31989R1553
L 155/9
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕИО, Евратом) № 1553/89 НА СЪВЕТА
от 29 май 1989 година
за окончателни унифицирани схеми за събирането на собствените ресурси, набирани от данък добавена стойност
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално член 209 от него,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност за атомна енергия, и по-специално член 183 от него,
като взе предвид Решение (ЕИО, Евратом) 88/376 на Съвета от 24 юни 1988 г. за собствените ресурси на Общностите (1), и по-специално член 8, параграф 2 от него,
като взе предвид предложението на Комисията (2),
като взе предвид становището на Европейския Парламент (3),
като взе предвид становището на Сметната палата (4),
като има предвид, че по силата на член 14 от него, Регламент (ЕИО, Евратом, ЕОВС) № 2892/77 на Съвета от 19 декември 1977 г. за прилагане по отношение на собствените средства, набирани от данък добавена стойност на Решението от 21 април 1970 г. за замяна на финансовите вноски от държавите-членки със собствени средства на общностите (5), последно изменено с Регламент (ЕОВС, ЕИО, Евратом) № 3735/85 (6) се прилага за преходен период, завършващ на 31 декември 1988 г.;
като има предвид, че разпоредбите относно окончателните унифицирани схеми за събиране на ресурсите от данък добавена стойност, наричани по-нататък „Средства от ДДС“ и подробните правила за влизането в сила на тези схеми, трябва да се прилагат от 1 януари, 1989 г.;
като има предвид, че методът на приходите следва да бъде избран като единствен окончателен метод за определяне на базата на средствата от ДДС, тъй като този метод е надежден и вече се прилага в повечето държави-членки;
като има предвид, че разпоредбите на Регламент (ЕИО, Евратом, ЕОВС) № 2892/77 могат да бъдат запазени, освен ако те повече не са нужни или не се налага тяхното изменение в светлината на придобития опит;
като има предвид, че опитът, придобит при изпълнението на процедурите за коригиране на декларациите, е показал потребността от изясняване на техния обхват, като се установи, че той е общо приложим към всички корекции;
като има предвид, че държавите-членки трябва да предоставят на Комисията информация за процедурите, прилагани от тях за регистриране на облагаемите лица и определянето и събирането на ДДС, и за режимите на работа и резултатите от техните системи за контрол на ДДС; като има предвид, че Комисията трябва да обмисли заедно със засегнатите държави-членки дали могат да се внесат подобрения в тези процедури с оглед подобряване на тяхната ефикасност; като има предвид, че Комисията следва на всеки три години да изготвя доклад за процедурите, прилагани в държавите-членки и за всякакви замисляни подобрения;
като отчита правомощията на Сметната палата по силата на член 206a от Договора за ЕИО и член 180a от Договора за ЕОАЕ,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ДЯЛ I
Общи разпоредби
Член 1
Средствата от ДДС се изчисляват по единна ставка, определена съгласно Решение 88/376/ЕИО, Евратом към базата, определена в съответствие с настоящия регламент.
ДЯЛ II
Обхват
Член 2
1. Базата за ДДС се определя от облагаемите транзакции, посочени в член 2 от Директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 г. за хармонизирането на законите на държаните-членки, свързани с данъците върху оборота - Обща система за данък добавена стойност: унифицирана база за оценка (7), последно изменена с Решение 84/386/ЕИО (8), с изключение на транзакциите, освободени по силата на членове 13-16 от тази директива.
2. За целите на прилагането на параграф 1, при определянето на средствата от ДДС се взема предвид следното:
-
транзакциите, които в съответствие с член 28, параграф 2 от Директива 77/388/ЕИО подлежат на освобождаване, като се възстановява данъка, платен в предшестващия етап,
-
транзакции, които държавите-членки продължават да облагат по силата на член 28, параграф 3, буква a) от Директива 77/388/ЕИО,
-
транзакции, които държавите-членки продължават да освобождават по силата на член 28, параграф 3, буква б) от Директива 77/388/ЕИО,
-
транзакции, които се облагат по силата на правото на избор, предоставено на облагаемите лица в държавите-членки по силата на член 28, параграф 3, буква в) от Директива 77/388/ЕИО.
3. Чрез дерогация от параграф 1, държавите-членки могат да оставят извън отчетите за определянето на средствата от ДДС, транзакциите на облагаеми лица, чийто годишен оборот, определен в съответствие с правилата, заложени в член 24, параграф 4 от Директива 77/388/ЕИО, не надвишават 10 000 ECU, конвертирани в националната валута по средния обменен курс за въпросната финансова година; държавите-членки могат да закръглят нагоре или надолу с до 10 %, сумите, получени след конвертирането.
ДЯЛ III
Метод за изчисляване
Член 3
За всяка дадена календарна година, без да се засягат разпоредбите на членове 5 и 6, базата за средствата от ДДС се изчислява, като общите нетни приходи от ДДС, събрани от дадената държава-членка през тази година, се разделят на ставката на ДДС за същата година.
Ако в дадена държава-членка се прилагат повече от една ставки за ДДС, базата на средствата за ДДС се изчислява чрез разделяне на общите събрани нетни приходи от ДДС, на претеглената средна ставка на ДДС. В този случай държавата-членка изчислява претеглената средна ставка до четири знака след десетичната запетая, по общия метод, определен в член 4. Претеглената средна ставка се изразява в проценти.
