РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 19 януари 2005 година
относно плана Ривсалт и такси на МККЛВ, приведени в изпълнение от Франция
(нотифицирано под номер C(2005) 50)
(само текстът на френски език е автентичен)
(2007/253/ЕО)
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 88, параграф 2, алинея първа от него,
след като покани заинтересованите страни да представят съображения си съгласно посочения член (1) и като взе предвид тези съображения,
като има предвид, че:
I. ПРОЦЕДУРА
(1)
Вследствие на постъпила жалба, Комисията запита френските власти относно мерките, представляващи предмет на настоящето решение, чрез писма от 19 юли 1999 г., 16 декември 1999 г., 24 август 2000 г. и 9 декември 2000 г. Франция отговори на Комисията с писма от 19 август 1999 г., 24 февруари 2000 г. и 25 януари 2001 г. Комисията се срещна с френските власти на 26 януари 2000 г., с и делегация на Междупрофесионалния комитет за качествени ликьорни вина (МККЛВ) на 31 март 2000 г.
(2)
Поради това, че са били приведени в изпълнение без предварително разрешение от Комисията, въпросните мерки са били вписани в регистъра на ненотифицираните помощи под номер NN 139/2002.
(3)
С писмо от 21 януари 2003 г., Комисията информира Франция за решението си да започне процедура по член 88, параграф 2 от Договора във връзка с помощта.
(4)
Решението на Комисията да започне процедурата бе публикувано в Официалния вестник на Европейския съюз (2). Комисията покани другите държави-членки и заинтересованите трети страни да представят коментарите си относно въпросните помощи.
(5)
Френските власти изпратиха коментари си с писма от 16 и 18 юни 2003 г. Комисията получи забележките на жалбоподателя, които бяха изпратени на френските власти с писмо от 6 август 2004 г. Френските власти отговориха, на свой ред, с писмо от 10 септември 2004 г.
II. ОПИСАНИЕ
1. ПЛАНЪТ РИВСАЛТ
(6)
През 1996 г. МККЛВ реши да осъществи конверсия на лозя, с цел да замени, посредством изкореняване и презасаждане на качествени сортове лози, една част от производството на качествени ликьорни вина (vins doux naturels) от региона на Източните Пиренеи, с оглед преодоляване на структурната криза, която съществуваше в това производство и се проявяваше в редовно сриване на търговския им пласмент. Помощта имаше за цел да финансира качественото подобряване на сортовия състав на лозовите насаждения в този регион. Тя беше прекратена окончателно на 1 август 2000 г.
(7)
За да изведат до успешен край плана за конверсия (познат под името „План Ривсалт“), производителите от региона имаха достъп до два типа помощи:
-
премия за „замразяване“ за хектар, финансирана от междупрофесионална вноска,
-
помощ за хектар, финансирана от държавния бюджет и от бюджета на местните общности за частично покриване на същинските разходи за конверсия.
1.1. ПРЕМИЯ ЗА „ЗАМРАЗЯВАНЕ“
(8)
С решение 96-1 от 5 юли 1996 г. МККЛВ за контролирани наименования за произход (КНП) въведе междупрофесионална вноска за финансирането на плана за конверсия „Ривсалт“ и „Гран Русийон“.
(9)
Вноската, която възлизаше на 50 френски франка (FRF) (3) за хектолитър, произведен в региона на Източните Пиренеи, производител на въпросните качествени ликьорни вина, бе предназначена да финансира изплащането на премия (премия за „замразяване“) за всеки парцел който, използван за производството на „Ривсалт“ и „Гран Русийон“ през 1995 г., можеше да бъде използван за производството на трапезни или регионални вина от реколтите между 1996 и 2000 години включително. Сумите от от събираната вноска бяха насочени към специален фонд.
(10)
Премията за „замразяване“ бе действително предоставена на производителите, които се ангажираха да не претендират за КНП „Ривсалт“ или „Гран Русийон“ за срок от пет години. Тази премия имаше за цел по такъв начин да компенсира загубите на доходи вследствие на отражението върху цената на отказа от използването на двете наименования. Премията се предоставяше не за спиране на производството или намаляването му, а само като компенсация за използването на продукцията без КНП. Следователно целта беше да се намали бързо потенциалът на пуснатите в продажба вина с КНП.
(11)
Сумата на премията за „замразяване“ възлизаше на 5 000 FRF годишно за „замразен“ хектар. За всеки парцел, обект на помощ, премията се прекратяваше в годината на неговата конверсия.
(12)
Комисията не е получила сведения за общата сума на помощите, изплатени в рамките на тази мярка. Не е предоставена никаква информация за размера на приходите от междупрофесионалната вноска, нито за броя на хектарите, за който е била отпусната помощта.
1.2. ПОМОЩ ЗА КОНВЕРСИЯ
(13)
Според френските власти, планът за конверсия на лозята с КНП Ривсалт така, както е приет през 1996 г., е обхващал 3 250 ха: 1 250 ха за производство на „Мускат дьо Ривсалт“; 1 000 ха за производство на „Кот дю Русийон“ и „Кот дю Русийон Вилаж“ (сортове Сира, Мурведр, Русан, Марсан и Верментино) и 1 000 ха за производство на регионални вина от единсорт грозде (сортове Шардоне, Каберне, Мерло…).
(14)
В подкрепа на този план френските власти приеха да отпуснат финансова помощ в размер на 111 милиона FRF, разпределени както следва: 85 милиона FRF чрез Office national interprofessionnel des vins (Национална междупрофесионална служба за вината) и 26 милиона FRF чрез местните общности(Лангедок-Русийон и Генерален съвет на Източни Пиренеи).
(15)
Тази мярка за укрепване предвиждаше помощ от 25 000 FRF/ха за конверсията в КНП „Мускат дьо Ривсалт“, и помощ от 40 000 FRF/ха за конверсията в КНП „Кот дю Русийон Вилаж“ и в регионални вина.
(16)
Според френските власти, реалните разходи за конверсия в региона са били оценени на 110 000 FRF/ха. Френските власти потвърдиха, че плановете за конверсия в голяма част са били реализирани (2 350 ха от предвидените 3 250 ха).
(17)
Общата стойност на реализираната конверсия е възлизала, според френските власти, на 258,5 милиона FRF (39,4 милионаEUR). От страна на публичните власти участието е възлизало на 75,250 милиона FRF (11,01 милиона EUR) от 111 милиона FRF (16,9 милиона EUR), първоначално предвидени. Според данните от френските власти за общия размер на финансиранията участието на публичните власти е възлизало на 29,11 % от стойността на действително осъществената реконверсия.
(18)
Френските власти припомниха, че предават ежегодно на Статистическата служба на Европейската общност, съгласно член 9 от Регламент (ЕИО) № 822/87 на Съвета от 16 март 1987 г. относно общата организация на лозаро-винарския пазар (4), сведенията за площите, засадени с лозя, класирани по департаменти и по тип на произведеното грозде (винено грозде, от което се произвеждат качествени вина от определен район (VQPRD), сортове трапезно грозде), както и сведения за изкореняването и засаждането на лозя, представени по същия начин на класиране по департамент и тип произведено грозде. Френските власти са приложили копие от изпратените таблици за кампанията 1997/1998 г.
2. МЕЖДУПРОФЕСИОНАЛНИ ВНОСКИ ЗА РЕКЛАМНИ КАМПАНИИ И ЕКСПЛОАТАЦИЯ НА НЯКОИ КНП
(19)
С решение 97-3 от 29 декември 1997 г. МККЛВ въведе, считано от 1 януари 1998 г., междупрофесионална вноска, която има за цел да финансира дейности, свързани срекламните кампании и експлоатацията на следните КНП: „Ривсалт“, „Гран Русийон“, „Мускат дьо Ривсалт“ и „Банюлс“.
(20)
Необлагаемата сума на хектолитър беше фиксирана както следва: „Банюлс и Банюлс Гран Крю“, 25 FRF/хл; „Гран Русийон“, 30 FRF/хл; „Мускат дьо Ривсалт“, 50 FRF/хл; „Ривсалт“, 30 FRF/хл.
(21)
Тези вноски бяхаразпределени по следния начин: „Ривсалт“, 25 FRF/хл за рекламни кампании и 5 FRF/хл за експлоатация; „Гран Русийон“, 45 FRF/хл за рекламни кампании и 5 FRF/хл за експлоатация; „Банюлс“, 20 FRF/хл за рекламни кампании и 5 FRF/хл за експлоатация.
(22)
С решение 98-1 от 10 юли 1998 г. МККЛВ въведе, считано от 1 септември 1998 г., междупрофесионална вноска с целза финансирането на рекламните кампании и експлоатацията на следните КНП: „Ривсалт“, „Гран Русийон“ и „Мори“.
(23)
Необлагаемите суми на вноската на хектолитър бяха фиксирани както следва: „Гран Русийон“, 25 FRF/хл; „Мори“, 5 FRF/хл; „Ривсалт“, 35 FRF/хл.
(24)
Тези вноски бяха разпределени по следния начин: „Ривсалт“, 30 FRF/хл за рекламни кампании и 5 FRF/хл за експлоатация; „Гран Русийон“, 20 FRF/хл за рекламни кампании и 5 FRF/хл за експлоатация; „Мори“, 5 FRF/хл за експлоатация.
(25)
Двете предходни вноски бяха отменени с решение 99-1 от 17 декември 1999 г., с което МККЛВ въведе междупрофесионална вноска с цел финансирането на рекламните кампании и експлоатацията на следните КНП: „Банюлс“, „Банюлс Гран Крю“, „Mускат дьо Ривсалт“, „Ривсалт“, „Гран Русийон“ и „Мори“.
(26)
Необлагаемите суми за хектолитър бяха фиксирани както следва: „Гран Русийон“, 25 FRF/хл; „Ривсалт“, 35 FRF/хл; „Банюлс“ и „Банюлс Гран Крю“, 25 FRF/хл; „Мускат дьо Ривсалт“, 55 FRF/хл; „Мори“, 0 FRF/хл.
(27)
Тези вноски бяха разпределени по следния начин: „Ривсалт“, 30 FRF/хл за рекламни кампании и 5 FRF/хл за експлоатация; „Гран Русийон“, 20 FRF/хл за рекламни кампании и 5 FRF/хл за експлоатация; „Мускат дьо Ривсалт“, 50 FRF/хл за рекламни кампании и 5 FRF/хл за експлоатация; „Банюлс et Банюлс Гран Крю“, 20 FRF/хл за рекламни кампании и 5 FRF/хл за експлоатация.
(28)
Вноската беше възобновена, с малки изменения, с решение 00-1. Комисията не разполагаше, в момента на започването на процедурата за проверка, със сведения за продължителността на последния режим или евентуалното възобновяване на същия.
3. АРГУМЕНТИ, ПРИВЕДЕНИ ОТ КОМИСИЯТА В РАМКИТЕ НА ЗАПОЧВАНЕТО НА ПРОЦЕДУРАТА ЗА ПРОВЕРКА
(29)
Комисията отбеляза, що се отнася, най-напред, до естеството на вноските по случая, че същите са одобрени директно от Френското правителство, съгласно процедурата в Закон № 200 от 2 април 1943 г. относно създаването на междупрофесионален комитет за качествени ликьорни вина и ликьорни вина с контролирано наименование. Одобрението на правителството представлява по този начин предварително условие за приемането на такива вноски. Закон № 200 предвижда именно вноските да станат задължителни за всички членове от заинтересованите професии веднага след като получат съгласието на правителството, или в случая, на неговия комисар. От това следва, че този тип вноски изискват акт на публичната власт за постигане на ефект от тях. Поради това, Комисията счете, че на нивото на процедурата за проверка в дадения случай се касае за парафискални такси, тоест за публични ресурси.
(30)
Що се отнася до „премията за замразяване“, предвидена от френския механизъм за помощ, такива премии не са били предвидени от общата организация на пазарите (ООП) и, по-конкретно, от регламент (ЕИО) № 456/80 на Съвета от 18 февруари 1980 г. относно отпускането на премии за временно изоставяне и за окончателно изоставяне на някои площи, засадени с лозя, както и на премии за отказ от презасаждане (5). Този регламент предвиждаше единствено премия за частично или окончателно изоставяне на производството, платима когато производител реши да допринесе за намаляването на лозарския потенциал на общността посредством, именно, изкореняването на лозя. Тъй като не е настъпило никакво намаляване на потенциала и от премията не е било финансирано никакво действие на изоставяне, при започване на процедурата за проверка мярката не изглеждаше да попада в полето на приложение на бившата лозаро-винарска ООП, предвидена в регламент (ЕИО) № 822/87.
(31)
Помощта би имала за цел да облекчи финансирането на производителите, решили свободно, в качеството си на предприемачи, да се ангажират в една чисто търговска стъпка, чиито разходи представляват по-скоро разходи, свързани с упражняването на стопанска дейност. Съгласно постоянно прилаганата практика на Комисията и съгласно юриспруденцията на Съда на Европейските общности (6), помощите за експлоатация имат за целда освободят предприятието от разходите, които то обикновено поемав рамките на текущото управление или обичайната си дейност. Тази идея е подета в точка 3.5 на насоките на Общността относно държавните помощи в селскостопанския сектор (7) (наричани по-нататък „селскостопански насоки“), според която тук се касае, по своята същност, за помощи, които са в състояние да попречат на механизмите, които управляват общите организации на пазара.
(32)
Комисията констатира, по тази точка, че помощта е била отпусната на хектар годишно, и че следователно е тясно свързана с произведеното количество вино. Комисията напомни, че тя не може в да одобри никакъв случай помощ, която би била несъвместима с разпоредбите, управляващи една ООП, или която би противоречала на доброто функциониране на въпросната ООП. Тя счете, на стадия на започване на процедурата за проверка, че „премията за замразяване“ както изглежда е представлявала помощ за експлоатация, която е в състояние да попречи на механизмите, които са управлявали лозаро-винарската ООП и че, по тази причина, тя би могла да бъде несъвместима с приложимите пазарни правила и правила на конкуренцията.
(33)
Що се отнася до разходите за конверсия, член 14 от регламент (ЕИО) № 822/87 предвиждаше всяка национална помощ за лозовите насаждения да бъде забранена, считано от 1 септември 1988 г., с изключение на помощите, отговарящи на критерии, които трябва, именно, да позволят да се постигне целта от намаляване на количеството продукция или увеличаване на качеството, без да води до увеличаване на продукцията. Поради това биха били допуснати само подобряващи лозови сортове и без висока продуктивност на въпросната територия.
(34)
Регламент (ЕИО) № 2741/89 на Комисията от 11 септември 1989 г., относно запазване на критериите в съответствие с член 14 от Регламент (ЕИО) № 822/87 на Съвета относно националните помощи за засаждане на лозарски площи (8), определя критериите за разглеждане на проектите за национални помощи за засаждане на лозарски площи, допустими по смисъла на членове 87, 88 и 89 от Договора. Член 2 от Регламент (ЕИО) № 2741/89 предвижда проектите за национални помощи да показват по удовлетворителен начин спазването на целта за намаляване на количеството на продукцията или повишаване на качеството, без това да води до нарастване на продукцията.
(35)
Член 5 от регламент (ЕИО) № 2741/89 предвиждаше сумата на помощта, отпусната на хектар лозови насаждения да не надвишава 30 % от реалните разходи за изкореняване и засаждане. Според френските власти, тъй като общата цена на реализираната реконверсия е била 258 500 000 FRF, и участието на публичните власти е възлизало на 75 250 000 FRF, може да се направи заключение, че въз основа на общата сума от финансиранията, участието на публичните власти е възлизало на 29,11 % от цената на действително осъществената конверсия. Впрочем, член 5 от Регламент (ЕИО) № 2741/89 предвижда същественият елемент при изчисляване на разходите за конверсия да е този на действително отпуснатата помощ на хектар лозови насаждения. На стадия на процедурата за проверка, тази логика изглежда изключва глобалните изчисления на ниво извършване на конверсия, взето в неговата цялост, и като следствие, изчисленията, основаващи се на средното за хектар от общите разходи. Освен това, френските власти изчисляваха тази средна стойност по отношение на диференцирани дейности на конверсия.
