32002L0096
L 037/24
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 2002/96/ЕО НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 27 януари 2003 година
относно отпадъци от електрическо и електронно оборудване (ОЕЕО)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 175, параграф 1 от него,
като взеха предвид предложението на Комисията (1),
като взеха предвид становището на Икономическия и социален комитет (2),
като взеха предвид становището на Комитета на регионите (3),
като действаха в съответствие с процедурата, предвидена в член 251 от Договора в светлината на общия проект, одобрен от Помирителния комитет на 8 ноември 2004 г. (4),
като имат предвид, че:
(1)
Целите на Общността в областта на околната среда са по-специално съхраняването, предпазването и подобряването качеството на околната среда, защита здравето на човека и рационалното и благоразумното използване на природните ресурси. Тази политика е основана на принципа на предпазливост и принципите за предприемане на превантивни мерки и принципите, че вредите върху околната среда следва приоритетно да се отстраняват при техния източник, и че замърсителят следва да плаща.
(2)
Програмата на Общността за политика и действие по отношение на околната среда и устойчивото развитие (Петата програма на Общността за политика и действие в областта на околната среда и устойчивото развитие) (5) обявява, че постигането на устойчиво развитие изисква значителни промени в сегашния модел на развитие, производство, консумация и поведение и препоръчва, inter alia, намаляване прекомерната консумация на природни ресурси и превенция на замърсяването. Тя определя отпадъците от електрическо и електронно оборудване (ОЕЕО) като една от областите, които се цели да бъдат регулирани, по отношение прилагането принципите на превенция, оползотворяване и безопасно изхвърляне на отпадъци.
(3)
Съобщението на Комисията от 30 юли 1996 г. за преглед на стратегията на Общността относно управлението на отпадъците заявява, че където не може да се избегне образуване на отпадъци, те следва да се използват отново или да се възстановят за материал или енергия.
(4)
Съветът в своята Резолюция от 24 февруари 1997 г. относно стратегията на Общността за управление на отпадъците (6) настоява за нуждата от насърчаване оползотворяването на отпадъци с оглед намаляване количеството отпадъци за изхвърляне и запазване на природните ресурси, по-специално чрез повторна употреба, рециклиране, наторяване и оползотворяване на енергия от отпадъци и признава, че изборът на възможности при всеки отделен случай трябва да бъде съобразен с ефектите върху околната среда и икономиката, и че докато има напредък в науката и технологиите и се продължава да се работи върху анализа на цикъла на живот, повторното използване и оползотворяване се предпочитат, когато и доколкото те са най-добрите варианти за околната среда. Съветът също покани Комисията да разработи, колкото е възможно по скоро, подходяща последваща работа по проектите с приоритетна програми за отпадъци, включително за ОЕЕО.
(5)
Европейският парламент в своята Резолюция от 14 ноември 1996 г. (7), изисква Комисията да предостави предложения за директиви относно отпадъците, включително отпадъци от електрическо и електронно оборудване, и да основе тези предложения на принципа за отговорността на производителя. Европейският парламент, в същата резолюция, изиска Съветът и Комисията да направят предложение за намаляване обема на отпадъците.
(6)
Директива 75/442/ЕИО на Съвета от 15 юли 1975 г. за отпадъците (8) предвижда, че чрез отделни директиви може да се създават специални правила за определени случаи или допълващи тези в Директива 75/442/ЕИО за управление на определени категории отпадъци.
(7)
Количеството ОЕЕО, произведено в Общността, нараства бързо. Съставът на опасните компонентни в електрическото и електронното оборудване (ЕЕО) е основна грижа при фазата на управление на отпадъците и рециклирането на отпадъци от електрическо и електронно оборудване не се извършва в необходимата степен.
(8)
Целта да се подобри управлението на ОЕЕО не може да бъде ефективно постигната от държавите-членки, действащи поотделно. По-специално различното прилагане на национално ниво на принципа за отговорността на производителя може да доведе до значителни несъответствия във финансовата тежест, която поемат икономическите оператори. Наличието на различни национални политики относно управлението на ОЕЕО спъва ефективността на политиките за рециклиране. Поради тази причина основния критерий се определя на ниво Общност.
(9)
Разпоредбите на настоящата директива се прилагат за продукти и производители, независимо от това по какъв начин извършват продажбата, включително дистанционна и електронна продажба. В тази връзка дотолкова, доколкото е приложимо, задълженията на производителите и разпространителите, които използват канали за дистанционна и електронна продажба, прилагат същата форма и се налагат по същия начин, с цел да се избегне увеличаването на други канали, които да поемат разноските по прилагането разпоредбите на настоящата директива относно ОЕЕО, при които оборудването се продава чрез дистанционна и електронна продажба.
(10)
Настоящата директива се отнася за всяко електрическо и електронно оборудване, използвано от потребителите, и електрическо и електронно оборудване за лична употреба. Настоящата директива се прилага, без да се накърнява законодателството на Общността относно безопасността и здравните изисквания, с които се защитават всички, които са в контакт с ОЕЕО, така както и специалното законодателство на Общността за управление на отпадъците, по-специално Директива 91/157/ЕИО на Съвета от 18 март 1991 г. относно батериите и акумулаторите, съдържащи някои опасни вещества (9).
(11)
Директива 91/157/ЕИО на Съвета следва да бъде ревизирана колкото е възможно по скоро, по-специално в светлината на настоящата директива.
(12)
Регулирането чрез настоящата директива на отговорността на производителя, е едно от средствата за насърчаване разработването и произвеждането на електрическо и електронно оборудване, при което напълно се взема предвид и се улеснява тяхната поправка, възможно подобрение, повторна употреба, демонтиране и рециклиране.
(13)
С цел да се гарантират безопасността и здравето на хората, които разпространяват и които участват във връщането на ОЕЕО обратно, държавите-членки, в съответствие с националното законодателство и с това на Общността за безопасността и здравните изисквания, определят условията, при които разпространителите могат да откажат обратно връщане.
(14)
Държавите-членки насърчават разработването и произвеждането на електрическо и електронно оборудване, при което са взети предвид и са улеснени разглобяването и оползотворяването, по-специално повторната употреба и рециклирането на ОЕЕО, техните компоненти и материали. Производителите не следва да пречат на повторно използване на електрическо и електронно оборудване чрез специфични характеристики на дизайна или производствените процеси, освен ако такива специфични характеристики на дизайна или производствените процеси представляват най-важната полза, например по отношение на защитата на околната среда и/или изискванията за безопасност.
(15)
Разделното събиране е предварително условие, за да се гарантира специалното обработване и рециклиране на ОЕЕО, и е необходимо, за да се постигне избрано ниво на защита на човешкото здраве и околната среда в Общността. Потребителите следва активно да подпомагат постигането на успех при такова събиране и следва да бъдат насърчавани да връщат обратно отпадъци от електрическо и електронно оборудване. За тази цел следва да се поставят удобни съоръжения за връщане на ОЕЕО, включително обществени пунктове за събиране, където домакинствата да могат да връщат техните отпадъци безплатно.
(16)
За да се постигнат избрано ниво на защита и хармонизираните цели на Общността в областта на околната среда, държавите-членки приемат подходящите мерки с цел намаляване до минимум изхвърлянето на ОЕЕО като несортирани общински отпадъци и с цел да се постигне високо ниво на разделно събиране на ОЕЕО. За да се гарантира, че държавите-членки полагат усилия да създадат ефикасна система за събиране, от тях се изисква да постигнат високо ниво на събиране на отпадъци от електрическо и електронно оборудване от домакинствата.
(17)
За да се гарантира избягване на разпръскване на замърсители в рециклираните материали или отпадъците, е належащо да се извършва специална обработка на ОЕЕО. Такава обработка е най-ефективното средство за гарантиране съответствието с избраното ниво на защита на околната среда на Общността. Всяко учреждение и предприятие, което рециклира и обработва, спазва минимум стандарти, за да предотврати отрицателното въздействие върху околната среда, което е резултат от обработката на ОЕЕО. Използват се най-добрите налични техники за обработка, оползотворяване и рециклиране, при условие че те гарантират човешкото здраве и висока защита на околната среда. Най-добрите налични техники за обработка, оползотворяване и рециклиране могат да се определят допълнително в съответствие с процедурите на Директива 96/61/ЕО.
(18)
Ако е целесъобразно, се предпочита повторната употреба на ОЕЕО и техните компоненти, монтажни възли и резервни части. Когато повторната употреба не е за предпочитане, всички отпадъци от електрическо и електронно оборудване, които са разделно събрани, се изпращат за оползотворяване, по време на което се постига високо ниво на рециклиране и възстановяване. Като допълнение, производителите се насърчават да използват рециклирани материали в ново оборудване.
(19)
Основният принцип по отношение финансиране управлението на ОЕЕО се урежда на ниво Общност и финансовите схеми следва да поддържат висока степен на събираемост, така също и прилагането на принципа за отговорността на производителя.
(20)
Ползвателите на електрическо и електронно оборудване от домакинствата следва да имат възможност да връщат обратно ОЕЕО безплатно. Следователно производителите финансират събирането от съоръженията за събиране, както и обработката, оползотворяването и изхвърлянето на ОЕЕО. За да има максимален ефект от принципа за отговорност на производителя, всеки производител следва да е отговорен за финансиране управлението на отпадъците от неговата собствена продукция. Производителят следва да може да избира да изпълни това задължение или сам, или чрез обща схема за събиране. Всеки производител, който разпространява на пазара продукти, осигурява финансови гаранции, за да предотврати тежестта на разходите за управление на ОЕЕО от продукти, чиито производители вече не са на пазара, да премине върху обществото или останалите производители. Отговорността за финансиране управлението на стари отпадъци се разпределя между всички съществуващи производители в общата финансова схема, при която всички производители, съществуващи на пазара, когато правят разходи, дават своя дял пропорционално. Общите финансови схеми не следва да водят до игнориране на малките производители, вносителите и новите участници. По време на преходния период, при пускане в продажбата на нови продукти, производителите могат да представят на купувачите, на доброволни начала, разходите по събирането, обработката и изхвърлянето на отпадъците от миналото, от гледна точка на въздействието върху околната среда. Производителите, ползващи се от условията на тази разпоредба, гарантират, че упоменатите разходи не надвишават действително понесените разходи.
(21)
Информация за потребителите относно изискванията да не се изхвърлят ОЕЕО като несортирани общински отпадъци и разделното събиране на ОЕЕО, и относно системите за събиране и тяхната роля при управлението на ОЕЕО, е необходима за успеха при събирането на ОЕЕО. Такава информация предполага подходящо маркиране на електрическо и на електронно оборудване, които могат да бъдат поставени в кофи за боклук или подобни средства за събиране на отпадъци в общините.