Член 4
1. За да изчисли теглата на различните ставки, посочени в член 3, държавата-членка трябва да направи разбивка по прилаганите ставки на ДДС, на всички транзакции, облагаеми по силата на националното ѝ законодателство, които не дават право на потребителите за приспадане на ДДС, като се отчете член 17 от Директива 77/388/ЕИО и потреблението в селски стопанства на стопани, които са на твърда ставка, както и техните преки продажби на крайни потребители.
Използваните при това изчисление ставки на ДДС следва да са онези, които в съответствие с параграф 7, се отразяват на приходите от ДДС, събрани през въпросната година.
Транзакциите, които подлежат по силата на член 28, параграф 2 от Директива 77/388/ЕИО на освобождаване с възстановяване на данъка, платен на предишни етапи, следва да се разглеждат като облагаеми транзакции с нулева ставка.
2. Разбивката по ставки на ДДС се прилага към следните категории, ако са в режим на ДДС, който не се приспада:
-
крайното потребление на частните домакинства, в това число потреблението в селски стопанства от стопаните, които са на твърда ставка и техните преки продажби за крайни потребители,
-
междинното потребление на частни нетърговски институции и общите управленски институти,
-
междинното потребление на други сектори,
-
за формиране на брутния основен капитал на частни институции с нестопанска цел и общите управленски институти,
-
за формиране на брутния основен капитал в другите сектори,
-
земи за застрояване с подобрения и без подобрения, както са дефинирани в член 4, параграф 3, буква б) от Директива 77/388/ЕИО,
-
транзакции със злато, освен злато за промишлени цели,
извършвани на територията, посочена в член 3 от Директива 77/388/ЕИО по отношение на въпросната държава-членка.
3. За целите на разбивката на крайното потребление, потреблението в селски стопанства от стопани, които са на твърда ставка и преките им продажби на крайни потребители, следва да се облагат по ставка, равна на налога върху входящите ресурси.
4. Разбивката на транзакциите по статистически категории се извършва чрез данни, взети от националните отчети, изготвени в съответствие с Европейската система за интегрирани икономически счетоводни отчети (ESA). За изчисляването на собствената ресурсна база от ДДС за всяка дадена финансова година, трябва да се прави справка с националните отчети, свързани с предпоследната година, преди въпросната финансова година.
Дадена държава-членка може да бъде упълномощена в съответствие с процедурата, предвидена в член 13, да използва данните, свързани с друга година, която обаче не може да е по-рано от пет години преди въпросната финансова година.
5. За целите на идентифициране на транзакциите, които подлежат на неприспадаем ДДС и за изпълнение на разбивката по ставки на ДДС, държавите-членки може да се позовават на данни, взети от източници, допълващи Европейската система за интегрирани икономически счетоводни отчети ESA, които могат да бъдат адаптирани за целта, например, на първо място, от вътрешните национални отчети, ако те дават нужните разбивки или, ако това не е така, от всякакви други подходящи източници.
6. За да се определи тежестта на всяка ставка, държавите-членки трябва да изчисляват отношението между стойността на транзакциите, към които се прилага въпросната ставка и съвкупната стойност на всички транзакции.
7. В случай, че дадена държава-членка измени ставката на ДДС, приложима към всички или някои транзакции по начин, при който се засягат събраните приходи от ДДС, тя трябва да изчисли нова претеглена средна ставка. Новата претеглена средна ставка се прилага към приходите, получени от прилагането на изменената ставка или данъчно облагане.
Чрез дерогация от първата алинея, държавата-членка може да изчисли една претеглена средна ставка. За тази цел, транзакциите, към които ставката или третирането са променени, се разпределят по старите и новите ставки или по старото и новото третиране pro rata temporis (по временна ставка), като се отчита средният период от време между влизането в сила на новата ставка или третирането и събирането на приходите, породени от тази нова ставка или третиране, изчислени за цялата въпросна година. Този среден период може да бъде закръглен надолу до пълен месец.
Член 5
1. За целите на прилагането на член 3, държавите-членки трябва, ако е подходящо, да добавят към събраните приходи сума, съответстваща на общия ДДС, който би бил събран, ако не беше приложена схема за градирани данъчни облекчения по силата на член 24, параграф 2 от Директива 77/388/ЕИО.
2. Приходите, събрани от дадена държава-членка, се коригират, ако процентът на изплащането по твърда ставка, определен по силата на член 25, параграф 3 от Директива 77/388/ЕИО, приложим към транзакциите, извършвани от селски стопани на твърда ставка, не отговаря на процента на ДДС върху входящите ресурси, който всъщност е приложен към тези транзакции, с изключение на онези, които са свързани с потребление в конкретното селско стопанство и директни продажби на крайни потребители през въпросната година. Сумата на корекцията е равна на разликата между двата процента.
Член 6
1. За целите на прилагането на член 2, параграф 1 към транзакциите, извършвани от облагаеми лица, чиито годишен оборот надвишава 10 000 ECU, но които са освободени по силата на член 24, параграф 2 от Директива 77/388/ЕИО и към случаите, посочени в параграф 2, държавите-членки определят ресурсната база от ДДС от данъчните декларации, които трябва да се подават от облагаемите лица в съответствие с член 22 от тази директива или, там където няма такива декларации или пък данъчните декларации не съдържат нужната информация, от подходящи данни като други данъчни декларации, професионални отчети или пълни статистически серии.