(36)
Комисията счете, на стадия на процедурата за проверка, че като се имат предвид разходите на хектар, авансирани от френските власти (110 000 FRF/ха), отпуснатите помощи в случая би трябвало да достигнат таван съответно от 33 000 FRF/ха и от 30 % от реалните разходи, направени от производителите на индивидуално ниво. Оттук следва, че всяко превишаване на този таван, и дори всяко превишаване на 30 % от реалните разходи на индивидуално ниво, би представлявало помощ, несъвместима с приложимите правила.
(37)
По силата на правата, с които тя разполага, по смисъла на член 10 от Регламент (CE) № 659/1999 от 22 март 1999 г., относно правилата за прилагане на член 93 от Договора на ЕО (9), Комисията задължифренските власти да ѝ изпратят всички необходими сведения във връзка с двете осъществени конверсии. Те трябваше да включват именно: сведения, отнасящи се до броя на лозарите, възползвали се от националните помощи за засаждане на площи с лозови насаждения; въпросната площ, разпределена по категории на почвата; частта от тази площ, за която засаждането е било предшествувано от изкореняване; частта от тази площ, която е призната за годна за производство на VQPRD; предназначението на засадените площи (винено грозде, десертно грозде, грозде за сушене, пепиниера или лоза-майка за присади, и т. н.); използваните сортове; доказателство за предварителното разрешение на френските власти за използването на посочените сортове; еволюцията на производствения потенциал; всяка уместна информация относно размера на помощта.
(38)
По отношение напомощите за рекламни кампании, осъществени за някои КНП, френските власти сигнализираха, че регулаторният механизъм относно парафискалната такса, предназначена за финансирането на МККЛВ, е нотифициран редовно и вече е бил предмет на проверка и утвърждаване от Комисията. Наистина Комисията беше одобрила, между другото, в рамките на държавна помощ № N 184/97 (10) („Помощи и парафискални такси в полза на МККЛВ“) и за един период до края на 2002 г., държавна помощ, финансирана от парафискалната такса за покриване, между другото, на дейности, свързани с рекламни кампании и експлоатация в полза на МККЛВ. Впрочем, съгласно получената информация МККЛВ е получавал в случая вноските допълнително освен парафискалната такса, предназначена за дейности по комуникация и рекламни кампании, вече утвърдена от Комисията. Поради това Комисията счете, на стадия на процедурата за проверка, че разрешението, дадено по-рано, не е представлявало мълчаливо разрешение за каквато и да е модификация или каквато и да е друга мярка в допълнение на преди това разрешената помощ.
(39)
Комисията задължифренските власти да ѝ изпратят необходимата информация относно тези механизми за подпомагане, включително механизмите, които не се посочени и не са оповестени, и които могат да са бъдат в сила понастоящем, за да ѝ позволят да прецени тяхната съвместимост, именно, с отрицателните и положителните критерии, приложими по материята на рекламата и насърчаването и максимално разрешения размерна помощ. Тази информация би следвало да позволи и да се определят последиците от едно евентуално кумулиране на помощите между разрешения по-рано режим и ненотифицираните режими, представляващи предмет на настоящото решение.
(40)
Комисията констатира също, че по отношение на механизмите си парафискалните такси са били много подобни на тази, която вече е разрешена от Комисията. Освен това, от текстовете, въвеждащи таксите, става ясно, че те са засягали единствено лозарското производство на определен район. Следователно, на стадия на процедурата за проверка, можеше да се заключи, че нито един вносен продукт не е подлаган, т.е. не е бил подложен на предвидените за случая парафискални такси.
III. ЗАБЕЛЕЖКИ, ПРЕДСТАВЕНИ ОТ ТРЕТИ СТРАНИ
(41)
Жалбоподателят е представил забележките, които следват, с молба самоличността му да остане анонимна. Комисията, след като разгледа приведените основания, счита за уместно да уважи волята му.
(42)
Според жалбоподателя, премията за замразяване и помощта за конверсия са били само дваа компонента на едини същи режим, чиято цел е била единствено да намали пускането на определена продукция на пазара. Помощите за замразяването на парцелии за конверсията би следвало да се кумулират, за да се прецени тяхната съвместимост с правото на Общността.
(43)
Жалбоподателят счита, че автономното финансово управление на Плана Ривсалт, предвидено в решението на МККЛВ 96-1 от 5 юли 1996 г., не е било спазено, тъй като премията за замразяване е била финансирана от фондове, които не произтичат изключително от продукта на междупрофесионалната вноска, въведена през 1996 г. Така премията за замразяване е била финансирана, за над 11 милиона FRF, от собствените фондове на МККЛВ. Освен това, една част от фондовете, събрани от вноската за рекламни кампании е била използвана за финансиране на плана, а именно премията за замразяване.
(44)
Според жалбоподателя, Генералният съвет на Източните Пиренеи е изплатил 2 милиона FRF на МККЛВ в началото на финансовата година 2000, предназначени за финансиране на премията за замразяване. Освен това, посоченият Генерален съвет е подчертал в своето списание „L’accent Catalan“ (Каталонски акцент) от месец март 2003 г. факта, че е изплатил директно на лозарите допълнително освен помощите, изплатени като премия за замразяване и конверсия, помощ на хектар в размер на 761 EUR, и по-късно на 1 293 EUR в рамките на плана Ривсалт. Тази помощ не е била нотифицирана на Комисията.
(45)
Що се отнася до помощите за рекламни кампании, жалбоподателят счита, че продуктът на отнасящите се до тях парафискални такси, в полза на МККЛВ е бил използван за финансирането на кампании за насърчаване на техните собствени продукти, тоест на някои предприятия, а не за финансирането на кампании за насърчаване на различните категории КНП като цяло. Тези практики продължават да се прилагат и днес от Междупрофесионалния комитет за вината в Русийон (МКВР), организацията наследила МККЛВ който е в процес на ликвидация. Тези помощи са в разрез с разпоредбите на Общността поради отсъствието на цел от общ интерес.
(46)
Според жалбоподателя, в течение на 2001 и 2002 години, МККЛВ е продължил да изисква от търговците плащането на парафискалните такси, като в същото време организацията, която е негов приемник, МКВР, е започнала да фактурира вноски, което е незаконно по отношение на националното право.
IV. ЗАБЕЛЕЖКИ, ПРЕДСТАВЕНИ ОТ ФРАНЦИЯ
(47)
С писмо от 16 юни 2003 г. френските власти представиха своите забележки по решението на Комисията да започне процедурата по член 88, параграф 2 от Договора срещу нотифицираната помощ.
(48)
Като встъпление, френските власти потвърдиха, че въпросните инструменти не са били възобновени след първоначално определения период, а именно пет години, считано от кампанията 1996/1997 г. Във всеки случай, Комисията, беше информирана, с писма от 14 декември 2000 г. и 6 декември 2001 г., относно разпускането на МККЛВ. МКВР, който зае мястото на МККЛВ, не е осъществил нито едно мярка от такъв тип.
1. ПЛАНЪТ РИВСАЛТ
1.1. ПРЕМИЯТА ЗА ЗАМРАЗЯВАНЕ
(49)
Френските власти обясняват, че мярката не е имала за цел намаляването на лозарския потенциал, тъй като ангажиментът на бенефициерите се е състоял в това да реализират на пазара продукцията от замразените парцели под формата на трапезни вина или регионални вина, но не и на вина с КНП. В такъв смисъл тази премия не може да бъде съпоставена както прави Комисията, с помощта за експолатация, която би представлявала неправомерно облекчение за ликвидността на едно предприятие.
(50)
Всъщност, премията е имала за цел да осигури на бенефициерите компенсацияза ангажимента им да не използватна КНП за продукцията от замразените парцели. Следователно, тя не е довела до допълнителен доход за бенефициерите, а само до компенсация на пропусната печалба.
(51)
Така, по време на прилагането на мярката, един хектар от лозя с КНП е давал, на базата на максималния разрешен добив от 40 хл, продукция, разпределяща се на 25 хл качествени ликьорни вина по 1 140 FRF/хл и 15 хл трапезни или регионални вина по 350 FRF/хл, с оборот от 32 250 FRF до 33 000 FRF/ха. След замразяването продукцията от хектар лозе е възлизала на 50 хл трапезни или регионални вина (средноагрономическа стойност за департамента), или оборот от 12 500 FRF до 17 500 FRF/ха.
(52)
Средната разлика след замразяване (пропусната печалба за производителите) следователно е била около 15 000 FRF/ха, от които следва, за точност, да се извади цената на алкохола, послужил за производството на качествени ликьорни вина (КЛВ), или 2 000 FRF за 25 хл, което свежда нетната разлика до 13 000 FRF/ха.
(53)
Дори ако се държи сметка за факта, че от 1999 г., поради падането на производствените цени на КЛВ (900 FRF/хл), разликата е спаднала, същата е възлизала, хипотетично, на 6 500 FRF/ха [26 000 FRF (оборот/ха за вина с КНП) -17 500 FRF (оборот/ха за трапезни или регионални вина) -2 000 FRF (цена на алкохола за производството на КЛВ)].
(54)
При тези условия, френските власти считат, че премията за замразяване не е могла по никакъв начин да представлява помощ за експлоатация от такова естество, че да донесе на бенефициерите неправомерни допълнителни доходи или да подобри ликвидността им.
(55)
Освен това, френските власти подчертават, че премията за замразяване не е засегнала механизмите на лозаро-винарската ООП в резултат нафакта за евентуални смущения, които щеше да предизвика на пазара. Така, в департамента Източни Пиренеи, за кампаниите от 1996/1997 г. до 1999/2000 г., не е бил дестилиран никакъв обем в рамките на задължителната дестилация. Впрочем, обемите, отнесени към превантивната дестилация за въпросните кампании показват нормално функциониране на пазара на трапезните и на регионалните вина.
(56)
Френските власти настояват допълнително върху факта, че тази мярка има солидарнен характери не е била финансирана от кредити на държавния бюджет, а чрез междупрофесионална вноска, събирана от самите производители.
1.2. ПОМОЩ ЗА КОНВЕРСИЯ
(57)
Според френските власти, тази мярка е представлявала извънредно допълнение към националната помощ за обновяване на лозята с огледприлагането на Регламент (ЕИО) № 2741/89.
(58)
Френските власти напомнят, че помощта за подобряването на сортовия състав на лозовите насаждения представлява инструмент нотифициран първоначално през 1993 г. (помощ № N 769/93), и въведен чрез фиш (FR/XXX/05.00/017) в последвалите инвентари на националните помощи. Що се отнася до годишния отчет, френските власти обясняват, че оспорваната отпратка към член 8 на Регламент (ЕИО) № 2741/89 може да се направи „в рамките на годишното съобщение от държавите-членки по силата на член 9 от Регламент (ЕИО) № 822/87“. Впрочем, член 9 от Регламент (ЕИО) № 822/87 предвижда „ежегодно преди 1 септември държавите-членки да изпращат на Комисията… съобщение относно еволюцията на лозарския потенциал, което включва сведение за площите с лозови насаждения на територията“, както и „преди 1 декември… отчет за еволюцията на лозарския потенциал.“
(59)
Френските власти напомнят, че те ежегодно предават на Статистическото бюро на Европейските общности, съгласно член 9 от Регламент (ЕИО) № 822/87, сведение за площите с лозови насаждения, класирани по департамент и по тип произведено грозде (винено грозде, от което VQPRD, десертно грозде), както и сведение за изкореняването и засаждането на лозя, представено по същия начин на класиране по департамент и по тип произведено грозде. Френските власти са приложили копие от изпратените за кампанията 1997/1998 г. таблици. При това положение френските власти считат, че няма основание да бъдат упрекнати, че не са спазили задължениятав съответствие с Регламент (ЕИО) № 822/87.
(60)
За да се изработи точна и изчерпателна равносметка за помощта за конверсия „План Ривсалт“, следва, според френските власти, да се вземе предвид фактът, че площите с Мускат дьо Ривсалт са били изключени от добавката към помощта за обновяване, предвидена от плана. Те са се възползвали от помощта за обновяване изключително според ставкитеот националните таблици за пресмятане. Независимо от това, сумата от 85 милиона FRF, за която френските власти споменават в предишните си ноти, включва 31 милиона FRF национална помощ за обновяване на лозята, засадени с Мускат.
(61)
Окончателната равносметка на помощта за конверсия, в рамките на Плана Ривсалт, за площите за регионални вина от един сорт грозде и за Кот дю Русийон вилаж, се изработва по следния начин:
а)
В географския район, за който се отнася Планът Ривсалт, и за експлоатации, на площи за регионални вина от един сорт грозде и за Кот дю Русийон вилаж, 2 357 ха (875 производители) са се възползвали от националната помощ за обновяване на лозята в размер на 57,280 милиона FRF.
б)
От тези 2 357 ха, 875 производители са се възползвали от „извънредно“ допълнение към националната помощ, свързано с Плана Ривсалт за 1 238 ха. Общата стойност на това допълнение възлиза на 8,006 милиона FRF и се добавя към 28,613 милиона FRF национална помощ за конверсия, получена за тези 1 238 ха.
в)
За тези 875 производители добавката, предвидена в плана, е била изплатена на следната база: 662 са получили 5 000 FRF/ха за 990 ха на обща стойност от 4,950 милиона FRF; 80 са получили 10 000 FRF/ха за 133 ха на обща стойност от 1,330 милиона FRF; и 133 са получили 15 000 FRF/ха за 115 ха на обща стойност от 1,726 милиона FRF.
(62)
Общо, в рамките на плана, е била изплатена сума от 36,623 милиона FRF за обновяване на лозя на площ от 1 238 ха и на 875 производители.
(63)
Броят на случаите, надвишаващи 33 000 FRF/ха е 221, обхваща площ от 166 ха и възлиза на стойност от 0,883 милиона FRF.
(64)
Френските власти са изпратили списъка на използваните в конверсиите сортове, както и различните постановленияза определяне на годишните размери на помощта.
2. ДЕЙНОСТИ ЗА НАСЪРЧАВАНЕ (РЕКЛАМНИ КАМПАНИИ) И ЕКСПЛОАТАЦИЯ НА ВИНАТА С КНП
(65)
Френските власти уточняват най-напред, че тези дейности не са възобновени след 31 декември 2000 г.
(66)
Тъй като става дума за дейности за насърчаване, провеждани благодарение на приходите от задължителната доброволна вноска (ЗДВ), те са били от същото естество на тези, финансирани благодарение на продукта на парафискалната такса, нотифицирана и одобрена от Комисията (помощи № N 230/90 (11) и N 184/97).
(67)
Кредитите, получени от събирането на ЗДВ, следователно са позволили да се облекчат дейностите, провеждани благодарение на продукта от парафискалната такса. Оказало се е, всъщност, напълно необходимо да се наблегне върху промотирането на тези вина с оглед развитие на техния излаз на пазарите, като се има предвид пазарната ситуация, сериозно засегнала местното лозарско стопанство.
(68)
В това отношение френските власти отбелязват че, що се касае до помощите за насърчаване, тяхното финансиране е разрешено до 100 %. Що се отнася до помощите за реклама, френските власти обръщат внимание, че се е касаело за кампании в полза на продуктите с КНП и финансирани от събирането на парафискални такси и доброволни вноски.
(69)
В отговор на искането на Комисията френските власти са изпратили мостри от изготвените рекламни материали.
