de distintos niveles tróficos en la misma unidad de cultivo;
p) «ciclo de producción»: en el contexto de la producción acuícola y de algas, el periodo de vida de un animal o un alga de la acuicultura desde la fase de vida más temprana hasta su recolección;
q) «especies locales»: en el contexto de la producción acuícola y de algas, las especies que no son exóticas ni están localmente ausentes en la acepción del Reglamento (CE) no 708/2007 (20); las especies recogidas en la lista del anexo IV de dicho Reglamento podrán considerarse especies originarias locales.
r) «densidad de población»: en el contexto de la acuicultura, el peso vivo de los animales por metro cúbico de agua en cualquier momento durante la fase de crecimiento y, en el caso de los peces planos y los camarones, el peso por metro cuadrado de superficie.
3)
En el título II se añade el capítulo siguiente:
«CAPÍTULO 1 bis
Producción de algas
Artículo 6 bis
Ámbito de aplicación
El presente capítulo establece normas de producción específicas aplicables a la recogida y cultivo de algas. Se aplica mutatis mutandis a la producción de todas las algas marinas pluricelulares o fitoplancton y microalgas para su utilización como pienso para los animales procedentes de la acuicultura.
Artículo 6 ter
Adecuación del medio acuático y plan de gestión sostenible
1. Los centros de operaciones deberán estar situados en lugares que no sean objeto de contaminación por productos o sustancias no autorizadas en la producción ecológica o de contaminantes que comprometan la naturaleza ecológica de los productos.
2. Las unidades de producción ecológicas y no ecológicas deberán estar separadas de manera adecuada. Dichas medidas de separación deberán basarse en la situación natural, sistemas de distribución de agua separados, distancias, el flujo de las mareas y la situación de la unidad de producción ecológica en la parte superior o inferior de la corriente. Las autoridades de los Estados miembros podrán designar emplazamientos o zonas que no consideren adecuados para la acuicultura o la recolección de algas ecológicas y también podrán fijar distancias mínimas de separación entre unidades de producción ecológicas y no ecológicas.
Cuando se establezcan distancias de separación mínimas, los Estados miembros proporcionarán esta información a los operadores, otros Estados miembros y la Comisión.
3. Será necesaria una evaluación medioambiental proporcional a la unidad de producción para todos los nuevos centros de operaciones que soliciten producir ecológicamente y que vayan a producir anualmente más de 20 toneladas de productos acuícolas para comprobar las condiciones de la unidad de producción y su entorno inmediato, así como los efectos probables de su funcionamiento. El operador proporcionará la evaluación medioambiental al organismo de control o a la autoridad de control. El contenido de dicha evaluación se basará en el anexo IV de la Directiva 85/337/CEE del Consejo (21). Si la unidad ya ha sido objeto de una evaluación equivalente, se permitirá su utilización para este fin.
4. El operador facilitará un plan de gestión sostenible proporcional a la unidad de producción para la acuicultura y la recolección de algas.
El plan se adaptará anualmente y detallará los efectos medioambientales del centro de operaciones, el seguimiento medioambiental que haya de llevarse a cabo y la lista de medidas que deban tomarse para reducir al mínimo los impactos negativos sobre los entornos acuáticos y terrestres adyacentes, incluidos, cuando proceda, la descarga de nutrientes al medio ambiente por ciclo de producción o por año. El plan registrará la vigilancia y la reparación del equipamiento técnico.
5. Los operadores de empresas de producción acuícola y de algas utilizarán preferentemente fuentes de energía renovables y reciclarán materiales y, además, elaborarán dentro del plan de gestión sostenible un calendario de reducción de residuos que se pondrá en marcha al inicio de las actividades. En la medida de lo posible, el empleo de calor residual se limitará a la energía de fuentes renovables.
6. Para la recolección de algas, se hará una sola estimación de la biomasa al comienzo.
Artículo 6 quater
Recolección sostenible de algas silvestres
1. En la unidad o en las instalaciones se mantendrá una contabilidad documental que permita al operador demostrar, y a la autoridad de control o al organismo de control comprobar, que los recolectores sólo han suministrado algas silvestres producidas de conformidad con el Reglamento (CE) no 834/2007.
2. La recolección se llevará a cabo de forma que las cantidades recolectadas no tengan un impacto significativo en el estado del entorno acuático. Se tomarán medidas para garantizar que las algas se regeneran en relación con las técnicas de recolección, tamaños mínimos, edades, ciclos de reproducción o tamaño de las algas restantes.
3. Si las algas se recolectan en una zona de recolección compartida o común, deberán quedar disponibles documentos justificativos de que la totalidad de la recolección cumple lo dispuesto en el presente Reglamento.
4. Con respecto al artículo 73 ter, apartado 2, letras b) y c), tales registros deben demostrar que se lleva a cabo una gestión sostenible y que esta actividad no tendrá un impacto a largo plazo en las zonas de recolección.