2. За целите на прилагането на второ, трето и четвърто тире от член 2, параграф 2:
-
по отношение на транзакциите, изброени в приложение Д към Директива 77/388/ЕИО, които държавите-членки продължават да облагат по силата на член 28, параграф 3, буква a) от тази директива, държавите-членки следва да изчислят ресурсната база от ДДС по същия начин, както ако тези транзакции бяха освободени;
-
по отношение на транзакциите, изброени в приложение Е към Директива 77/388/ЕИО, които държавите-членки продължават да освобождават по силата на член 28, параграф 3, буква б) от тази директива, държавите-членки следва да изчислят ресурсната база на ДДС по същия начин, както ако тези транзакции бяха обложени;
-
по отношение на транзакциите, посочени в параграф 1, буква a) от приложение Ж към Директива 77/388/ЕИО, които се облагат по силата на правото на избор, дадено на облагаеми лица от държавите-членки по смисъла на член 28, параграф 3, буква в) от тази директива, държавите-членки изчисляват ресурсната база от ДДС, както ако тези транзакции бяха освободени.
3. По силата на процедурата, предвидена в член 13, дадена държава-членка може да бъде упълномощена:
-
или да не отчете при изчисляването на ресурсната база от ДДС:
a)
една или повече категории транзакции, изброени в приложения Д, Е и Ж към Директива 77/388/ЕИО, към които се прилага параграф 2 от този член;
б)
сумата, съответстваща на данъка, който би бил събран, ако не беше приложена схемата за градирани данъчни облекчения по силата на член 24, параграф 2 от Директива 77/388/ЕИО;
-
или да изчисли ресурсната база на ДДС в случаите, посочени в букви a) и б), като използва приблизителни разчети,
ако прецизното изчисляване на ресурсната база на ДДС в тези случаи може да налага административно бреме, което да е необосновано, като се има предвид ефектът от въпросните транзакции върху общата ресурсна база от ДДС в тази държава-членка.
4. Когато дадена държава-членка използва втората алинея на член 17, параграф 6 и член 17, параграф 7 от Директива 77/388/ЕИО за ограничаване на правото за приспадане, собствената ресурсна база от ДДС може да се определи по същия начин, както ако упражняването на правото за приспадане не беше ограничено.
Предходната алинея се прилага по отношение на втората алинея на член 17, параграф 6 от Директива 77/388/ЕИО, само по отношение на закупуването на петролни продукти и пътнически превозни средства за бизнесцели и на разходи, свързани с лизинг и наемане, а също и с поддръжката и ремонта на такива коли.
5. Когато дадена държава-членка връща данък по силата на член 6 от Директива 69/169/ЕИО на Съвета от 28 май 1969 г. за хармонизирането на разпоредбите, определени със закони, нормативни или административни актове, свързани с освобождаването от данък върху оборота и акциз върху вноса при международни пътувания (9), както постановява последното изменение с Директива 89/194/ЕИО (10), облагаемата сума на транзакциите, при които се прилага такова връщане на средствата, следва, ако е нужно, да бъде извадена от ресурсната база на ДДС.
ДЯЛ IV
Разпоредби, свързани с осчетоводяването и осигуряването на собствените ресурси
Член 7
1. Държавите-членки следва да изпратят в Комисията преди 31 юли декларация за общата сума на ресурсната база от ДДС за предишната календарна година, изчислена в съответствие с член 3, към която трябва да се прилага ставката, посочена в член 1.
2. Декларацията трябва да съдържа всички данни, използвани, за да се определи базата, които са нужни за контрола, посочен в член 11. Тя трябва да показва отделно базата в резултат на транзакциите, посочени в член 5 и член 6, параграфи 1-4.
3. Данните, които се използват за установяването на базата, следва да са възможно най-новите налични данни в момента на изготвяне на декларацията.
Член 8
Държавите-членки трябва да изпращат в Комисията до 15 април всяка година разчет на ресурсната база от ДДС за следващата финансова година.
Член 9
1. Всякакви корекции, по каквато и да е причина, в декларациите по член 7, параграф 1 за предишната финансова година, следва да се правят по съгласие между Комисията и съответната държава-членка.
Ако държавата-членка не даде съгласието си, Комисията след повторно проучване на въпроса, взема мерките, които тя счита за нужни за правилното прилагане на настоящия регламент.
Всички корекции трябва да бъдат инкорпорирани в съвкупни декларации към 31 юли, които изменят предишните декларации за въпросната финансова година.
2. Никакви по-нататъшни корекции не могат да се правят в годишната декларация, посочена в член 7, параграф 1 след 31 юли от четвъртата година след въпросната финансова година, освен ако те не засягат пунктове, които са съобщени предварително от Комисията или съответната държава-членка.
ДЯЛ V
Разпоредби, свързани с контрола
Член 10
1. Държавите-членки информират Комисията до 30 април на всяка финансова година, за решенията и измененията, които те предлагат за определянето на ресурсната база от ДДС за всяка категория транзакции, посочени в член 5 и член 6, параграфи 1-4, като посочат, където е приложимо, характера на данните, които считат за уместни и разчет на стойността на базата за всяка от тези категории транзакции.
В рамките на 30 дни Комисията изпраща на другите държави-членки информацията, посочена по-горе, която е получила от всяка държава-членка.
