32000L0018
L 118/41
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 2000/18/ЕО НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 17 април 2000 година
относно минималните изпитни изисквания за консултантите по безопасност при превоз на опасни товари с автомобилен, железопътен или вътрешноводен транспорт
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност и по-специално член 75, параграф 1, буква в) от него,
като взеха предвид предложението на Комисията (1),
като взеха предвид становището на Икономическия и социален комитет (2),
след консултации с Комитета на регионите,
в съответствие с процедурата, предвидена в член 251 от Договора (3),
(1)
като имат предвид, че подобряването на безопасността на транспорта и защитата на околната среда, особено в контекста на превоза на опасни товари с автомобилен, железопътен и вътрешноводен транспорт, са важни въпроси, така както и човешкият фактор, при безопасното осъществяване на тези видове транспорт;
(2)
като имат предвид, че съгласно изискванията на Директива 96/35/ЕО на Съвета от 3 юни 1996 г. относно назначаването и професионалната квалификация на консултантите по безопасността на автомобилния, железопътния или вътрешноводния транспорт на опасни товари (4), всички предприятия, дейността на които включва превоз на опасни товари, както и товаренето или разтоварването на такива, са задължени да назначат един или повече консултанти по безопасност. Горепосочената директива не съдържа подробни разпоредби, целящи хармонизиране на изпитните изисквания за консултантите по безопасност или други разпоредби, които да са приложими за изпитващите органи;
(3)
като имат предвид, че държавите-членки трябва да въведат обща минимална рамка за изпитване на консултантите по безопасност и условия за проверяващите органи с цел да се гарантира определено равнище на качеството и да се улесни взаимното признаване на удостоверенията на ЕО за обучение;
(4)
като имат предвид, че изпитът за консултанти по безопасност трябва да включва минимум писмен тест, обхващащ въпроси, които най-малко засягат темите, изброени в приложение II към Директива 96/35/ЕО и решаване на казус, при което кандидатите ще могат да докажат, че имат умения да изпълняват длъжността на консултант по безопасност;
(5)
като имат предвид, че държавите-членки могат да постановят за кандидати, които възнамеряват да работят за предприятия, чиято дейност е свързана с определен вид опасни товари, да бъдат изпитвани само върху въпроси, свързани с тяхната дейност. В този случай в удостоверението на ЕО за обучение трябва ясно да се посочват сроковете на валидността му;
(6)
като имат предвид, че изпитът, организиран от изпитващите органи, ще подлежи на одобрение от компетентните органи на държавите-членки. Държавите-членки определят критериите, приложими за изпитващите органи, които трябва да бъдат технически компетентни, надеждни и независими;
(7)
като имат предвид, че държавите-членки би трябвало взаимно да си помагат при въвеждането на настоящата директива,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
ГЛАВА I
Обхват и определения
Член 1
1. Настоящата директива определя минималните изпитни изисквания за изпита за придобиване на удостоверението на ЕО за обучение за консултант по безопасност при превоз на опасни товари, предвидено в Директива 96/35/ЕО.
2. Държавите-членки въвеждат всички необходими мерки, за да гарантират, че консултантите по безопасност при превоз на опасни товари са изпитани по начин, удостоверяващ владеенето на изискуемия минимум от знания.
Член 2
За целите на настоящата директива:
а)
„консултант по безопасност при превоз на опасни товари“, наричан по-долу „консултант“, означава всяко лице, определено в член 2, буква б) от Директива 96/35/ЕО;
б)
„опасни товари“ означава товари, посочени в член 2 от Директива 94/55/ЕО (5) и член 2 от Директива 96/49/ЕО (6);
в)
„предприятие“ означава предприятията, посочени в член 2, буква а) от Директива 96/35/ЕО;
г)
„изпит“ означава изпита, определен в член 5, параграф 2 от Директива 96/35/ЕО;
д)
„изпитен орган“ означава всеки орган, определен от компетентните органи на властта на държавите-членки да провежда изпити;
е)
„удостоверение на ЕО“ означава удостоверението, съставено в съответствие с образеца, приложен в приложение III към Директива 96/35/ЕО.