Artículo 6 quinquies
Cultivo de algas
1. El cultivo de algas en el mar utilizará únicamente nutrientes que se producen de forma natural en el entorno o procedentes de la producción ecológica de animales de la acuicultura, preferentemente que se hallen en la zona como parte de un sistema de policultivo.
2. En las instalaciones en tierra firme, en las cuales hay que utilizar fuentes de nutrientes exteriores, los niveles de nutrientes de las aguas efluentes deberán ser iguales o inferiores a los de las aguas afluentes. Sólo podrán utilizarse nutrientes de origen vegetal o mineral que aparezcan recogidos en el anexo I.
3. La densidad de cultivo o la intensidad de las operaciones se registrarán y mantendrán la integridad del entorno acuático, garantizando que no se rebasa la cantidad máxima de algas que dicho entorno puede acoger sin efectos negativos sobre el medio ambiente.
4. Las cuerdas y otros equipamientos utilizados para cultivar algas se reutilizarán o reciclarán en la medida de lo posible.
Artículo 6 sexies
Medidas antiincrustantes y limpieza del equipamiento y las instalaciones de producción
1. Los organismos bioincrustantes se eliminarán únicamente por medios físicos o a mano y, cuando proceda, se devolverán al mar a distancia de la explotación.
2. La limpieza del equipamiento y las instalaciones se llevará a cabo mediante medidas físicas o mecánicas. Si éstas no son satisfactorias, sólo podrán utilizarse las sustancias químicas que aparecen recogidas en el anexo VII, sección 2.
4)
En el artículo 21, el apartado 2 se sustituye por el siguiente:
«2. Hasta el 20 % de la cantidad media total de alimentos para el ganado podrá proceder del pasto o del cultivo de pastos permanentes, de parcelas de forrajes perennes o cultivos proteaginosos, sembradas de conformidad con la gestión ecológica en superficies, en su primer año de conversión, a condición de que formen parte de la propia explotación y no hayan formado parte de una unidad de producción ecológica de dicha explotación en los últimos cinco años. Cuando se utilicen simultáneamente alimentos para el ganado en conversión y alimentos procedentes de parcelas en su primer año de reconversión, el porcentaje combinado total de tales alimentos no deberá rebasar los porcentajes máximos fijados en el apartado 1.»
5)
En el título II se añade el capítulo siguiente:
«CAPÍTULO 2 bis
Producción animal de la acuicultura
Sección 1
Normas generales
Artículo 25 bis
Ámbito de aplicación
El presente capítulo establece normas de producción específicas de las especies de peces, crustáceos, equinodermos y moluscos recogidos en el anexo XIII bis.
Se aplica mutatis mutandis al zooplancton, los microcrustáceos, los rotíferos, los gusanos y otros animales acuáticos para piensos.
Artículo 25 ter
Adecuación del medio acuático y plan de gestión sostenible
1. Serán de aplicación al presente capítulo las disposiciones del artículo 6 ter, apartados 1 a 5.
2. En el plan de gestión sostenible se registrarán las medidas defensivas y preventivas tomadas contra los depredadores al amparo de la Directiva 92/43/CEE del Consejo (22) y de las normas nacionales.
3. Los operadores vecinos se coordinarán de manera que se pueda verificar a la hora de elaborar sus planes de gestión, cuando proceda.
4. En lo que respecta a la producción de animales de la acuicultura en estanques piscícolas, tanques o canales, las explotaciones estarán equipadas bien con lechos de filtrado natural, estanques de decantación, filtros biológicos o filtros mecánicos para recoger los nutrientes residuales, o bien utilizarán algas, animales o ambos (bivalvos y algas) que contribuyan a mejorar la calidad del efluente. La vigilancia del efluente se llevará a cabo periódicamente, cuando proceda.
Artículo 25 quater
Producción simultánea de animales de la acuicultura ecológicos y no ecológicos
1. La autoridad competente podrá permitir a los criaderos y viveros que críen juveniles ecológicos y no ecológicos en la misma explotación, siempre que haya una clara separación física entre las unidades y exista un sistema de distribución de agua independiente.
2. En caso de producción en las fases de crecimiento posterior, la autoridad competente podrá permitir la presencia de unidades de producción animal de la acuicultura ecológicas y no ecológicas en la misma explotación, siempre que se cumpla lo dispuesto en el artículo 6 ter, apartado 2, del presente Reglamento y si las fases de producción y los periodos de manipulación de los animales de la acuicultura son distintos.
3. Los operadores deberán guardar documentos justificativos del empleo de las disposiciones recogidas en el presente artículo.