2. Комисията проучва в съответствие с процедурата, уредена в член 13, предлаганите решения и изменения.
Член 11
1. По отношение на ресурсите от ДДС, контролните мерки на Комисията се изпълняват съвместно с компетентните органи от държавите-членки. По време на тези проверки Комисията трябва да гарантира по-конкретно, че операциите за централизиране на базата на оценката и за определяне на претеглената средна ставка, посочена в членове 3 и 4 и общият нетен събран данък върху добавената стойност са изпълнени коректно; тя трябва да се увери и че данните са използвани правилно, и че изчисленията, направени за определянето на сумата на ресурсите от ДДС в резултат от транзакциите, посочени в член 5 и член 6, параграфи 1-4 отговарят на изискванията на настоящия регламент.
2. Регламент (ЕИО, Евратом, ЕОВС) № 165/74 на Съвета от 21 януари 1974 г., определящ правомощията и задълженията на длъжностните лица, назначени от Комисията по силата на член 14, параграф 5 от Регламент (ЕИО, Евратом, ЕОВС) № 2/71 (11), се прилага при контрола на ресурсите от ДДС. За целите на прилагането на член 5 от този регламент, следва да се разбира, че информацията, посочена в него, може да се съобщава само на онези лица, които по силата на своите задължения за обезпечаване и контрол на ресурсите от ДДС, трябва да са запознати с тази информация.
3. След проверките, посочени в параграф 1, годишната декларация за дадената финансова година следва да се коригира, както това е уточнено в член 9.
Член 12
1. Държавите-членки предоставят на Комисията информация за процедурите, които те прилагат за регистрирането на облагаемите лица и за определянето и събирането на ДДС, както и за режимите и резултатите на техните контролни системи за ДДС.
2. Комисията следва да обмисли заедно със съответната държава-членка, дали могат да бъдат инициирани промени в тези процедури с оглед подобряване на тяхната ефикасност.
3. Комисията изготвя доклад на всеки три години за процедурите, прилагани в държавите-членки и за всякакви замисляни подобрения.
Комисията представя този доклад пред Парламента и Съвета за първи път до 31 декември 1991 г.
Член 13
1. Комитетът, упоменат в член 20 от Регламент (ЕИО, Евратом, ЕОВС) № 1552/89 (12), наричан по-надолу „Комитетът“, следва редовно да проучва по инициатива на Комисията или по искане на дадена държава-членка, проблемите, възникващи от прилагането на настоящия регламент.
2. Държавите-членки кандидатстващи за упълномощаване по силата на член 4, параграф 4 или член 6, параграф 3 следва да изпращат своите заявки в Комисията колкото се може по-бързо и не по-късно от 30 април на финансовата година, от която трябва да се прилага упълномощаването.
Представителят на Комисията следва да представи проекторешение пред Комитета колкото се може по-бързо и не по-късно от 31 декември на финансовата година.
3. По инициатива на Комисията или по искане от дадена държава-членка, Комитетът трябва да проучи решенията, посочени в член 10.
Ако проучването на Комитета разкрие разлики в мненията за предвижданите решения, представителят на Комисията трябва да внесе проекторешение пред Комитета колкото се може по-бързо, но не по-късно от 31 декември на финансовата година, от която трябва да се прилага решението.
4. Комитетът трябва да се произнесе по проекторешението, посочено в параграфи 2 и 3 в период, определен от председателя според неотложността на въпроса, ако е нужно, чрез гласуване.
Становището се вписва в протокола, освен това държавите-членки имат правото да изискат мнението им също да бъде вписано в протокола.
Комисията трябва да отчете в максимална степен становището, предадено от Комитета. Тя информира Комитета за начина, по който е отчетено неговото становище.
5. Не по-късно от 60 дни след като Комитетът е предал становището си, Комисията трябва да вземе решение, което съобщава на държавата-членка.
ГЛАВА VI
Заключителни разпоредби
Член 14
Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейските общности.
Той се прилага от 1 януари 1989 г.
Той не се прилага, обаче, при изготвянето или коригирането на декларации за ресурсите от ДДС за годините преди 1989 г., които са изготвени в съответствие с Регламент (ЕИО, Евратом, ЕОВС) № 2892/77, който остава в сила по отношение на въпросните декларации.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 29 май 1989 година.
