32005R2075
L 338/60
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 2075/2005 НА КОМИСИЯТА
от 5 декември 2005 година
относно установяване на специфични правила за официалния контрол на трихинели (Trichinella) в месото
(текст от значение за ЕИП)
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската Общност,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 854/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. относно определяне на специфичните правила за организирането на официален контрол върху продуктите от животински произход, предназначени за консумация от човека (1), и по-специално точки 9 и 10 от член 18 от него,
като има предвид, че:
(1)
Регламент (ЕО) № 853/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. относно определяне на специфични хигиенни правила за храните от животински произход (2), Регламенти (ЕО) № 854/2004 и (ЕО) № 882/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. относно официалния контрол, упражняван с цел осигуряване на проверка на съответствието със законодателството за храненето и храните на животните и правилата за опазване здравето и благосъстоянието на животните (3) определят здравните правила и изисквания по отношение на храните от животински произход и изисквания официален контрол.
(2)
В допълнение към тези правила, за трихинела следва да бъдат определени по-специфични изисквания. Месо от домашни прасета, диви свине, коне и други животински видове, може да бъде заразено с нематоди от рода Trichinella. Потреблението на месо, заразено с трихинела може да причини сериозно заболяване при хората. Следва да бъдат поставени мерки за предотвратяване заболяване при хората, причинено от потреблението на месо, заразено с трихинели.
(3)
На 22 ноември 2006 г. Научният комитет по ветеринарните мерки, свързани с общественото здраве, прие становище относно трихинелоза, епидемиология, методи за откриване и производство на свине, свободни от трихинели. На 1 декември 2004 г., Научният форум по биологични опасности (Biohaz) към Европейския орган по безопасност на храните прие становище относно удобството и подробности на методите за замразяване за позволяване потреблението от хора на месо, заразено с трихинели или цистицерки. На 9 и 10 март 2005 г. Biohaz прие становище по оценка на риска на ревизирана инспекция на животни за клане в области с ниско преобладаване на трихинела.
(4)
Директива на Съвета 77/96/ЕИО от 21 декември 1976 г. относно изследванията за трихинели (trichinella spiralis) при вноса от трети страни на прясно месо от домашни свине (4) беше отменена с Директива 2004/41/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 г. относно отмяна на някои директиви, отнасящи се до хигиената на храните и здравните условия при производството и пускане на пазара на някои продукти от животински произход, предназначени за консумация от човека, и за изменение на Директиви 89/662/ЕИО и 92/118/ЕИО на Съвета и на Решение 95/408/ЕО на Съвета (5).
(5)
Различни лабораторни методи са одобрени за откриването на трихинела в прясно месо. Методът на магнитен разбъркващ уред за сборна проба се препоръчва като надежден метод за рутинна употреба. Размерът на пробата за анализ на паразити следва да бъде увеличен, ако пробата не може да бъде събрана на предпочитаните места и ако типът животно или животинският вид е с по-голям риск от заразяване. Трихинелоскопското изследване не открива некапсулирани видове трихинела, инфектиращи домашни и горски животни и хора и вече не е подходящо като метод за откриване за стандартна употреба. Трихинелоскопският метод следва да се използва само при изключителни обстоятелства за изследването на малък брой животни, заклани за седмица, при уславие че са взети мерки от оператора от сектора на храните за преработка на месото по такъв начин, че то да е напълно безопасно за консумация. Въпреки това методът следва да бъде заменен от по-надежден метод за откриване в рамките на преходен период.
Други методи, като например серологични тестове, могат да бъдат полезни за целите на мониторинга, след като тестовете бъдат потвърдени от референтната лаборатория на Общността, веднага след като такава лаборатория бъде посочена от Комисията. Серологичните тестове не са подходящи за откриване на нахлуването на трихинели при отделни животни, предназначени за консумация от човека.
(6)
Замразяването на месото при специфични условия може да убие всички съществуващи паразити, но някои видове трихинели при дивеч и коне са устойчиви на замразяването, извършено с използването на препоръчаното съчетание от температура и време.
(7)
Стопанствата следва да бъдат официално признати от компетентния орган като свободни от трихинела при условие че са спазени определени условия. Прасета за угояване, идващи от такива стопанства, следва да бъдат изключени от проверката за трихинела. Категориите стопанства следва да бъдат официално признати от компетентния орган като свободни от трихинела при условие че са спазени определени условия. Такова признаване следва да намали броя на проверките по места, които се извършват от компетентния орган, но е възможно само в държави-членки с история на много слабо преобладаване на болестта.
(8)
Редовен мониторинг на домашни прасета, диви свине, коне и лисици или на други животни индикатори, е важно средство за оценяване на промените в преобладаването на болестта. Резултатите от такъв мониторинг следва да бъдат съобщени в годишен доклад в съответствие с Директива 2003/99/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 17 ноември 2003 г. относно мониторинга на зоонозите и заразните агенти, причиняващи зоонози (6).
(9)
Регламент (ЕО) № 853/2004 не се прилага за дивеч или месо от дивеч, директно доставено на крайния потребител или до местно предприятие за търговия на дребно, което директно доставя на крайния потребител. Поради това приемането на национални мерки за намаляване риска от достигане на месо от диви свине, заразено с трихинели, до крайния потребител, следва да бъде отговорност на държавите-членки.