Sección 2
Procedencia de los animales de la acuicultura
Artículo 25 quinquies
Procedencia de los animales de la acuicultura ecológica
1. Se utilizarán especies originarias locales y su reproducción deberá aspirar a generar estirpes que estén adaptadas a las condiciones de cría, tengan buena salud y permitan una buena utilización de los recursos alimentarios. Se facilitarán documentos justificativos de su procedencia y tratamiento destinados al organismo de control o a la autoridad de control.
2. Se elegirán especies que puedan criarse sin causar daños importantes a las poblaciones silvestres.
Artículo 25 sexies
Procedencia y gestión de los animales de la acuicultura no ecológica
1. Con fines de reproducción o para mejorar el patrimonio genético, siempre que no se disponga de animales de la acuicultura ecológica, se podrán introducir en una explotación animales silvestres capturados o animales de la acuicultura no ecológica. Dichos animales se gestionarán ecológicamente durante al menos tres meses antes de que puedan utilizarse para la cría.
2. A los fines de su cría posterior y cuando no se disponga de juveniles de la acuicultura ecológica, podrán introducirse en una explotación juveniles de la acuicultura no ecológica. Al menos los dos últimos tercios de la duración del ciclo de producción estarán sometidos a la gestión ecológica.
3. El porcentaje máximo de juveniles de la acuicultura no ecológica introducidos en la explotación será de un 80 %, como muy tarde, el 31 de diciembre de 2011, un 50 %, como muy tarde, el 31 de diciembre de 2013 y un 0 %, como muy tarde, el 31 de diciembre de 2015.
4. A los fines de su cría posterior, la recolección de juveniles silvestres de la acuicultura estará específicamente restringida a los siguientes casos:
a)
a la afluencia natural de larvas o juveniles de peces o crustáceos al rellenar los estanques, los sistemas de contención y los cercados;
b)
a la anguila, siempre que exista un plan de gestión de la anguila aprobado para ese lugar y siga sin resolverse la reproducción artificial de la anguila.
Sección 3
Prácticas zootécnicas acuícolas
Artículo 25 septies
Normas zootécnicas acuícolas generales
1. El medio para la cría de los animales de la acuicultura se diseñará de forma que, de conformidad con las necesidades específicas de las especies, los animales de la acuicultura:
a)
tengan suficiente espacio para su bienestar;
b)
se mantengan en agua de buena calidad con suficiente oxígeno y
c)
se mantengan en condiciones de temperatura y luminosidad que respondan a las necesidades de las especies y con relación al emplazamiento geográfico;
d)
en el caso de los peces de agua dulce, el fondo se parezca lo máximo posible a las condiciones naturales;
e)
en el caso de la carpa, el fondo será de tierra natural.
2. La densidad de población se fija en el anexo XIII bis por especie o grupo de especies. A la hora de considerar los efectos de la densidad de población sobre el bienestar de los peces de la acuicultura, deberán vigilarse el estado de los peces (como, por ejemplo, los daños en las aletas, otras lesiones, el ritmo de crecimiento, el comportamiento y su salud general) y la calidad del agua.
3. El diseño y construcción de los sistemas de contención acuáticos facilitará niveles de flujo y parámetros fisicoquímicos que protejan la salud y el bienestar de los animales y respondan a las necesidades inherentes a su comportamiento.
4. Los sistemas de contención estarán diseñados, situados y gestionados de forma que se reduzca al mínimo el riesgo de incidentes de escapada.
5. Si se escapan peces o crustáceos, se deberán tomar las medidas adecuadas para reducir el impacto en el ecosistema local, incluida su recuperación, cuando proceda. Se guardarán documentos justificativos al respecto.
Artículo 25 octies
Normas específicas aplicables a los sistemas de contención acuáticos
1. Quedan prohibidas las instalaciones de producción de animales de la acuicultura cerradas por recirculación, con excepción de los criaderos y los viveros o para la producción de especies que se emplean en los piensos ecológicos.
2. Las unidades de cría en tierra deberán cumplir las siguientes condiciones:
a)
en los sistemas de flujo libre, deberá ser posible vigilar y controlar el nivel de flujo y la calidad del agua de entrada y de salida;
b)
al menos un 5 % del perímetro («interfaz tierra-agua») contará con vegetación natural.
3. Los sistemas de contención en el mar:
a)
deberán estar situados en lugares en los que el nivel del flujo del agua, la profundidad y la renovación de la masa de agua sean adecuados para reducir al mínimo el impacto de dichos sistemas en el fondo del mar y la masa de agua adyacente;
b)
deberán tener un diseño, construcción y mantenimiento de las jaulas adecuados con respecto a su exposición al entorno operativo.
4. El empleo de sistemas de calentamiento o refrigeración del agua artificiales estará permitido únicamente en los criaderos y viveros. Podrá utilizarse agua de perforación natural para calentar o enfriar el agua en todas las fases de producción.