REGLAMENTO (CEE, EURATOM) Ng 1553/89 DEL CONSEJO de 29 de mayo de 1989 relativo al régimen uniforme definitivo de recaudación de los recursos propios procedentes del impuesto sobre el valor añadido
EL CONSEJO DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS,
Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Económica Europea y, en particular, su artículo 209,
Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea de la Energía Atómica y, en particular, su artículo 183,
Vista la Decisión 88/376/CEE, Euratom del Consejo, de 24 de junio de 1988, relativa a los recursos propios de las Comunidades (1) y, en particular, el apartado 2 de su artículo 8,
Vista la propuesta de la Comisión (2),
Visto el dictamen del Parlamento Europeo (3),
Visto el dictamen del Tribunal de Cuentas (4),
Considerando que, en virtud de su artículo 14, el Reglamento (CECA, CEE, Euratom) N° 2892/77 del Consejo, de 19 de diciembre de 1977, sobre la aplicación, para los recursos propios que provengan del impuesto sobre el valor añadido, de la Decisión de 21 de abril de 1970 relativa a la sustitución de las contribuciones financieras de los Estados miembros por recursos propios de las Comunidades (5), modificado en último lugar por el Reglamento (CECA, CEE, Euratom) N° 3735/85 (6), es aplicable durante un período transitorio que finaliza el 31 de diciembre de 1988;
Considerando que las disposiciones relativas al régimen uniforme definitivo de recaudación de los recursos procedentes del impuesto sobre el valor añadido, en lo sucesivo denominado «recursos IVA», así como las modalidades de entrada en vigor de dicho régimen, deberán aplicarse a partir del 1 de enero de 1989;
Considerando que procede elegir el método de ingresos como método único definitivo de determinación de la base de los recursos IVA, puesto que dicho método es fiable y ya lo aplican la mayor parte de los Estados miembros;
Considerando que pueden mantenerse las disposiciones del Reglamento (CEE, Euratom, CECA) N° 2892/77 salvo las que ya no sean necesarias o las que convenga modificar teniendo en cuenta la experiencia adquirida;
Considerando que la experiencia adquirida en la aplicación del procedimiento de rectificación de los estados pone de manifiesto la necesidad de aclarar su alcance, precisando que se aplica con carácter general a todas las rectificaciones;
Considerando que los Estados miembros deben informar a la Comisión de los procedimientos que apliquen de amillaramiento de los sujetos pasivos, de determinación y de cobro, así como de las modalidades y resultados de sus sistemas de control en el ámbito de dicho impuesto; que es conveniente que la Comisión examine, en colaboración con cada Estado miembro afectado, si pueden contemplarse posibles mejoras de los procedimientos a fin de incrementar su eficacia; que es conveniente que la Comisión elabore cada tres años un informe sobre los procedimientos aplicados en los Estados miembros, así como sobre las posibles mejoras que se contemplen;
Considerando los poderes del Tribunal de Cuentas en virtud del artículo 206 bis del Tratado CEE y del artículo 180 bis del Tratado CEEA,
HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
TÍTULO I
Disposiciones generales
Artículo 1
Los recursos IVA resultan de la aplicación de un porcentaje uniforme, fijado con arreglo a la Decisión 88/376/CEE, Euratom, a la base determinada con arreglo a lo dispuesto en el presente Reglamento.
TÍTULO II
Ámbito de aplicación
Artículo 2
1. La base de los recursos IVA se determinará a partir de las operaciones imponibles contempladas en el artículo 2 de la Directiva 77/388/CEE del Consejo, de 17 de mayo de 1977, en materia de armonización de las legislaciones de los Estados miembros relativas a los impuestos sobre el volumen de negocios-sistema común del Impuesto sobre el Valor Añadido: base imponible uniforme (7), modificada en último lugar por la Directiva 84/386/CEE (8), salvo las operaciones exentas con arreglo a los artículos 13 a 16 de dicha Directiva.
2. Para la aplicación del apartado 1, se tendrán en cuenta para la determinación de los recursos IVA:
- las operaciones que, con arreglo al apartado 2 del artículo 28 de la Directiva 77/388/CEE, sean objeto de una exención con devolución de los impuestos pagados en la fase precedente,
- las operaciones que los Estados miembros continúen gravando en virtud de la letra a) del apartado 3 del artículo 28 de la Directiva 77/388/CEE,
- las operaciones que los Estados miembros sigan considerando exentas en virtud de la letra b) del apartado 3 del artículo 28 de la Directiva 77/388/CEE,
- las operaciones gravadas en virtud de un derecho de opción concedido por los Estados miembros a los sujetos pasivos en virtud de la letra c) del apartado 3 del artículo 28 de la Directiva 77/388/CEE.
3. N° obstante lo dispuesto en el apartado 1, los Estados miembros podrán no tomar en cuenta, para la determinación de los recursos IVA, las operaciones efectuadas por los sujetos pasivos cuya cifra de negocios anual, determinada según las normas previstas en el apartado 4 del artículo 24 de la Directiva 77/388/CEE, no supere la cantidad de 10 000 ecus convertida en moneda nacional al tipo medio del ejercicio correspondiente, pudiendo los Estados miembros redondear, hasta un 10 % al alza o a la baja, los importes que resulten de la conversión.
TÍTULO III
Método de cálculo
Artículo 3
Para calcular la base de los recursos IVA de un año civil determinado, sin perjuicio de los artículos 5 y 6, se dividirá el total de los ingresos netos por IVA percibidos por el Estado miembro durante ese año por el tipo impositivo que se haya aplicado durante ese mismo año.
Si en un Estado miembro se aplican varios tipos impositivos del IVA, la base de los recursos IVA se calculará dividiendo el total de los ingresos netos recaudados por el tipo medio ponderado del IVA. En ese caso, el Estado miembro determinará el tipo medio ponderado hasta el cuarto decimal, aplicando el método común de cálculo que se define en el artículo 4. Este tipo medio ponderado se expresará de forma porcentual.
Artículo 4
1. Para el cálculo de la ponderación de los diferentes tipos, contemplados en el artículo 3, el Estado miembro desglosará por tipo impositivo de IVA aplicado todas las
operaciones imponibles según su legislación nacional y que, en virtud del artículo 17 de la Directiva 77/388/CEE, se graven con un IVA que el adquirente no pueda deducir, así como el autoconsumo de los agricultores acogidos al régimen de tanto alzado y sus ventas directas a los consumidores finales.