(10)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Определение
За целите на настоящия Регламент „Трихинелоза“ е всеки нематод, който принадлежи към вида на рода на Трихинелоза.
ГЛАВА II
ЗАДЪЛЖЕНИЯ НА КОМПЕТЕНТНИТЕ ОРГАНИ И НА ОПЕРАТОРИТЕ В СЕКТОРА НА ХРАНИТЕ
Член 2
Вземане на проби от трупове
1. От трупове от домашни свине систематично се вземат проби в кланиците като част от следкланичен преглед.
От всеки труп се събира проба и пробата се изследва за трихинела в лаборатория, определена от компетентния орган, като се използва един от следните методи за откриване:
а)
референтен метод на откриване, посочен в глава I на приложение I; или
б)
еквивалентен метод за откриване, посочен в глава II на приложение I.
2. До получаване на резултатите от изследването за трихинела и предвиждането на пълна проследяемост, операторът от сектор храни осигурява:
а)
такива трупове да могат да бъдат разрязани на максимум шест части в кланица или в транжорна на същото помещение като кланицата (помещението).
б)
чрез дерогация от буква а) и в следствие на одобрение от компетентния орган, такива трупове да могат да бъдат транжирани в транжорна, свързана с или отделена от кланицата, при условие че:
i)
процедурата е под наблюдение на компетентния орган;
ii)
труп или частите от него няма да бъдат изпратени до повече от една транжорна;
iii)
транжорната е разположена в рамките на територията на държавата-членка; и
iv)
в случай на положителен резултат, всички части ще бъдат обявени като неподходящи за консумация от човека.
3. От трупове на коне, диви свине и други видове животни, отглеждани във ферми, и диви животни, възприемчиви към заразяване с трихинели, системно се вземат проби в кланици или предприятия за обработка на дивеч, като част от следкланичен преглед.
Това вземане на проби не трябва да се извършва, когато компетентният орган, чрез оценка на риска, е установил, че рискът от заразяване с трихинела, особено в диви видове или видове, отглеждани във ферми, е незначителен.
Проба се събира от всеки труп и пробата се изследва в съответствие с приложение I и III в лаборатория, определена от компетентния орган.
Член 3
Дерогации
1. Чрез дерогация от член 2, параграф 1, месо от домашни свине, което е преминало замразяваща обработка в съответствие с приложение II под наблюдението на компетентния орган, се изключва от прегледа за трихинела.
2. Чрез дерогация от член 2, параграф 1, трупове и месо от домашни свине, които се отглеждат единствено за угояване и клане, се изключва от прегледа за трихинела, когато животните идват от:
а)
стопанство или категория стопанства, които са били официално признати от компетентния орган като свободни от трихинела в съответствие с процедурата, посочена в глава II на приложение IV;
б)
регион, в който рискът от трихинела при домашни свине е официално признат като незначителен след:
i)
изпращане на съобщение за тази цел от засегнатата държава-членка, заедно с начален доклад, съдържащ информацията, посочена в глава II, Г на приложение IV, до Комисията и останалите държави-членки; и
ii)
одобрение на региона като регион, който представлява незначителен риск за трихинела, в съответствие със следната процедура:
Останалите държави-членки имат три месеца от получаването на съобщението по (i) да изпратят писмени коментари до Комисията. Ако Комисията или държава-членка не повдигне възражения, регионът се признава като регион, представляващ незначителен риск за трихинела и домашни свине, идващи от този регион, се освобождават от изследването за трихинела по време на клане; Комисията публикува в интернет-страницата списъка на региони, признати като такива.
3. Когато компетентен орган изпълнява дерогацията, предвидена в параграф 2, засегнатата държава-членка предоставя годишен доклад на Комисията, съдържащ информацията по глава II, буква Г от приложение IV в съответствие с член 9, параграф 1 от Директива 2003/99/ЕО.
Когато държава-членка не успее да представи този годишен доклад или годишният доклад е незадоволителен за целите на настоящия член, дерогацията престава да бъде прилагана за тази държава-членка.
Член 4
Изследване за трихинела и прилагане на здравна маркировка
1. Трупове по член 2 или части от тях, с изключение на тези по член 2, параграф 2, буква б), не могат да напускат помещението, преди да се установи, че резултатът от изследването за трихинела е отрицателен.
По същия начин, други части от животното, предназначени за консумация от човека или за консумация от животни, които съдържат напречно набраздена мускулна тъкан, не могат да напускат помещенията, преди да се установи, че резултатът от изследването за трихинела е отрицателен.
2. Животински отпадъци и странични животински продукти, които не са предназначени за консумация от човека и не съдържат напречно набраздена мускулна тъкан, могат да напускат помещението, преди да са налице резултатите от изследването за трихинела.
Компетентният орган обаче може да изиска изследване за трихинела или да се извърши по-ранна обработката на странични животински продукти, преди да им се разреши да напуснат помещението.
3. Когато има процедура в кланицата за осигуряване на това, нито една част от изследваните трупове да не напуска помещението, докато се установи, че резултатът от изследването за трихинела е отрицателен и процедурата е формално одобрена от компетентния орган, здравната марка, предвидена в член 5, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 854/2004 може да бъде прилагана, преди да са налице резултатите от изследването за трихинела.