(22)
Осигуряването от страна на производителите на информация за идентификацията на компонентите и материалите е важно за улесняване управлението, и по-специално обработката и оползотворяването/рециклирането на ОЕЕО.
(23)
Държавите-членки гарантират, че инфраструктурата за извършване на инспекции и мониторинг позволява да се извършва контрол за надлежното прилагане на настоящата директива, като се има предвид, inter alia, Препоръка 2001/331/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 април 2001 г. относно определяне на минимални критерии за екологични инспекции в държавите-членки (10).
(24)
За да се наблюдава постигането на целите на настоящата директива, е необходима информация относно теглото, или ако това не е възможно, относно броя на електрическото и на електронното оборудване, пуснати на пазара в Общността, и степента на събиране, повторна употреба (включително възможно повторното използване на целия уред, оползотворяването/рециклирането и износа на отпадъците от електрическо и електронно оборудване, събрани в съответствие с настоящата директива.
(25)
Чрез постигане на споразумение между компетентния орган и заинтересуваните икономически сектори, държавите-членки могат да решат да не прилагат определени разпоредби на настоящата директива, при условие че се спазят съответните изисквания.
(26)
Адаптирането към научния и технически прогрес на определени разпоредби от директивата, на списъка с продукти, попадащи в категориите, посочени в приложение I А, на селективната обработка на материали и компоненти на ОЕЕО, на техническите изисквания за съхраняване и обработка на ОЕЕО и на символите за маркиране на ЕЕО, се извършва от Комисията съгласно процедурата на комитета.
(27)
Мерките, необходими за изпълнение на настоящата директива, се приемат в съответствие с Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. относно определяне процедурите за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (11).
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Цели
Целта на настоящата директива е, като основен приоритет, предотвратяването на образуване на отпадъци от електрическо и електронно оборудване (ОЕЕО) и в допълнение на това, повторната употреба, рециклирането и други форми на оползотворяване на такива отпадъци, така че да се намали изхвърлянето на отпадъци. Тя също цели да подобри функционирането на операторите по отношение на околната среда, които участват в жизнения цикъл на електрическото и електронното оборудване, т.е. производители, разпространители и потребители, и по-специално тези оператори, които директно участват в обработката на отпадъците от електрическо и електронно оборудване.
Член 2
Приложно поле
1. Настоящата директива се прилага за електрическо и електронно оборудване, попадащи в категориите, изброени в приложение I А, при условие че съответният уред не е част от друг вид уред, който не попада в приложното поле на настоящата директива. Приложение I Б съдържа списък с продукти, които попадат в категориите, посочени в приложение I А.
2. Настоящата директива се прилага, без да засяга законодателството на Общността относно безопасността и здравните изисквания и специалното законодателство на Общността относно управление на отпадъците.
3. Уредите, които са свързани със защитата на основните интереси за сигурност на държавите-членки, оръжия, амуниции и други военни материали са изключени от приложното поле на настоящата директива. Това обаче не важи за продукти, които не са предназначени за специални военни цели.
Член 3
Определения
По смисъла на настоящата директива се използват следните определения:
а)
„електрическо и електронно оборудване“ или ЕЕО означава уреди, които зависят от електрически ток или електромагнитно поле, за да работят правилно, както и уреди за генериране, трансфер и измерване на такъв ток и полета, попадащи в категориите, посочени в приложение I А, и разработени за употреба с напрежение не по-вече от 1 000 волта за променлив ток и 1 500 волта за постоянен ток;
б)
„отпадъци от електрическо и електронно оборудване“ или ОЕЕО означава електрическо и електронно оборудване, които са отпадъци по смисъла на член 1, буква а) от Директива 75/442/ЕИО, включително всички компоненти, монтажни връзки и резервни части, които са част от продукта по време на бракуването;
в)
„предотвратяване“ означава мерки, чрез които се намаляват количеството и вредността за околната среда на ОЕЕО и на материали и вещества, които се съдържат в тях;
г)
„повторна употреба“ означава всяка операция, с която ОЕЕО или техни компоненти се използват повторно за същата цел, за която са били предназначени, включително продължителната употреба на уредите или техните компоненти, които са върнати в пунктовете за събиране, на разпространителите, на тези, които ги рециклират, или на производителите;
д)
„рециклиране“ означава преработка в производствен процес на отпадъчните материали за тяхната първоначална цел или за друга цел, но без оползотворяване на енергия, което означава използване на запалими отпадъци като средство за генериране на енергия чрез пряко изгаряне със или без използването на други отпадъци, но с оползотворяване на топлина;
е)
„оползотворяване“ означава всяка от приложимите операции, описани в приложение II Б към Директива 75/442/ЕИО;
ж)
„изхвърляне“ означава всяка от приложимите операции, описани в приложение II А към Директива 75/442/ЕИО;
з)
„обработване“ означава всички дейности, извършвани след като всички ОЕЕО са били предадени в съответното съоръжение за почистване, разглобяване, раздробяване, оползотворяване и подготовка за изхвърляне и всякакви други операции, извършвани за оползотворяване и/или изхвърляне на ОЕЕО.
и)
„производител“ е всяко лице, което, независимо от начина на продажба, включително средствата за дистанционни съобщения в съответствие с Директива 97/7/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 май 1997 г. относно защитата на потребителите по отношение на дистанционните договори (12):
i)
произвежда и продава електрическо и електронно оборудване със своя запазена марка,
ii)
препродава със своя запазена марка оборудване, произведено от друг доставчик, като прекупвачът не се счита за „производител“, ако запазената марка на производителя е поставена върху оборудването, както е посочено в подточка i), или
iii)
внася или изнася електрическо и електронно оборудване за професионални нужди в държава-членка.
Този, който осигурява изключително само финансиране съгласно и във връзка с някакво финансово споразумение, не се счита за „производител“, освен ако същият не действа като производител по смисъла на някоя от подточки от i) до iii);
й)
„разпространител“ означава всяко лице, което осигурява електрическо и електронно оборудване с търговска цел на лицето, което ще ги използва;
к)
„отпадъци от електрическо и електронно оборудване от домакинства“ означава отпадъци от електрическо и електронно оборудване, които идват от домакинства, както и от търговски, институционални и други източници, които поради своите качества и количество са подобни на тези от домакинствата;
л)
„опасни вещества и препарати“ означава всяко вещество или препарат, което се счита за опасно съгласно Директива 67/548/ЕИО (13) на Съвета или Директива 1999/45/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (14);
м)
„финансово споразумение“ означава всеки договор или споразумение за заем, лизинг, наем или продажба с отсрочено плащане относно всяко оборудване, независимо дали условията на този договор или споразумение, или на всеки допълнителен договор или споразумение предвиждат, че прехвърлянето на собствеността на това оборудване ще се или може да се състои.
Член 4
Разработване на продукта
Държавите-членки насърчават разработването и производството на електрическо и електронно оборудване, при които е взето предвид и се улеснява разглобяването на части и оползотворяването, по-специално повторната употреба и рециклирането на ОЕЕО, техните компоненти и материали. В този смисъл държавите-членки предприемат подходящите мерки, така че производителите да не попречат на повторното използване на ОЕЕО чрез специфични характеристики на дизайна или производствените процеси, освен ако такива специфични характеристики на дизайна или производствените процеси не представляват най-важната полза, например по отношение на защитата на околната среда и/или изискванията за безопасност.
Член 5
Разделно събиране
1. Държавите-членки предприемат подходящите мерки, за да намалят до минимум изхвърлянето на ОЕЕО като неразделени общински отпадъци и да постигнат високо ниво на разделно събиране на ОЕЕО.
2. За ОЕЕО от домакинствата държавите-членки гарантират, че до 13 август 2005 г.:
а)
са поставени удобни съоръжения, които позволяват на крайните държатели и разпространители да връщат такива отпадъци безплатно. Държавите-членки гарантират наличността и достъпа до необходимите съоръжения за събиране, взимайки предвид по-специално гъстотата на населението;
б)
когато се предоставя нов продукт, разпространителите са отговорни да гарантират, че този отпадък може да се върне обратно на разпространителя безплатно, въз основа на принципа на взаимност, доколкото оборудването е от сходен вид и изпълнява същите функции като предоставеното оборудване. Държавите-членки могат да се отклонят от тази разпоредба, при условие че гарантират, че връщането обратно на ОЕЕО не е по-сложно за крайния държател и при условие че тези системи остават безплатни за него. Държавите-членки, които използват тази разпоредба, съобщават на Комисията за това;
в)
без да нарушава разпоредбите на букви а) и б), производителят има право да създаде и действа по индивидуална и/или обща система за обратно връщане на ОЕЕО от домакинствата, при условие че тези системи следват целите на настоящата директива;
г)
вземайки предвид безопасността и здравните стандарти на национално ниво и ниво Общност, може да се откаже връщането по букви а) и б) на ОЕЕО, които представляват риск за здравето и безопасността на лицата, които работят с тях, поради наличие на вредни примеси. Държавите-членки постигат определени споразумения за такъв вид ОЕЕО.
Държавите-членки могат да обезпечат постигането на такива специфични споразумения за връщане на ОЕЕО съгласно букви а) и б), ако оборудването не съдържа основните компоненти, или ако оборудването съдържа отпадъци, различни от ОЕЕО.
3. В случай на ОЕЕО, различни от ОЕЕО от домакинства, и без да се нарушава член 9, държавите-членки гарантират, че производителите или трети страни, действащи от тяхно име, осигуряват събирането на такива отпадъци.
4. Държавите-членки гарантират, че всички ОЕЕО, събрани съгласно по-горните параграфи 1, 2 и 3, се транспортират до съоръженията за обработка, за които има разрешение съгласно член 6, освен ако тези устройства са повторно използвани като цяло. Държавите-членки гарантират, че предвиденото повторно използване не води до заобикаляне на настоящата директива, по-специално по отношение на членове 6 и 7. Събирането и транспортирането на разделно събрани ОЕЕО се извършва по начин, който оптимизира повторната употреба и рециклирането на тези компоненти или цели устройства, които могат да се рециклират или използват повторно.
5. Без да се засяга параграф 1, държавите-членки гарантират, че най-късно до 31 декември 2006 г. следва да се постигне степен на разделно събиране на ОЕЕО от минимум четири килограма средно за един жител на година.
Европейският парламент и Съветът, по предложение на Комисията и вземайки предвид техническия и икономически опит, натрупан от държавите-членки, определят нова задължителна цел до 31 декември 2008 г. Тя може да представлява процент от количествата електрическо и електронно оборудване, продадени на домакинствата през предходните години.