Los tipos impositivos del IVA que deberán tomarse en cuenta son los que, con arreglo al apartado 7, hayan tenido una incidencia en los ingresos del IVA recaudados en el año de referencia.
Las operaciones que, de acuerdo con el apartado 2 del artículo 28 de la Directiva 77/388/CEE, sean objeto de una exención con devolución de los impuestos pagados en la fase anterior se considerarán operaciones imponibles al tipo del 0 por ciento.
2. El desglose por tipos impositivos del IVA se efectuará según las categorías enumeradas a continuación, en la medida en que estén gravadas con un IVA no deducible:
- el consumo final de los hogares, incluido el autoconsumo de los agricultores acogidos al régimen de tanto alzado y sus ventas directas a los consumidores finales,
- el consumo intermedio de las administraciones privadas y de las administraciones públicas,
- el consumo intermedio de los demás sectores,
- la formación bruta de capital fijo de las administraciones privadas y de las administraciones públicas,
- la formación bruta de capital fijo de los demás sectores,
- los terrenos edificados y terrenos edificables, tal como se definen en la letra b) del apartado 3 del artículo 4 de la Directiva 77/388/CEE,
- las operaciones con oro distinto del oro para uso industrial,
efectuadas en el territorio contemplado en el artículo 3 de la Directiva 77/388/CEE para el Estado miembro interesado.
3. A efectos del desglose del consumo final, al autoconsumo de los agricultores acogidos al régimen de tanto alzado y a sus ventas directas a los consumidores finales se les aplicará un tipo que corresponda al porcentaje del IVA soportado que haya gravado dichas operaciones.
4. El desglose de las operaciones por categoría estadística se realizará por medio de datos extraídos de las cuentas nacionales establecidas de acuerdo con el sistema europeo de cuentas económicas integradas (SEC). Dichas cuentas nacionales serán las correspondientes al penúltimo año que preceda al ejercicio presupuestario respecto al cual se calcule la base de recursos IVA.
Los Estados miembros podrán ser autorizados, según el procedimiento previsto en el artículo 13, a utilizar datos correspondientes a otro año, siempre que no sea anterior al quinto año que preceda al ejercicio presupuestario de que se trate.
5. Para llevar a cabo la selección de determinadas operaciones gravadas con un IVA no deducible y el desglose por tipos impositivos de IVA se podrá recurrir a datos extraídos de fuentes externas al SEC, pero que puedan adaptarse a éste, es decir, en primer lugar las cuentas nacionales internas si están debidamente desglosadas o, en su defecto, cualquier otra fuente adecuada.
6. Para determinar la ponderación relativa de cada tipo impositivo, el Estado miembro calculará la relación entre el valor de las operaciones correspondientes a ese tipo, por una parte, y el valor total del conjunto de las operaciones, por otra.
7. Si el tipo impositivo del IVA aplicable a todas las operaciones, o a algunas de ellas o el régimen fiscal de determinadas operaciones son objeto de una modificación que influya en los ingresos percibidos por IVA, el Estado miembro calculará un nuevo tipo medio ponderado. Este nuevo tipo medio ponderado se aplicará a los ingresos procedentes de la aplicación del tipo impositivo o del régimen modificado.
N° obstante lo dispuesto en el párrafo primero, el Estado miembro tendrá la facultad de calcular un tipo medio único ponderado. Con este fin, las operaciones que hayan sido objeto de un cambio de tipo impositivo o de régimen se repartirán entre el antiguo y el nuevo tipo o el antiguo y el nuevo régimen, pro rata temporis, tomando en cuenta el período medio transcurrido entre la entrada en vigor del tipo impositivo o del régimen modificado y la recaudación de ingresos procedentes de la aplicación de dicho tipo o de dicho régimen, calculado sobre el conjunto del año considerado. Dicho período medio podrá redondearse al mes completo.
Artículo 5
1. Para la aplicación del artículo 3, los Estados miembros añadirán a los ingresos percibidos, si procede, un importe correspondiente al total del IVA no recaudado debido a las bonificaciones decrecientes del impuesto, concedidas en virtud del apartado 2 del artículo 24 de la Directiva 77/388/CEE.
2. Los ingresos percibidos por un Estado miembro se corregirán cuando el porcentaje a tanto alzado de compensación, establecido en el apartado 3 del artículo 25 de la Directiva 77/388/CEE, aplicado a las operaciones de los agricultores acogidos al régimen de tanto alzado, no corresponda al porcentaje de la carga fiscal del IVA soportada que, en el año de que se trate, haya gravado efectivamente dichas operaciones, con excepción del autoconsumo y las ventas directas a los consumidores finales. El importe de la corrección será igual a la diferencia entre los dos porcentajes.
Artículo 6
1. Para la aplicación del apartado 1 del artículo 2, en las operaciones efectuadas por los sujetos pasivos cuya cifra de negocios anual exceda de 10 000 ecus pero que gocen de una franquicia en virtud del apartado 2 del artículo 24 de la Directiva 77/388/CEE, así como en los casos contemplados en el apartado 2 del presente artículo, los Estados miembros determinarán la base de los recursos IVA a partir de las declaraciones que presenten los sujetos pasivos, con arreglo a lo dispuesto en el artículo 22 de dicha Directiva y, a falta de declaraciones, o cuando éstas no contengan la información necesaria, a partir de datos adecuados tales como otras declaraciones fiscales, contabilidades a escala profesional y series estadísticas completas.