Член 5
Обучение
Компетентният орган осигурява, целият персонал, който е включен в изследването на проби за установяване на трихинела, да е подходящо обучен и участва в:
а)
програма за контрол на качеството на тестовете, използвани за установяване на трихинела; и
б)
редовна оценка на тестването, водене на записи и процедури за анализ, използвани в лабораторията.
Член 6
Методи за откриване
1. Методите на откриване, посочени в глава I и II на приложение I, се използват за изследване на проби, както е посочено в член 2:
а)
когато те представят основания за съмнение за заразяване с трихинела; или
б)
когато проби от същото стопанство са били преди това установени като положителни при използване на трихинелоскопския метод съгласно член 16, параграф 1.
2. Всички положителни проби се изпращат до националната референтна лаборатория или референтната лаборатория на Общността за определяне на включените видове трихинела.
Член 7
Планове за извънредни ситуации
Компетентните органи на държавите-членки подготвят план за извънредни ситуации до 31 декември 2006 г., очертаващ всички действия, които трябва да се предприемат когато пробите по член 2 и 16 са положително тествани за трихинела. Планът включва подробности, които покриват:
а)
проследяване на заразения труп (трупове) и части от него, съдържащ мускулна тъкан;
б)
мерки за действие с заразения труп (трупове) и части от него;
в)
проучване на източника на заразяване и всякакво разпространение сред дивите животни;
г)
всякакви мерки, които трябва да се вземат на ниво търговия на дребно и потребители;
д)
мерки, които трябва да се вземат там, където заразеният труп не може да бъде идентифициран в кланицата;
е)
установяване на включените видове трихинела.
Член 8
Официално признаване на свободни от трихинела стопанства
Компетентният орган може официално да признае стопанства или категории стопанства за свободни от трихинела, когато отговарят на следните изисквания:
а)
в случай на стопанства, изискванията, определени в глава I и глава II, букви А, Б и Г от приложение IV;
б)
в случай на категории стопанства, изискванията определени в глава II, букви В и Г от приложение IV;
Член 9
Задължение за информиране от страна на операторите от сектор храни
Операторите от сектор храни на стопанства, признати за свободни от трихинела, информират компетентния орган за всяко изискване, както е определено в глава I и глава II, буква Б от приложение IV, което повече не се изпълнява, или за всяка друга промяна, която би могла да промени статута на стопанствата като свободни от трихинела.
Член 10
Проверка на стопанства, свободни от трихинела
Компетентният орган осигурява, периодично да се извършват проверки на стопанства, признати като свободни от трихинела.
Честотата на проверките е на база на риска, като се отчита историята и преобладаването на болестта, предишни установявания, географския район, местната възприемчива дива среда, животновъдните практики, ветеринарното наблюдение и съгласието на фермерите.
Компетентният орган осигурява, всички разплодни свине и нерези, идващи от стопанства, свободни от трихинела, да бъдат изследвани в съответствие с член 2, параграф 1.
Член 11
Мониторингови програми
Компетентният орган изпълнява мониторингова програма, покриваща домашни свине, коне и други животински видове, възприемчиви към трихинела, които идват от стопанства или категории стопанства, признати за свободни от трихинела или от региони, където рискът от трихинела при домашни свине е признат за незначителен, с цел да се потвърди, че животните са действително свободни от трихинела.
Честотата на тестването, броят на животните, които се изследват и планът за вземане на проби, са определени в мониторинговата програма. Във връзка с това пробите от месо се събират и изследват за наличие на паразити на трихинела в съответствие с глава I или II от приложение I.
Мониторинговата програма може да включва серологични методи като допълнително средство, след като даден подходящ тест е потвърден от референтната лаборатория на Общността.
Член 12
Оттегляне на официалното признаване за стопанствата, свободни от трихинела или региони с незначителен риск
1. Когато домашни свине или други животински видове, податливи на заразяване с трихинела, от стопанство, официално признато за свободно трихинела, дадат положителен тест за трихинелоза, компетентният орган незабавно:
а)
оттегля официалното признаване на стопанството като свободно от трихинела;
б)
изследва всички домашни свине по време на клане в съответствие с член 2, параграф 1 и извършва серологичен тест на всички животни, съмнителни за трихинела в стопанството, след като даден подходящ тест бъде потвърден от референтната лаборатория на Общността.
в)
проследява и изследва всички разплодни животни, които пристигат в стопанството и, доколкото е възможно, всички, които са напуснали стопанството най-малко през последните шест месеца преди положителните резултати; във връзка с това, проби от месо се събират и изследват за наличие на паразити на трихинела, като се използват методите за откриване по глава I и II от приложение I; серологичен тест може да бъде използван, след като даден подходящ тест е потвърден от референтната лаборатория на Общността;
г)
доколкото е приложимо, проучва разпространението на паразити в резултат от разпределението на месо от домашни свине, заклани в периода преди положителния резултат;
д)
информира Комисията и останалите държави-членки;
е)
инициира епидемиологично проучване за изясняване на причината за разпространението;
ж)
увеличава честотата на тестването и обхвата на мониторинговата програма, предвидена в член 11;
з)
взема необходими мерки там, където заразен труп не може да бъде идентифициран в кланицата, включително чрез:
i)
увеличаване размера на всяка проба месо, събрана за изследването на съмнителен труп; или
ii)
обявяване на труповете за неподходящи за консумация от човека; и
iii)
вземане на подходящи мерки за обезвреждането на съмнителни трупове или части от тях и на тези с положителен резултат от теста.