3. ЗАБЕЛЕЖКИ, ОТНАСЯЩИ СЕ ДО СЪОБРЪЖЕНИЯТА НА ТРЕТИ СТРАНИ
(70)
С писмо от 10 септември 2004 г. френските власти са отговорили на забележките, депозирани от трети страни. Те обясняват, че в тях се прави намек за факта, че били отклонявани помощи от тяхното първоначално предназначение с оглед единствено да се облагодетелствува конкурентна компания на трети заинтересовани страни. Френските власти изразиха неодобрението си по отношение на такива твърдения, които биха поставили пряко под съмнение безупречнотофункциониране на различните засегнати администрации и следователно приканиха Комисията да не взема под внимание такива аргументи.
V. ПРЕЦЕНКА
1. ЧЛЕН 87, ПАРАГРАФ 1 ОТ ДОГОВОРА
(71)
Съгласно член 87, параграф 1 от Договора, „освен дерогации, предвиждани от [упоменатия] Договор, са несъвместими с общия пазар, до степен, в която те засягат обмена между държавите-членки, помощите, отпуснати от държавите или чрез държавни ресурси под каквато и да е форма, които компрометират или съществува опасност да компрометират конкуренцията чрез облагодетелствуване на някои предприятия или някои производства.“
(72)
Член 76 отРрегламент (ЕИО) № 822/87, относно прилагане на отпуснатите помощи, предвижда че, освен ако не е предвидено друговв съответния регламент, членове 92, 93 и 94 от Договора (нови членове 87, 88 и 89) са били приложими към производството и търговията с лозарски продукти.
1.1. НАЛИЧИЕ НА СЕЛЕКТИВНО ПРЕДИМСТВО, ФИНАНСИРАНО С ДЪРЖАВНИ РЕСУРСИ
(73)
За помощи се считат интервенциите, които могат, под каквато и да е форма, да облагодетелствуват директно или индиректно предприятия, или които следва да се считат за икономическо предимство, което предприятието бенефициер не би получило при нормални условия на пазара.
(74)
Що се отнася до естеството на вноските в случая, Комисията отбелязва, че същите са се нуждаели от приемане на акт на публичната власт, за да постигнат цялостния си ефект, и че така произведените ресурси са послужили за инструмент за осъществяването на политика, подкрепяна от държавата. Освен това, не е установено, че бенефициерите на помощите винаги са задължените по таксите в дадения случай. По тези причини те не отговарят на критериите, предложени от Съда в неговата юриспруденция, за да се избегне въздействието по силата на член 87, параграф 1 от Договора (12). Поради този факт, Комисията счита, че в случая се касае за парафискални такси, тоест за публични ресурси.
(75)
Освен това, съгласно юриспруденцията на Съда, за помощи се считат интервенциите, които олекотяват, под различни форми, тежестите, които обременяват нормално бюджета на едно предприятие, и които по този начин, без да бъдат субсидии в стриктния смисъл на думата, са от същото естество и имат идентичен ефект (13).
(76)
Що се отнася до съществуването, и дори до естеството на помощта, същата следва да се установи на нивото на потенциалните бенефициери на Плана Ривсалт, както и на междупрофесионалните вноски за насърчаване и експлоатация на някои КНП и на тяхното финансиране. В случая, предоставената подкрепа е облагодетелствувала някои предприятия в този смисъл, че помощта е била предоставена само на производителите на вина с КНП от някои определени райони.
1.2. ВЪЗДЕЙСТВИЕ ВЪРХУ ОБМЕНА
(77)
За да се установи дали помощта попада в обхвата на действие на член 87, параграф 1 от Договора, следва накрая да се определи дали тя е в състояние на засегне обмена между държави-членки.
(78)
Съдът установи, че когато предимство, предоставено от една държава-членка усилва позицията на една категория предприятия по отношение на други конкурентни предприятия в обмена вътре в Общността, последните следва да се считат за повлияни от това предимство (14).
(79)
Фактът, че съществува обмен между държави-членки във лозаро-винарския сектор изглежда добре показан от съществуването на ООП в сектора.
(80)
Следващата таблица посочва катопример, нивото на търговския обмен на лозарски продукти между Франция и останалите държави-членки по време на двете последни години на споменатите конверсии във Франция.
Вино
1999/2000 г.
Общността в състав към 30.4.2004 г.
Франция
Използваема продукция
168 076 000 хл
54 271 000 хл
Износ към Общността в състав към 30.4.2004 г.
-
15 500 000 хл
Внос от Общността в състав към 30.4.2004 г.
-
5 700 000 хл
(81)
Следователно отпуснатите помощи са в състояние да повлияят на обмена между държави-членки и да компрометират или да създават опасност за компрометиране на конкуренцията дотолкова, доколкото те облагодетелствуват някои национални лозарски производства в ущърб на производството на други държави-членки. Всъщност, лозарският сектор е изключително отворен към конкуренцията на ниво Общност, и следователно, много чувствителен към всяка мярка в полза на производството на една или друга държава-членка.
1.3. ЗАКЛЮЧЕНИЯ ОТНОСНО ХАРАКТЕРА НА „ПОМОЩ“ ПО СМИСЪЛА НА ЧЛЕН 87, ПАРАГРАФ 1 ОТ ДОГОВОРА
(82)
Комисията счита, в светлината на горните пояснения, че мерките в полза на предприятия, производители на вина с КНП, работещи в някои определени райони, представляват предимство, финансирано от публични ресурси, което им е предоставено и от което не могат да се възползуват други оператори, което компрометира или съществува опасност да компрометира конкуренцията чрез облагодетелствуване на известни предприятия и известни производства, от момента, в който е в състояние да повлияе на търговията между държави-членки. Мярката следователно представлява помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора.
2. ПРОВЕРКА НА СЪВМЕСТИМОСТТА НА ПОМОЩИТЕ
(83)
Член 87 от Договора въпреки всичко допуска и изключения от общия принцип на несъвместимост на държавните помощи с Договора, независимо че някои от тях не са явно приложими към случая, а именно тези в параграф 2 на упоменатия член. Френските власти не са ги привели.
(84)
Що се отнася до предвидените в член 87, параграф 3 от Договора дерогациите, те следва да се интерпретират стриктно при проверката на всяка програма за помощ с регионална или секторна крайна цел или на всеки индивидуален случай на приложение на режими на общи помощи. Те именно могат да се отпускат само в случай, че Комисията би могла да установи, че помощта е необходима за осъществяване на една от въпросните цели. Разрешението за възползване от упоменатите дерогации за помощи, които не включват такава взаимно компенсираща част, би се свело до това да се позволи да бъде засегнат обменът между държави-членки и до неоправдани изкривявания на конкуренцията по отношение на интереса на Общността, и, корелативно, на неоправдани предимства за оператори от някои държави-членки.
(85)
Комисията счита, че въпросните помощи не са предназначени за подпомагане на стопанското развитие на район, в който нивото на живот е анормално ниско, или където е налице сериозна незаетост съгласно член 87, параграф 3, точка а) от Договора. Те не са насочени и към насърчаване на реализация на важен проект от общоевропейски интерес, или към преодоляване на тежко смущение на икономиката на държавата-членка, съгласно член 87, параграф 3, точка б) от Договора. Помощите не са насочени и към насърчаване на културата или запазването на културното наследство, съгласно член 87, параграф 3, точка г) от Договора.
(86)
Член 87, параграф 3, точка в) от Договора предвижда, че за съвместими с общия пазар могат да се считат помощите, насочени към улесняване развитието на някои дейности или на някои икономически райони, когато те не променят условията на обмен в степен, която да противоречи на общия интерес. За да може да се ползват от дерогацията, предвидена в споменатата точка, помощите следва да допринасят за развитието на въпросния сектор.
2.1. НЕЗАКОННОСТ НА ПОМОЩИТЕ
(87)
Комисията констатира, че френските власти не са оповестили на Комисията инструментите, въвеждащи помощите по случая, както го изисква член 88, параграф 3 от Договора. Член 1, точка е) от Регламент (CE) № 659/1999 дефинира незаконната помощ като нова помощ, приведена в изпълнение на член 88, параграф 3 от Договора. Задължението за нотифициране на държавните помощи е залегнало в член 1, точка в) от Регламент (CE) № 659/1999 (15).
(88)
Като се има предвид, че приведените в изпълнение от Франция мерки съдържат елементи на държавна помощ, оттук следва, че се касае за нови помощи, ненотифицирани на Комисията и, поради този факт, незаконни по смисъла на Договора.
2.2. ОПРЕДЕЛЯНЕ НА НАСОКИТЕ, ПРИЛОЖИМИ КЪМ НЕНОТИФИЦИРАНИТЕ МЕРКИ
(89)
Според точка 23.3 от селскостопанските насоки и съобщението на Комисията относно определянето на правилата за оценка на незаконните държавни помощи (16), всяка незаконна помощ по смисъла на член 1, точка е) от Регламент (CE) № 659/1999 следва да се преценява съгласно правилата и насоките, които са в сила в момента на отпускане на помощта.
(90)
Селскостопанските насоки се прилагат от 1 януари 2000 г. От този момент нататък, всяка помощ, отпусната след тази дата, следва да се разглежда в светлината на споменатите насоки. И обратно, всяка помощ, отпусната преди тази дата, следва, в съответния случай, да се преценява в светлината на разпоредбите и практиката, приложима преди 1 януари 2000 г.
(91)
Точка 3.2 от селскостопанските насоки предвижда, че, дори ако членове 87, 88 и 89 от Договора са напълно приложими към секторите в обсега на ООП, тяхното приложение все пак продължава да се подчинява на разпоредбите, установени от съответните регламенти. С други думи, прибягването от страна на държава-членка към разпоредбите на членове 87, 88 и 89 от Договора не може да стои преди прилагането на разпоредбите на регламента, управляващ въпросната ООП (17). Комисията следва също така да разгледа дали една помощ няма да бъде в противоречиес доброто функциониране на съответните пазари и няма да бъде несъвместима с общия пазар от този момент нататък.
(92)
Що се отнася до помощите, предвидени от Плана Ривсалт, същите са били отпуснати между l януари 1997 г. и 31 юли 2000 г., тоест преди влизането в сила, на 1 август 2000 г., на Регламент (CE) № 1493/1999 на Съвета от 17 май 1999 г. относно общата организация на лозаро-винарския пазар. Тъй като се касае за мерки от приложното поле на лозаро-винарската ООП, те следва да се разглеждат в светлината на законодателството, което е било в сила по това време, тоест на Регламент (ЕИО) № 822/87.
(93)
Що се отнася до помощите за насърчаване, въведени за някои вина с КНП, които, според френските власти, не са били възобновени след 31 декември 2000 г., съвместимостта на отпуснатите помощи следва да се проверява в светлината на насоките, приложими към държавните помощи за реклама на продуктите, отнасящи се до Приложение I на Договора на ЕО и на някои продукти, които не се отнасят до Приложение I (18), чиято точка 70 предвижда всяка незаконна помощ по смисъла на член 1, точка е) от Регламент (CE) № 659/1999 да се преценява съгласно правилата и насоките, приложими в момента, в който се отпуска помощта.
(94)
Що се отнася до държавните помощи, финансирани посредством парафискална такса, дейностите, финансирани от помощите, както и начините на финансиране на самите помощи следва да бъдат предмет на проверка от Комисията.
2.3. АНАЛИЗ В СВЕТЛИНАТА НА ПРИЛОЖИМИТЕ РАЗПОРЕДБИ
2.3.1. Помощи
2.3.1.1. Премия за замразяване
(95)
Премията за замразяване е била финансирана от междупрофесионална вноска, която публичните власти са направили задължителна за лозарската конверсия. Премията е имала за цел да обезщети производителите за загубите на доходи, предизвикани от ангажимента им да не претендират повече за КНП „Ривсалт“ и да преориентират производството си към трапезни и регионални вина.
(96)
Впрочем, такива премии за замразяване, каквито се предвиждат от френския инструмент за помощ, не са били предвидени от ООП и, по-конкретно, от Регламент (ЕИО) № 456/80. Този регламент предвиждаше единствено премия за временно или окончателно изоставяне на производството, платима тогава, когато производител решава да допринесе за намаляването на лозарския потенциал на Общността посредством, именно, изкореняването на лозя.
(97)
Комисията констатира, че френската мярка не е имала за предмет намаляването на производството на вино, а само отказването от КНП Ривсалт. Поради този факт, тъй като не е настъпило никакво намаляване на лозарски потенциал и от премията не е била финансирана никаква дейност на изоставяне, мярката не е в приложното поле на предишната лозаро-винарска ООП.
(98)
Въпреки че приложението на Регламент (ЕИО) № 456/80 изглежда изключено поради факта на отсъствието на изоставяне на производството, мярката следва да се разглежда в светлината на други хоризонтални разпоредби във връзка с държавните помощи. Всъщност, член 17 от Регламент (ЕИО) № 456/80 уточняваше, че разпоредбите на упоменатия регламент не са поставяли пречка пред отпускането на помощи, предвидени от националните правилници и насочени към постигане на цели, аналогични на преследваните от този регламент, при условие че са спазени членове 92, 93 и 94 от Договора (нови членове 87, 88 и 89).
(99)
Мярката по случая не е предвиждала изоставяне на производството. Следователно тя не може да се съпостави с мярка, насочена към постигане на цели, аналогични на преследваните от Регламент (ЕИО) № 456/80, или, по-конкретно, до намаляване на лозарския потенциал.
(100)
Самите френски власти обясниха, че мярката не е преследвала цел от намаляване на лозарския потенциал, тъй като ангажиментът на бенефициерите се е състоял в това да реализират на пазара продукцията от замразените парцели като трапезни или регионални вина, а не като вина с КНП.
(101)
Френските власти уточняват, че премията е имала за цел да обезпечи на бенефициерите компенсация за ангажимента им да не реализират на пазара вина с КНП от продукцията на замразените парцели. Така, според тези власти, тя не е довела до допълнителни доходи за бенефициерите, а само до компенсация на пропусната печалба. Поради това тази премия не би могла да бъде съпоставенас помощта за експлоатация, която би представлявала неправомерно облекчение за ликвидността на едно предприятие.
(102)
Впрочем, противно на това, което френските власти заявяват, Комисията е на мнение, че националната помощ е имала за цел да облекчи финансово производителите, решили, в качеството им на предприемачи, да се ангажират свободно в една чисто търговска стъпка, като разходите, произлезли от това са представлявали разходи, свързани с упражняването на стопанска дейност. Всъщност, компенсацията от държавата за пропусната печалба, приета свободно от стопанските оператори, представлява публична помощ за облекчаване на икономическите последици от една такава стъпка.
(103)
Съгласно постоянно прилаганата практика на Комисията преди приемането на селскостопанските насоки на 1 януари 2000 г. и съгласно юриспруденцията на Съда (19), помощите за експлоатация са тези, които имат за цел да освободят едно предприятие от разходите, които то поема нормално в рамките на текущото си управление или обичайните си дейности. Съдът напомня, че е постоянна практика в юриспруденцията помощите за експлоатация да не се приемат в никакъв случай за съвместими с общия пазар, в приложение на член 87, параграф 3, точка в) от Договора, доколкото те носят риска, дори само от естество си, да променят условията на обмен в противоречие с общия интерес.
(104)
Тази идея е подета и в точка 3.5 от селскостопанските насоки, предвиждаща едностранните държавни помощи, насочени просто към подобряване на финансовото състояние на производителите, но не допринасящи по никакъв начин за развитието на сектора, и именно, тези, които се отпускат единствено на базата на цената, количеството, единица производство или на единица средства за производство, да се съпоставят с помощи за експлоатация, несъвместими с общия пазар. Упоменатата точка 3.5 добавя, че тук се касае по същество за помощи, които са в състояние да попречат на механизмите, управляващи ООП.
(105)
Комисията отбелязва, че помощта е била отпусната на хектар годишно на базата на продължаване на производството и че следователно е била тясно свързана с количеството произведено вино.
(106)
По този начин Комисията счита, че премията за замразяване представлява помощ за експлоатация, която е в състояние да попречи на механизмите, управляващи лозаро-винарската ООП и че, по тази причина, същата е несъвместима с приложимите пазарни правила и правилата за конкуренция.