2. Para la aplicación de los guiones segundo, tercero y cuarto del apartado 2 del artículo 2:
- en lo que respecta a las operaciones enumeradas en el Anexo E de la Directiva 77/388/CEE que los Estados miembros sigan gravando en virtud de la letra a) del apartado 3 del artículo 28 de dicha Directiva, los Estados miembros calcularán la base de los recursos IVA como si dichas operaciones estuvieren exentas;
- en lo que respecta a las operaciones enumeradas en el Anexo F de la Directiva 77/388/CEE que los Estados miembros sigan considerando exentas en virtud de la letra b) del apartado 3 del artículo 28 de dicha Directiva, los Estados miembros calcularán la base de los recursos IVA como si dichas operaciones estuvieren gravadas;
- en lo que respecta a las operaciones que se enumeran en la letra a) del apartado 1 del Anexo G de la Directiva 77/388/CEE gravadas en virtud de una opción concedida a los sujetos pasivos por los Estados miembros de acuerdo con la letra c) del apartado 3 del artículo 28 de dicha Directiva, los Estados miembros calcularán la base de los recursos IVA como si esas operaciones estuvieren exentas.
3. Un Estado miembro podrá ser autorizado, según el procedimiento previsto en el artículo 13:
- a no tener en cuenta, para el cálculo de la base de los recursos IVA:
a) una o varias categorías de operaciones enumeradas en los Anexos E, F y G de la Directiva 77/388/CEE a las que se aplica el apartado 2 del presente artículo,
b) las cuotas impositivas no recaudadas debido a las bonificaciones decrecientes del impuesto concedidas en virtud del apartado 2 del artículo 24 de la Directiva 77/388/CEE,
- o a calcular la base de los recursos IVA en los casos contemplados en las letras a) y b) utilizando estimaciones aproximativas, si en esos casos, un cálculo preciso de la base de los recursos IVA pudiere producir cargas administrativas injustificadas respecto a la incidencia de dichas operaciones sobre la base total de los recursos IVA de ese Estado miembro.
4. Cuando un Estado miembro invocare el párrafo segundo del apartado 6 del artículo 17 y el apartado 7 del mismo artículo de la Directiva 77/388/CEE para limitar el ejercicio del derecho a deducción, la base de los recursos IVA podrá determinarse como si el ejercicio del derecho a deducir no se hubiere limitado.
El párrafo primero se aplicará únicamente, por lo que se refiere al párrafo segundo del apartado 6 del artículo 17 de la Directiva 77/388/CEE, a la compra de productos petrolíferos y de vehículos automóviles de turismo, así como a los gastos de arrendamiento financiero, alquiler, mantenimiento y reparación de dichos vehículos, en la medida en que se utilicen con fines profesionales.
5. En caso de devoluciones de las cuotas impositivas concedidas por un Estado miembro en aplicación del artículo 6 de la Directiva 69/169/CEE del Consejo, de 28 de mayo de 1969, relativa a la armonización de las disposiciones legales, reglamentarias y administrativas referentes a las franquicias de los impuestos sobre el volumen de negocios y de los impuestos sobre consumos específicos percibidos sobre la importación en el tráfico internacional de viajeros (9), modificada en último lugar por la Directiva 89/194/CEE (10), a la base de los recursos IVA se les restará, si procede, el importe de la base impositiva de las operaciones que den lugar a dichas devoluciones.
TÍTULO IV
Disposiciones relativas a la contabilización y a la puesta a disposición
Artículo 7
1. Antes del 31 de julio, los Estados miembros remitirán a la Comisión un estado que indique el importe total de la base de los recursos IVA, calculada con arreglo al artículo 3, correspondiente al año civil precedente, a la que se deberá aplicar el porcentaje contemplado en el artículo 1.
2. El estado contendrá todos los datos necesarios utilizados para determinar la base y que permitan efectuar el control contemplado en el artículo 11. Deberá indicar por separado, la base procedente de las operaciones contempladas en el artículo 5 y en los apartados 1 a 4 del artículo 6.
3. Los datos que se utilicen para determinar la base serán los más recientes de que se disponga en el momento de elaborar el estado.
Artículo 8
Cada año, a más tardar el 15 de abril, los Estados miembros transmitirán a la Comisión una estimación de la base de los recursos IVA para el ejercicio siguiente.
Artículo 9
1. Las rectificaciones que, por cualquier causa, deban introducirse en los estados contemplados en el apartado 1 del artículo 7, relativos a los ejercicios precedentes, se efectuarán mediante acuerdo entre la Comisión y el Estado miembro interesado.
A falta de acuerdo del Estado miembro y tras un nuevo examen, la Comisión adoptará las medidas que considere oportunas para la correcta aplicación del presente Reglamento.
Las rectificaciones se agruparán en estados acumulativos establecidos a 31 de julio que modificarán los estados anteriores elaborados para los ejercicios considerados.
2. A partir del 31 de julio del cuarto año siguiente a un ejercicio dado, el estado anual mencionado en el apartado 1 del artículo 7 no se podrá rectificar, salvo aquellos puntos que la Comisión o el Estado miembro interesado hayan notificado antes de esa fecha.