2. Компетентният орган оттегля официалното признаване на стопанства или категории стопанства като свободни от трихинела, когато:
i)
някое от изискванията, определени в глава I или II от приложение IV вече не се изпълнява;
ii)
серологични резултати или лабораторни данни в резултат на вземането на проби от заклани свине показват, че стопанството или категории стопанства вече не могат да бъдат считани за свободни от трихинела.
3. Когато информацията от мониторинговата програма или мониторинговата програма за дивите животни показва, че един регион вече не може да бъде считан за регион, в който рискът за трихинела при домашни свине е признат за незначителен, Комисията заличава региона от списъка и информира останалите държави-членки.
4. След оттеглянето на признаването стопанствата могат да бъдат признати за официално свободни от трихинела отново, след като идентифицираните проблеми бъдат разрешени и изискванията, определени в глава II, буква А на приложение IV, бъдат изпълнени така че да удовлетворят компетентния орган.
ГЛАВА III
ВНОС
Член 13
Здравни изисквания при внос
Месо от животински видове, което може да е носител на трихинела, съдържащо напречно набраздена мускулатура и идващо от трета страна, може да бъде внасяно в Общността само ако е било изследвано за трихинела в тази трета страна преди износ.
Такова изследване се извършва в съответствие с член 2 върху целия труп или при невъзможност, на всяка половинка кланичен труп, четвъртинка, част или разфасовка от него.
Член 14
Дерогации от член 13
1. Месо от домашни свине може да бъде внасяно, без да е преминало изследването по член 13, при условие че идва от стопанство в трета страна, която е била призната от Общността като официално свободна от трихинела в съответствие с член 12 от Регламент (ЕО) № 854/2004 на базата на молба от компетентния орган на тази страна, придружена от доклад до Комисията, предоставящ доказателства, че са спазени изискванията, посочени в глава I на приложение IV.
2. Месо от домашни свине може да бъде внасяно, без да е преминало изследването по член 13, при условие че е преминало през замразяване в съответствие с приложение II, извършено под наблюдението на компетентния орган в третата страна.
Член 15
Документи
Здравният сертификат, придружаващ вноса на месо съгласно член 13, се потвърждава със заявление от официалния ветеринарен лекар в смисъл, че:
а)
месото е било изследвано в третата страна на произход в съответствие с член 13; или
б)
месото отговаря на изискванията, посочени в член 14, параграф 1 или 2.
Този документ придружава месото в оригинал, освен ако не е разрешено изключение в съответствие с член 14, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 854/2004.
ГЛАВА IV
ПРЕХОДНИ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 16
Преходни разпоредби
1. Държавите-членки мога да разрешат трихиноскопския метод, посочен в глава III на приложение I, да бъде използван за домашни свине и диви свине в изключителни случаи до 31 декември 2009 г., когато:
а)
е необходимо единичните трупове съгласно член 2 да бъдат изследвани индивидуално в предприятие, което коли не повече от 15 домашни свине на ден или 75 домашни свине на седмица, или подготвя за предлагане не повече от 10 диви свине на ден; и
б)
методите за откриване, посочени в глава I и II на приложение I, не са достъпни.
2. Когато се използва трихиноскопският метод, компетентният орган осигурява:
а)
месото да бъде маркирано със здравна марка, която е видимо различна от здравната марка по член 5, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) № 853/2004, и месото да бъде доставено директно до крайния потребител или до предприятия за търговия на дребно, които директно доставят до крайния потребител; и
б)
месото не се използва за производството на продукти, при което производственият процес не убива трихинела.
Член 17
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на 20-тия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Прилага се от 1 януари 2006 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 5 декември 2005 година.
REGLAMENTO (CE) no 2075/2005 DE LA COMISIÓN
de 5 de diciembre de 2005
por el que se establecen normas específicas para los controles oficiales de la presencia de triquinas en la carne
(Texto pertinente a efectos del EEE)
LA COMISIÓN DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS,
Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea,
Visto el Reglamento (CE) no 854/2004 del Parlamento Europeo y del Consejo, de 29 de abril de 2004, por el que se establecen normas específicas para la organización de controles oficiales de los productos de origen animal destinados al consumo humano (1), y, en particular, su artículo 18, puntos 9 y 10,
Considerando lo siguiente:
(1)
Los Reglamentos (CE) no 853/2004 del Parlamento Europeo y del Consejo, de 29 de abril de 2004, por el que se establecen normas específicas de higiene de los alimentos de origen animal (2), (CE) no 854/2004 y (CE) no 882/2004 del Parlamento Europeo y del Consejo, de 29 de abril de 2004, sobre los controles oficiales efectuados para garantizar la verificación del cumplimiento de la legislación en materia de piensos y alimentos y la normativa sobre salud animal y bienestar de los animales (3), establecen las normas y los requisitos sanitarios relativos a los productos alimenticios de origen animal, así como los controles oficiales requeridos.