2.3.1.2. Същност на помощта за конверсия
(107)
Член 14 от Регламент (ЕИО) № 822/87 предвиждаше всяка национална помощ за лозови насаждения да бъде забранена след 1 септември 1988 г., с изключение на помощите, които отговорят на критерии, които следва именно да позволяват постигането на целта за намаляване на количеството на продукцията или подобряването на качеството без да водят до увеличаване на продукцията.
(108)
Регламент (ЕИО) № 2741/89 определя критериите, въз основа на които се разглеждат проектите за национални помощи за засаждане на лозарски площи, допустими по членове 92, 93 и 94 от Договора (нови членове 87, 88 и 89).
(109)
Член 2 от упоменатия регламент предвижда проектите за национални помощи да показват по удовлетворителен начин спазването на целта, посочена в член 14, параграф 2, второ тире от Регламент (ЕИО) № 822/87, за намаляване количеството на продукцията или за подобряване на качеството, без това да води до увеличаване на продукцията.
(110)
Член 3 на упоменатия регламент предвижда засаждането да се извършва със сорт, който във въпросната област не се счита за такъв с повишена продуктивност, признат е за повишаващ качеството и е разрешен специфично от националните власти в рамките на въпросния проект за помощ.
(111)
Френските власти припомниха, че предават ежегодно на Статистическото бюро на Европейските общности, съгласно член 9 от Регламент (ЕИО) № 822/87, справка за площите, засадени с лозя, класирани по департамент и по тип произведено грозде (винено грозде, от което VQPRD, десертно грозде), както и справка за изкореняването на лозови насаждения, представено по същия начин на класиране по департамент и по тип произведено грозде. Френските власти са приложили копие от изпратените таблици за кампанията 1997/1998 г.
(112)
Комисията всъщност е получила, от страна на френските власти, сведения относно използваните в конверсиите сортове, които ѝ позволяват да установи спазването на условията, приведени в съображения от 107 до 110. Тези сведения вече позволиха на Комисията да констатира, че същите сортове са отговаряли на характеристиките, изисквани от регламентацията на Общността, приложима в момента на отпускането на помощите.
(113)
Член 5 от Регламент (ЕИО) № 2741/89 предвиждаше размерът на помощта, отпусната на хектар лозови насаждения да не може да надвишава 30 % от реалните разходи за изкореняване и засаждане. Разходите, които следва да се вземат предвид при отпускането на помощта, са могли да бъдат определени чрез договаряне във всеки регион, а именно във функция от геоморфологичните характеристики.
(114)
Съгласно първите сведения, предоставени от френските власти въз основа на общия размер на финансиранията, участието на публичните власти е възлизало на 29,11 % от разходите за действително осъществената конверсия. Така френските власти заключават, че общия размер на помощта не е надвишила тавана от 30 %, предвиждан от законодателството на Общността.
(115)
Член 5 от Регламент (ЕИО) № 2741/89 предвиждаше същественият елемент при изчисляването на разходите за конверсия да е този на действително отпуснатата помощ на хектар лозови насаждения. Тази логика изключва глобалните изчисления на ниво извършване на конверсия, взето в своята съвкупност, и вследствие на това, изчисленията, базирани на средната стойност за хектар от общите разходи.
(116)
Комисията счита, имайки предвид разходите на хектар, предоставени в аванс от френските власти (110 000 FRF/ха), че помощите, отпуснати по случая, би следвало да са с таван съответно 33 000 FRF/ха и 30 % от реалните разходи, поети от производителите на индивидуално ниво.
(117)
Новите сведения, предоставени от френските власти поясняват че, като цяло, в рамките на плана, е била изплатена сума от 36,623 милиона FRF за обновяване на лозята на площ от 1 238 ха и на 875 производители. Броят на случаите, надвишаващи 33 000 FRF/ха е бил 221 за площ от 166 ха в размер на 883 000 FRF.
(118)
Комисията заключава, че всяко превишаване на 30 % от реалните разходи и/или на тавана от 33 000 FRF/ха, в индивидуалните случаи, представлява държавна помощ, несъвместима с приложимите правила.
2.3.1.3. Помощи за насърчаване (рекламни кампании) и експлоатация на въпросните КНП
(119)
Комисията одобри накрая в рамките на държавна помощ № N 184/97 и за период до края на 2002 г., държавна помощ, финансирана от парафискална такса, за покриването, между другото, на мероприятия по насърчаване и експлоатация в полза на МККЛВ. Първоначалният инструмент беше одобрен от Комисията през 1990 г., в рамките на държавна помощ № N 230/90. Комисията тогава заключи, че помощите за колективно насърчаванес цел подобряването и консолидирането на марковия престиж на качествените ликьорни вина у потребителя и развитието на продажбите са били отпускани съгласно разпоредбите на рамката на националните помощи за реклама на селскостопанските продукти и за някои продукти, които не са обект на Приложение II от Договора на ЕИО, но с изключение на риболовните продукти (20), приложима към този тип помощи. Освен това, Комисията счете, че разходите, отнасящи се до административните разходи на МККЛВ, не следва да бъдат считани за помощи.
(120)
Комисията счита, че разрешението, дадено в рамките на държавна помощ № N 184/97, не представлява мълчаливо разрешение за каквито и да било модификации, и дори за всяка друга мярка, като тази по случая, която би се добавила към помощта, разрешена по-рано.
(121)
Впрочем, френските власти потвърдиха, че дейностите по насърчаване, проведени благодарение на приходите от ЗДВ (задължителна доброволна вноска) са били от същото естество като тези финансирани благодарение на продукта на парафискалната такса, нотифицирана и одобрена от Комисията. Според френските власти следователно, става дума само за увеличаване на общия бюджет на мярката.
(122)
Поради факта, че същите условия са били приложени при отпускането на тези помощи, Комисията, позовавайки се на своето решение в рамките на държавна помощ № N 184/97, следователно е в състояние да заключи, че помощите за насърчаване и експлоатация на КНП, финансирани с новите вноски, са съвместими с приложимите правила за конкуренция.
(123)
Комисията отбелязва забележките на трети страни, според които финансираните мероприятия са нарушили правилата за конкуренция, приложими към помощите за реклама на селскостопански продукти, тъй като са изплатени на частни предприятия. Впрочем, представените в подкрепа документи показват по-скоро, че споменатите дейности са мерки за насърчаване, които могат да се съпоставят с действия на техническо подпомагане, чиито бенефициери наистина могат да бъдат лозарите.
2.3.2. Финансиране на помощите
(124)
Съгласно юриспруденцията на Съда (21), Комисията нормално счита, че финансирането на държавна помощ чрез задължителни налози може да окаже влияние върху помощта, имайки защитен ефект, простиращ се извън същинската помощ. Въпросните вноски всъщност представляват задължителни налози. Следвайки същата юриспруденция, Комисията счита, че една помощ не може да се финансира от парафискални такси, обременяващи също така и продукти, внесени от другите държави-членки.
(125)
Комисията вече заключи, а именно в рамките на държавна помощ № N 184/97, че режимът, въведен от френските власти, не е засягал продуктите от внос.
(126)
От текстовете, въвеждащи парафискалните такси по случая, става ясно, че същите засягат единствено производството на качествени ликьорни вина с КНП от региона на Източните Пиренеи. Що се отнася до премията за замразяване, същата е била финансирана от вноска, засягаща единствено регионалното производство на вина, засегнати от мярката, като се изключва всякакъв продукт от внос.
(127)
Следователно може да се заключи, че нито един продукт от внос не е подлежи, т.е. не е бил подлаган на парафискалните такси, определени в случая.
VI. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(128)
Държавната помощ, която Франция е привела в изпълнение под формата на „премия за замразяване“, отпусната на френските производители на грозде, ангажиращи се да не претендират КНП „Ривсалт“ или „Гран Русийон“ от реколта 1996 г. до реколта 2000 г. включително, е несъвместима с общия пазар.
(129)
Държавната помощ, която Франция е привела в изпълнение под формата на план за конверсия на лозята с КНП Ривсалт, от реколта 1996 г. до реколта 2000 г. включително, отпусната като превишаване с 30 % на реалните разходи и/или на тавана от 5 030,82 евро/ха (33 000 FRF/ха) в отделни случаи, е несъвместима с общия пазар.
(130)
Държавната помощ, която Франция е привела в изпълнение, между 1 януари 1998 г. и 31 декември 2000 г., под формата на дейности за насърчаване и експлоатация в полза на вината с КНП „Ривсалт“, „Гран Русийон“, „Мускат дьо Ривсалт“ и „Банюлс“, е съвместима с общия пазар по член 87, параграф 3, точка в) от Договора.
(131)
Въпросните мерки не са били нотифицирани на Комисията съгласно член 88, параграф 3 от Договора, и представляват, от този момент нататък, незаконни помощи по смисъла на член 1, точка е) от Регламент (CE) № 659/1999.
(132)
Комисията изказва съжаление, че Франция е привела в изпълнение споменатите помощи в нарушение на член 88, параграф 3 от Договора.
(133)
Касаейки се за помощи, осъществени без изчакване на окончателното решение на Комисията, е уместно да се напомни, че като се има предвид задължителния характер на процедурните правила, дефинирани в член 88, параграф 3 от Договора, правила, чийто пряк ефект е признат от Съда в решенията му от 19 юни 1973 г. по дело 77/72, Кармине Каполонго срещу Ациенда Агрикола Майя (22), от 11 декември 1973 г. по дело 120/73, Гебрюдер Лоренц ГмбХ срещу Германия (23), и от 22 март 1977 г. по дело 78/76, Щайнике и Вейнлиг срещу Германия (24), незаконността на въпросната помощ не може да се отстрани a posteriori (решение от 21 ноември 1991 г. по дело C-354/90, Национална федерация за външна търговия с хранителни и други продукти срещу Франция) (25).
(134)
Съдът припомни, че когато се прилага мярка за помощ, при която финансирането е интегрална част, при неспазване на задължението за нотифициране, националните юрисдикции са длъжни, по принцип, да наредят реимбурсирането на таксите или вноските, специфично взети за финансирането на тази помощ. Той припомня също, че националните юрисдикции са тези, които трябва да защитават правата на лицата, които могат да бъдат подведени под съдебна отговорност срещу евентуално незачитане, от страна на националните власти, на забраната за привеждане в изпълнение на помощи, посочени в член 88, параграф 3, последно изречение от Договора, и има пряк ефект. Едно такова незачитане от странана лицата, които могат да бъдат подведени под съдебна отговорност, на което те могат да се позоват, и констатирано от националните юрисдикции, следва да води до това последните да носят всички последствия в тази връзка, съгласно тяхното национално право, що се отнася както до валидността на актовете, включващи привеждането в изпълнение на въпросните мерки за помощ, така и до изплащането обратно на отпуснатото финансово подпомагане (26).
(135)
В случай на несъвместимост на незаконните помощи с общия пазар, член 14, параграф 1 от Регламент (CE) № 659/1999 предвижда Комисията да реши въпросната държавата-членка да вземе всички необходими мерки за получаване обратно на помощта от своя бенефициер. Това реимбурсиране е необходимо с оглед възстановяване на предишното състояние, отстранявайки всички финансови предимства, от които бенефициерът на помощта, отпусната по незаконен начин, е могъл да се ползва неправомерно от датата на отпускане на тази помощ.
(136)
Член 14, параграф 2 от Регламент (CE) № 659/1999 предвижда възстановяването да включва лихвите, които се начисляват на базата на подходящ курс, фиксиран от Комисията. Тези лихви текат считано от датата, на която незаконната помощ е била предоставена на разположение на бенефициера.
(137)
Помощите следва да се реимбурсират съгласно процедурите, предвидени от френското законодателство. Сумите включват лихвите от датата, на която помощта е била изплатена, до датата на действителното ѝ възстановяване. Те се начисляват на базата на референтния курс на Комисията, предвиден от метода за фиксиране на референтните курсове и на курсовете за актуализация (27).
(138)
Комисията не разполага с информация относно общата сума на помощите, отпуснати в рамките на „премията за замразяване“, тъй като не познава сумата от приходите, както и броя хектари, възползвали се от помощите. Уточнявайки, че те не променят с нищо заключенията на Комисията, Комисията си отбелязва забележките на трети страни, според които „премията за замразяване“ е била обект на допълнително финансиране и публични помощи, които не са декларирани от френските власти. Според сведенията, с които Комисията разполага, сумата на публичните помощи, предназначена за финансиране на „помощта за конверсия“ е възлизала на 11,01 милиона EUR.
(139)
Настоящето решение не предопределя последствията за Комисията, в случай че има такива, в рамките на финансирането на общата селскостопанска политика от Европейския фонд за насочване и гарантиране на селското стопанство (ЕФНГСС),
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член първи
1. Държавната помощ, която Франция е привела в изпълнение под формата на „премия за замразяване“, отпусната на френските производители на грозде, ангажиращи се да не претендират за контролираното наименование за произход (КНП) „Ривсалт“ или „Гран Русийон“ от реколта 1996 г. до реколта 2000 г. включително, е несъвместима с общия пазар.
2. Държавната помощ, която Франция е привела в изпълнение под формата на план за конверсия на лозята с КНП Ривсалт, от реколта 1996 г. до реколта 2000 г. включително, отпусната в превишаване на 30 % от реалните разходи и/или на тавана от 5 030,82 EUR/ха (33 000 FRF/ха) в отделни случаи, е несъвместима с общия пазар.
3. Държавната помощ, която Франция е привела в изпълнение, между 1 януари 1998 г. и 31 декември 2000 г., под формата на дейности за насърчаване (рекламни кампании) и експлоатация в полза на вината с КНП „Ривсалт“, „Гран Русийон“, „Мускат дьо Ривсалт“ и „Банюлс“, е съвместима с общия пазар по член 87, параграф 3, точка в) от Договора.
Член 2
1. Франция взема необходимите мерки за възстановяване, от страна на бенефициерите, на несъвместимите помощи, посочени в член 1, параграф 1 и параграф 2.
Възстановяването се извършва незабавно, съгласно процедурите на националното право, доколкото същите позволяват незабавното и ефективно изпълнение на настоящето решение. Помощите, които следва да се възстановят, включват лихви от датата, на която те са били предоставени на разположение на бенефициерите, до датата на тяхното възстановяване. Тези лихви се начисляват на базата на референтния курс на Комисията, предвиден от метода за фиксиране на референтните курсове и на курсовете за актуализация.
2. За целите на възстановяването на несъвместимите помощи, посочени в член 1, параграф 1, Франция информира Комисията за размера на общата сума на помощите, отпуснати в рамките на тази мярка, както и за нейното финансиране, включително общата сума на приходите от междупрофесионалната вноска, създадена за тази цел, и за броя на хектарите, възползвали се от „премията за замразяване“.
Член 3
Франция информира Комисията, в срок от два месеца от датата на нотифицирането на настоящото решение, за мерките, които е предприела, за да се съобрази с него.
Член 4
Адресат на настоящото решение е Френската република.
Сътавено в Брюксел на 19 януари 2005 година.
DECISIÓN DE LA COMISIÓN
de 19 de enero de 2005.
sobre el «Plan Rivesaltes» y las tasas parafiscales CIVDN aplicados por Francia
[notificada con el número C(2005)50]
(El texto en lengua eslovaca es el único auténtico)
(2007/253/CE)
LA COMISIÓN DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS,
Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea y, en particular, su artículo 88, apartado 2, párrafo primero,
Tras haber invitado a los interesados a presentar sus observaciones de conformidad con el mencionado artículo (1) y vistas esas observaciones,
Considerando lo siguiente:
I. PROCEDIMIENTO
(1)
A raíz de una denuncia, la Comisión Europea pidió información a las autoridades francesas sobre las medidas a las que se refiere la presente Decisión mediante cartas de 19 de julio de 1999, 24 de agosto de 2000 y 9 de diciembre de 2000. Francia contestó a la Comisión mediante cartas de 19 de agosto de 1999, 24 de febrero de 2000 y 25 de enero de 2001. El 26 de enero de 2000, la Comisión celebró una reunión con las autoridades francesas y el 31 de marzo de 2000, con una delegación del «Comité interprofessionnel des vins doux naturels» (CIVDN).