Член 6
Обработка
1. Държавите-членки гарантират, че производителите или трети страни, действащи от тяхно име, в съответствие със законодателството създават системи, чрез които се осигурява обработката на ОЕЕО чрез използване на най-добри налични техники за обработка, оползотворяване и рециклиране. Системите могат да бъдат създадени от производителите индивидуално и/или колективно. За да се гарантира съответствие с член 4 от Директива 75/442/ЕИО, обработването включва минимум отстраняване на всички течности и селективна обработка в съответствие с приложение II към настоящата директива.
Според процедурата, посочена в член 14, параграф 2, с приложение II могат да се въведат и други технологии за обработка, които гарантират поне същото ниво на защита на човешкото здраве и околната среда.
За целите на защитата на околната среда държавите-членки могат да създадат минимум стандарти за качество на обработката на събраните ОЕЕО. Държавите-членки, които изберат такива стандарти за качество, съобщават за това на Комисията, която публикува тези стандарти.
2. Държавите-членки гарантират, че всяка организация и предприятие, които извършват обработка, са получили разрешително от компетентните органи в съответствие с членове 9 и 10 от Директива 75/442/ЕИО.
Дерогацията от разрешителното, което се изисква съобразно член 11, параграф 1, буква б) от Директива 75/442/ЕИО, може да се прилага за дейности по оползотворяване на ОЕЕО, ако проверката се извърши от компетентния орган преди регистрацията, за да се гарантира съответствие с член 4 от Директива 75/442/ЕИО.
При проверката се прави преглед на:
а)
вида и количествата отпадъци, които следва да се обработват;
б)
основните технически изисквания, които следва да се спазват;
в)
предварителните мерки за безопасност, които следва да се вземат.
Проверката се извършва най-малко един път в годината и резултатите се съобщават на Комисията от държавите-членки.
3. Държавите-членки гарантират, че организациите и предприятията, извършващи обработката, съхраняват и обработват ОЕЕО при спазване на техническите изисквания, определени в приложение III.
4. Държавите-членки гарантират, че разрешителното или регистрацията, посочени в параграф 2, включват всички условия, необходими за постигане на съответствие с изискванията на параграфи 1 и 3 за постигане на целите на оползотворяването, посочени в член 7.
5. Действията по обработка може също така да бъдат предприети от външни за държавите-членки или Общността страни, при условие че транспортирането на ОЕЕО е в съответствие с Регламент (ЕИО) № 259/93 на Съвета от 1 февруари 1993 г. относно наблюдаването и контрола на превозите на отпадъци в рамките на, за и от Европейската общност (15).
ОЕЕО, изнесени от Общността в съответствие с Регламент (ЕИО) № 259/93 на Съвета, Регламент (ЕО) № 1420/1999 на Съвета от 29 април 1999 г. за определяне на общи правила и процедури, които да се прилагат за експедициите на определени типове отпадъци в определени страни, които не са членки на ОИСР (16) и Регламент (ЕО) № 1547/1999 на Комисията от 12 юли 1999 г. за определяне на процедури за контрол съгласно Регламент (ЕИО) № 259/93 на Съвета, които се прилагат за експедицията на определени видове отпадъци до определени страни, за които не се прилага окончателният вариант на Решение С (92)39 на ОИСР (17), се следят относно спазването на задълженията и целите, посочени в член 7, параграфи 1 и 2 от настоящата директива, само ако износителят може да докаже, че операциите по оползотворяване, повторна употреба и/или рециклиране са се извършили при условия, еквивалентни на изискванията на настоящата директива.
6. Държавите-членки насърчават организациите и предприятията, които извършват обработка, да въвеждат сертифицирани системи за управление на околната среда в съответствие с Регламент (ЕО) № 761/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 19 март 2001 г. за допускане на доброволното участие на организации в Схемата на Общността за управление по околната среда и одит (EMAS) (18).
Член 7
Оползотворяване
1. Държавите-членки гарантират, че производителите и трети лица, действащи от тяхно име, създават системи, индивидуално или колективно, в съответствие със законодателството но Общността, с които осигуряват оползотворяването на ОЕЕО, които са събрани разделно в съответствие с член 5. Държавите-членки дават приоритет на повторната употреба на целите уреди. До датата, посочена в параграф 4, тези уреди не се вземат предвид при определяне на целите, залегнали в параграф 2.
2. Относно ОЕЕО, определени за обработка в съответствие с член 6, държавите-членки гарантират, че до 31 декември 2006 г. производителите са постигнали следните цели:
а)
за ОЕЕО, попадащи в категории 1 и 10 на приложение I A,
-
степента на оползотворяване е увеличена до минимум 80 % от средното тегло за уред, и
-
повторно използваните и рециклирани компоненти, материали и вещества се увеличават на минимум 75 % от средното тегло за един уред;
б)
за ОЕЕО, попадащи в категории 3 и 4 на приложение I A,
-
степента на оползотворяване е увеличена до минимум 75 % от средното тегло за уред, и
-
повторно използваните и рециклирани компоненти, материали и вещества се увеличавта на минимум 65 % от средното тегло за един уред;
в)
за ОЕЕО, попадащи в категории 2, 5, 6, 7 и 9 на приложение I A,
-
степента на оползотворяване е увеличена до минимум 70 % от средното тегло за уред, и
-
повторно използваните и рециклирани компоненти, материали и вещества се увеличават на минимум 50 % от средното тегло за един уред;
г)
за газоразрядни лампи степента на компонентите, материалите и веществата, които са повторно използвани или рециклирани, достига минимум 80 % от теглото на лампите.
3. Държавите-членки гарантират, че за определяне на тези цели производителите или третите страни, действащи от тяхно име, запазват данни относно масата от ОЕЕО, техните компоненти, материали и вещества, когато те влизат и излизат от съоръженията за обработка и/или когато влизат в съоръжение за оползотворяване или рециклиране.
Комисията, в съответствие с процедурата, определена в член 14, параграф 2, създава подробни правила за съответствие на мониторинга, включително спецификации за материали, на държавите-членки с целите, посочени в параграф 2. Комисията представя тези мерки до 13 август 2004 г.
4. Европейският парламент и Съветът, действащи по предложение на Комисията, поставят нови цели за оползотворяване и повторна употреба/рециклиране, включително повторната употреба на уредите, когато е целесъобразно, както и на продукти, попадащи в категория 8 от приложение I A, до 31 декември 2008 г. Това се прави като се вземат предвид ползите за околната среда от електрическо и електронно оборудване, които са в употреба, такива като подобряване ефективността на ресурсите в резултат на развитието в областта на материалите и технологиите. Техническият прогрес при повторната употреба, оползотворяването и рециклирането, продуктите и материалите, както и опитът, натрупан от държавите-членки и промишлеността, също се вземат предвид.
5. Държавите-членки насърчават разработването на нови технологии за оползотворяване, рециклиране и обработка.
Член 8
Финансиране по отношение на ОЕЕО от домакинствата
1. Държавите-членки гарантират, че до 13 август 2005 г. производителите осигуряват най-малко финансиране за събирането, обработката, оползотворяването и екологичното изхвърляне на ОЕЕО от домакинствата, поставени в съоръженията за събиране, предоставени в съответствие с член 5, параграф 2.
2. За продукти, пуснати на пазара след 13 август 2005 г., всеки производител носи отговорност за финансирането на дейностите, посочени в параграф 1 и отнасящи се до отпадъците от продуктите, които те произвеждат. Производителите могат да изберат да изпълнят това задължение индивидуално или чрез обща схема за събиране.
Държавите-членки гарантират, че при пускане на продукт на пазара всеки производител осигурява гаранция, която показва, че управлението на ОЕЕО ще бъде финансирано, и че производителите ясно са маркирали техните продукти в съответствие с член 11, параграф 2. Тази гаранция е за това, че дейностите, посочени в параграф 1, отнасящи се до тези продукти, ще бъдат финансирани. Гаранцията може да има формата на участие на производителя в подходящите схеми за финансиране управлението на ОЕЕО, застраховка за рециклиране или блокиране на банкова сметка.
Разходите по събирането, обработката и изхвърлянето, съобразени с околната следа, не се показват отделно на купувачите по време на продажбата на новите продукти.
3. Отговорността за покриване на разходите по управление на ОЕЕО от продукти, пуснати на пазара преди датата, посочена в параграф 1 (стари отпадъци), се поема от една или повече системи, които всички производители, съществуващи на пазара, когато се появят съответните разходи, поддържат пропорционално, т.е. съответно на техния дял на пазара в зависимост от вида на оборудването.
Държавите-членки гарантират, че за преходния период от 8 години (10 години за категория 1 от приложение I A) след влизането в сила на настоящата директива производителите могат да показват на купувачите разходите за събиране, обработка и изхвърляне по начин, благоприятен за околната среда, по време на продажбата на нови продукти. Упоменатите разходи не следва да превишават действителните разходи.
4. Държавите-членки гарантират, че производителите, поддържащи електрическо и електронно оборудване чрез дистанционна комуникация също спазват изискванията, определени в настоящия член, по отношение на оборудване, предоставено в държавата-членка, в която пребивава купувачът на това оборудване.
Член 9
Финансиране с оглед ОЕЕО от потребители, различни от домакинства
Държавите-членки гарантират, че до 13 август 2005 г. поемането на разходите за събиране, обработка, оползотворяване и съобразено с околната среда изхвърляне на ОЕЕО от продукти, идващи от потребители, различни от домакинства, и пуснати на пазара след 13 август 2005 г. се осигурява от производителите.
За ОЕЕО от продукти, пуснати на пазара след 13 август 2005 г. (стари отпадъци), поемането на разходите по управление се осигурява от производителите. Държавите-членки могат, като алтернатива, да вземат мерки тези потребители, които не са домакинства, да поемат част или изцяло отговорността за това финансиране.
Производителите и потребителите, които не са домакинства, могат, без да нарушават настоящата директива, да сключат споразумения, с които се уговорят методите на финансиране.
Член 10
Информация за потребителите
1. Държавите-членки гарантират, че потребителите на електрическо и електронно оборудване в домакинствата получават необходимата информация за:
а)
изискванията да не се изхвърлят ОЕЕО като несортирани общински отпадъци и за разделното събиране на такива ОЕЕО;
б)
системите за връщане и събиране, които са на разположение;
в)
тяхната роля при повторната употреба, рециклирането и други форми на оползотворяване на ОЕЕО;
г)
възможното влияние върху околната среда и здравето на човека като резултат от присъствието на опасни вещества в електрическото и електронното оборудване;
д)
значението на символите, показани в приложение IV.
2. Държавите-членки приемат подходящите мерки, така че потребителите да участват в събирането на ОЕЕО и за насърчаването им да улеснят процеса на повторна употреба, обработка и оползотворяване.