(2)
Además de esas normas, procede adoptar requisitos más específicos en relación con las triquinas. La carne de cerdos domésticos, jabalíes, caballos y otras especies animales puede estar infestada por nematodos del género Trichinella. Las personas que consuman carne infestada por triquinas pueden caer gravemente enfermas. Procede adoptar medidas para prevenir la enfermedad humana provocada por el consumo de carne infestada por triquinas.
(3)
El 22 de noviembre de 2001, el Comité científico de las medidas veterinarias relacionadas con la salud pública adoptó un dictamen sobre triquinosis, epidemiología, métodos de detección y la cría de cerdos libres de triquinas. El 1 de diciembre de 2004, la Comisión técnica de riesgos biológicos (Biohaz) de la Autoridad Europea de Seguridad Alimentaria (EFSA) emitió un dictamen sobre la adecuación y las características de los métodos de congelación que permiten el consumo humano de carne infectada por Trichinella o Cysticercus. Los días 9 y 10 de marzo de 2005, Biohaz emitió un dictamen sobre la determinación del riesgo de una inspección revisada de los animales de abasto en las zonas con baja prevalencia de triquinas.
(4)
La Directiva 77/96/CEE del Consejo, de 21 de diciembre de 1976, relativa a la detección de triquinas en el momento de la importación, procedente de terceros países, de carnes frescas procedentes de animales domésticos de la especie porcina (4), fue derogada por la Directiva 2004/41/CE del Parlamento Europeo y del Consejo, de 21 de abril de 2004, por la que se derogan determinadas directivas que establecen las condiciones de higiene de los productos alimenticios y las condiciones sanitarias para la producción y comercialización de determinados productos de origen animal destinados al consumo humano y se modifican las Directivas 89/662/CEE y 92/118/CEE del Consejo y la Decisión 95/408/CE del Consejo (5).
(5)
Existen diversos métodos de laboratorio autorizados para la detección de triquinas en las carnes frescas. El método de digestión de muestras colectivas con utilización de un agitador magnético es un método recomendable para el uso rutinario. Si no puede extraerse la muestra en el sitio preferido o si el tipo o la especie de animal tienen un riesgo superior de infección, conviene aumentar el tamaño de las muestras para el análisis parasitario. El examen triquinoscópico no consigue detectar las especies de Trichinella no encapsuladas que infectan a animales domésticos y salvajes y a seres humanos, y no es un método adecuado de detección para una utilización estándar. El método triquinoscópico sólo debería usarse en circunstancias excepcionales para examinar un pequeño número de animales sacrificados por semana, a condición de que el operador de la empresa alimentaria someta la carne a un tratamiento tras el cual no presente el menor riesgo para el consumo. Sin embargo, ese método debería sustituirse, tras un período transitorio, por un método de detección más fiable. Otros métodos, como los ensayos serológicos, pueden ser útiles para la vigilancia si han sido validados por un laboratorio comunitario de referencia, cuando la Comisión haya designado uno. Los ensayos serológicos no son adecuados para detectar la presencia de triquinas en animales individuales destinados al consumo humano.
(6)
La congelación de la carne en determinadas condiciones puede matar todos los parásitos, aunque algunas especies de Trichinella que afectan a los animales de caza y los caballos son resistentes cuando la congelación se realiza siguiendo las combinaciones recomendadas de temperatura y tiempo.
(7)
La autoridad competente debe declarar oficialmente libres de triquinas las explotaciones que cumplan una serie de condiciones específicas. Los cerdos de engorde procedentes de tales explotaciones han de quedar eximidos de las inspecciones relativas a las triquinas. La autoridad competente debe declarar oficialmente libres de triquinas las categorías de explotaciones que cumplan una serie de condiciones específicas. Este reconocimiento reduciría el número de inspecciones in situ de la autoridad competente, pero sólo resulta factible en los Estados miembros que tengan antecedentes de muy baja prevalencia de la enfermedad.
(8)
La vigilancia periódica de los cerdos domésticos, jabalíes, caballos y zorros, o de otros animales indicadores, es un instrumento importante para evaluar los cambios en la prevalencia de la enfermedad. Conviene notificar los resultados de esta vigilancia mediante un informe anual con arreglo a la Directiva 2003/99/CE del Parlamento Europeo y del Consejo, de 17 de noviembre de 2003, sobre la vigilancia de las zoonosis y los agentes zoonóticos (6).
(9)
El Reglamento (CE) no 853/2004 no se aplica a la caza silvestre y sus carnes directamente suministradas al consumidor final o a establecimientos minoristas locales que suministren directamente al consumidor final. Por ello, procede que los Estados miembros tengan la responsabilidad de adoptar medidas nacionales para reducir el riesgo de que llegue al consumidor final carne de jabalí con triquinas.
(10)
Las medidas previstas en el presente Reglamento se ajustan al dictamen del Comité permanente de la cadena alimentaria y de sanidad animal.
HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
CAPÍTULO I
DISPOSICIÓN GENERAL
Artículo 1
Definición
A los efectos del presente Reglamento, se entenderá por «triquina» cualquier nematodo perteneciente a una especie del género Trichinella.