ГЛАВА II
Изпити
Член 3
1. Компетентните органи или изпитващият орган организират задължителен писмен изпит, който може да бъде допълнен от устен изпит за проверка на това дали кандидатите притежават необходимото равнище на знания, което се изисква за изпълнение на задълженията на консултантта, за да получат удостоверението на ЕО.
2. Задължителният изпит се състои от писмен тест, съобразен с видовете транспорт, за които се издава удостоверението на ЕО.
3.
а)
На кандидата се дава въпросник. Той трябва да съдържа най-малко 20 отворени въпроса, засягащи, в съответствие с член 5, параграф 4 от Директива 96/35/ЕО, най-малко областите, изброени в приложение II към горепосочената директива. Могат, обаче, да се използват и въпроси с посочени няколко отговори. В този случай два такива въпроса се равняват на един отворен въпрос.
Сред тези въпроси особено внимание, съобразно видовете транспорт, се обръща на следните въпроси:
-
обща превенция и мерки за безопасност,
-
класификация на опасни товари,
-
общи изисквания за опаковките, включително резервоари, цистерни и вагон-цистерни,
-
маркировка и обозначения за опасност,
-
информация в транспортните документи,
-
манипулиране и складиране,
-
професионално обучение на екипажи,
-
документи на превозното средство и удостоверения за превоза,
-
писмени инструкции,
-
изисквания относно транспортната екипировка;
б)
Кандидатите извършват практическо изследване по казус в съответствие с приложение I към Директива 96/35/ЕО, за да докажат, че могат да изпълняват задълженията на консултант;
в)
Държавите-членки трябва да осигурят, че кандидати, които възнамеряват да работят за предприятия, специализирани в превоза на определени видове опасни товари, се изпитват в съответствие с приложение II към Директива 96/35/ЕО, само върху въпроси, свързани с тяхната дейност.
Тези видове товари са:
-
клас 1 (взривни вещества),
-
клас 2 (газове),
-
клас 7 (радиоактивни вещества),
-
класове 3, 4.1, 4.2, 4.3, 5.1, 5.2, 6.1, 6.2, 8 и 9 (твърди вещества и течности),
-
номера на ООН 1202, 1203, 1223 (минерални масла).
В заглавието на удостоверението на ЕО трябва ясно да се посочва, че е валидно само за видовете опасни товари, посочени в настоящия параграф и за които консултантът е бил изпитан в съответствие с изискванията, определени в букви а) и б).
4. Компетентните органи или изпитващият орган постепенно изготвят конспект с въпросите, които са били включени в изпита.
ГЛАВА III
Критерии, приложими за проверяващите органи
Член 4
1. Ако държавите-членки не се заемат пряко с организирането на изпита, те определят изпитващите органи въз основа на следните критерии:
а)
компетентност на изпитващия орган;
б)
спецификация на организирането на изпитите, предложена от изпитващия орган;
в)
мерки, гарантиращи безпристрастността на изпитващия орган;
г)
независимост на органа по отношение на всяко физическо или юридическо лице, наемащо консултанти.
2. Одобреният изпитен орган се назначава с писмен документ. Одобрението може да бъде ограничено със срок.
Член 5
Държавите-членки взаимно си помагат при прилагането на настоящата директива.
Всяка държава-членка редовно представя на Комисията конспект с въпроси, посочен в член 3, параграф 4. Комисията информира останалите държави-членки за това.
ГЛАВА IV
Заключителни разпоредби
Член 6
1. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, в срок от три месеца от датата на нейното влизане в сила. Те незабавно информират Комисията за това.
Когато държавите-членки приемат тези мерки, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на това позоваване се определят от държавите-членки.
2. Държавите-членки съобщават на Комисията текстовете на разпоредбите от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 7
Настоящата директива влиза в сила в деня на публикуването ѝ в Официален вестник на Европейските общности.
Член 8
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Люксембург на 17 април 2000 година.
Directiva 2000/18/CE del Parlamento Europeo y del Consejo
de 17 de abril de 2000
relativa a los requisitos mínimos aplicables al examen de los consejeros de seguridad para el transporte de mercancías peligrosas por carretera, por ferrocarril o por vía navegable
EL PARLAMENTO EUROPEO Y EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea y, en particular, la letra c) del apartado 1 de su artículo 71,
Vista la propuesta de la Comisión(1),
Visto el dictamen del Comité Económico y Social(2),
Tras consultar al Comité de las Regiones,
De conformidad con el procedimiento establecido en el artículo 251 del Tratado(3),
Considerando lo siguiente:
(1) La importancia de la mejora de la seguridad del transporte y de la protección del medio ambiente, en particular en el transporte de mercancías peligrosas por carretera, ferrocarril y vía navegable, así como del factor humano en la explotación segura de estos modos de transporte.