3. С оглед минимизиране изхвърлянето на ОЕЕО като несортирани общински отпадъци и улесняване тяхното разделно събиране, държавите-членки гарантират, че производителите поставят подходящата маркировка върху електрическото и електронното оборудване, пуснато на пазара след 13 август 2005 г. със символа, показан в приложение IV. В изключителни случаи, когато това е необходимо поради размера или функциите на продукта, символът се напечатва върху опаковката, върху инструкциите за употреба и върху гаранционната карта на електрическото и електронното оборудване.
4. Държавите-членки могат да изискат част от или цялата информация, посочена в параграфи от 1 до 3, да бъде предоставена от производителите и/или разпространителите в инструкциите за употреба или на мястото на продажбата.
Член 11
Информация за съоръженията за обработка
1. С цел да се улесни повторното използване, правилното и съобразено с околната среда обработване на ОЕЕО, включително поддръжката, подобряването, подновяването и рециклирането, държавите-членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че производителите осигуряват информация за обработката и рециклирането за всички видове ново ЕЕО, пуснато на пазара, в периода от една година след пускането на пазара на оборудването. Информацията показва, доколкото това е необходимо, за да могат центровете за повторно използване и съоръженията за обработка и рециклиране да постигнат съответствие с разпоредбите на настоящата директива, различните компоненти и материали в ЕЕО, както и местоположението на опасните вещества и препарати в ЕЕО. Тя се предоставя на разположение на центровете за повторно използване и съоръженията за обработка и рециклиране от производителите на ЕЕО във формата на наръчници или чрез електронните медии (т.е. CD-ROM, онлайн услуги).
2. Държавите-членки гарантират, че всички производители на електрическо и електронно оборудване, пуснато на пазара след 13 август 2005 г. са обозначили ясно уреда посредством поставена маркировка върху уреда. Нещо повече, за да може датата, на която уредcj е пуснат на пазара, да бъде недвусмислено определена, маркировката върху уреда показва, че последният е бил пуснат на пазара след 13 август 2005 г. Комисията насърчава подготовката на Европейски стандарти за тази цел.
Член 12
Информация и докладване
1. Държавите-членки съставят регистър на производителите и събират информация, включително доказани оценки, въз основа на годишните количества и категории относно електрическо и електронно оборудване, пуснато на пазара, събрано чрез всички начини, повторно използвано, рециклирано и оползотворено в държавите-членки, както и относно изнесените събрани отпадъци по тегло или, ако това е възможно, по брой.
Държавите-членки гарантират, че производителите, доставящи електрическо и електронно оборудване чрез средствата на дистанционната комуникация, осигуряват информация за съобразяването с изискванията на член 8, параграф 4 и за количествата и категориите електрическо и електронно оборудване, пуснато на пазара в държавата-членка, където купувачът на това оборудване пребивава.
Държавите-членки гарантират, че изискваната информацията се съобщава на Комисията на две години, в срок от 18 месеца след края на съответния двегодишен период. Първата информация обхваща 2005 и 2006 г. Тази информация се във формат, който ще бъде определен в рамките на годината след влизането в сила на настоящата директива и в съответствие с процедурата, посочена в член 14, параграф 2, с оглед създаването на база данни за ОЕЕО и тяхната обработка.
Държавите-членки осигуряват обмяната на актуална информация с цел да се постигне съответствие с настоящия параграф, и по-специално за дейностите по обработка, посочени в член 6, параграф 5.
2. Без да се засягат изискванията на параграф 1, държавите-членки изпращат доклад на Комисията за прилагането на настоящата директива на всеки три години. Докладът се съставя въз основата на въпросник или план, създадени от Комисията в съответствие с процедурата, залегнала в член 6 от Директива 91/692/ЕИО на Съвета от 23 декември 1991 г. относно стандартизиране и рационализиране на докладите за прилагане на някои директиви, свързани с околната среда (19). Въпросникът или планът се изпращат на държавите-членки шест месеца преди започването на периода, за който се отнася докладът. Докладът се предоставя на Комисията в срок от девет месеца след края на тригодишния период, обхванат от него.
Първият тригодишен доклад обхваща периода от 2004 г. до 2006 г.
Комисията публикува доклад по прилагането на настоящата директива в срок от девет месеца след получаване на докладите от държавите-членки.
Член 13
Адаптиране към научния и техническия прогрес
Всички изменения, които са необходими, за да се адаптират член 7, параграф 3, приложение I Б, (по-специално с оглед на възможното прибавяне на осветителни тела в домовете, електрически лампи с нажежаема жичка и фотоволтаични продукти, като соларни панели), приложение II (по-специално като се вземат предвид новите технически разработки за обработване на ОЕЕО), и приложения III и IV към научния и технически напредък, се приемат в съответствие с процедурата, определена в член 14, параграф 2.
Преди да се изменят приложенията, Комисията, inter alia, се консултира с производителите на електрическо и електронно оборудване, с тези, които рециклират, с операторите по обработката и с екологичните организации, както и с асоциациите на работодателите и потребителите.
Член 14
Комитет
1. Комисията се подпомага от Комитетът, създаден съобразно член 18 от Директива 75/442/ЕИО.
2. Когато се прави позоваване на настоящия параграф, се прилагат членове 5 и 7 от Решение 1999/468/ЕО, като се взема предвид и член 8 от него.
Периодът, посочен в член 5, параграф 6 от Решение 1999/468/ЕО, е три месеца.
3. Комитетът приема свой процедурен правилник.
Член 15
Санкции
Държавите-членки определят санкциите, приложими при нарушаване на националните разпоредби, приети съгласно настоящата директива. Така предвидените санкции са ефективни, пропорционални и възпиращи.
Член 16
Проверки и мониторинг
Държавите-членки гарантират, че чрез извършване на инспекции и мониторинг се осигурява контрол за правилното прилагане на настоящата директива.
Член 17
Транспониране
1. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, преди 13 август 2004 г. Те незабавно информират Комисията за това.
Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
2. Държавите-членки уведомяват Комисията за текста на законовите, подзаконовите и административните разпоредби, приети в областта, уредена с настоящата директива.
3. При условие че целите, заложени в настоящата директива, са постигнати, държавите-членки могат да транспонират разпоредбите, посочени в член 6, параграф 6, член 10, параграф 1 и член 11 чрез постигане на споразумение между компетентните органи и заинтересованите икономически сектори. Такива споразумения отговарят на следните изисквания:
а)
споразуменията да са влезли в сила;
б)
споразуменията определят целите със съответните крайни срокове;
в)
споразуменията се публикуват в националния официален вестник или в официален документ, които са еднакво достъпни за обществеността и се изпращат на Комисията;
г)
постигнатите резултати се наблюдават през определени периоди от време, съобщават се на компетентните органи и Комисията, и се предоставят на обществеността при условията, посочени в споразумението;
д)
компетентните органи гарантират, че постигнатият напредък по споразумението е проверен;
е)
в случай на несъответствие със споразумението държавите-членки прилагат съответните разпоредби на настоящата директива чрез законови, подзаконови и административни мерки.
4.
а)
Гърция и Ирландия, които поради техните:
-
дефицит на инфраструктура за рециклиране,
-
географски особености, като голям брой малки острови и наличие на селски и планински области,
-
ниска гъстота на населението, и
-
ниско ниво на потребление на електрическо и електронно оборудване,
не могат да постигнат целите за събиране, посочени в член 5, параграф 5, първа алинея, или целите за оползотворяване, посочени в член 7, параграф 2, и които, съгласно член 5, параграф 2, трета алинея от Директива 1999/31/ЕО на Съвета от 26 април 1999 г. относно депониране на отпадъците (20), могат да поискат удължаване на крайния срок, определен в този член,могат да удължат периода, посочен в член 5, параграф 5 и член 7, параграф 2 от настоящата директива с 24 месеца.
Тези държави-членки съобщават на Комисията за техните решения най-късно до въвеждането на настоящата директива.
б)
Комисията информира другите държави-членки и Европейския парламент относно тези решения.
5. В срок от пет години след влизането в сила на настоящата директива, Комисията представя доклад на Европейския парламент и на Съвета, основан на опита по прилагането на настоящата директива, по-специално по отношение на разделното събиране, обработване, оползотворяване и финансовите системи. Като допълнение докладът се основава на развитието на технологиите, натрупания опит, екологичните изисквания и функционирането на вътрешния пазар. Докладът, ако е целесъобразно, се придружава от предложения за ревизия на съответните разпоредби от настоящата директива.
Член 18
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила в деня на публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 19
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 27 януари 2003 година.
Directiva 2002/96/CE del Parlamento Europeo y del Consejo
de 27 de enero de 2003
sobre residuos de aparatos eléctricos y electrónicos (RAEE)
EL PARLAMENTO EUROPEO Y EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea, y en particular el apartado 1 de su artículo 175,
Vista la propuesta de la Comisión(1),
Visto el dictamen del Comité Económico y Social(2),
Visto el dictamen del Comité de las Regiones(3),
De conformidad con el procedimiento establecido en el artículo 251 del Tratado(4), a la vista del texto conjunto aprobado por el Comité de Conciliación el 8 de noviembre de 2002,
Considerando lo siguiente:
(1) La política medioambiental de la Comunidad, tiene como objetivos, en particular, la conservación, la protección y la mejora de la calidad del medio ambiente, la protección de la salud de las personas y la utilización prudente y racional de los recursos naturales. Esta política se basa en el principio de cautela, en el principio de acción preventiva, en el principio de corrección de daños al medio ambiente, preferentemente en la fuente misma, y en el principio de que quien contamina paga.
(2) El programa comunitario de política y actuación en materia de medio ambiente y desarrollo sostenible ("quinto programa de medio ambiente")(5) establece que la consecución de un desarrollo sostenible presupone cambiar de forma significativa las pautas actuales de desarrollo, producción, consumo y comportamiento, y aboga, entre otras cosas, por reducir el despilfarro de recursos naturales y por la prevención de la contaminación. En él aparecen mencionados los residuos de aparatos eléctricos y electrónicos (RAEE) como una de las áreas objetivo que deben ser reguladas, con vistas a la aplicación de los principios de prevención, valorización y eliminación segura de los residuos.
(3) La Comunicación de la Comisión de 30 de julio de 1996 sobre la revisión de la estrategia comunitaria de gestión de residuos establece que, cuando no pueda evitarse la producción de residuos, éstos deberán reutilizarse o valorizarse para aprovechar los materiales o la energía que contienen.