CAPÍTULO II
OBLIGACIONES DE LAS AUTORIDADES COMPETENTES Y DE LOS OPERADORES DE EMPRESAS ALIMENTARIAS
Artículo 2
Toma de muestras de las canales
1. Las canales de cerdos domésticos serán sometidas a muestreos sistemáticos en los mataderos en el marco de los exámenes post mortem.
Se tomará una muestra de cada canal, que se analizará para detectar triquinas, en un laboratorio designado por la autoridad competente, utilizando uno de los siguientes métodos:
a)
el método de detección de referencia que se establece en el capítulo I del anexo I, o
b)
un método de detección equivalente que figure en el capítulo II del anexo I.
2. A la espera de los resultados del análisis para la detección de triquinas y a condición de que el operador de la empresa alimentaria garantice la completa trazabilidad,
a)
las canales podrán ser cortadas en seis trozos como máximo en un matadero o en una sala de despiece dentro de las instalaciones del matadero («las instalaciones»);
b)
sin perjuicio de la letra a) y previa autorización por la autoridad competente, las canales podrán ser cortadas en una sala de despiece contigua al matadero o separada de él, en cuyo caso:
i)
el procedimiento se desarrollará bajo la supervisión de la autoridad competente,
ii)
cada canal y sus trozos se destinarán a una sola sala de despiece,
iii)
la sala de despiece estará situada en el territorio del Estado miembro, y
iv)
en caso de resultado positivo, todos los trozos se declararán no aptos para el consumo humano.
3. Las canales de caballos, jabalíes u otras especies animales de cría o silvestres sensibles a la infestación por triquinas se someterán a muestreos sistemáticos en mataderos o establecimientos de manipulación de carne de caza en el marco de los exámenes post mortem.
No será necesario realizar este muestreo cuando, mediante una determinación del riesgo, la autoridad competente haya declarado que el riesgo de infestación por triquinas de una determinada especie de cría o silvestre es despreciable.
Se tomará una muestra de cada canal, que se analizará de conformidad a lo que se establece en los anexos I y III en un laboratorio designado por la autoridad competente.
Artículo 3
Excepciones
1. No obstante lo dispuesto en el artículo 2, apartado 1, no será necesario investigar la presencia de triquinas en la carne de cerdos domésticos que haya sido sometida a un tratamiento de congelación de conformidad con el anexo II, efectuado bajo la supervisión de la autoridad competente.
2. No obstante lo dispuesto en el artículo 2, apartado 1, no será necesario investigar la presencia de triquinas en las canales y la carne de cerdos domésticos criados únicamente para engorde y sacrificio que procedan de:
a)
una explotación o categoría de explotaciones que haya sido declarada oficialmente libre de triquinas por la autoridad competente con arreglo al procedimiento que se establece en el capítulo II del anexo IV;
b)
una región en la que el riesgo de triquinas en los cerdos domésticos haya sido oficialmente declarado despreciable:
i)
previa notificación a tal efecto a la Comisión y los demás Estados miembros por el Estado miembro de que se trate, acompañada de un informe inicial que recoja la información que se establece en el capítulo II, parte D, del anexo IV, y
ii)
previa autorización de la región como región que presenta un riesgo despreciable de triquinas con arreglo al siguiente procedimiento:
Los demás Estados miembros dispondrán de tres meses a partir de la recepción de la notificación prevista en el inciso i) para enviar sus comentarios por escrito a la Comisión. Si no presentan objeciones la Comisión ni los Estados miembros, la región será declarada región con un riesgo despreciable de triquinas y los cerdos domésticos que de ella procedan quedarán eximidos de los análisis para la detección de triquinas en el momento del sacrificio.
La Comisión publicará en su sitio web la lista de las regiones declaradas como tales.
3. Cuando una autoridad competente aplique la excepción prevista en el apartado 2, el Estado miembro de que se trate presentará a la Comisión un informe anual que recoja la información que se establece en el capítulo II, parte D, del anexo IV, de conformidad con el artículo 9, apartado 1, de la Directiva 2003/99/CE.
Cuando un Estado miembro no presente el informe anual o éste sea insatisfactorio a los efectos del presente artículo, la excepción dejará de aplicarse a ese Estado miembro.
Artículo 4
Análisis para la detección de triquinas y aplicación del marcado sanitario
1. Las canales contempladas en el artículo 2 o sus partes, salvo las contempladas en el artículo 2, apartado 2, letra b), no podrán salir de las instalaciones antes de que el análisis para la detección de triquinas haya dado negativo.
Tampoco podrán salir de las instalaciones antes de que el análisis para la detección de triquinas haya dado negativo otras partes de animales destinadas al consumo humano o animal que contengan tejido muscular estriado.
2. Los residuos o subproductos animales no destinados al consumo humano que no contengan músculos estriados podrán salir de las instalaciones antes de que se disponga de los resultados del análisis para la detección de triquinas.
No obstante, la autoridad competente podrá exigir que se realice un análisis para la detección de triquinas o un tratamiento de los subproductos animales antes de permitir que éstos salgan de las instalaciones.
3. Cuando en un matadero exista un procedimiento para garantizar que ninguna parte de las canales analizadas sale de sus instalaciones antes de que el análisis para la detección de triquinas haya dado negativo y dicho procedimiento esté oficialmente autorizado por la autoridad competente, podrá aplicarse el marcado sanitario previsto en el artículo 5, apartado 2, del Reglamento (CE) no 854/2004 antes de que se disponga de los resultados del análisis para la detección de triquinas.