(2)
Como las medidas habían sido aplicadas sin autorización previa de la Comisión, fueron inscritas en el registro de ayudas no notificadas con el número NN 139/2002.
(3)
Mediante carta de 21 de enero de 2003, la Comisión informó a Francia de su decisión de incoar el procedimiento previsto en el artículo 88, apartado 2, del Tratado con respecto a la citada ayuda.
(4)
La decisión de la Comisión de incoar el procedimiento se publicó en el Diario Oficial de la Unión Europea (2). La Comisión invitó a los demás Estados miembros y terceros interesados a presentar sus observaciones sobre las ayudas en cuestión.
(5)
Las autoridades francesas expusieron alegaciones mediante cartas de 16 y 18 de junio de 2003. La Comisión recibió además observaciones del denunciante, que fueron comunicadas a las autoridades francesas con fecha de 6 de agosto de 2004. Las autoridades francesas contestaron a estas observaciones mediante carta de 10 de septiembre de 2004.
II. DESCRIPCIÓN
5.1. EL «PLAN RIVESALTES»
(6)
En 1996, el CIVDN decidió llevar a cabo una medida de reconversión vitícola para sustituir, mediante el arranque y la replantación de variedades vitícolas de calidad, una parte de la producción de vinos dulces naturales de la región de Pirineos Orientales con el fin de atajar la crisis estructural que atravesaba esta producción y que se manifestaba en el hundimiento progresivo de sus mercados. La finalidad de la ayuda era financiar la mejora cualitativa del encepamiento de la región y dejó de concederse el 1 de agosto de 2000.
(7)
Para llevar a cabo esta reconversión (conocida como «Plan Rivesaltes»), los productores de la región podían recibir dos tipos de ayudas:
-
una prima de «paralización», concedida por hectárea y financiada mediante una cotización interprofesional,
-
una ayuda por hectárea, financiada con cargo al presupuesto del Estado y al de las administraciones locales, para cubrir parcialmente los gastos de reconversión propiamente dichos.
1.1. PRIMA DE PARALIZACIÓN
(8)
Mediante su decisión 96-1 de 5 de julio de 1996, el CIVDN de denominaciones de origen controladas (DOC) aprobó una cotización interprofesional para la financiación del plan de reconversión «Rivesaltes» y «Grand Roussillon».
(9)
La cotización, que ascendía a 50 francos franceses (FRF) (3) por hectolitro producido en la región de Pirineos Orientales, productora de los vinos dulces naturales en cuestión, estaba destinada a financiar el pago de una prima de paralización por toda parcela que, habiendo producido vino de «Rivesaltes» o «Grand Roussillon» en 1995, produjera vino de mesa o vino de la tierra desde la cosecha de 1996 hasta la de 2000 inclusive. El producto de la percepción de la cotización se destinó a un fondo especial.
(10)
La prima se abonó a los productores que se comprometieron a no acogerse a la DOC «Rivesaltes» o «Grand Roussillon» durante un período de cinco años. La prima tenía pues como fin compensar a los productores participantes por las pérdidas de ingresos derivadas de la no utilización de esas denominaciones. No implicaba el fin de la producción o una reducción de esta sino solo una compensación por utilizar la producción al margen de la DOC. La finalidad era pues reducir rápidamente el potencial de vino de la DOC puesto a la venta.
(11)
La prima de paralización ascendía a 5 000 FRF anuales por hectárea «paralizada». Las parcelas receptoras de una ayuda dejaban de beneficiarse de la prima el año de su reconversión.
(12)
La Comisión no ha recibido información sobre el monto global de las ayudas pagadas en virtud de esta medida. Tampoco ha recibido datos acerca del importe recaudado por medio de la cotización interprofesional creada ni del número de hectáreas que se benefició de la medida.
1.2. AYUDA DE RECONVERSIÓN
(13)
Según las autoridades francesas, el plan de reconversión de los viñedos de la DOC «Rivesaltes» aprobado en 1996 afectaba a 3 250 hectáreas: 1 250 dedicadas a la producción de «Muscat de Rivesaltes», 1 000, a la de «Côtes du Roussillon» y «Côtes du Roussillon Villages» (variedades Syrah, Mourvèdre, Roussanne, Marsanne y Vermentino), y otras 1 000 a la de vinos varietales de la tierra (variedades Chardonnay, Cabernet, Merlot…).
(14)
Para respaldar este plan, las autoridades francesas habían aceptado prestar apoyo financiero por un importe de 111 millones de FRF repartidos del siguiente modo: 85 millones a través del «Office national interprofessionnel des vins» y 26 millones a través de las administraciones locales («Languedoc-Roussillon» y «Conseil général des Pyrénées-Orientales»).
(15)
Ese apoyo preveía una ayuda de 25 000 FRF por hectárea reconvertida en la DOC «Muscat de Rivesaltes» y una ayuda de 40 000 FRF por hectárea reconvertida en la DOC «Côtes du Roussillon Villages» y en vinos de la tierra.
(16)
Las autoridades francesas han estimado en 110 000 francos/hectárea los costes reales de reconversión en la región y confirmado que una gran parte de los planes de reconversión se llevaron a cabo (2 350 hectáreas de las 3 250 previstas).
(17)
El coste total de la reconversión realizada fue, según las autoridades francesas, de 258,5 millones de francos (39,4 millones EUR). Al parecer, las administraciones aportaron 75,250 millones de francos (11,01 millones de EUR) de los 111 millones (16,9 millones EUR) previstos inicialmente. Según lo comunicado por las autoridades francesas, las administraciones sufragaron en total el 29,11 % de los gastos de reconversión efectivos.
(18)
Las autoridades francesas han recordado que, conforme a lo dispuesto por el artículo 9 del Reglamento (CEE) no 822/87 del Consejo, de 16 de marzo de 1987, por el que se establece la organización común del mercado vitivinícola (4), transmiten anualmente a la Oficina Estadística de las Comunidades Europeas una relación de las superficies plantadas de viñedo en su territorio, clasificadas por departamento y tipo de uva producida (uvas de vinificación, entre ellas, las de vinos de calidad producidos en regiones determinadas -VCPRD-, y uvas de mesa), además de una relación de arranques y nuevas plantaciones de viñas, por departamentos y tipo de uvas producidas. Las autoridades francesas han adjuntado una copia de los cuadros correspondientes a la campaña 1997/98.
2.1. COTIZACIONES INTERPROFESIONALES PARA LA PROMOCIÓN PUBLICITARIA Y EL FUNCIONAMIENTO DE DETERMINADAS DOC
(19)
Mediante su decisión 97-3 de 29 de diciembre de 1997, el CIVDN aprobó una cotización interprofesional, a partir del 1 de enero de 1998, para financiar medidas de promoción publicitaria y de funcionamiento de las DOC «Rivesaltes», «Grand Roussillon», «Muscat de Rivesaltes» y «Banyuls».
(20)
Los importes de esa cotización, impuestos excluidos, eran los siguientes: «Banyuls» y «Banyuls Grand Cru», 25 FRF/hl; «Grand Roussillon», 30 FRF/hl; «Muscat de Rivesaltes», 50 FRF/hl; «Rivesaltes», 30 FRF/hl.
(21)
La cotización se asignó a las medidas previstas del siguiente modo: «Rivesaltes», 25 FRF/hl para promoción publicitaria y 5 FRF/hl para funcionamiento; «Grand Roussillon», 45 FRF/hl para promoción publicitaria y 5 FRF/hl para funcionamiento; «Banyuls», 20 FRF/hl para promoción publicitaria y 5 FRF/hl para funcionamiento.
(22)
Mediante su decisión 98-1 de 10 de julio de 1998, el CIVDN aprobó una cotización interprofesional, a partir del 1 de septiembre de 1998, para financiar medidas de promoción publicitaria y de funcionamiento de las DOC «Rivesaltes», «Grand Roussillon» y «Maury».
(23)
Los importes de esa cotización, impuestos excluidos, eran los siguientes: «Grand Roussillon», 25 FRF/hl; «Maury», 5 FRF/hl; «Rivesaltes», 35 FRF/hl.
(24)
La cotización se asignó a las medidas previstas del siguiente modo: «Rivesaltes», 30 FRF/hl para promoción publicitaria y 5 FRF/hl para funcionamiento; «Grand Roussillon», 20 FRF/hl para promoción publicitaria y 5 FRF/hl para funcionamiento; «Maury», 5 FRF/hl para funcionamiento.
(25)
Estas dos cotizaciones fueron derogadas por la decisión 99-1 del CIVDN, de 17 de diciembre de 1999, por la que esta organización aprobaba una cotización interprofesional para financiar medidas de promoción publicitaria y de funcionamiento de las DOC siguientes: «Banyuls», «Banyuls Grand Cru», «Muscat de Rivesaltes», «Rivesaltes», «Grand Roussillon» y «Maury».
(26)
Los importes de esa cotización, impuestos excluidos, eran los siguientes: «Grand Roussillon», 25 FRF/hl; «Rivesaltes», 35 FRF/hl; «Banyuls» y «Banyuls Grand Cru», 25 FRF/hl; «Muscat de Rivesaltes», 55 FRF/hl; «Maury», 0 FRF/hl.
(27)
La cotización se asignó a las medidas previstas del siguiente modo: «Rivesaltes», 30 FRF/hl para promoción publicitaria y 5 FRF/hl para funcionamiento; «Grand Roussillon», 20 FRF/hl para promoción publicitaria y 5 FRF/hl para funcionamiento; «Muscat de Rivesaltes», 50 FRF/hl para promoción publicitaria y 5 FRF/hl para funcionamiento; «Banyuls» y «Banyuls Grand Cru», 20 FRF/hl para promoción publicitaria y 5 FRF/hl para funcionamiento.
(28)
Esta cotización fue prorrogada por el CIVDN, con pequeñas variaciones, mediante la decisión 00-1. En la fecha en que la Comisión decidió incoar el procedimiento de examen, no disponía de información sobre la duración de este último régimen ni sobre una posible prolongación del mismo.
3. ARGUMENTOS ADUCIDOS POR LA COMISIÓN CON MOTIVO DE LA INCOACIÓN DEL PROCEDIMIENTO DE EXAMEN
(29)
En primer lugar, la Comisión observó, en lo que respecta a la naturaleza de las cotizaciones, que estas fueron aprobadas directamente por el Gobierno francés siguiendo el procedimiento previsto en la Ley no 200 de 2 de abril de 1943, por la que se creaba un Comité interprofesional de vinos dulces naturales y vinos generosos de denominación controlada. Así, la aprobación por el Gobierno constituía una condición previa para la adopción de las cotizaciones. La Ley no 200 dispone, entre otras cosas, que las cotizaciones son obligatorias para todos los miembros del sector en cuestión desde el momento en que cuentan con el visto bueno del Gobierno o, como en este caso, de su Comisario. De ello se desprende que, para surtir efecto, este tipo de cotizaciones requiere un acto de los poderes públicos. Por esta razón, la Comisión consideró, en la fase del procedimiento de examen, que las cotizaciones eran tasas parafiscales, es decir, recursos públicos.
(30)
La «prima de paralización» prevista por el régimen de ayuda francés no era un tipo de prima previsto por la organización común de mercados (OCM) ni, más concretamente, por el Reglamento (CEE) no 456/80 del Consejo, de 18 de febrero de 1980, relativo a la concesión de primas por abandono temporal y por abandono definitivo de determinadas superficies plantadas de vid y de primas por renuncia a la replantación (5). Este Reglamento preveía únicamente una prima por abandono temporal o definitivo de la producción, pagadera cuando el productor decidía contribuir a la disminución del potencial vitícola comunitario mediante el arranque de sus viñas. Habida cuenta de que no se produjo disminución alguna del potencial vitícola y de que la prima no sirvió para financiar ninguna medida de abandono de viñas, en la fase de incoación del procedimiento de examen no parecía que entrara en el ámbito de aplicación de la antigua OCM vitivinícola [Reglamento (CEE) no 822/87].
(31)
Al parecer, la finalidad de la ayuda era aliviar financieramente a los productores que, en su calidad de empresarios, decidiesen libremente dar un paso puramente comercial cuyas consecuencias económicas parecen constituir gastos relacionados con el ejercicio de la actividad económica. Según la práctica reiterada de la Comisión y la jurisprudencia del Tribunal de Justicia de las Comunidades Europeas (6), son ayudas de funcionamiento las ayudas que tienen por objeto liberar a la empresa de los costes que normalmente debería soportar ella en el marco de gestión corriente o de sus actividades normales. Esta idea está recogida en el punto 3.5 de las Directrices comunitarias sobre ayudas estatales al sector agrario (7) (en lo sucesivo, denominadas «las Directrices agrarias»), según el cual estas ayudas pueden, por su propia naturaleza, perturbar los mecanismos de las OCM.
(32)
La Comisión constató a ese respecto que la ayuda se concedió por hectárea y año y que, por lo tanto, estaba estrechamente vinculada a la cantidad de vino producida. La Comisión recordó que de ningún modo puede aprobar ayudas que sean incompatibles con las disposiciones que rigen una OCM o contrarias al buen funcionamiento de la OCM considerada. En la fase de incoación del procedimiento de examen, la Comisión consideró que la «prima de paralización» parecía una ayuda de funcionamiento capaz de perturbar los mecanismos de la OCM vitivinícola y que, por esta razón, podía ser incompatible con las normas comerciales y de competencia aplicables.
(33)
En lo que respecta a los costes de reconversión, el artículo 14 del Reglamento (CEE) no 822/87 disponía que toda ayuda nacional para la plantación de viñedos quedaba prohibida a partir del 1 de septiembre de 1988, salvo las que cumplieran criterios que permitieran alcanzar el objetivo de la disminución de la cantidad de la producción o de la mejora cualitativa, sin que ello implicase un aumento de la producción. De ahí que solo estuvieran admitidas las plantaciones de variedades de cepas que sirvieran para mejorar la calidad y no tuvieran una productividad elevada en la zona considerada.
(34)
El Reglamento (CEE) no 2741/89 de la Comisión, de 11 de septiembre de 1989, por el que se fijan los criterios para la aplicación de lo dispuesto en el artículo 14 del Reglamento (CEE) no 822/87 del Consejo en lo relativo a la ayuda nacional a la plantación de superficies vitícolas (8), establecía los criterios con los cuales debían examinarse los proyectos de ayudas nacionales para la plantación de superficies vitícolas con arreglo a lo dispuesto en los artículos 87, 88 y 89 del Tratado. El artículo 2 disponía que los proyectos de ayudas nacionales debían demostrar de forma satisfactoria el cumplimiento del objetivo de disminución del volumen de producción o de mejora de la calidad sin un aumento subsiguiente de la producción.
(35)
El artículo 5 del Reglamento (CEE) no 2741/89 disponía que el importe de la ayuda asignada por hectárea de viña plantada no debía sobrepasar el 30 % de los gastos reales de arranque y plantación. Según las autoridades francesas, el coste total de la reconversión realizada fue de 258,5 millones FRF, de los que las administraciones públicas aportaron conjuntamente 75,25 millones, lo que suponía el 29,11 % de los gastos de reconversión efectivo. Ahora bien, según el artículo 5 del Reglamento (CEE) no 2741/89, el elemento pertinente para calcular los gastos de reconversión era el de la ayuda efectiva concedida por hectárea de viña plantada. En la fase del procedimiento de examen, esta lógica inducía a excluir los cálculos globales del ejercicio de reconversión considerados en su totalidad y, por consiguiente, los cálculos basados en la media de los gastos totales por hectárea. Además, las autoridades francesas calculaban esta medida en relación con medidas de reconversión distintas.