Artículo 25 nonies
Gestión de los animales de la acuicultura
1. El manejo de los animales de la acuicultura se reducirá al mínimo y se llevará a cabo con el mayor de los cuidados y con equipamiento y protocolos adecuados para evitar el estrés y los daños físicos derivados de los procedimientos de manejo. El material de reproducción se manejará de forma que se reduzcan al mínimo los daños físicos y el estrés y, cuando proceda, bajo anestesia. Las operaciones de calibrado se reducirán al mínimo y según las necesidades para garantizar el bienestar de los peces.
2. El empleo de luz artificial quedará sometido a las siguientes restricciones:
a)
la prolongación de la luz natural del día no superará un máximo que respete las necesidades etológicas, las condiciones geográficas y la salud general de los animales que se críen; este máximo no superará las 16 horas diarias, excepto con fines de reproducción;
b)
los cambios bruscos de intensidad de luz se evitarán a la hora de transición mediante el empleo de luces con intensidad regulable o luces de fondo.
3. Estará permitida la ventilación para garantizar el bienestar y la salud de los animales con la condición de que los aireadores mecánicos funcionen preferentemente con energía de fuentes renovables.
Su utilización deberá consignarse en el registro de producción acuícola.
4. El empleo de oxígeno sólo estará permitido para usos vinculados con las necesidades de la sanidad animal y periodos críticos de producción o transporte en los casos siguientes:
a)
casos excepcionales de aumento de la temperatura o descenso de la presión atmosférica o contaminación accidental;
b)
procedimientos ocasionales de gestión de las poblaciones tales como el muestreo y la clasificación;
c)
con objeto de garantizar la supervivencia de las poblaciones de la explotación.
Se mantendrán pruebas documentales a este respecto.
5. Las técnicas de sacrificio deberán conseguir que los peces queden inmediatamente inconscientes e insensibles al dolor. Las diferencias entre los tamaños de recolección, las especies y los lugares (o emplazamientos) de producción deberán tenerse en cuenta a la hora de considerar los métodos óptimos de sacrificio.
Sección 4
Reproducción
Artículo 25 decies
Prohibición de hormonas
Queda prohibido el uso de hormonas y derivados de hormonas.
Sección 5
Piensos para peces, crustáceos y equinodermos
Artículo 25 undecies
Normas generales aplicables a los piensos
Los regímenes de alimentación se concebirán teniendo en cuenta las siguientes prioridades:
a)
la sanidad animal;
b)
la alta calidad del producto, incluida la composición nutricional, que deberá garantizar una elevada calidad del producto final comestible;
c)
un bajo impacto medioambiental.
Artículo 25 duodecies
Normas específicas sobre piensos para animales de la acuicultura carnívoros
1. Los piensos para los animales de la acuicultura carnívoros se obtendrán teniendo en cuenta las siguientes prioridades:
a)
piensos ecológicos procedentes de la acuicultura;
b)
harina de pescado y aceite de pescado procedentes de despojos de la acuicultura ecológica;
c)
harina de pescado y aceite de pescado e ingredientes procedentes de peces derivados de despojos de pescado ya capturado para el consumo humano en pesquerías sostenibles;
d)
materias primas ecológicas de origen vegetal y animal recogidas en el anexo V, con el cumplimiento de la restricción establecida en él.
2. Cuando no se disponga de los piensos mencionados en el apartado 1, podrán utilizarse harina de pescado y aceite de pescado procedentes de despojos de la acuicultura no ecológica o de despojos de pescado capturado para el consumo humano durante un periodo transitorio que concluirá el 31 de diciembre de 2014. Tales materias no podrán exceder del 30 % de la ración diaria.
3. La ración de pienso podrá comprender un máximo de un 60 % de productos vegetales ecológicos.
4. En las raciones alimentarias del salmón y la trucha se podrá utilizar astaxantina derivada fundamentalmente de fuentes ecológicas, tales como los caparazones de crustáceos ecológicos, dentro del límite de sus necesidades fisiológicas. En caso de no disponer de fuentes ecológicas, podrán utilizarse fuentes naturales de astaxantina (tales como la levadura de Phaffia).
Artículo 25 terdecies
Normas específicas sobre piensos para determinados animales de la acuicultura
1. Las especies de la acuicultura mencionadas en el anexo XIII bis, secciones 6, 7 y 9, se alimentarán con piensos disponibles de forma natural en estanques y lagos.
2. Cuando no se disponga de los piensos naturales mencionados en el apartado 1 en cantidades suficientes, podrán utilizarse piensos ecológicos de origen vegetal, preferentemente producidos en la propia explotación, o bien algas. Los operadores deberán guardar documentación justificante de la necesidad de utilizar pienso adicional.
3. Cuando se complementen los piensos naturales de conformidad con el apartado 2, la ración alimentaria de las especies mencionadas en la sección 7 y de los peces de la familia Pangasius spp. mencionados en la sección 9 podrán comprender un máximo de un 10 % de harina de pescado o aceite de pescado derivados de la pesca sostenible.