Artículo 5
Formación
La autoridad competente velará por que todo el personal que participe en el análisis de las muestras para la detección de triquinas esté debidamente formado y participe en:
a)
un programa de control de la calidad de las pruebas utilizadas para detectar las triquinas, y
b)
una evaluación periódica de los procedimientos de ensayo, registro y análisis utilizados en el laboratorio.
Artículo 6
Métodos de detección
1. Se utilizarán los métodos de detección que se establecen en los capítulos I y II del anexo I para analizar las muestras tomadas conforme al artículo 2:
a)
cuando haya indicios de infestación por triquinas, o
b)
cuando muestras procedentes de la misma explotación hayan dado positivo utilizando el método triquinoscópico que se contempla en el artículo 16, apartado 1.
2. Todas las muestras positivas se remitirán al laboratorio nacional o comunitario de referencia para que éste determine las especies de Trichinella implicadas.
Artículo 7
Planes de contingencia
A más tardar el 31 de diciembre de 2006, las autoridades competentes de los Estados miembros elaborarán planes de contingencia con todas las medidas que vayan a adoptarse en caso de que, con arreglo a los artículos 2 y 16, las muestras den positivo en las pruebas para la detección de triquinas. Tales planes incluirán información detallada sobre:
a)
la trazabilidad de la canal o las canales infestadas y sus partes que contengan tejido muscular;
b)
las medidas para la manipulación de las canales infestadas y sus partes;
c)
la investigación del origen de la infestación y de cualquier propagación entre la fauna salvaje;
d)
las medidas que deban adoptarse a nivel del comercio minorista o del consumo;
e)
las medidas que deban adoptarse en caso de que la canal infestada no pueda ser identificada en el matadero;
f)
la determinación de las especies de Trichinella implicadas.
Artículo 8
Declaración de las explotaciones libres de triquinas
La autoridad competente podrá declarar oficialmente libres de triquinas las explotaciones o categorías de explotaciones que cumplan:
a)
cuando se trate de explotaciones, los requisitos que se establecen en el capítulo I y en el capítulo II, partes A, B y D, del anexo IV;
b)
cuando se trate de categorías de explotaciones, los requisitos que se establecen en el capítulo II, partes C y D, del anexo IV.
Artículo 9
Obligación de información de los operadores de empresas alimentarias
Los operadores de empresas alimentarias de explotaciones declaradas libres de triquinas notificarán a la autoridad competente cualquier cesación del cumplimiento de un requisito establecido en el capítulo I o en el capítulo II, parte B, del anexo IV, o cualquier otro cambio que pueda afectar a la situación libre de triquinas de las explotaciones.
Artículo 10
Inspección de las explotaciones libres de triquinas
La autoridad competente velará por que se efectúen inspecciones periódicas de las explotaciones declaradas libres de triquinas.
La frecuencia de las inspecciones será la que dicte el riesgo, teniendo en cuenta el historial y la prevalencia de la enfermedad, los hallazgos anteriores, la zona geográfica, la fauna salvaje sensible, las prácticas ganaderas, el control veterinario y la conformidad de los ganaderos.
La autoridad competente velará por que todas las cerdas de cría y verracos que procedan de explotaciones libres de triquinas sean analizados con arreglo al artículo 2, apartado 1.
Artículo 11
Programas de vigilancia
La autoridad competente aplicará un programa de vigilancia que tenga por objeto los cerdos domésticos, caballos y animales de otras especies sensibles a las triquinas que procedan de explotaciones o categorías de explotaciones declaradas libres de triquinas o de regiones en las que el riesgo de triquinas en los cerdos domésticos se considere despreciable, para comprobar si los animales están efectivamente libres de triquinas.
En el programa de vigilancia se establecerá la frecuencia de las pruebas, el número de animales analizados y el plan de muestreo. A tal fin, se tomarán muestras de carne que se analizarán para detectar la presencia de triquinas conforme a lo establecido en el capítulo I o en el capítulo II del anexo I.
El programa de vigilancia podrá incluir métodos serológicos como medida complementaria cuando el laboratorio comunitario de referencia haya validado un ensayo adecuado.