(36)
En la fase del procedimiento de examen, la Comisión consideró que, habida cuenta de los costes por hectárea declarados por las autoridades francesas (110 000 FRF/ha), las ayudas concedidas no deberían haber rebasado 33 000 FRF/ha ni superado el 30 % de los gastos reales de cada productor, tomado individualmente, y que todo rebasamiento de uno de esos límites podía constituir una ayuda incompatible con las reglas aplicables.
(37)
En virtud de las atribuciones que le confiere el artículo 10 del Reglamento (CE) no 659/1999 del Consejo, de 22 de marzo de 1999, por el que se establecen disposiciones de aplicación del artículo 93 del Tratado CE (9), la Comisión emplazó a las autoridades francesas a enviarle toda la información necesaria sobre las dos reconversiones efectuadas, en particular, lo siguiente: número de viticultores que percibieron ayudas nacionales para la plantación de superficies vitícolas; superficie plantada, desglosada por categorías de suelo; parte de esta superficie cuya plantación fue precedida de arranque; parte de esta superficie considerada apta para la producción de VCPRD; destino de las superficies plantadas (uva de vinificación, uva de mesa, uva de pasificación, vivero o vid madre de portainjertos, etc.); variedades utilizadas; prueba de la autorización previa de las autoridades francesas para la utilización de dichas variedades; evolución del potencial productivo; y cualesquiera otros datos pertinentes en relación con la intensidad de la ayuda.
(38)
Por lo que respecta a las ayudas para la promoción publicitaria aprobadas por algunas DOC, las autoridades francesas señalaron que habían notificado periódicamente a la Comisión la normativa sobre la tasa parafiscal destinada a la financiación del CIVDN y que la Comisión la había examinado y aprobado. Es cierto que la Comisión, en el contexto de la ayuda estatal no N 184/97 (10) («Ayudas y tasa parafiscales en beneficio del CIVDN»), había aprobado una ayuda pública para un período que concluía a finales de 2002 financiada por una tasa parafiscal destinada a sufragar, entre otras cocas, campañas publicitarias y medidas de funcionamiento del CIVDN. Ahora bien, según la información recibida, las cotizaciones consideradas en el presente caso son cobradas por el CIVDN por añadidura a la tasa parafiscal destinada a las campañas de comunicación y promoción ya autorizada por la Comisión. Por este motivo, la Comisión consideró, en la fase del procedimiento de examen, que la autorización dada con anterioridad no era una autorización tácita de cualquier modificación o de cualquier otra medida que se añadiese a la ayuda autorizada anteriormente.
(39)
La Comisión emplazó a las autoridades francesas a que le enviasen la información necesaria sobre estos regímenes de ayuda, incluidos los regímenes no mencionados ni notificados que, en su caso, estuviesen en vigor, para que pudiera evaluar su compatibilidad con los criterios negativos y positivos aplicables en materia de publicidad y promoción y con el nivel máximo de ayuda autorizado. Esos datos también debían permitirle medir las repercusiones de la posible acumulación de ayudas entre el régimen autorizado con anterioridad y los regímenes no notificados a que se refiere la presente Decisión.
(40)
La Comisión observó además que las tasas parafiscales examinadas eran, en cuanto a su mecanismo, muy similares a la autorizada anteriormente por la Comisión. De los textos por las que se aprobaron se desprendía, además, que únicamente se aplicaban a la producción vitícola de una región concreta. Así pues, en la fase del procedimiento de examen, fue posible inferir que ningún producto importado estaba o había estado sometido a las tasas parafiscales consideradas.
III. OBSERVACIONES FORMULADAS POR TERCEROS
(41)
El denunciante formuló las observaciones que se exponen a continuación. Al mismo tiempo, pidió que no se revelase su identidad, a lo cual ha accedido la Comisión tras examinar los motivos aducidos.
(42)
Según el denunciante, la prima de paralización y la ayuda para la reconversión son los dos componentes de un único régimen de ayuda encaminado solamente a reducir el volumen de una producción concreta. Por ello, para determinar su conformidad con el Derecho comunitario deberían sumarse las ayudas concedidas por la paralización de la producción y las otorgadas por la reconversión de parcelas.
(43)
El denunciante estima que no se respetó la gestión financiera autónoma del «Plan Rivesaltes» prevista en la decisión 96-1 del CIVDN de 5 de julio de 1996 ya que, según él, la prima de paralización se financió con fondos que no procedían exclusivamente del producto de la cotización interprofesional aprobada en 1996 sino que más de 11 millones de FRF destinados a ella provenían de los fondos propios del CIVDN. Además, aduce que, para financiar el plan y, concretamente, la medida de paralización, se utilizó una parte de los fondos obtenidos mediante la cotización para medidas de publicidad y promoción.
(44)
Según el denunciante, el «Conseil général des Pyrénées-Orientales» abonó 2 millones de francos al CIVDN al comienzo del ejercicio 2000 para financiar la prima de paralización. Además, siempre según el denunciante, el citado organismo se ufanó, en su revista «L’accent Catalan» de marzo de 2003, de haber pagado directamente a los viticultores una ayuda por hectárea de 761 EUR y, posteriormente, de 1 293 EUR en el contexto del «Plan Rivesaltes», además de las ayudas en concepto de prima de paralización y de reconversión. Esta ayuda no se notificó a la Comisión.
(45)
En lo que respecta a las ayudas para la promoción publicitaria, el denunciante opina que el producto de las tasas parafiscales a favor del CIVDN se utilizó para financiar campañas de promoción de los productos de empresas concretas y no de de las diferentes categorías de DOC en general. Según él, el «Comité interprofessionnel des vins du Roussillon» (CIVR), organización que ha sustituido al CIVDN, el cual se encuentra en proceso de liquidación, sigue actuando de ese modo. Por ello, considera que esas ayudas son contrarias a la normativa comunitaria ya que no tienen un objetivo de interés general.
(46)
Según el denunciante, en 2001 y 2002, el CIVDN seguía exigiendo a los mayoristas el pago de las tasas parafiscales a pesar de que la organización que le había sucedido, el CIVR, ya había empezado a facturar cotizaciones, lo que le parece ilegal a tenor del Derecho francés.
IV. ALEGACIONES DE FRANCIA
(47)
Mediante carta de 16 de junio de 2003, las autoridades francesas formularon sus alegaciones a la decisión de la Comisión de incoar el procedimiento previsto en el artículo 88, apartado 2, del Tratado con respecto a la ayuda notificada.
(48)
Para empezar, las autoridades francesas confirmaron que los regímenes en cuestión no habían sido prorrogados una vez transcurrido el plazo de cinco años a partir de la campaña 1996/97 fijado inicialmente. En cualquier caso, la Comisión fue informada de la disolución del CIVDN mediante sendos escritos de 14 de diciembre de 2000 y 6 de diciembre de 2001 y el CIVR, sustituto del CIVDN, no ha llevado a cabo ninguna medida similar.
1. EL «PLAN RIVESALTES»
1.1. PRIMA DE PARALIZACIÓN
(49)
Las autoridades francesas explicaron que la finalidad de la medida no era reducir el potencial vitícola pues los beneficiarios se comprometían a comercializar la producción de las parcelas no como vino de DOC sino como vino de mesa o vino de la tierra. Con todo, no cabe asimilar esta prima a una mera ayuda de funcionamiento que hubiese constituido una ventaja financiera indebida, como hace la Comisión.
(50)
El propósito de la prima era, en efecto, compensar a los beneficiarios por comprometerse a no comercializar la producción de las parcelas como vino de DOC. No suponía pues un complemento de renta sino una mera compensación por el lucro cesante.
(51)
Así, cuando se aplicó la medida, una hectárea de viña de la DOC Rivesaltes, con el rendimiento máximo autorizado (40 hl), producía 25 hl de vino dulce natural, a 1 140 FRF/hl, y 15 hl de vino de mesa o de la tierra, a 350 FRF/hl, lo que suponía una volumen de negocio situado entre 32 250 y 33 000 FRF/ha. Tras la aplicación de la medida, la misma hectárea de viña producía 50 hl de vino de mesa o de la tierra (media agronómica del departamento), lo que suponía un volumen de negocio de entre 12 500 y 17 500 FRF/ha.
(52)
La diferencia media (el lucro cesante de los productores) era pues de unos 15 000 FRF/ha, de los que, para ser completos, debe restarse el coste del alcohol utilizado para la elaboración del vino dulce natural (VDN), que es de 2 000 FRF por cada 25 hl, lo que sitúa la diferencia neta en 13 000 FRF/ha.
(53)
Aun teniendo en cuenta que, a partir de 1999, la diferencia fue menor debido a la caída del precio de producción del VDN (900 FRF/hl), seguía siendo como poco de 6 500 FRF/ha [26 000 FRF (volumen de negocio/ha vino DOC)-17 500 FRF (volumen de negocio/ha vino de mesa o de la tierra)-2 000 FRF (coste del alcohol para elaboración de VDN)].
(54)
En esas condiciones, las autoridades francesas consideran que la prima de paralización no constituía en modo alguno una ayuda de funcionamiento que proporcionase a los beneficiarios complementos de renta indebidos o una ventaja financiera.
(55)
Por otro lado, las autoridades francesas afirman que la prima de paralización no vulneró los mecanismos de la OCM vitivinícola pues no ocasionó perturbaciones en el mercado. Así, en el departamento de Pirineos Orientales, no se destiló volumen alguno en concepto de destilación obligatoria en las campañas 1996/97 a 1999/2000 y los volúmenes objeto de destilación preventiva en esas mismas campañas revelan un funcionamiento normal del mercado de los vinos de mesa y vinos de la tierra.
(56)
Subsidiariamente, las autoridades francesas destacan el carácter solidario de esta medida, según ellas no financiada con fondos públicos sino con una cotización interprofesional de los propios productores.
1.2. AYUDA DE RECONVERSIÓN
(57)
Según las autoridades francesas, esta medida era un complemento excepcional de la ayuda nacional para la renovación del viñedo aprobada en aplicación del Reglamento (CEE) no 2741/89.
(58)
Las autoridades francesas recuerdan que la ayuda para la mejora del encepamiento es un régimen cuya primera notificación se remonta a 1993 (ayuda no N 769/93) y del que existe una ficha (FR/XXX/05.00/017) en los inventarios sucesivos de ayudas públicas. En lo que respecta al informe anual, las autoridades francesas explican que según el artículo 8 del Reglamento (CEE) no 2741/89, puede enviarse «acompañando a la comunicación anual que han de efectuar los Estados miembros con arreglo a lo dispuesto en el artículo 9 del Reglamento (CEE) no 822/87» y que el artículo 9 del Reglamento (CEE) no 822/87 dispone que «cada año, antes del 1 de septiembre, los Estados miembros […] dirigirán a la Comisión una comunicación sobre la evolución del potencial vitícola que incluirá una relación de las superficies plantadas de viñedo en su territorio» y «antes del 1 de diciembre […], un informe sobre la evolución del potencial vitícola».
(59)
Las autoridades francesas recuerdan que, conforme a lo dispuesto por el artículo 9 del Reglamento (CEE) no 822/87 del Consejo, transmiten anualmente a la Oficina Estadística de las Comunidades Europeas una relación de las superficies plantadas de viñedo en su territorio, clasificadas por departamento y tipo de uva producida (uvas de vinificación, entre ellas, las de VCPRD-, y uvas de mesa) además de una relación de arranques y nuevas plantaciones de viñas, por departamentos y tipo de uvas producidas. Las autoridades francesas han adjuntado una copia de los cuadros correspondientes a la campaña 1997/98 enviados. En esas condiciones, las autoridades francesas estiman que no se las puede acusar de haberse sustraído a las obligaciones derivadas del Reglamento (CEE) no 822/87.
(60)
Para realizar un balance preciso y exhaustivo de la ayuda de reconversión del «Plan Rivesaltes», las autoridades francesas estiman que debe tenerse en cuenta que las viñas de «Muscat de Rivesaltes» no estaban incluidas en las superficies con derecho al complemento de la ayuda de renovación previsto en el plan. Esas viñas únicamente causaron derecho a la ayuda de renovación, conforme a los baremos nacionales. Sin embargo, el importe de 85 millones FRF citado por las autoridades francesas en escritos anteriores incluye 31 millones FRF concedidos en concepto de ayuda nacional de renovación de viñas de «Muscat».
(61)
En definitiva, el balance de la ayuda de reconversión, en el contexto del «Plan Rivesaltes», de las superficies dedicadas a la producción de vinos varietales de la tierra y «Côtes du Roussillon villages», es el siguiente:
a)
en la zona geográfica abarcada por el «Plan Rivesaltes», la ayuda nacional de renovación del viñedo se concedió por 2 357 ha de de vinos varietales de la tierra y vinos de «Côtes du Roussillon villages» (875 productores) y representó 57,280 millones FRF;
b)
los 875 productores percibieron un complemento «excepcional» por 1 238 ha de las 2 357 ha que causaron derecho a la ayuda nacional del «Plan Rivesaltes». Ese complemento representó, en total, 8,006 millones FRF y se suma a los 28,613 millones FRF de la ayuda nacional de reconversión concedida por esas 1 238 ha;
c)
el complemento se abonó a eso 875 productores del siguiente modo: 662 percibieron 5 000 FRF/ha con relación a 990 ha, lo que supone un total de 4,950 millones FRF; 80 percibieron 10 000 FRF/ha con relación a 133 ha, lo que supone un total de 1,330 millones FRF; y 133 percibieron 15 000 FRF/ha con relación a 115 ha, lo que supone un total de 1,726 millones FRF.
(62)
En total, en el contexto del plan se abonaron 36,623 millones FRF a 875 productores para la renovación de 1 238 ha de viñedo.
(63)
En 221 casos, que suponen 166 ha y un importe de 0,883 millones FRF, los beneficiarios percibieron más de 33 000 FRF/ha.
(64)
Las autoridades francesas enviaron la lista de las variedades utilizadas en las reconversiones y las distintas órdenes por las que se fijaba anualmente la cuantía de la ayuda.
2. MEDIDAS DE PROMOCIÓN PUBLICITARIA Y DE FUNCIONAMIENTO DE LAS DOC
(65)
Las autoridades francesas precisan, antes de nada, que estas medidas no se prorrogaron más allá del 31 de diciembre de 2000.
(66)
Las medidas de promoción publicitaria llevadas a cabo con los ingresos de la cotización voluntaria obligatoria (CVO) eran similares a las financiadas con el producto de la tasa parafiscal notificada a la Comisión y aprobada por ella (ayudas N 230/90 (11) y N 184/97).
(67)
Así pues, los fondos obtenidos mediante la percepción de la CVO permitieron afianzar las medidas acometidas con el producto de la tasa parafiscal. En este sentido, se consideró absolutamente necesario intensificar la promoción de estos vinos para abrirles mercados habida cuenta de que la situación en que se encontraban afectaba gravemente a la economía vitícola local.
(68)
Las autoridades francesas subrayan, a este respecto, que está autorizado financiar hasta el 100 % del coste de las ayudas de promoción y que, en el caso de las ayudas para la publicidad, correspondieron a campañas de fomento de productos de DOC financiadas mediante la percepción de tasas parafiscales y contribuciones voluntarias.
(69)
A petición de la Comisión, las autoridades francesas le enviaron ejemplos del material publicitario utilizado.
3. COMENTARIOS SOBRE LAS OBSERVACIONES FORMULADAS POR TERCEROS
(70)
Mediante escrito de 10 de septiembre de 2004, las autoridades francesas contestaron a las observaciones formuladas por terceros. En particular, señalaban que las citadas observaciones insinuaban que no se había respetado la finalidad inicial de las ayudas y que estas se habían utilizado en beneficio exclusivo de un competidor de los terceros. Las autoridades francesas rechazaban esas acusaciones, que ponían en entredicho la probidad de las diferentes administraciones públicas, e instaban pues a la Comisión a no tenerlas en cuenta.