Artículo 25 quaterdecies
Productos y sustancias mencionados en el artículo 15, apartado 1, letra d), inciso iii), del Reglamento (CE) no 834/2007
1. Podrán utilizarse en la acuicultura ecológica materias primas para la alimentación animal, de origen animal y mineral, únicamente si figuran en la lista del anexo V.
2. Los aditivos para piensos, determinados productos que se emplean en nutrición animal y los coadyuvantes tecnológicos podrán utilizarse si aparecen recogidos en el anexo VI y se cumplen las restricciones que se establecen en el mismo.
Sección 6
Normas específicas aplicables a los moluscos
Artículo 25 quindecies
Zona de cultivo
1. La cría de moluscos bivalvos podrá llevarse a cabo en la misma zona de agua que la cría ecológica de peces de aleta y algas en un régimen de policultivo que ha de documentarse en el plan de gestión sostenible. Los moluscos bivalvos también podrán criarse junto con moluscos gasterópodos, tales como los bígaros, en régimen de policultivo.
2. La producción ecológica de moluscos bivalvos se llevará a cabo en zonas delimitadas por postes, flotadores u otros marcadores visibles y, en su caso, estarán retenidos mediante mallas, jaulas u otros medios fabricados por el hombre.
3. Las explotaciones de moluscos ecológicos reducirá al mínimo los riesgos para las especies que tengan un interés de conservación. Si se utilizan redes para los depredadores, su diseño evitará que se produzcan daños a las aves buceadoras.
Artículo 25 sexdecies
Recolección de material de reproducción
1. A condición de que no se produzca un daño importante al medio ambiente y siempre que la legislación local lo permita, podrá utilizarse material de reproducción silvestre procedente de fuera de los límites de la unidad de producción en el caso de los moluscos bivalvos, siempre que proceda de:
a)
lechos de poblaciones que probablemente no sobrevivan al clima del invierno o sean excedentarias a las necesidades o
b)
asientos naturales de material de reproducción de moluscos en recolectores.
Se llevarán registros de cómo, dónde y cuándo se recolectó el material de reproducción silvestre para poder remontarse hasta la zona de recolección.
Sin embargo, podrá introducirse en las unidades de producción ecológicas material de reproducción procedente de viveros de crustáceos bivalvos no ecológicos en los siguientes porcentajes máximos: 80 %, como muy tarde, el 31 de diciembre de 2011, 50 %, como muy tarde, el 31 de diciembre de 2013 y 0 %, como muy tarde, el 31 de diciembre de 2015.
2. En el caso del ostión del Pacífico, Crassostrea gigas, se concederá preferencia a las poblaciones criadas de manera selectiva para reducir el desove en el entorno silvestre
Artículo 25 septdecies
Gestión
1. La producción se llevará a cabo con una densidad de población que no supere la correspondiente a los moluscos no ecológicos en la localidad. Los ajustes en materia de selección, aclarado y densidad de población se realizarán en función de la biomasa y para garantizar el bienestar animal y una alta calidad del producto.
2. Los organismos bioincrustantes se eliminarán por medios físicos o a mano y, en su caso, se devolverán al mar a distancia de las explotaciones de moluscos. Los moluscos podrán tratarse una vez durante el ciclo de producción con una solución de cal para controlar los organismos incrustantes competidores.
Artículo 25 octodecies
Normas de cultivo
1. El cultivo en cuerdas de mejillón y otros sistemas recogidos en el anexo XIII bis, sección 8 podrá efectuarse por el método de producción ecológico.
2. El cultivo de fondo de moluscos sólo estará permitido siempre que no ocasione un impacto medioambiental destacable en los lugares de recolección y cultivo. La evidencia de que ese cultivo tiene un impacto medioambiental mínimo deberá verse respaldada por un estudio y un informe sobre la zona explotada que habrá de proporcionar el operador al organismo de control o la autoridad de control. El informe se añadirá al plan de gestión sostenible en forma de capítulo separado.
Artículo 25 novodecies
Normas específicas de cultivo aplicables a las ostras
Queda autorizado el cultivo en bolsas colocadas en caballetes. Estas estructuras u otras en las que estén colocadas las ostras estarán dispuestas de forma que se evite la formación de una barrera total en el litoral. Las ostras estarán colocadas cuidadosamente en los lechos con relación al flujo de las mareas para optimizar la producción. Dicha producción deberá cumplir los criterios recogidos en el anexo XIII bis, sección 8.
Sección 7
Prevención de enfermedades y tratamiento veterinario
Artículo 25 vicies
Normas generales para la prevención de enfermedades
1. El plan de gestión de la sanidad animal elaborado de conformidad con el artículo 9 de la Directiva 2006/88/CE detallará prácticas de bioseguridad y prevención de enfermedades, incluido un acuerdo escrito de asesoría sanitaria proporcional a la unidad de producción con servicios cualificados en materia de sanidad animal de la acuicultura, los cuales visitarán la explotación con una frecuencia no inferior a una vez al año y no inferior a una vez cada dos años en el caso de los moluscos bivalvos.