(2) En virtud de la Directiva 96/35/CE del Consejo, de 3 de junio de 1996, relativa a la designación y a la cualificación profesional de consejeros de seguridad para el transporte por carretera, por ferrocarril o por vía navegable de mercancías peligrosas(4), todas las empresas cuya actividad implique el transporte de mercancías peligrosas, así como las operaciones de carga o descarga ligadas a dichos transportes, están obligadas a designar uno o varios consejeros de seguridad. Dicha Directiva no incluye disposiciones específicas destinadas a armonizar los requisitos del examen de los consejeros de seguridad ni disposiciones aplicables a las entidades examinadoras.
(3) Es conveniente que los Estados miembros establezcan un marco común mínimo para el examen de los consejeros de seguridad y las condiciones aplicables a las entidades examinadoras a fin de garantizar un cierto nivel de calidad y facilitar el reconocimiento mutuo de los certificados CE de formación para los consejeros de seguridad.
(4) El examen de los consejeros de seguridad consistirá, como mínimo, en una prueba escrita con preguntas que tratarán al menos de los temas contemplados en la lista que figura en el anexo II de la Directiva 96/35/CE y en un estudio de casos que permita a los candidatos demostrar su capacidad para desempeñar las tareas propias de un consejero de seguridad.
(5) Los Estados miembros pueden disponer que los candidatos que se propongan trabajar para empresas cuyas actividades afecten únicamente a mercancías peligrosas específicas sólo se examinen de las materias relacionadas con sus actividades; en ese caso, el certificado CE indicará claramente los límites de su validez.
(6) El examen organizado por las entidades examinadoras se someterá a la aprobación de la autoridad competente de los Estados miembros. Los Estados miembros definirán los criterios aplicables a las entidades examinadoras a fin de garantizar un elevado nivel de calidad de sus servicios. Las entidades examinadoras serán técnicamente competentes, fiables e independientes.
(7) Es conveniente que los Estados miembros se asistan mutuamente en la aplicación de la presente Directiva.
HAN ADOPTADO LA PRESENTE DIRECTIVA:
CAPÍTULO I
Ámbito de aplicación y definiciones
Artículo 1
1. La presente Directiva establece los requisitos mínimos aplicables al examen exigido para la obtención del certificado CE de formación para los consejeros de seguridad para el transporte de mercancías peligrosas previsto en la Directiva 96/35/CE.
2. Los Estados miembros tomarán las medidas necesarias para garantizar que los consejeros de seguridad sean examinados de manera que se cumplan dichos requisitos mínimos.
Artículo 2
A efectos de la presente Directiva, se entenderá por:
a) "consejero de seguridad para el transporte de mercancías peligrosas", denominado en lo sucesivo "el consejero": cualquiera de las personas especificadas en la letra b) del artículo 2 de la Directiva 96/35/CE;
b) "mercancías peligrosas": las mercancías definidas en el artículo 2 de la Directiva 94/55/CE(5) y en el artículo 2 de la Directiva 96/49/CE(6);
c) "empresa": las empresas especificadas en la letra a) del artículo 2 de la Directiva 96/35/CE;
d) "examen": los exámenes especificados en el apartado 2 del artículo 5 de la Directiva 96/35/CE;
e) "entidad examinadora": la entidad designada por la autoridad competente de los Estados miembros para efectuar los exámenes;
f) "certificado CE": el certificado establecido con arreglo al modelo que figura en el anexo III de la Directiva 96/35/CE.
CAPÍTULO II
Exámenes
Artículo 3
1. La autoridad competente, o la entidad examinadora, organizará un examen escrito obligatorio, que podrá completar con un examen oral, para comprobar si los candidatos poseen el nivel de conocimientos necesario para desempeñar las funciones de consejero con el fin de obtener el certificado CE.
2. El examen obligatorio consistirá en una prueba escrita adaptada al modo o modos de transporte para los que se expide el certificado CE.