V. EVALUACIÓN
1. ARTÍCULO 87, APARTADO 1, DEL TRATADO
(71)
Según el artículo 87, apartado 1, del Tratado, «salvo que el [presente] Tratado disponga otra cosa, serán incompatibles con el mercado común, en la medida en que afecten a los intercambios comerciales entre Estados miembros, las ayudas otorgadas por los Estados o mediante fondos estatales, bajo cualquier forma, que falseen o amenacen falsear la competencia, favoreciendo a determinadas empresas o producciones».
(72)
El artículo 76 del Reglamento (CEE) no 822/87, aplicable cuando se otorgaron las ayudas, disponía que, salvo disposición en contrario del citado Reglamento, los artículos 92, 93 y 94 del Tratado (que ahora son los artículos 87, 88 y 89) se aplicaban a la producción y al comercio de los productos vitícolas.
1.1. EXISTENCIA DE UNA VENTAJA SELECTIVA FINANCIADA CON RECURSOS PÚBLICOS
(73)
Se consideran ayudas las intervenciones que, sea cual sea su forma, pueden favorecer a empresas directa o indirectamente o que constituyen una ventaja económica que la empresa no hubiera obtenido en condiciones normales de mercado.
(74)
En lo que se refiere a la naturaleza de las cotizaciones en cuestión, la Comisión observa que fue necesario aprobarlas mediante un acto de las autoridades públicas para que surtieran efecto y que los recursos obtenidos con ellas se utilizaron para acometer una política apoyada por el Estado. Por otra parte, no está acreditado que los beneficiarios de las ayudas sean siempre las personas sujetas al pago de la cotización. Por estos motivos, no reúnen los criterios propuestos por el Tribunal de Justicia en su jurisprudencia para no entrar en el ámbito de aplicación del artículo 87, apartado 1, del Tratado (12). Debido a ello, la Comisión considera que son tasas parafiscales, es decir, recursos públicos.
(75)
Por otra parte, según la jurisprudencia del Tribunal de Justicia, se consideran ayudas las intervenciones que, bajo formas diversas, alivian las cargas que normalmente recaen sobre el presupuesto de una empresa y que, por ello, sin ser subvenciones en el sentido estricto del término, son de la misma naturaleza y tienen efectos idénticos (13).
(76)
La existencia de la ayuda, e incluso su naturaleza, deben determinarse respecto a los beneficiarios potenciales del «Plan Rivesaltes» y de las cotizaciones interprofesionales para la promoción publicitaria y el funcionamiento de determinadas DOC y su financiación. En este sentido, se ha favorecido a determinadas empresas pues la ayuda se concedió únicamente a los productores de las DOC de unas regiones concretas.
1.2. ALTERACIÓN DE LOS INTERCAMBIOS COMERCIALES
(77)
Para determinar si la ayuda pertenece al ámbito de aplicación del artículo 87, apartado 1, del Tratado, es preciso determinar, en última instancia, si puede afectar a los intercambios comerciales entre los Estados miembros.
(78)
El Tribunal ha decretado que, cuando una ventaja concedida por un Estado miembro refuerza la posición de una categoría de empresas con relación a otras empresas competidoras en los intercambios intracomunitarios, debe considerarse que tal ventaja influye en estos últimos (14).
(79)
La existencia de una OCM en el sector vitivinícola demuestra que existen intercambios comerciales entre Estados miembros en este sector.
(80)
El cuadro siguiente muestra, por ejemplo, el nivel de los intercambios comerciales de productos vitícolas entre Francia y los demás Estados miembros en los dos últimos años de las reconversiones mencionadas en Francia.
Vino
1999/2000
Comunidad, en su composición de 30.4.2004
Francia
Producción utilizable
168 076 000 hl
54 271 000 hl
Exportaciones a la Comunidad, en su composición de 30.4.2004
-
15 500 000 hl
Importaciones de la Comunidad en su composición de 30.4.2004
-
5 700 000 hl
(81)
Así pues, las ayudas otorgadas pueden afectar a los intercambios comerciales entre los Estados miembros y falsear o amenazar con falsear la competencia, ya que favorecen determinadas producciones vitícolas nacionales en detrimento de la de otros Estados miembros. Los sectores en cuestión están extremadamente abiertos a la competencia comunitaria y son, por consiguiente, muy sensibles a toda medida que favorezca la producción en cualquier Estado miembro.
1.3. CONCLUSIONES SOBRE EL CARÁCTER DE «AYUDA» EN LA ACEPCIÓN DEL ARTÍCULO 87, APARTADO 1, DEL TRATADO
(82)
A tenor de lo anterior, la Comisión considera que las medidas de apoyo de las empresas productoras de las DOC de regiones concretas constituyen para ellas una ventaja financiada con recursos públicos de la que no pueden beneficiarse otros agentes económicos, que falsea o amenaza falsear la competencia favoreciendo a determinadas empresas o producciones en la medida en que puede afectar al comercio entre los Estados miembros. Por lo tanto, la medida constituye una ayuda en la acepción del artículo 87, apartado 1, del Tratado.
2. EXAMEN DE LA COMPATIBILIDAD DE LAS AYUDAS
(83)
Con todo, el artículo 87 del Tratado prevé excepciones al principio general de incompatibilidad de las ayudas estatales con el Tratado, si bien algunas de ellas, en particular las previstas en el apartado 2, no son manifiestamente aplicables al presente caso. Las autoridades francesas no han apelado a ellas.
(84)
Por su parte, las excepciones previstas en el artículo 87, apartado 3, del Tratado deben interpretarse estrictamente al examinar cualquier programa de ayuda con finalidad regional o sectorial o cualquier caso individual de aplicación de regímenes de ayudas generales. Las excepciones solo pueden concederse, en particular, cuando que la Comisión pueda demostrar que la ayuda es necesaria para la consecución de uno de los objetivos en cuestión. Conceder el beneficio de las mencionadas excepciones a ayudas que no representen una contrapartida de esta naturaleza equivaldría a permitir alterar los intercambios comerciales entre Estados miembros y falsear la competencia sin justificación alguna desde el punto de vista del interés comunitario y, por ende, a permitir ventajas indebidas a los agentes económicos de determinados Estados miembros.
(85)
La Comisión considera que estas ayudas no se destinan a favorecer el desarrollo económico de una región en la que el nivel de vida sea anormalmente bajo o en la que exista una grave situación de subempleo, de conformidad con el artículo 87, apartado 3, letra a), del Tratado. Tampoco se destinan a fomentar la realización de un proyecto importante de interés común europeo o a poner remedio a una grave perturbación en la economía de un Estado miembro, de conformidad con el artículo 87, apartado 3, letra b), del Tratado. Las ayudas no se destinan tampoco a promover la cultura y la conservación del patrimonio, de conformidad con el artículo 87, apartado 3, letra d), del Tratado.
(86)
El artículo 87, apartado 3, letra c), del Tratado dispone que pueden considerarse compatibles con el mercado común las ayudas destinadas a facilitar el desarrollo de determinadas actividades o de determinadas regiones económicas, siempre que no alteren las condiciones de los intercambios en forma contraria al interés común. Para poder acogerse a esta excepción, las ayudas deben contribuir al desarrollo del sector de que se trate.
2.1. ILEGALIDAD DE LAS AYUDAS
(87)
La Comisión constata que las autoridades francesas no han notificado a la Comisión los textos por los que se establecían las ayudas, como lo exige el artículo 88, apartado 3, del Tratado. El artículo 1, letra f), del Reglamento (CE) no 659/1999 define la ayuda ilegal como cualquier nueva ayuda que se lleve a efecto contraviniendo lo dispuesto en el artículo 88, apartado 3, del Tratado. La obligación de notificación de las ayudas estatales se consagra en el artículo 1, letra c), del Reglamento (CE) no 659/1999 (15).
(88)
Habida cuenta de que las medidas aplicadas por Francia contienen elementos de ayuda estatal, cabe concluir que se trata de nuevas ayudas, no notificadas a la Comisión, y por dicho motivo, ilegales a efectos del Tratado.
2.2. DIRECTRICES APLICABLES A LAS MEDIDAS NO NOTIFICADAS
(89)
De conformidad con el punto 23.3 de las Directrices agrarias y con la Comunicación de la Comisión sobre la determinación de las normas aplicables a la evaluación de las ayudas estatales ilegales (16), las ayudas ilegales según el artículo 1, letra f), del Reglamento (CE) no 659/1999 deben ser evaluadas con arreglo a las normas y a las directrices vigentes en el momento en que se hayan otorgado.
(90)
Las Directrices agrarias se aplican desde el 1 de enero de 2000. Por consiguiente, las ayudas concedidas después de esa fecha deben ser evaluadas a tenor de esas Directrices mientras que las concedidas antes de esa fecha deben serlo con arreglo a las disposiciones y la práctica aplicables antes de ella.
(91)
El punto 3.2 de las Directrices agrarias dispone que, aunque los artículos 87 a 89 del Tratado son íntegramente aplicables a los sectores regulados por las organizaciones comunes de mercado, su aplicación está condicionada a lo dispuesto en los distintos reglamentos. Es decir, que el recurso por parte de un Estado miembro a lo dispuesto en los artículos 87 a 89 del Tratado no puede tener prioridad sobre lo dispuesto en el reglamento por el que se rige la organización común de mercado de que se trate (17). La Comisión debe examinar también si la ayuda entorpece el correcto funcionamiento del mercado considerado pues, si lo hace, es incompatible con el mercado común.
(92)
Las ayudas del «Plan Rivesaltes» se concedieron entre el 1 de enero de 1997 y el 31 de julio de 2000, es decir, antes de la entrada en vigor del Reglamento (CE) no 1493/1999 del Consejo, de 17 de mayo de 1999, por el que se establece la organización común del mercado vitivinícola, que se produjo el 1 de agosto de 2000. Al tratarse de medidas que entran en el ámbito de aplicación de la OCM vitivinícola, deben ser examinadas con arreglo a la normativa vigente en aquella época, es decir, el Reglamento (CEE) no 822/87.
(93)
En lo que se refiere a las ayudas para la promoción publicitaria puestas en marcha por algunas DOC, que, según las autoridades francesas, dejaron de aplicarse el 31 de diciembre de 2000, la compatibilidad de las ayudas otorgadas debe examinarse en función de las Directrices sobre ayudas estatales para publicidad de productos incluidos en el anexo I del Tratado CE y de determinados productos no incluidos en el mismo (18), cuyo punto 70 dispone que las ayudas ilegales con arreglo a la letra f) del artículo 1 del Reglamento (CE) no 659/1999 se evalúan de conformidad con las normas y directrices aplicables en el momento en que se concedió la ayuda.
(94)
En cuanto a las ayudas estatales financiadas mediante una tasa parafiscal, la Comisión debe proceder a un examen de las medidas financiadas por las ayudas y de la financiación de las propias ayudas.
2.3. ANÁLISIS CON ARREGLO A LAS DISPOSICIONES APLICABLES
2.3.1. Ayudas
2.3.1.1. Prima de paralización
(95)
La prima de paralización se financió mediante una cotización interprofesional, a la que las autoridades públicas dieron carácter obligatorio, para la reconversión vitícola. La finalidad de la prima era indemnizar a los productores por el lucro cesante derivado de su compromiso de no utilizar la DOC «Rivesaltes» y de reorientar la producción a los vinos de mesa y los vinos de la tierra.
(96)
Pues bien, la prima de paralización prevista por el régimen de ayuda francés no era un tipo de prima previsto por la organización común de mercado ni, más concretamente, por el Reglamento (CEE) no 456/80 del Consejo, que preveía únicamente una prima por abandono temporal o definitivo de la producción, pagadera cuando el productor decidía contribuir a la disminución del potencial vitícola comunitario mediante el arranque de sus viñas.
(97)
La Comisión observa que la medida francesa no estaba encaminada a disminuir la producción de vino sino únicamente a que los productores no se acogiesen a la DOC Rivesaltes. Por ello, ya que no se produjo disminución alguna del potencial vitícola ni se financió ninguna medida de abandono de la producción mediante la prima, la medida no entra en el ámbito de aplicación de la antigua OCM vitivinícola.
(98)
Aun cuando esté descartado examinar la medida con arreglo al Reglamento (CEE) no 456/80 por no tratarse de una medida de abandono de la producción, sí cabe examinarla con arreglo a otras disposiciones horizontales sobre las ayudas estatales pues, a este respecto, el artículo 17 del Reglamento (CEE) no 456/80 precisaba que dicho Reglamento no obstaba a la concesión de las ayudas previstas por las disposiciones nacionales y destinadas a alcanzar objetivos análogos a los del mismo, sin perjuicio del examen que prevén los artículos 92, 93 y 94 del Tratado (actualmente, artículos 87, 88 y 89).
(99)
La medida no preveía el abandono de la producción, por lo que no puede asimilarse a una medida destinada a alcanzar objetivos análogos a los del Reglamento (CEE) no 456/80, es decir, disminuir el potencial vitícola.
(100)
Las propias autoridades francesas han explicado que la finalidad de la medida no era reducir el potencial vitícola pues los beneficiarios se comprometían a comercializar la producción de las parcelas no como vino de DOC sino como vino de mesa o vino de la tierra.
(101)
Las autoridades francesas han precisado que el propósito de la prima era dar a los beneficiarios una compensación por su compromiso de no comercializar la producción de las parcelas «paralizadas» como vino de la DOC. Por ello, según dichas autoridades, no suponía un complemento de renta sino una mera compensación por el lucro cesante. Con todo, las autoridades francesas consideran que no cabe asimilar esta prima a una mera ayuda de funcionamiento que hubiese constituido una ventaja financiera indebida.
(102)
Empero, contrariamente a lo que afirman las autoridades francesas, la Comisión opina que la finalidad de la ayuda nacional era aliviar financieramente a los productores que, en su calidad de empresarios, decidiesen libremente seguir un derrotero puramente comercial cuyos gastos inherentes constituían gastos derivados del ejercicio de la actividad económico. En ese sentido, la compensación estatal del lucro cesante libremente asumido por los agentes económicos suponía una ayuda pública que atenuaba las repercusiones económicas de la decisión comercial de los productores.
(103)
Según la práctica reiterada de la Comisión anterior a la adopción de las Directrices agrarias del 1 de enero de 2000 y la jurisprudencia del Tribunal de Justicia (19), son ayudas de funcionamiento las ayudas que tienen por objeto liberar a una empresa de los costes que normalmente hubiera debido soportar en el marco de su gestión corriente o de sus actividades normales. El Tribunal recuerda que, según una jurisprudencia reiterada, en ningún caso puede considerarse que las ayudas al funcionamiento sean compatibles con el mercado común, con arreglo al artículo 87, apartado 3, letra c), del Tratado, en la medida en que, por su propia naturaleza, pueden alterar las condiciones de los intercambios en una medida contraria al interés común.
(104)
Esta idea ha sido retomada por el punto 3.5 de las Directrices agrarias, según el cual las ayudas estatales unilaterales cuyo objetiva sea simplemente mejorar la situación financiera del productor, sin contribuir en modo alguno al desarrollo del sector, y especialmente las que se otorgan tomando como base para su concesión únicamente el precio, la cantidad, la unidad de producción o la unidad de los medios de producción, deben considerarse ayudas de funcionamiento incompatibles con el mercado común. El mismo punto 3.5 añade que, por su propia naturaleza, estas ayudas suelen perturbar el mecanismo de las organizaciones comunes de mercado.
(105)
La Comisión observa que la ayuda se otorgó por hectárea y año sobre la base de la continuación de la producción y que, por lo tanto, estaba estrechamente ligada a la cantidad de vino producida.