2. Los sistemas, el equipo y los utensilios de la explotación se limpiarán y desinfectarán adecuadamente. Sólo podrán utilizarse los productos recogidos en el anexo VII, secciones 2.1 a 2.2.
3. En lo relativo al barbecho:
a)
la autoridad competente determinará si es necesario el barbecho y la duración adecuada del mismo que se aplicará y documentará tras cada ciclo de producción en los sistemas de contención de aguas abiertas en el mar. También se recomienda el barbecho para otros métodos de producción en los que se utilicen tanques, estanques y jaulas;
b)
no será obligatorio para el cultivo de moluscos bivalvos;
c)
durante el barbecho, la jaula u otra estructura utilizada para la producción animal de la acuicultura se vaciará, se desinfectará y se mantendrá vacía antes de volver a utilizarla.
4. Cuando proceda, el pienso para peces que no se haya consumido, las heces y los animales muertos se eliminarán rápidamente para evitar cualquier riesgo de daño medioambiental importante con respecto al nivel de calidad del agua, reducir al mínimo los riesgos de enfermedad y evitar atraer insectos y roedores.
5. Podrán utilizarse la luz ultravioleta y el ozono únicamente en criaderos y viveros.
6. Para el control biológico de los ectoparásitos, se dará preferencia al empleo de peces limpiadores.
Artículo 25 unvicies
Tratamientos veterinarios
1. Cuando, a pesar de las medidas preventivas para velar por la sanidad animal, de conformidad con el artículo 15, apartado 1, letra f), inciso i), del Reglamento (CE) no 834/2007, surja un problema sanitario, podrán utilizarse tratamientos veterinarios en el siguiente orden de preferencia:
a)
sustancias de plantas, animales o minerales en una dilución homeopática;
b)
plantas y sus extractos que no tengan efectos anestésicos y
c)
sustancias tales como oligoelementos, metales, inmunoestimulantes naturales o probióticos autorizados.
2. El empleo de tratamientos alopáticos quedará limitado a dos tratamientos anuales, con la excepción de las vacunaciones y los programas de erradicación obligatorios. No obstante, en los casos en los que el ciclo de producción sea inferior a un año, será de aplicación el límite de un solo tratamiento alopático. Si se rebasan los límites mencionados impuestos a los tratamientos alopáticos, los animales de la acuicultura afectados no podrán venderse como productos ecológicos.
3. El empleo de tratamientos antiparasitarios, excluidos los programas de control obligatorios aplicados por los Estados miembros, quedará limitado a dos veces al año o una vez al año si el ciclo de producción es inferior a 18 meses.
4. El tiempo de espera tras los tratamientos veterinarios alopáticos y tratamientos antiparasitarios mencionados en el apartado 3, incluidos los tratamientos aplicados en virtud de programas de control y erradicación obligatorios, será el doble del tiempo de espera legal mencionado en el artículo 11 de la Directiva 2001/82/CE o, en caso de que este periodo no esté especificado, 48 horas.
5. Cuando se utilicen medicamentos veterinarios, tal utilización habrá de declararse al organismo de control o a la autoridad de control antes de que los animales se comercialicen como ecológicos. Las poblaciones tratadas deberán ser claramente identificables.
6)
En el capítulo 3 del título II se añade el artículo 29 bis tras el artículo 29:
«Artículo 29 bis
Disposiciones específicas aplicables a las algas
1. Cuando el producto final sean algas frescas, para el lavado de las algas recientemente recolectadas se utilizará agua de mar.
Cuando el producto final sean algas desecadas, para el lavado también podrá utilizarse agua potable. Podrá utilizarse sal para eliminar la humedad.
2. Para el secado estará prohibido el empleo de llama directa en contacto directo con las algas. En caso de que se utilicen en el proceso de secado cuerdas u otros equipamientos, éstos estarán libres de tratamientos antiincrustantes y sustancias de limpieza o desinfección, excepto si un producto aparece mencionado en el anexo VII para este empleo.».
7)
En el capítulo 4 del título II se añade el artículo 32 bis:
«Artículo 32 bis
Transporte de peces vivos
1. Los peces vivos se transportarán en depósitos adecuados con agua limpia que responda a sus necesidades fisiológicas en términos de temperatura y oxígeno disuelto.
2. Antes del transporte de peces y productos de la pesca ecológicos, los depósitos deberán haber sido limpiados, desinfectados y aclarados en profundidad.
3. Se tomarán precauciones para reducir el estrés. Durante el transporte, la densidad no alcanzará un nivel que sea perjudicial para la especie.