(4) El Consejo, en su Resolución de 24 de febrero de 1997 sobre una estrategia comunitaria de gestión de residuos(6), insistió en la necesidad de fomentar la valorización de residuos con el fin de reducir la cantidad de éstos destinada a la eliminación y economizar recursos naturales, especialmente por medio de la reutilización, reciclado, compostaje y valorización energética de los residuos y reconoció que la elección en cada caso concreto de una opción debe tener en cuenta los efectos medioambientales y económicos, pero consideró que hasta que se lleve a cabo el necesario avance científico y tecnológico y exista un mayor desarrollo de los análisis del ciclo de vida, debe considerarse preferible la reutilización y valorización de materiales cuando éstas sean las mejores opciones medioambientales. El Consejo invitó asimismo a la Comisión a poner a punto lo antes posible el seguimiento adecuado de los proyectos del programa de flujos de residuos prioritarios, en los que se incluyen los RAEE.
(5) El Parlamento Europeo, en su Resolución de 14 de noviembre de 1996(7), insta a la Comisión a presentar propuestas de directivas sobre distintos flujos de residuos prioritarios, incluidos los residuos eléctricos y electrónicos, propuestas que deben basarse en el principio de responsabilidad del productor. En esta misma Resolución, el Parlamento Europeo solicita al Consejo y a la Comisión que presenten propuestas para limitar el volumen de residuos.
(6) La Directiva 75/442/CEE del Consejo, de 15 de julio de 1975, relativa a los residuos(8), dispone que mediante directivas específicas podrán establecerse disposiciones concretas para casos particulares o complementarias de la Directiva 75/442/CEE, destinadas a regular la gestión de determinadas categorías de residuos.
(7) La cantidad de RAEE que se generan en la Comunidad crece rápidamente. Los componentes peligrosos que contienen los aparatos eléctricos y electrónicos (AEE) constituyen un problema importante durante la fase de gestión de los residuos y el grado de reciclado de RAEE es insuficiente.
(8) Los Estados miembros actuando por separado no pueden cumplir con eficacia el objetivo de mejorar la gestión de RAEE. En particular, la distinta aplicación nacional del principio de responsabilidad del productor puede hacer que los agentes económicos soporten cargas financieras desiguales. La existencia de políticas nacionales dispares en materia de gestión de los RAEE reduce la eficacia de las políticas de reciclado. Por ese motivo deben establecerse criterios fundamentales a escala comunitaria.
(9) Las disposiciones de la presente Directiva deben aplicarse a productos y productores con independencia de la técnica de venta empleada, inclusive la venta a distancia y la venta electrónica. En ese sentido, las obligaciones de productores y distribuidores que utilicen canales de venta a distancia y electrónicos deben adoptar, en la medida de lo posible, la misma forma y deben aplicarse de la misma manera con objeto de evitar que otros canales de distribución tengan que soportar los costes derivados de las disposiciones de la presente Directiva en lo que se refiere a los RAEE de equipos vendidos mediante venta a distancia o electrónica.
(10) El ámbito de aplicación de la presente Directiva debe comprender todos los aparatos eléctricos y electrónicos, tanto los de consumo como los de uso profesional. La presente Directiva se debe aplicar sin perjuicio de otros textos normativos comunitarios en los que se establezcan requisitos sobre seguridad y salud que protejan a todos los agentes en contacto con RAEE, así como de normas comunitarias específicas sobre gestión de residuos, en particular la Directiva 91/157/CEE del Consejo, de 18 de marzo de 1991, relativa a las pilas y a los acumuladores que contengan determinadas materias peligrosas(9).
(11) La Directiva 91/157/CEE debe revisarse lo antes posible, teniendo particularmente en cuenta la presente Directiva.
(12) El establecimiento, mediante la presente Directiva, de la responsabilidad del productor es uno de los medios para estimular el diseño y la producción de aparatos eléctricos y electrónicos que tenga plenamente en cuenta y facilite su reparación y su posible actualización, así como su reutilización, desmontaje y reciclado.
(13) Con objeto de garantizar la salud y la seguridad del personal de los distribuidores encargados de la recogida y el tratamiento de los RAEE, los Estados miembros, de conformidad con las normas nacionales y comunitarias en materia de salud y seguridad, deben determinar las condiciones en que los distribuidores pueden rechazar la recogida.
(14) Los Estados miembros deben fomentar un diseño y una producción de aparatos eléctricos y electrónicos que tenga en cuenta y facilite su desarmado y valorización, y en particular la reutilización y el reciclado de RAEE, sus componentes y materiales. Los productores no deben impedir, mediante características específicas de diseño o procesos de fabricación, la reutilización de los RAEE, salvo que dichas características específicas de diseño o dichos procesos de fabricación presenten grandes ventajas, por ejemplo, respecto a la protección del medio ambiente y/o a exigencias en materia de seguridad.
(15) La recogida selectiva es condición previa para asegurar el tratamiento y reciclado específicos de los RAEE y es necesaria para alcanzar el nivel deseado de protección de la salud humana y del medio ambiente de la Comunidad. Los consumidores deben contribuir activamente al éxito de dicha recogida y debe animárseles en este sentido. Con este fin, deben existir instalaciones adecuadas de depósito de RAEE, inclusive puntos públicos de recogida, donde puedan acudir los particulares para devolver sus residuos al menos sin cargo alguno.
(16) A fin de alcanzar el nivel deseado de protección y objetivos medioambientales armonizados en la Comunidad, los Estados miembros deben tomar las medidas adecuadas para reducir al mínimo la eliminación de RAEE como residuos urbanos no seleccionados y lograr un alto grado de recogida selectiva de RAEE. A fin de asegurar que los Estados miembros se esfuerzan por organizar planes de recogida eficientes se les debe exigir que logren un alto grado de recogida de RAEE procedentes de hogares particulares.
(17) Es indispensable el tratamiento específico de los RAEE a fin de evitar la dispersión de contaminantes en el material reciclado o en el flujo de residuos. Dicho tratamiento es el medio más eficaz para lograr que se alcance el nivel deseado de protección del medio ambiente de la Comunidad. Todo establecimiento o empresa que lleve a cabo operaciones de reciclado y tratamiento debe cumplir los requisitos mínimos para evitar impactos medioambientales negativos asociados con el tratamiento de RAEE. Deben utilizarse las mejores técnicas de tratamiento, valorización y reciclado disponibles siempre y cuando garanticen la salud humana y una elevada protección medioambiental. Las mejores técnicas de tratamiento, valorización y reciclado disponibles podrán definirse con mayor precisión de conformidad con los procedimientos establecidos en la Directiva 96/61/CE.
(18) Debe darse prioridad, cuando corresponda, a la reutilización de los RAEE y de sus componentes, subconjuntos y consumibles. Cuando no sea preferible la reutilización, deben valorizarse todos los RAEE recogidos de modo selectivo, en cuyo proceso se debe lograr un alto grado de valorización y reciclado. Además, debe alentarse a los productores a integrar materiales reciclados en los nuevos aparatos.
(19) Es preciso establecer principios básicos a escala comunitaria con respecto a la financiación de la gestión de los RAEE y los programas de financiación han de contribuir al logro de altos niveles de recogida y a la aplicación del principio de responsabilidad del productor.
(20) Los usuarios de aparatos eléctricos y electrónicos de hogares particulares deben tener la posibilidad de devolver sus RAEE al menos sin cargo alguno. Los productores deben financiar, por tanto, la recogida en el punto de recogida, así como el tratamiento, la valorización y la eliminación de los RAEE. A fin de dar el máximo efecto al principio de responsabilidad del productor, cada productor debe ser responsable de financiar la gestión de los residuos procedentes de sus propios productos. El productor debe poder optar por cumplir dicha obligación individualmente o adhiriéndose a un sistema colectivo. Al poner un producto en el mercado, cada productor debe proporcionar una garantía financiera para evitar que los costes de la gestión de RAEE procedentes de productos huérfanos recaigan en la sociedad o en los demás productores. La obligación de financiar la gestión de los residuos históricos debe ser compartida por todos los productores existentes en sistemas de financiación colectiva, a los que contribuirán de manera proporcional todos los productores que estén en el mercado en el momento en que se produzcan los costes. Los sistemas de financiación colectiva no deben tener el efecto de excluir a los productores, importadores, o nuevos operadores que atiendan a un determinado segmento del mercado o que tengan pequeños volúmenes de producción. Durante un período transitorio se debe permitir que los productores puedan informar voluntariamente a los compradores, en el momento de la venta de los productos nuevos, de los costes de recogida, tratamiento y eliminación respetuosa con el medio ambiente de los residuos históricos. Los productores que se acojan a esta disposición deben garantizar que los costes mencionados no superen los costes en que verdaderamente hayan incurrido.
(21) Para que los sistemas de recogida de RAEE tengan éxito, es indispensable informar a los usuarios sobre la obligación de no eliminar los RAEE como residuos urbanos no seleccionados y de recoger de modo selectivo dichos RAEE, así como sobre los sistemas de recogida y sobre la función que ellos desempeñan en la gestión de los RAEE. Esta información implica el correcto marcado de los aparatos eléctricos y electrónicos que pueden acabar en los contenedores de basura o en medios similares de recogida de los residuos urbanos.
(22) Para facilitar la gestión, y en particular el tratamiento y la valorización o el reciclado de los RAEE, es importante que los productores proporcionen información en materia de identificación de componentes y materiales.
(23) Los Estados miembros deben garantizar que los sistemas de inspección y control permitan verificar la aplicación correcta de la presente Directiva, teniendo en cuenta, entre otras cosas, la Recomendación 2001/331/CE del Parlamento Europeo y del Consejo, de 4 de abril de 2001, sobre criterios mínimos de las inspecciones medioambientales en los Estados miembros(10).
(24) Para verificar el logro de los objetivos de la presente Directiva, se precisa información relativa al peso o, si ello no es posible, al número de aparatos eléctricos y electrónicos puestos en el mercado en la Comunidad, así como al índice de recogida, reutilización (incluida, en la medida de lo posible, la reutilización de aparatos enteros), valorización (o reciclado) y exportación de RAEE recogidos de acuerdo con lo establecido en la presente Directiva.
(25) Los Estados miembros podrán optar por aplicar determinadas disposiciones de la presente Directiva mediante acuerdos entre las autoridades competentes y los sectores económicos interesados, siempre que se cumplan ciertos requisitos específicos.
(26) La Comisión, mediante el procedimiento de comité, debe determinar la adaptación al progreso científico y técnico de determinadas disposiciones de la presente Directiva, la lista de productos incluidos en las categorías establecidas en el anexo I A, el tratamiento selectivo de los materiales y componentes de los RAEE, los requisitos técnicos de su almacenamiento y tratamiento y el símbolo utilizado en el marcado de AEE.