(106)
La Comisión considera pues que la prima de paralización constituye una ayuda de funcionamiento que puede perturbar los mecanismos de la OCM vitivinícola y que, por ello, es incompatible con las normas de mercado y de competencia aplicables.
2.3.1.2. Ayuda a la reconversión propiamente dicha
(107)
El artículo 14 del Reglamento (CEE) no 822/87 disponía que toda ayuda nacional para la plantación de viñedos quedaba prohibida a partir del 1 de septiembre de 1988, salvo las que cumplieran criterios que permitieran alcanzar el objetivo de la disminución de la cantidad de la producción o de la mejora cualitativa, sin que ello implicase un aumento de la producción.
(108)
El Reglamento (CEE) no 2741/89 establecía los criterios con los cuales debían examinarse los proyectos de ayudas nacionales para la plantación de superficies vitícolas con arreglo a lo dispuesto en los artículos 92, 93 y 94 del Tratado (que ahora son los artículos 87, 88 y 89).
(109)
El artículo 2 de ese mismo Reglamento disponía que los proyectos de ayudas nacionales debían demostrar de forma satisfactoria el cumplimiento del objetivo contemplado en el artículo 14, apartado 2, segundo guión, del Reglamento (CEE) no 822/87, que era la disminución del volumen de producción o de mejora de la calidad sin un aumento subsiguiente de la producción.
(110)
A su vez, el artículo 3 de ese Reglamento establece que la plantación debe realizarse con una variedad que, en el pago de que se trate, no esté considerada como de elevada productividad, esté reconocida como apropiada para la consecución de mejoras y esté específicamente autorizada por las autoridades nacionales en el contexto del proyecto de ayuda en cuestión.
(111)
Las autoridades francesas han recordado que, conforme a lo dispuesto por el artículo 9 del Reglamento (CEE) no 822/87 del Consejo, transmiten anualmente a la Oficina Estadística de las Comunidades Europeas una relación de las superficies plantadas de viñedo en su territorio, clasificadas por departamentos y tipo de uva producida (uvas de vinificación, entre ellas, las de vinos de calidad producidos en regiones determinadas -VCPRD-, y uvas de mesa), además de una relación de arranques y nuevas plantaciones de viñas, por departamentos y tipo de uvas producidas. Las autoridades francesas han adjuntado una copia de los cuadros correspondientes a la campaña 1997/98.
(112)
La Comisión ha recibido, efectivamente, información de las autoridades francesas sobre las variedades utilizadas en las reconversiones que acreditaban el cumplimiento de las condiciones recordadas en los puntos 107 a 110. Gracias a ellas, la Comisión ya determinó en el pasado que esas variedades se ajustaban a las características exigidas por la normativa comunitaria aplicable cuando se concedieron las ayudas.
(113)
El artículo 5 del Reglamento (CEE) no 2741/89 establecía que el importe de la ayuda atribuida por hectárea de viña plantada no podía sobrepasar el 30 % de los gastos reales de arranque y plantación. Los costes tomados en consideración para la atribución de la ayuda podían determinarse a tanto alzado en cada región, especialmente sobre la base de las características geomorfológicas.
(114)
Según los primeros datos facilitados por las autoridades francesas, las administraciones públicas sufragaron en total el 29,11 % de los gastos de reconversión efectivos, lo que les permite afirmar que el importe total de la ayuda no sobrepasó el límite del 30 % previsto por la normativa comunitaria.
(115)
Según el artículo 5 del Reglamento (CEE) no 2741/89, el elemento pertinente para calcular los costes de reconversión era el de la ayuda efectiva concedida por hectárea de viña plantada. Esta lógica excluye los cálculos globales de todo el ejercicio de reconversión y, por lo tanto, los cálculos basados en la media de los costes totales por hectárea.
(116)
La Comisión considera que, habida cuenta de los costes por hectárea comunicados por las autoridades francesas (110 000 FRF/ha), las ayudas concedidas deberían haberse circunscrito, respectivamente, a 33 000 FRF/ha y al 30 % de los gastos reales de los productores, tomados individualmente.
(117)
Según los últimos datos facilitados por las autoridades francesas, en total, en el contexto del plan se abonaron 36,623 millones FRF a 875 productores para la renovación de 1 238 ha de viñedo y en 221 casos, que suponen 166 ha y un importe de 883 000 FRF, los beneficiarios percibieron más de 33 000 FRF/ha.
(118)
La conclusión de la Comisión que los rebasamientos del 30 % de los costes reales o del límite de 33 000 FRF/ha, en casos individuales, constituye una ayuda estatal incompatible con las normas aplicables.
2.3.1.3. Ayudas para la promoción publicitaria y el funcionamiento de las DOC
(119)
La Comisión aprobó, en el contexto de la ayuda estatal no N 184/97, una ayuda pública para un período que concluía a finales de 2002 financiada por una tasa parafiscal destinada a sufragar, entre otras cosas, campañas publicitarias y medidas de funcionamiento del CIVDN. El régimen inicial había sido aprobado por la Comisión en 1990, en el marco de la ayuda estatal N 230/90. En aquel entonces, la Comisión había dictaminado que las ayudas para la promoción colectiva tendentes a mejorar y consolidar la imagen de marca de los vinos dulces naturales entre los consumidores y a mejorar las ventas se concedían conforme a las disposiciones del Encuadramiento de las ayudas nacionales para publicidad de productos agrarios y de determinados productos no incluidos en el anexo II del Tratado CEE, con exclusión de los productos pesqueros (20), aplicable a ese tipo de ayudas. Además, la Comisión consideró que los importes correspondientes a gastos administrativos CIVDN no debían considerarse ayudas.
(120)
La Comisión estima que la autorización otorgada en el contexto de la ayuda estatal N 184/97 no constituye una autorización tácita de cualquier modificación o cualquier otra medida, como la de referencia, que se sume a la ayuda autorizada con anterioridad.
(121)
Las autoridades francesas han confirmado que las medidas de promoción publicitaria llevadas a cabo con los ingresos de la cotización voluntaria obligatoria (CVO) eran similares a las financiadas con el producto de la tasa parafiscal notificada a la Comisión y aprobada por ella. Según las autoridades francesas, se trataba pues exclusivamente de un incremento del presupuesto global de la medida.
(122)
Teniendo en cuenta que la concesión de esas ayudas se rigió por las mismas condiciones, la Comisión, basándose en la decisión adoptada en el contexto de la ayuda estatal N 184/97, determina que las ayudas para la promoción publicitaria y el funcionamiento de las DOC financiadas mediante las nuevas cotizaciones son compatibles con las normas de competencia aplicables.
(123)
La Comisión toma de las observaciones del denunciante, según el cual las medidas financiadas no se atuvieron a las normas de competencia aplicables a las ayudas a la publicidad de productos agrícolas porque se pagaron a empresas concretas. Con todo, los documentos presentados para sustentar esta opinión ponen de manifiesto que las citadas medidas son más bien medidas de promoción asimilables a operaciones de asistencia técnica cuyos beneficiarios pueden ser perfectamente los viticultores.
2.3.2. Financiación de las ayudas
(124)
De acuerdo con la jurisprudencia del Tribunal de Justicia (21), la Comisión considera en principio que la financiación de una ayuda estatal por medio de cargas obligatorias puede incidir sobre la ayuda con un efecto protector que va más allá de la ayuda propiamente dicha. En el presente caso, las cotizaciones en cuestión constituyen cargas obligatorias. Según esta misma jurisprudencia, la Comisión considera que una ayuda no puede ser financiada mediante tasas parafiscales que gravan igualmente productos importados de los otros Estados miembros.
(125)
La Comisión ya dictaminó en el contexto de la ayuda estatal N 184/97 que el régimen establecido por las autoridades francesas no gravaba los productos importado de otros Estados miembros.
(126)
De los textos por los que se establecen las tasas parafiscales a que se refiere la presente Decisión se desprende que estas gravan únicamente la producción de vinos dulces naturales acogidos a DOC en el departamento de Pirineos Orientales. La prima de paralización, por su parte, se financió mediante una cotización aplicada únicamente a la producción regional de los vinos a los que se dirigía la medida, excluyéndose pues los productos importados.
(127)
Cabe pues dictaminar que ningún producto importado está sujeto a las tasas parafiscales en cuestión ni lo ha estado.
VI. CONCLUSIÓN
(128)
La ayuda estatal en forma de «prima de paralización» concedida por Francia a los productores vitícolas franceses que se comprometían a dejar de acogerse a las DOC «Rivesaltes» o «Grand Roussillon» desde la cosecha de 1996 a la de 2000, ambas incluidas, es incompatible con el mercado común.
(129)
La ayuda estatal en forma de plan de reconversión del viñedo de la DOC «Rivesaltes» concedida por Francia desde la cosecha de 1996 a la de 2000, ambas incluidas, por encima del 30 % de los costes reales o del límite máximo de 5 030,82 EUR/ha (33 000 FRF/ha) en casos individuales, es incompatible con el mercado común.
(130)
La ayuda estatal concedida por Francia entre el 1 de enero de 1998 y el 31 de diciembre de 2000 en forma de medidas de promoción publicitaria y de funcionamiento de las DOC «Rivesaltes», «Grand Roussillon», «Muscat de Rivesaltes» y «Banyuls», es compatible con el mercado común en virtud del artículo 87, apartado 3, letra c), del Tratado.
(131)
Las medidas objeto de la presente Decisión no fueron notificadas a la Comisión conforme a lo dispuesto en el artículo 88, apartado 3, del Tratado y constituyen por lo tanto ayudas ilegales en el sentido del artículo 1, letra f), del Reglamento (CE) no 659/1999.
(132)
La Comisión lamenta que Francia haya ejecutado las citadas medidas contraviniendo el artículo 88, apartado 3, del Tratado.
(133)
Como se trata de ayudas aplicadas sin esperar la decisión definitiva de la Comisión, cabe recordar que, dado el carácter imperativo de las normas de procedimiento definidas en el artículo 88, apartado 3, del Tratado, cuyo efecto directo ha sido reconocido por el Tribunal de Justicia en las sentencias de 19 de junio de 1973 en el asunto 77/72 (Carmine Capolongo contra Azienda Agricola Maya) (22), 11 de diciembre de 1973 en el asunto 120/73 (Gebrueder Lorenz GmbH contra Alemania) (23) y 22 de marzo de 1977 en el asunto 78/76 (Steinicke y Weinlig contra Alemania) (24), la ilegalidad de la ayuda no puede remediarse con posterioridad (sentencia de 21 de noviembre de 1991 en el asunto C-354/90, Fédération nationale du commerce extérieur des produits alimentaires y otros contra Francia) (25).
(134)
El Tribunal de Justicia ha recordado que, cuando se aplica una medida de ayuda de la que forma parte integrante el modo de financiación sin que se haya observado la obligación de notificación, los órganos jurisdiccionales nacionales están obligados, en principio, a ordenar el reembolso de los tributos o cotizaciones específicamente recaudados para la financiación de dicha ayuda. El Tribunal recuerda también que incumbe a los órganos jurisdiccionales nacionales proteger los derechos de los justiciables frente a un posible incumplimiento, por parte de las autoridades nacionales, de la prohibición de ejecución de las ayudas, establecida en el artículo 88, apartado 3, última frase, del Tratado y que tiene efecto directo. Tal incumplimiento, invocado por los justiciables que puedan alegarlo y comprobado por los órganos jurisdiccionales nacionales, debe conducir a que estos extraigan de este hecho todas las consecuencias, conforme a su Derecho nacional, tanto en lo que atañe a la validez de los actos de ejecución de las medidas de ayuda de que se trate, como a la recuperación de las ayudas económicas concedidas (26).
(135)
En caso de incompatibilidad de las ayudas ilegales con el mercado común, el artículo 14, apartado 1, del Reglamento (CE) no 659/1999 establece que la Comisión decida que el Estado miembro interesado tome todas las medidas necesarias para obtener del beneficiario la recuperación de la ayuda. Dicho reembolso es necesario con el fin de restablecer la situación anterior suprimiendo todas las ventajes financieras de que haya gozado indebidamente el beneficiario de la ayuda concedida ilegalmente, desde la fecha de concesión de dicha ayuda.
(136)
El artículo 14, apartado 2, del Reglamento (CE) no 659/1999 establece que la recuperación incluya intereses, calculados a un tipo adecuado fijado por la Comisión. Los intereses se devengarán desde la fecha en que la ayuda ilegal estuvo a disposición del beneficiario.
(137)
Las ayudas deberán reembolsarse de conformidad con los procedimientos previstos por la legislación francesa. Los importes incluirán los intereses devengados desde la fecha en que se abonó la ayuda hasta la fecha de su recuperación efectiva. Se calcularán a partir del tipo de referencia de la Comisión previsto por el método de fijación de los tipos de referencia y de actualización (27).
(138)
La Comisión no dispone de información acerca del monto global de las ayudas concedidas al amparo de la «prima de paralización» dado que no conoce la cuantía de los ingresos ni el número de hectáreas que causó derecho a las ayudas. La Comisión toma nota de las observaciones de terceros según las cuales la «prima de paralización» contó con financiación y ayudas públicas complementarias no declaradas por las autoridades francesas, si bien precisa que estas observaciones no modifican en modo alguno sus conclusiones. Según la información de que dispone la Comisión, las ayudas públicas destinadas financiar la ayuda de reconversión ascendieron, en total, a 11,01 millones de EUR.
(139)
La presente Decisión no prejuzga las consecuencias que extraiga, en su caso, la Comisión en relación con la financiación de la política agrícola común por el Fondo Europeo de Orientación y de Garantía Agrícola (FEOGA).
HA ADOPTADO LA PRESENTE DECISIÓN:
Artículo 1
1. La ayuda estatal en forma de «prima de paralización» concedida por Francia a los productores vitícolas franceses que se comprometían a dejar de acogerse a las DOC «Rivesaltes» o «Grand Roussillon» desde la cosecha de 1996 a la de 2000, ambas incluidas, es incompatible con el mercado común.
2. La ayuda estatal en forma de plan de reconversión del viñedo de la DOC «Rivesaltes» concedida por Francia desde la cosecha de 1996 a la de 2000, ambas incluidas, por encima del 30 % de los costes reales o del límite máximo de 5 030,82 EUR/ha (33 000 FRF/ha) en casos individuales, es incompatible con el mercado común.
3. La ayuda estatal concedida por Francia entre el 1 de enero de 1998 y el 31 de diciembre de 2000 en forma de medidas de promoción publicitaria y de funcionamiento de las DOC «Rivesaltes», «Grand Roussillon», «Muscat de Rivesaltes» y «Banyuls», es compatible con el mercado común en virtud del artículo 87, apartado 3, letra c), del Tratado.
Artículo 2
1. Francia adoptará las medidas necesarias para recuperar las ayudas incompatibles indicadas en el artículo 1, apartados 1 y 2, pagadas a los beneficiarios.
La recuperación se efectuará sin demora de acuerdo con los procedimientos del Derecho nacional, siempre que permitan la ejecución inmediata y efectiva de la presente Decisión. Las ayudas que deben recuperarse incluirán intereses a partir de la fecha en la que fueron puestas a disposición de los beneficiarios, hasta la fecha de su recuperación. Los intereses se calcularán sobre la base del tipo de referencia de la Comisión previsto por el método de fijación de tipos de referencia y de actualización.
2. Con miras a la recuperación de las ayudas incompatibles referidas en el artículo 1, apartado 1, Francia informará a la Comisión del monto global de las ayudas otorgadas en el marco de esa medida y de su financiación, incluido el monto global de los ingresos generados por la cotización interprofesional creada a tal fin, y del número de hectáreas que causaron derecho a la «prima de paralización».
Artículo 3
Francia informará a la Comisión, en un plazo de dos meses a partir de la fecha de notificación de la presente Decisión, de las medidas adoptadas en cumplimiento de la misma.
Artículo 4
La destinataria de la presente Decisión será la República Francesa.
Hecho en Bruselas, el 19 de enero de 2005.