4. Se mantendrán documentos justificativos de los aspectos mencionados en los apartados 1 a 3.».
8)
En el artículo 35, los apartados 2 y 3 se sustituyen por el texto siguiente:
«2. En caso de unidades de producción ecológica de plantas, algas, animales y animales de la acuicultura, queda prohibido el almacenamiento de insumos en la unidad de producción distintos de los autorizados al amparo del presente Reglamento.
3. Estará permitido el almacenamiento en las explotaciones de medicamentos veterinarios alopáticos y de antibióticos, siempre que hayan sido recetados por un veterinario en relación con un tratamiento de conformidad con lo dispuesto en el artículo 14, apartado 1, letra e), inciso ii), o en el artículo 15, apartado 1, letra f), inciso ii), del Reglamento (CE) no 834/2007, que estén almacenados en un emplazamiento supervisado y que se inscriban en el registro ganadero mencionado en el artículo 76 del presente Reglamento o, en su caso, en los registros de producción acuícola mencionados en el artículo 79 ter del presente Reglamento.».
9)
En el capítulo 5 del título II se añade el artículo 36 bis:
«Artículo 36 bis
Algas marinas
1. El periodo de conversión de un lugar de recolección de algas marinas será de seis meses.
2. El periodo de reconversión de una unidad de cultivo de algas marinas será de seis meses o un ciclo de producción total, escogiendo el periodo más largo de ambos.».
10)
En el capítulo 5 del título II se añade el artículo 38 bis tras el artículo 38:
«Artículo 38 bis
Producción de animales de la acuicultura
1. Los siguientes periodos de conversión de las unidades de producción acuícola serán aplicables a los siguientes tipos de instalaciones acuícolas, incluidos los animales de la acuicultura existentes:
a)
un periodo de conversión de 24 meses para las instalaciones que no puedan vaciarse, limpiarse y desinfectarse;
b)
un periodo de conversión de 12 meses para las instalaciones que hayan sido vaciadas o se hayan dejado en barbecho;
c)
un periodo de conversión de seis meses para las instalaciones que se hayan vaciado, limpiado y secado;
d)
un periodo de conversión de tres meses para las instalaciones en aguas abiertas, incluidas las que críen moluscos bivalvos.
2. La autoridad competente podrá decidir reconocer de manera retroactiva como parte del periodo de conversión todo periodo previamente documentado en el que las instalaciones no hayan sido tratadas o expuestas a productos no autorizados para la producción ecológica.».
11)
El título del artículo 43 se sustituye por el siguiente:
«Utilización de piensos no ecológicos de origen vegetal y animal para los animales».
12)
En el artículo 59, el apartado 1 se sustituye por el texto siguiente:
«El presente capítulo no se aplicará a los piensos destinados a los animales de compañía ni a los animales criados para la obtención de pieles ».
13)
En el artículo 60, el apartado 1, letra a), se sustituye por el texto siguiente:
«a)
los piensos transformados cumplan las disposiciones del Reglamento (CE) no 834/2007 y, en particular, del artículo 14, apartado 1, letra d), incisos iv) y v), para el ganado, y del artículo 15, apartado 1, letra d), para los animales de la acuicultura, así como de su artículo 18;».
14)
En el título IV se añade el capítulo 2 bis:
«CAPÍTULO 2 bis
Requisitos de control específicos aplicables a las algas marinas
Artículo 73 bis
Medidas de control aplicables a las algas marinas
Al iniciarse la aplicación del régimen de control aplicable específicamente a las algas marinas, la descripción completa del lugar de producción citada en el artículo 63, apartado 1, letra a), deberá incluir:
a)
una descripción completa de las instalaciones en tierra y mar;
b)
la evaluación medioambiental mencionada en el artículo 6 ter, apartado 3, cuando proceda;
c)
el plan de gestión medioambiental mencionado en el artículo 6 ter, apartado 4, cuando proceda;
d)
en lo que respecta a las algas marinas silvestres, se elaborará una descripción completa y un mapa de las zonas de recolección en el litoral y en el mar y de las zonas terrestres en las que se llevan a cabo las actividades posteriores a la recolección.
Artículo 73 ter
Registros de producción de algas marinas
1. El operador deberá compilar los datos sobre la producción de algas marinas en un registro que deberá estar siempre a disposición de los organismos o autoridades de control en los locales de la explotación. Este registro deberá incluir, al menos, la siguiente información:
a)
la lista de especies, la fecha y la cantidad recolectada;
b)
la fecha de aplicación, el tipo y la cantidad de fertilizante utilizada.
2. En lo que respecta a la recolección de algas marinas silvestres, en el registro también se recogerá:
a)
el historial de la actividad de recolección para cada especie en lechos identificados;
b)
una estimación de la cosecha (en volúmenes) por temporada;
c)
fuentes de posible contaminación de los lechos de cosecha;
d)
rendimiento anual sostenible de cada lecho.».