(27) Las medidas necesarias para la ejecución de la presente Directiva deben aprobarse con arreglo a la Decisión 1999/468/CE del Consejo, de 28 de junio de 1999, por la que se establecen los procedimientos para el ejercicio de las competencias de ejecución atribuidas a la Comisión(11).
HAN ADOPTADO LA PRESENTE DIRECTIVA:
Artículo 1
Objetivos
La presente Directiva tiene por objetivo, en primer lugar, prevenir la generación de residuos de aparatos eléctricos y electrónicos (RAEE) y, además, la reutilización, el reciclado y otras formas de valorización de dichos residuos, a fin de reducir su eliminación. Asimismo, se pretende mejorar el comportamiento medioambiental de todos los agentes que intervienen en el ciclo de vida de los aparatos eléctricos y electrónicos, por ejemplo, los productores, distribuidores y consumidores, y, en particular, de aquellos agentes directamente implicados en el tratamiento de los residuos derivados de estos aparatos.
Artículo 2
Ámbito de aplicación
1. La presente Directiva se aplicará a los aparatos eléctricos y electrónicos pertenecientes a las categorías que se recogen en el anexo I A, siempre que los aparatos de que se trate no formen parte de otro tipo de aparatos que no pertenezca al ámbito de aplicación de la presente Directiva. El anexo I B contiene una lista de productos que corresponden a las categorías establecidas en el anexo I A.
2. La presente Directiva se aplicará sin perjuicio de la normativa comunitaria en materia de seguridad y salud y de la normativa comunitaria específica sobre gestión de residuos.
3. Quedan excluidos de la presente Directiva los aparatos que tengan relación con la protección de los intereses esenciales de la seguridad de los Estados miembros, las armas, las municiones y el material de guerra. Sin embargo, lo anterior no se aplica a los productos que no estén destinados a fines específicamente militares.
Artículo 3
Definiciones
A efectos de la presente Directiva, se entenderá por:
a) aparatos eléctricos y electrónicos o AEE: todos los aparatos que para funcionar debidamente necesitan corriente eléctrica o campos electromagnéticos, y los aparatos necesarios para generar, transmitir y medir tales corrientes y campos pertenecientes a las categorías indicadas en el anexo I A y que están destinados a utilizarse con una tensión nominal no superior a 1000 voltios en corriente alterna y 1500 voltios en corriente continua;
b) residuos de aparatos eléctricos y electrónicos o RAEE: todos los aparatos eléctricos y electrónicos que pasan a ser residuos de acuerdo con la definición que consta en la letra a) del artículo 1 de la Directiva 75/442/CEE; este término comprende todos aquellos componentes, subconjuntos y consumibles que forman parte del producto en el momento en que se desecha;
c) prevención: todas las medidas destinadas a reducir la cantidad y nocividad para el medio ambiente de los RAEE, y sus materiales y sustancias;
d) reutilización: toda operación que permite destinar los RAEE o algunos de sus componentes al mismo uso para el que fueron concebidos. Este término comprende el uso continuado de los aparatos o de algunos de sus componentes devueltos a los puntos de recogida o a los distribuidores, empresas de reciclado o fabricantes;
e) reciclado: el reprocesado de los materiales de los residuos, dentro de un proceso de producción, para su finalidad inicial o para otros fines, con la excepción de la valorización energética, que es el uso de residuos combustibles para generar energía a través de su incineración directa con o sin otros residuos, pero con recuperación de calor;
f) valorización: cualquiera de las operaciones previstas en el anexo II B de la Directiva 75/442/CEE;
g) eliminación: cualquiera de las operaciones previstas en el anexo II A de la Directiva 75/442/CEE;
h) tratamiento: cualquier actividad posterior a la entrega de los RAEE a una instalación para su descontaminación, desmontaje, trituración, valorización o preparación para su eliminación y cualquier otra operación que se realice con fines de valorización y/o eliminación de los RAEE;
i) productor: cualquier persona que, con independencia de la técnica de venta utilizada, incluida la comunicación a distancia de acuerdo con la Directiva 97/7/CE del Parlamento Europeo y del Consejo, de 20 de mayo de 1997, relativa a la protección de los consumidores en materia de contratos a distancia(12):
i) fabrique y venda aparatos eléctricos y electrónicos con marcas propias,
ii) revenda con marcas propias aparatos fabricados por terceros, sin que pueda considerarse "productor" al vendedor si la marca del productor figura en el aparato, conforme al inciso i), o
iii) se dedique profesionalmente a la importación o a la exportación de dichos aparatos eléctricos y electrónicos a un Estado miembro.
No serán considerados "productores" quienes se limiten a prestar financiación mediante cualquier acuerdo de financiación, salvo que también actúe como productor en el sentido definido en los incisos i), ii) y iii);
j) distribuidor: cualquier persona que suministre un aparato eléctrico o electrónico, en condiciones comerciales, a quien vaya a utilizarlo;
k) RAEE procedentes de hogares particulares: RAEE procedentes de hogares particulares y de fuentes comerciales, industriales, institucionales y de otro tipo que, por su naturaleza y cantidad, son similares a los procedentes de hogares particulares;
l) sustancia o preparado peligroso: cualquier sustancia o preparado que se considere peligroso de acuerdo con las disposiciones de la Directiva 67/548/CEE del Consejo(13) o de la Directiva 1999/45/CE del Parlamento Europeo y del Consejo(14);
m) acuerdo de financiación: cualquier acuerdo o disposición de préstamo, arrendamiento financiero, alquiler o venta diferida relacionado con cualquier aparato, ya figure o no en los términos de dicho acuerdo o disposición o de cualquier acuerdo o disposición accesoria que prevea la transferencia o la posibilidad de transferencia de propiedad de dicho aparato.
Artículo 4
Diseño del producto
Los Estados miembros fomentarán un diseño y una producción de aparatos eléctricos y electrónicos que tenga en cuenta y facilite su desarmado y valorización, y en particular la reutilización y el reciclado de RAEE, sus componentes y materiales. A tal efecto, los Estados miembros adoptarán las medidas adecuadas para que los productores no impidan, mediante características específicas de diseño o procesos de fabricación, la reutilización de los RAEE, salvo que dichas características específicas de diseño o dichos procesos de fabricación presenten grandes ventajas, por ejemplo, respecto a la protección del medio ambiente y/o a exigencias en materia de seguridad.
Artículo 5
Recogida selectiva
1. Los Estados miembros tomarán las medidas adecuadas para reducir al mínimo la eliminación de RAEE como residuos urbanos no seleccionados y lograr un alto grado de recogida selectiva de RAEE.
2. Para los RAEE procedentes de hogares particulares, los Estados miembros, como muy tarde el 13 de agosto de 2005 velarán por lo siguiente:
a) que se organicen unos sistemas que permitan a los poseedores finales y a los distribuidores devolver, al menos gratuitamente, estos residuos. Los Estados miembros velarán además por la disponibilidad y accesibilidad de las instalaciones de recogida que sean necesarias teniendo en cuenta, entre otros aspectos, la densidad de población;
b) que los distribuidores, cuando suministren un producto nuevo, sean responsables de garantizar que tales residuos puedan serles devueltos, al menos de forma gratuita y uno por uno, siempre que los aparatos sean de tipo equivalente y hayan realizado las mismas funciones que el aparato suministrado. Los Estados miembros podrán apartarse de lo anteriormente dispuesto si garantizan que esto no dificultará la devolución de los RAEE para el propietario final y que los sistemas sigan siendo gratuitos para el poseedor final. Los Estados miembros que recurran a esta disposición informarán de ello a la Comisión;
c) sin perjuicio de lo dispuesto en las letras a) y b), que se permita a los productores crear y operar sistemas de recogida individual y/o colectiva para los RAEE procedentes de hogares particulares, siempre y cuando estos sistemas estén en consonancia con los objetivos de la presente Directiva;
d) teniendo en cuenta las normas nacionales y comunitarias en materia de salud y seguridad, se podrá rechazar la devolución prevista en las letras a) y b) de aquellos RAEE que presenten un riesgo sanitario o de seguridad para las personas por estar contaminados. Los Estados miembros adoptarán disposiciones específicas en relación con dichos RAEE.
Los Estados miembros podrán prever disposiciones específicas para la devolución de los RAEE con arreglo a las letras a) y b) si el aparato no contiene los componentes esenciales o si contiene residuos que no sean RAEE.
3. En el caso de los RAEE que no procedan de los hogares particulares, y sin perjuicio de lo dispuesto en el artículo 9, los Estados miembros velarán por que los productores, o terceros que actúen por su cuenta, dispongan la recogida de dichos residuos.
4. Los Estados miembros velarán por que todos los RAEE recogidos en virtud de los apartados 1, 2 y 3 se transporten a instalaciones de tratamiento autorizadas con arreglo al artículo 6 a no ser que dichos aparatos se reutilicen en su integridad. Los Estados miembros velarán por que la reutilización prevista no lleve al incumplimiento de la presente Directiva, en particular de sus artículos 6 y 7. El sistema de recogida selectiva y transporte de estos RAEE se organizará de tal modo que se logre la mejor reutilización y el mejor reciclado posibles de los componentes o aparatos enteros que puedan ser reutilizados o reciclados.
5. Sin perjuicio de lo dispuesto en el apartado 1, los Estados miembros garantizarán que como muy tarde el 31 de diciembre de 2006 se recoja, por medios selectivos, un promedio de al menos cuatro kilogramos por habitante y año de RAEE procedentes de hogares particulares.
El Parlamento Europeo y el Consejo, a propuesta de la Comisión, y teniendo en cuenta la experiencia técnica y económica adquirida en los Estados miembros, establecerán un nuevo objetivo obligatorio para el 31 de diciembre de 2008, el cual podrá consistir en un porcentaje de las cantidades de aparatos eléctricos y electrónicos vendidos a los hogares particulares en los años anteriores.
Artículo 6
Tratamiento
1. Los Estados miembros velarán por que los productores, o terceros que actúen por cuenta de ellos, organicen, de conformidad con la legislación comunitaria, sistemas para el tratamiento de los RAEE utilizando para ello las mejores técnicas de tratamiento, valorización y reciclado disponibles. Los productores podrán organizar los sistemas de forma colectiva y/o individual. A efectos de garantizar la aplicación del artículo 4 de la Directiva 75/442/CEE, el tratamiento incluirá, como mínimo, la retirada de todos los fluidos y el tratamiento selectivo de conformidad con lo estipulado en el anexo II de la presente Directiva.
Podrán incluirse en el anexo II, con arreglo al procedimiento previsto en el apartado 2 del artículo 14, otras tecnologías de tratamiento que garanticen un nivel como mínimo equivalente de protección de la salud humana y del medio ambiente.