Artículo 12
Retirada de la declaración oficial de explotación libre de triquinas o de región con riesgo despreciable
1. Cuando cerdos domésticos o animales de otras especies sensibles a la infestación por triquinas procedentes de una explotación oficialmente declarada libre de triquinas den positivo en una prueba para la detección de triquinas, la autoridad competente procederá inmediatamente a:
a)
retirar la declaración oficial como libre de triquinas de la explotación;
b)
examinar todos los cerdos domésticos en el momento del sacrificio con arreglo al artículo 2, apartado 1, y efectuar un ensayo serológico de todos los animales sensibles a la infestación por triquinas que se encuentren en la explotación cuando el laboratorio comunitario de referencia haya validado un ensayo adecuado;
c)
seguir la pista de todos los animales de cría que hayan entrado en la explotación y, si es posible, de todos los que hayan salido de ella, al menos en los seis meses anteriores al resultado positivo, y analizar estos animales; a tal fin, se tomarán muestras de carne que se analizarán para detectar la presencia de triquinas utilizando los métodos de detección que se establecen en los capítulos I y II del anexo I; podrá realizarse un ensayo serológico cuando el laboratorio comunitario de referencia haya validado un ensayo adecuado;
d)
en lo posible, investigar la propagación de la infestación parasitaria debida a la distribución de carne de cerdos domésticos sacrificados en el período anterior al resultado positivo;
e)
informar a la Comisión y a los demás Estados miembros;
f)
poner en marcha una investigación epidemiológica para aclarar las causas de la infestación;
g)
incrementar la frecuencia de muestreo y el alcance del programa de vigilancia previsto en el artículo 11;
h)
tomar las medidas oportunas en caso de que alguna canal infestada no pueda ser identificada en el matadero, medidas que incluirán:
i)
el aumento del tamaño de las muestras de carne tomadas para analizar las canales sospechosas, o
ii)
la declaración de las canales como no aptas para el consumo humano, y
iii)
la adopción de medidas oportunas para la eliminación de las canales o partes de canales sospechosas o positivas.
2. La autoridad competente retirará la declaración oficial como libre de triquinas de las explotaciones o categorías de explotaciones cuando:
i)
deje de cumplirse alguno de los requisitos que se establecen en el capítulo I o en el capítulo II del anexo IV,
ii)
los resultados serológicos o hallazgos de laboratorio obtenidos tras el muestreo de los cerdos sacrificados muestren que la explotación o la categoría de explotaciones ya no pueden ser consideradas libres de triquinas.
3. Cuando la información que aporten el programa de vigilancia o el programa de vigilancia de la fauna salvaje muestre que una región no puede seguir siendo considerada región con un riesgo despreciable de triquinas en los cerdos domésticos, la Comisión retirará esa región de la lista e informará de ello a los demás Estados miembros.
4. Tras la retirada de la declaración, las explotaciones podrán volver a ser declaradas oficialmente libres de triquinas una vez que hayan sido resueltos los problemas detectados y se cumplan los requisitos que se establecen en el capítulo II, parte A, del anexo IV a satisfacción de la autoridad competente.
CAPÍTULO III
IMPORTACIÓN
Artículo 13
Requisitos sanitarios de importación
La carne de animales de especies que puedan ser portadoras de triquinas que contenga músculos estriados y proceda de un tercer país sólo podrá ser importada a la Comunidad si ha sido analizada para detectar las triquinas en ese tercer país antes de su exportación.
Este análisis se efectuará de conformidad con el artículo 2, en toda la canal o, en su defecto, en cada media canal, cuarto o trozo.
Artículo 14
Excepciones al artículo 13
1. La carne de cerdos domésticos podrá ser importada sin haber sido analizada conforme al artículo 13, cuando proceda de una explotación de un tercer país que haya sido oficialmente declarada por la Comunidad libre de triquinas con arreglo al artículo 12 del Reglamento (CE) no 854/2004 previa solicitud de la autoridad competente de ese país, acompañada de un informe a la Comisión que aporte pruebas del cumplimiento de los requisitos establecidos en el capítulo I del anexo IV.
2. La carne de cerdos domésticos podrá ser importada sin haber sido analizada conforme al artículo 13 cuando haya sido sometida a un tratamiento de congelación de conformidad con el anexo II bajo la supervisión de la autoridad competente del tercer país.
Artículo 15
Documentos
El certificado sanitario que acompañe las importaciones de carne a que se refiere el artículo 13 irá respaldado por una declaración del veterinario oficial de que:
a)
la carne ha sido examinada en el tercer país de origen con arreglo a lo dispuesto en el artículo 13, o
b)
la carne cumple los requisitos establecidos en el artículo 14, apartados 1 o 2.
Acompañará a la carne el original de este documento, a menos que se haya concedido una excepción con arreglo al artículo 14, apartado 4, del Reglamento (CE) no 854/2004.
CAPÍTULO IV
DISPOSICIONES TRANSITORIAS Y FINALES
Artículo 16
Disposiciones transitorias
1. En casos excepcionales, el Estado miembro podrá autorizar el uso del método triquinoscópico establecido en el capítulo III del anexo I en cerdos domésticos y jabalíes hasta el 31 de diciembre de 2009, cuando:
a)
las canales contempladas en el artículo 1 sean analizadas una por una en un establecimiento que no sacrifique más de 15 cerdos domésticos al día o 75 cerdos domésticos por semana ni prepare para la comercialización más de 10 jabalíes al día, y
b)
los métodos de detección establecidos en los capítulos I y II del anexo I no estén disponibles.
2. Cuando se utilice el método triquinoscópico, la autoridad competente velará por que:
a)
la carne lleve un marcado sanitario claramente diferente del contemplado en el artículo 5, apartado 1, letra a), del Reglamento (CE) no 853/2004 y sea suministrada directamente al consumidor final o a establecimientos minoristas que suministren directamente al consumidor final, y
b)
la carne no se utilice para productos en cuyo proceso de elaboración no mueran las triquinas.
Artículo 17
Entrada en vigor
El presente Reglamento entrará en vigor el vigésimo día siguiente al de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
Será aplicable a partir del 1 de enero de 2006.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Bruselas, el 5 de diciembre de 2005.