15)
En el título IV se añade el capítulo 3 bis:
«CAPÍTULO 3 bis
Requisitos de control específicos aplicables a la producción de animales de la acuicultura
Artículo 79 bis
Medidas de control aplicables a la producción de animales de la acuicultura
Al iniciarse la aplicación del régimen de control aplicable específicamente a la producción animal de la acuicultura, la descripción completa de la unidad citada en el artículo 63, apartado 1, letra a), deberá incluir:
a)
una descripción completa de las instalaciones en tierra y mar;
b)
la evaluación medioambiental mencionada en el artículo 6 ter, apartado 3, cuando proceda;
c)
el plan de gestión medioambiental mencionado en el artículo 6 ter, apartado 4, cuando proceda;
d)
en lo que se refiere a los moluscos, un resumen del capítulo especial del plan de gestión sostenible requerido en el artículo 25 novodecies, apartado 2.
Artículo 79 ter
Registros de producción animal de la acuicultura
El operador deberá compilar la siguiente información en un registro que estará siempre actualizado y a disposición de los organismos o autoridades de control en los locales de la explotación:
a)
el origen, la fecha de llegada y el periodo de conversión de los animales que llegan a la explotación;
b)
el número de lotes, la edad, el peso y el destino de los animales que abandonan la explotación;
c)
los registros de los peces escapados;
d)
en lo que respecta a los peces, el tipo y la cantidad de pienso y, en el caso de la carpa y las especies afines, un registro documental de la necesidad de utilizar pienso adicional;
e)
los tratamientos veterinarios, facilitando detalles sobre su finalidad, su fecha de aplicación, el método de aplicación, el tipo de producto y el tiempo de espera;
f)
las medidas de prevención de enfermedades, junto con detalles sobre el barbecho, la limpieza y el tratamiento del agua.
Artículo 79 quater
Visitas de control específicas para los moluscos bivalvos
En lo que respecta a la producción de moluscos bivalvos, las visitas de inspección tendrán lugar antes y durante la producción máxima de biomasa.
Artículo 79 quinquies
Explotación de varias unidades de producción por el mismo operador
En caso de que un operador gestione varias unidades de producción, de acuerdo con lo dispuesto en el artículo 25 quater, las unidades que produzcan animales de la acuicultura no ecológicos estarán sometidas también al régimen de control establecido en el capítulo 1 y en el presente capítulo.».
16)
El título del capítulo 4 del título IV se sustituye por el siguiente:
17)
El título del capítulo 5 del título IV se sustituye por el siguiente:
18)
En el apartado 2 del artículo 93 se añaden las siguientes letras:
«e)
el número de unidades de producción animal de la acuicultura ecológica,
f)
el volumen de producción animal de la acuicultura ecológica,
g)
optativamente, el número de unidades de producción de algas marinas ecológicas y el volumen de producción de algas marinas ecológicas.».
19)
En el artículo 95, el apartado 6 se sustituye por el texto siguiente:
«6. A efectos de la aplicación del artículo 12, apartado 1, letra j), del Reglamento (CE) no 834/2007, y a la espera de la inclusión de sustancias específicas con arreglo al artículo 16, apartado 1, letra f), de dicho Reglamento, solo podrán utilizarse los productos autorizados por las autoridades competentes.».
20)
En el artículo 95, se añaden los siguientes apartados:
«11. La autoridad competente podrá autorizar, durante un periodo que expirará el 1 de julio de 2013, que las unidades de producción de animales de la acuicultura y de algas marinas que estuvieran establecidas y produjeran con arreglo a normas ecológicas aceptadas a nivel nacional antes de la entrada en vigor del presente Reglamento mantengan su estatuto de unidad ecológica mientras se adaptan a las normas del presente Reglamento, siempre que no contaminen indebidamente las aguas con sustancias que no están permitidas en la producción ecológica. Los operadores que se acojan a esta medida notificarán a la autoridad competente las instalaciones, estanques, jaulas o lotes de algas afectados.»
21)
Los anexos se modifican con arreglo al anexo del presente Reglamento.
Artículo 2
El presente Reglamento entrará en vigor el tercer día siguiente al de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
Será aplicable a partir del 1 de julio de 2010, con las siguientes excepciones:
a)
el apartado 4 del artículo 1 será de aplicación el día de entrada en vigor del presente Reglamento;
b)
las modificaciones contempladas en el apartado 19 del artículo 1 y en el punto 1, letras b) y c), del anexo, serán de aplicación a partir de la fecha de aplicación del Reglamento (CE) no 889/2008.
El presente Reglamento podrá revisarse a partir de las propuestas pertinentes de los Estados miembros, las cuales irán acompañadas de una motivación debidamente justificada, con vistas a la modificación del presente Reglamento a partir del 1 de julio de 2013.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Bruselas, 5 de agosto de 2009.