A los fines de la protección del medio ambiente, los Estados miembros podrán establecer normas mínimas de calidad para el tratamiento de los RAEE recogidos. Los Estados miembros que opten por tales normas de calidad lo pondrán en conocimiento de la Comisión, que hará públicas tales normas.
2. Los Estados miembros velarán por que todo establecimiento o empresa que realice operaciones de tratamiento obtenga un permiso de las autoridades competentes, en cumplimiento de los artículos 9 y 10 de la Directiva 75/442/CEE.
La dispensa de este permiso que se menciona en la letra b) del apartado 1 del artículo 11 de la Directiva 75/442/CEE podrá aplicarse a las operaciones de valorización de RAEE a condición de que las autoridades competentes realicen una inspección previa al registro a efectos de garantizar la aplicación del artículo 4 de la Directiva 75/442/CEE.
Esta inspección tendrá por objeto verificar:
a) los tipos y cantidades de residuos que vayan a tratarse;
b) los requisitos técnicos generales que deban cumplirse;
c) las precauciones de seguridad que deban tomarse.
La inspección se realizará al menos una vez al año y los Estados miembros remitirán sus resultados a la Comisión.
3. Los Estados miembros velarán por que todo establecimiento o empresa que realice operaciones de tratamiento cumpla los requisitos técnicos que se estipulan en el anexo III con respecto al almacenamiento y tratamiento de los RAEE.
4. Los Estados miembros velarán por que el permiso o el registro a que se refiere el apartado 2 incluya todas las condiciones necesarias para el cumplimiento de los requisitos estipulados en los apartados 1 y 3 y para la consecución de los objetivos de aprovechamiento de residuos establecidos en el artículo 7.
5. Las operaciones de tratamiento también podrán realizarse fuera del Estado miembro respectivo o fuera de la Comunidad, a condición de que el transporte de los RAEE cumpla las disposiciones del Reglamento (CEE) n° 259/93 del Consejo, de 1 de febrero de 1993, relativo a la vigilancia y al control de los traslados de residuos en el interior, a la entrada y a la salida de la Comunidad Europea(15).
Los RAEE que se exporten fuera de la Comunidad con arreglo al Reglamento (CEE) n° 259/93, al Reglamento (CE) n° 1420/1999 del Consejo, de 29 de abril de 1999, por el que se establecen normas y procedimientos comunes aplicables a los traslados de ciertos tipos de residuos a determinados países no miembros de la OCDE(16), y al Reglamento (CE) n° 1547/1999 de la Comisión, de 12 de julio de 1999, por el que se determinan, con arreglo al Reglamento (CEE) n° 259/93 del Consejo, los procedimientos de control que deberán aplicarse a los traslados de algunos residuos a determinados países a los que no es aplicable la Decisión C(92) 39 final de la OCDE(17), contarán únicamente para la consecución de las obligaciones y los objetivos contemplados en los apartados 1 y 2 del artículo 7 de la presente Directiva si el exportador puede demostrar que la operación de valorización, reutilización y/o reciclado se realizó en condiciones equivalentes a los requisitos impuestos por la presente Directiva.
6. Los Estados miembros fomentarán que los establecimientos o empresas que lleven a cabo operaciones de tratamiento establezcan sistemas certificados de gestión del medio ambiente de conformidad con el Reglamento (CE) n° 761/2001 del Parlamento Europeo y del Consejo, de 19 de marzo de 2001, por el que se permite que las organizaciones se adhieran con carácter voluntario a un sistema comunitario de gestión y auditoría medioambientales (EMAS)(18).
Artículo 7
Valorización
1. Los Estados miembros velarán por que los productores, o terceros que actúen por su cuenta, organicen, de modo individual o colectivo y de conformidad con la legislación comunitaria, sistemas para la valorización de los RAEE recogidos de forma selectiva de acuerdo con el artículo 5. Los Estados miembros darán prioridad a la reutilización de aparatos enteros. Hasta la fecha mencionada en el apartado 4, dichos aparatos no se tendrán en cuenta para el cálculo de los objetivos establecidos en el apartado 2.
2. Respecto a los RAEE enviados a tratamiento con arreglo al artículo 6, los Estados miembros velarán por que, como muy tarde el 31 de diciembre de 2006, los productores cumplan los siguientes objetivos:
a) con respecto a todos los RAEE pertenecientes a las categorías 1 y 10 del anexo I A,
- el porcentaje de valorización deberá aumentar, como mínimo, hasta el 80 % del peso medio por aparato, y
- el porcentaje de reutilización y reciclado de componentes, materiales y sustancias deberá aumentar, como mínimo, hasta el 75 % del peso medio por aparato;
b) con respecto a todos los RAEE pertenecientes a las categorías 3 y 4 del anexo I A,
- el porcentaje de valorización deberá aumentar, como mínimo, hasta el 75 % del peso medio por aparato, y
- el porcentaje de reutilización y reciclado de componentes, materiales y sustancias deberá aumentar, como mínimo, hasta el 65 % del peso medio por aparato;
c) con respecto a los RAEE pertenecientes a las categorías 2, 5, 6, 7 y 9 del anexo I A,
- el porcentaje de valorización deberá aumentar, como mínimo, hasta el 70 % del peso medio por aparato, y
- el porcentaje de reutilización y reciclado de componentes, materiales y sustancias deberá aumentar, como mínimo, hasta el 50 % del peso medio por aparato;
d) con respecto a las lámparas de descarga de gas, el porcentaje de reutilización y reciclado de componentes, materiales y sustancias deberá alcanzar, como mínimo, el 80 % del peso de las lámparas.
3. Los Estados miembros velarán por que, para calcular dichos objetivos, los productores, o terceros que actúen por cuenta de éstos, mantengan registros sobre la cantidad de RAEE, componentes, materiales o sustancias que entran en (entrada) y salen de (salida) las instalaciones de tratamiento, y/o cuando entran en (entrada) las instalaciones de valorización o reciclado.
La Comisión, con arreglo al procedimiento previsto en el apartado 2 del artículo 14, establecerá las normas de desarrollo, incluidas las especificaciones para los materiales, para controlar el cumplimiento por los Estados miembros de los objetivos previstos en el apartado 2. La Comisión presentará esta medida el 13 de agosto de 2004, como muy tarde.
4. El Parlamento Europeo y el Consejo, a propuesta de la Comisión, establecerán nuevos objetivos de valorización y reutilización/reciclado para el 31 de diciembre de 2008, incluida cuando proceda la reutilización de aparatos completos y de productos pertenecientes a la categoría 8 del anexo I A. Para ello, se deberán tener en cuenta los beneficios medioambientales de los aparatos eléctricos y electrónicos en uso, por ejemplo una mayor eficacia de los recursos debida al desarrollo de los materiales y de la tecnología. Se tomará asimismo en consideración el progreso técnico tanto en el ámbito de la reutilización, la valorización y el reciclado como en el de los productos y materiales, así como la experiencia acumulada por los Estados miembros y la industria.
5. Los Estados miembros fomentarán el desarrollo de nuevas tecnologías de valorización, reciclado y tratamiento.
Artículo 8
Financiación relativa a los RAEE procedentes de hogares particulares
1. Los Estados miembros velarán por que como muy tarde el 13 de agosto de 2005, los productores aseguren, al menos, la financiación de la recogida, el tratamiento, la valorización y una eliminación respetuosa con el medio ambiente de los RAEE procedentes de hogares particulares y depositados en las instalaciones de recogida establecidas de conformidad con el apartado 2 del artículo 5.
2. Por lo que se refiere a los productos puestos en el mercado con posterioridad al 13 de agosto de 2005, cada productor será responsable de financiar las operaciones a que se refiere el apartado 1 en relación con los residuos procedentes de sus propios productos. El productor podrá optar por cumplir dicha obligación individualmente o adhiriéndose a un sistema colectivo.
Los Estados miembros se asegurarán de que cada productor, cuando ponga en el mercado un producto, garantice que se financiará la gestión de todos los RAEE, y de que los productores marquen claramente sus productos de conformidad con lo dispuesto en el apartado 2 del artículo 11. Con esta garantía se asegurará que las operaciones mencionadas en el apartado 1 relativas a dicho producto serán financiadas. La garantía podrá consistir en la participación del productor en sistemas adecuados de financiación de la gestión de los RAEE, un seguro de reciclado o una cuenta bancaria bloqueada.
Los costes de recogida, tratamiento y eliminación respetuosa con el medio ambiente no se indicarán a los consumidores de manera separada en el momento de la venta de los productos nuevos.
3. La responsabilidad por la financiación de los costes de la gestión de los RAEE procedentes de productos puestos en el mercado con anterioridad a la fecha mencionada en el apartado 1 ("residuos históricos") deberá establecerse mediante uno o varios sistemas al que todos los productores existentes en el mercado cuando se produzcan los costes respectivos contribuirán de manera proporcional, por ejemplo, de acuerdo con la cuota de mercado que corresponda a cada uno de ellos por el tipo de aparatos.
Los Estados miembros garantizarán que, durante un período transitorio de 8 años (10 años para la categoría 1 del anexo I A) a partir de la entrada en vigor de la presente Directiva, los productores tengan la posibilidad de informar a los usuarios en el momento de la venta de los productos nuevos de los costes de recogida, tratamiento y eliminación respetuosa con el medio ambiente. Estos costes no deberán superar los costes en que verdaderamente se haya incurrido.
4. Los Estados miembros velarán por que los productores que suministren aparatos eléctricos o electrónicos mediante comunicación a distancia también cumplan los requisitos establecidos en este artículo respecto a los aparatos suministrados en el Estado miembro en que reside el comprador del aparato.
Artículo 9
Financiación relativa a los RAEE no procedentes de hogares particulares
Los Estados miembros velarán por que como muy tarde el 13 de agosto de 2005 los productores aporten la financiación de los costes de recogida, tratamiento, valorización y eliminación respetuosa con el medio ambiente de los RAEE no procedentes de hogares particulares de productos puestos en el mercado después del 13 de agosto de 2005.
En el caso de los RAEE de productos puestos en el mercado antes del 13 de agosto de 2005 (los "residuos históricos"), los costes de gestión serán financiados por los productores. Los Estados miembros podrán disponer, como alternativa, que también usuarios diferentes de los hogares particulares sean responsables, parcial o totalmente, de dicha financiación.
Los productores y los usuarios distintos de los hogares particulares podrán, sin perjuicio de lo dispuesto en la presente Directiva, celebrar acuerdos que estipulen otros métodos de financiación.