3. a) El candidato deberá responder a un cuestionario. Dicho cuestionario constará, como mínimo, de 20 preguntas de respuesta abierta que, de conformidad con el apartado 4 del artículo 5 de la Directiva 96/35/CE, tratarán al menos de los temas contemplados en la lista que figura en el anexo II de dicha Directiva. No obstante, se podrán formular preguntas de respuesta múltiple. En este caso, dos preguntas de respuesta múltiple equivaldrán a una pregunta de respuesta abierta.
De los temas mencionados, se concederá especial atención, de acuerdo con el modo de transporte de que se trate, a los siguientes:
- medidas generales de prevención y de seguridad,
- clasificación de mercancías peligrosas,
- condiciones generales de embalaje, incluidas cisternas, contenedores-cisterna y vagones-cisterna,
- etiquetas e indicaciones de peligro,
- indicaciones en la carta de porte,
- manipulación y estiba,
- formación profesional de la tripulación,
- documentos que deben llevarse a bordo y certificados de transporte,
- consignas de seguridad,
- requisitos relativos al material de transporte.
b) Los candidatos efectuarán un estudio de casos en relación con el anexo I de la Directiva 96/35/CE, que permitirá demostrar su capacidad para desempeñar las tareas propias de un consejero.
c) Los Estados miembros podrán disponer que los candidatos que se propongan trabajar para empresas especializadas en el transporte de determinados tipos de mercancías peligrosas sólo sean examinados, de conformidad con el anexo II de la Directiva 96/35/CE, de las materias que guardan relación con la actividad que vayan a desarrollar.
Estos tipos de mercancías son los siguientes:
- clase 1 (explosivos),
- clase 2 (gases),
- clase 7 (material radiactivo),
- clases 3, 4.1, 4.2, 4.3, 5.1, 5.2, 6.1, 6.2, 8 y 9 (sólidos y líquidos),
- números NU 1202, 1203, 1223 (productos petrolíferos).
El título del certificado CE indicará claramente su validez exclusiva para uno o varios de los tipos de mercancías peligrosas previstos en la presente letra y sobre los cuales ha sido examinado el consejero, en las condiciones establecidas en las letras a) y b).
4. La autoridad competente, o la entidad examinadora, irá elaborando un repertorio de las preguntas que han sido incluidas en el examen.
CAPÍTULO III
Criterios aplicables a las entidades examinadoras
Artículo 4
1. Cuando los Estados miembros no se encarguen directamente de organizar el examen, designarán las entidades examinadoras sobre la base de los criterios siguientes:
a) competencia de la entidad examinadora;
b) precisiones sobre las modalidades de examen propuestas por la entidad examinadora;
c) medidas para garantizar la imparcialidad de los exámenes;
d) independencia de la entidad de cualquier persona física o jurídica que emplee a consejeros.
2. La designación de la entidad examinadora autorizada deberá consignarse por escrito. Esta autorización podrá tener una duración limitada.
Artículo 5
Los Estados miembros se asistirán mutuamente en la aplicación de la presente Directiva.
Cada Estado miembro transmitirá periódicamente a la Comisión el repertorio de preguntas previsto en el apartado 4 del artículo 3. La Comisión informará de ello a los demás Estados miembros.
CAPÍTULO IV
Disposiciones finales
Artículo 6
1. Los Estados miembros pondrán en vigor las disposiciones legales, reglamentarias y administrativas necesarias para dar cumplimiento a lo dispuesto en la presente Directiva en un plazo de tres meses tras su entrada en vigor. Informarán de ello inmediatamente a la Comisión.
Cuando los Estados miembros adopten dichas disposiciones, éstas incluirán una referencia a la presente Directiva o irán acompañadas de dicha referencia en el momento de su publicación oficial. Los Estados miembros adoptarán las modalidades de esta referencia.
2. Los Estados miembros comunicarán a la Comisión el texto de las disposiciones básicas de Derecho interno que adopten en el ámbito regulado por la presente Directiva.
Artículo 7
La presente Directiva entrará en vigor el día de su publicación en el Diario Oficial de las Comunidades Europeas.
Artículo 8
Los destinatarios de la presente Directiva serán los Estados miembros.
Hecho en Luxemburgo, el 17 de abril de 2000.