TÍTULO V
Disposiciones relativas al control
Artículo 10
1. Por lo que respecta a cada ejercicio, los Estados miembros informarán a la Comisión, a más tardar el 30 de abril, acerca de las soluciones, y de las modificaciones a las mismas, que prevean adoptar para determinar la base de los recursos IVA relativa a cada una de las categorías de operaciones contempladas en el artículo 5 y en los apartados 1 a 4 del artículo 6, indicando, en su caso, la naturaleza de los datos que consideren adecuados y una estimación del valor de la base imponible correspondiente a cada una de las categorías de operaciones.
La Comisión transmitirá a los demás Estados miembros, en un plazo de treinta días, la información antes mencionada que reciba de cada Estado miembro.
2. La Comisión examinará, con arreglo al procedimiento previsto en el artículo 13, las soluciones y las modificaciones propuestas.
Artículo 11
1. Por lo que a recursos IVA se refiere, los controles de la Comisión se llevarán a cabo en las administraciones competentes de los Estados miembros. En el marco de estos controles, la Comisión comprobará especialmente la regularidad de las operaciones de centralización de la base imponible y la determinación del tipo medio ponderado contemplado en los artículos 3 y 4, así como del importe total de los ingresos netos recaudados en concepto de impuesto sobre el valor añadido; también comprobará si los datos utilizados son los adecuados y la conformidad con el presente Reglamento de los cálculos efectuados para determinar el importe de los recursos IVA procedentes de las operaciones contempladas en el artículo 5 y en los apartados 1 a 4 del artículo 6.
2. El Reglamento (CEE, Euratom, CECA) N° 165/74 del Consejo, de 21 de enero de 1974, por el que se determinan los poderes y obligaciones de los agentes acreditados por la Comisión en virtud del apartado 5 del artículo 14 del Reglamento (CEE, Euratom, CECA) N° 2/71 (11), se aplicará al control de los recursos IVA. Para la aplicación del artículo 5 de dicho Reglamento, se entenderá que la información que en el mismo se contempla sólo podrá comunicarse a las personas que, en virtud de sus funciones relacionadas con la puesta a disposición y el control de los recursos IVA, deban tener conocimiento de la misma.
3. Tras los controles contemplados en el apartado 1, el estado anual de un ejercicio determinado se rectificará en las condiciones previstas en el artículo 9.
Artículo 12
1. Los Estados miembros informarán a la Comisión de los procedimientos que apliquen de amillaramiento de los sujetos pasivos y de determinación y de cobro del IVA, así como de las modalidades y de los resultados de sus sistemas de control en el ámbito de dicho impuesto.
2. La Comisión examinará, en colaboración con cada uno de los Estados miembros afectados, si pueden contemplarse posibles mejoras de los procedimientos a fin de incrementar su eficacia.
3. La Comisión elaborará, cada tres años, un informe sobre los procedimientos que se apliquen en los Estados miembros así como sobre las posibles mejoras que se contemplen.
La Comisión presentará este informe al Parlamento Europeo y al Consejo, por primera vez a más tardar el 31 de diciembre de 1991.
Artículo 13
1. El Comité contemplado en el artículo 20 del Reglamento (CEE, Euratom) N° 1552/89 (12), denominado en lo sucesivo «Comité», examinará regularmente, a iniciativa de la Comisión o a petición de un Estado miembro, los problemas planteados por la aplicación del presente Reglamento.
2. El Estado miembro que solicite la autorización prevista en el apartado 4 del artículo 4 o en el apartado 3 del artículo 6 deberá presentar su solicitud a la Comisión lo antes posible y, a más tardar, el 30 de abril del ejercicio a partir del cual deba aplicarse la autorización.
El representante de la Comisión presentará al Comité lo antes posible y, a más tardar el 31 de diciembre de dicho ejercicio, un proyecto de decisión.
3. El Comité examinará, a iniciativa de la Comisión o a petición de un Estado miembro, las soluciones contempladas en el artículo 10.
Si, tras el examen del Comité, surgieren divergencias sobre las soluciones contempladas, el representante de la Comisión presentará al Comité lo antes posible y, a más tardar el 31 de diciembre del ejercicio a partir del cual deba aplicarse la solución, un proyecto de decisión.
4. El Comité emitirá su dictamen sobre los proyectos de decisión contemplados en los apartados 2 y 3 dentro de un plazo que su presidente podrá fijar en función de la urgencia del asunto planteado, procediendo en su caso, a una votación.
Este dictamen se hará constar en el acta; además, cada uno de los Estados miembros podrá solicitar que su posición conste en acta.
La Comisión tendrá lo más en cuenta posible el dictamen emitido por el Comité. Informará al Comité de la forma en que haya tenido en cuenta dicho dictamen.
5. Antes de la expiración de un plazo de sesenta días siguientes al dictamen del Comité, la Comisión adoptará una decisión y la comunicará a los Estados miembros.
TÍTULO VI
Disposiciones finales
Artículo 14
El presente Reglamento entrará en vigor el día siguiente al de su publicación en el Diario Oficial de las Comunidades Europeas.
Será aplicable a partir del 1 de enero de 1989.
Sin embargo, no se aplicará a la elaboración o a la rectificación de los estados correspondientes a la base de los recursos IVA de los años anteriores a 1989 que se hayan elaborado con arreglo al Reglamento (CEE, Euratom, CECA) N° 2892/77, que seguirá siendo aplicable a dichos estados.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Bruselas, el 29 de mayo de 1989.