Artículo 10
Información para los usuarios
1. Los Estados miembros velarán por que los usuarios de aparatos eléctricos y electrónicos de hogares particulares reciban la información necesaria con respecto a lo siguiente:
a) obligación de no eliminar los RAEE como residuos urbanos no seleccionados y de recoger dichos RAEE de modo selectivo;
b) sistemas de devolución y recogida de que disponen;
c) cómo pueden contribuir a la reutilización, reciclado y otras formas de valorización de RAEE;
d) los efectos potenciales sobre el medio ambientes y la salud humana como consecuencia de la presencia de sustancias peligrosas en los aparatos eléctricos y electrónicos,
e) el significado del símbolo que se muestra en el anexo IV.
2. Los Estados miembros adoptarán medidas apropiadas para que los consumidores participen en la recogida de los RAEE y se les aliente a facilitar el proceso de su reutilización, tratamiento y valorización.
3. Con objeto de reducir lo más posible la eliminación de RAEE como residuos urbanos no seleccionados y de facilitar su recogida de modo selectivo, los Estados miembros garantizarán que los productores marquen debidamente, con el símbolo ilustrado en el anexo IV, los aparatos eléctricos y electrónicos que se pongan en el mercado después del 13 de agosto de 2005. En casos excepcionales, si es necesario por las dimensiones o por la función del producto, se estampará el símbolo en el envase, en las instrucciones de uso y en la garantía del aparato eléctrico y electrónico.
4. Los Estados miembros podrán imponer que parte o la totalidad de la información mencionada en los apartados 1, 2 y 3 sea facilitada por los productores o distribuidores, por ejemplo en las instrucciones de uso o en el punto de venta.
Artículo 11
Información para las instalaciones de tratamiento
1. Con el fin de facilitar la reutilización y el tratamiento adecuado y respetuoso con el medio ambiente de los RAEE, incluido su mantenimiento, actualización, reacondicionamiento y reciclado, los Estados miembros adoptarán las medidas necesarias para garantizar que los productores faciliten información sobre reutilización y tratamiento para cada tipo de AEE nuevo puesto en el mercado en un plazo de un año a contar desde dicha puesta en el mercado del aparato. Esta información deberá identificar, en la medida en que lo requieran los centros de reutilización y las instalaciones de tratamiento y reciclado para cumplir con lo dispuesto en la presente Directiva, los diferentes componentes y materiales de los AEE, así como la localización de las sustancias y preparados peligrosos en dichos aparatos. Esta información la facilitarán los productores de AEE a los centros de reutilización y a las instalaciones de tratamiento y reciclado en forma de manuales o por vía electrónica (por ejemplo, mediante CD-ROM o servicios en línea).
2. Los Estados miembros garantizarán que pueda identificarse claramente al productor de cualquier aparato eléctrico o electrónico que se ponga en el mercado después del 13 de agosto de 2005, mediante una marca colocada en el aparato. Además, para determinar inequívocamente la fecha de puesta en el mercado del aparato, una marca en el mismo especificará que éste se ha puesto en el mercado después del 13 de agosto de 2005. La Comisión promoverá la elaboración de normas europeas al efecto.
Artículo 12
Información e informes
1. Los Estados miembros elaborarán un registro de productores y recabarán anualmente información, que incluya previsiones fundamentadas, sobre cantidades y categorías de aparatos eléctricos y electrónicos puestos en su mercado, recogidos por las diversas vías y reutilizados, reciclados y valorizados en los Estados miembros, así como sobre los residuos recogidos exportados, en peso y, si no fuera posible, en número de aparatos.
Los Estados miembros velarán por que los productores que suministren aparatos eléctricos y electrónicos mediante comunicación a distancia faciliten información sobre el cumplimiento de los requisitos establecidos en el apartado 4 del artículo 8 y sobre las cantidades y categorías de aparatos eléctricos y electrónicos puestos en el mercado del Estado miembro en que reside el comprador del aparato.
Los Estados miembros velarán por que la información exigida se transmita a la Comisión con carácter bienal en los 18 meses siguientes al fin del período de referencia. El primer informe deberá abarcar los años 2005 y 2006. Esta información se facilitará en el formato que se establecerá en el plazo de un año a partir de la entrada en vigor de la presente Directiva, de conformidad con el procedimiento previsto en el apartado 2 del artículo 14, con vistas a crear bases de datos sobre los RAEE y su tratamiento.
Los Estados miembros velarán por que se realice un intercambio de información adecuado para el cumplimiento del presente apartado, en particular respecto a las operaciones de tratamiento a que se refiere el apartado 5 del artículo 6.
2. Sin perjuicio de los requisitos del apartado 1, los Estados miembros remitirán cada tres años a la Comisión un informe sobre la aplicación de la presente Directiva. Este informe se preparará sobre la base de un cuestionario o esquema elaborado por la Comisión con arreglo al procedimiento establecido en el artículo 6 de la Directiva 91/692/CEE del Consejo, de 23 de diciembre de 1991, sobre la normalización y la racionalización de los informes relativos a la aplicación de determinadas directivas referentes al medio ambiente(19). Dicho cuestionario o esquema se enviará a los Estados miembros seis meses antes del comienzo del período a que se refiera el informe. Este último se remitirá a la Comisión en un plazo de nueve meses a partir de la finalización del período de tres años que abarque.
El primer informe trienal abarcará el período 2004-2006.
La Comisión publicará un informe sobre la aplicación de la presente Directiva en un plazo de nueve meses a partir de la recepción de los informes de los Estados miembros.
Artículo 13
Adaptación al progreso científico y técnico
Toda modificación necesaria para adaptar el apartado 3 del artículo 7 y el anexo I B (en particular, con vistas a incluir eventualmente luminarias en los hogares, bombillas de filamento y productos fotovoltaicos, por ejemplo, paneles solares), el anexo II (teniendo particularmente en cuenta los nuevos avances técnicos para el tratamiento de los RAEE) y los anexos III y IV al progreso científico y técnico se adoptará de acuerdo con el procedimiento previsto en el apartado 2 del artículo 14.
Antes de proceder a la modificación de los anexos, la Comisión consultará, entre otros, a los productores de aparatos eléctricos y electrónicos, a los responsables del reciclado y a los agentes encargados del tratamiento, así como a organizaciones de protección del medio ambiente, sindicatos y asociaciones de consumidores.
Artículo 14
Comité
1. La Comisión estará asistida por el Comité creado en virtud del artículo 18 de la Directiva 75/442/CEE.
2. En los casos en que se haga referencia al presente apartado, serán de aplicación los artículos 5 y 7 de la Decisión 1999/468/CE, observando lo dispuesto en su artículo 8.
El plazo contemplado en el apartado 6 del artículo 5 de la Decisión 1999/468/CE queda fijado en tres meses.
3. El Comité aprobará su reglamento interno.
Artículo 15
Sanciones
Los Estados miembros determinarán el régimen de sanciones aplicable a las infracciones de las disposiciones nacionales adoptadas en aplicación de la presente Directiva. Las sanciones que así se adopten deberán ser eficaces, proporcionadas y disuasorias.
Artículo 16
Inspección y control
Los Estados miembros garantizarán que los sistemas de inspección y control permitan verificar la aplicación correcta de la presente Directiva.
Artículo 17
Incorporación a la legislación nacional
1. Los Estados miembros adoptarán las disposiciones legales, reglamentarias y administrativas necesarias para dar cumplimiento a lo dispuesto en la presente Directiva como muy tarde el 13 de agosto de 2004. Informarán inmediatamente de ello a la Comisión.
Cuando los Estados miembros adopten dichas disposiciones, éstas harán referencia a la presente Directiva o irán acompañadas de dicha referencia en su publicación oficial. Los Estados miembros establecerán las modalidades de la mencionada referencia.
2. Los Estados miembros comunicarán a la Comisión todas las disposiciones legales, reglamentarias y administrativas que adopten en el ámbito regulado por la presente Directiva.
3. Siempre que se consigan los objetivos exigidos por la presente Directiva, los Estados miembros podrán incorporar a sus legislaciones nacionales respectivas las disposiciones establecidas en el apartado 6 del artículo 6, el apartado 1 del artículo 10 y el artículo 11, mediante acuerdos entre las autoridades competentes y los sectores económicos interesados. Dichos acuerdos reunirán los siguientes requisitos:
a) los acuerdos tendrán fuerza ejecutiva;
b) los acuerdos deberán especificar objetivos con sus plazos correspondientes;
c) los acuerdos serán publicados en el Diario Oficial nacional o en un documento oficial igualmente accesible al público y se transmitirán a la Comisión;
d) los resultados obtenidos serán controlados periódicamente, se informará de ellos a las autoridades competentes y a la Comisión y se pondrán a disposición del público en las condiciones recogidas en el acuerdo;
e) las autoridades competentes se asegurarán de que se examinen los progresos realizados en virtud del acuerdo;
f) en caso de incumplimiento del acuerdo, los Estados miembros aplicarán mediante medidas legales, reglamentarias o administrativas las disposiciones pertinentes de la presente Directiva.
4. a) Grecia e Irlanda que, debido:
- al déficit de sus infraestructuras de reciclado,
- a circunstancias geográficas (como un gran número de islas y la presencia de áreas rurales y montañosas),
- a una baja densidad de población, y
- a un bajo nivel de consumo de AEE
globales, no pueden alcanzar el objetivo de recogida mencionado en el párrafo primero del apartado 5 del artículo 5 ni los objetivos de valorización mencionados en el apartado 2 del artículo 7 y que, con arreglo al párrafo tercero del apartado 2 del artículo 5 de la Directiva 1999/31/CE del Consejo, de 26 de abril de 1999, relativa al vertido de residuos(20) podrán solicitar una prórroga del plazo límite mencionado en dicho artículo,
podrán ampliar hasta en 24 meses los períodos mencionados en el apartado 5 del artículo 5 y en el apartado 2 del artículo 7 de la presente Directiva.
Los citados Estados miembros informarán a la Comisión de su decisión a más tardar en el momento de incorporación de la presente Directiva a la legislación nacional.
b) La Comisión informará de estas decisiones a los demás Estados miembros y al Parlamento Europeo.
5. En un plazo de cinco años a partir de la fecha de entrada en vigor de la presente Directiva, la Comisión presentará un informe al Parlamento Europeo y al Consejo basado en la experiencia de la aplicación de la presente Directiva, y, en especial, en lo referente a los sistemas de recogida selectiva, tratamiento, la valorización y financiación. Además, el informe se basará en el desarrollo de la tecnología del momento, la experiencia acumulada, los requisitos medioambientales y el funcionamiento del mercado interior. Si procede, dicho informe irá acompañado de propuestas de revisión de las disposiciones correspondientes de la presente Directiva.
Artículo 18
Entrada en vigor
La presente Directiva entrará en vigor el día de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
Artículo 19
Destinatarios
Los destinatarios de la presente Directiva son los Estados miembros.
Hecho en Bruselas, el 27 de enero de 2003.