32003L0018
L 097/48
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 2003/18/ЕО НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 27 март 2003 година
за изменение на Директива 83/477/ЕИО на Съвета относно защитата на работниците от рискове, свързани с експозицията на азбест по време на работа
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за създаването на Европейската общност, и по-специално член 137, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението на Комисията (1), изготвено след консултации със социалните партньори и Консултативния комитет по безопасност, хигиена и опазване на здравето на работното място,
като взеха предвид становището на Икономическия и социален комитет (2),
след допитване до Комитета на регионите,
като спазват процедурата, посочена в член 251 от Договора (3),
като имат предвид, че:
(1)
В своите заключения от 7 април 1998 г. относно защитата на работниците срещу рискове от експозиция на азбест (4), Съветът покани Комисията да представи предложения за изменение на Директива 83/477/ЕИО (5), разглеждайки в частност основанията за пренасочването и адаптирането на защитните мерки за тези, които сега са изложени на най-голям риск, особено работници, които отстраняват азбест и работници, които случайно попадат на азбест по време на работа при дейности за сервизно обслужване и поддръжка.
(2)
В тези заключения, Комисията също бе поканена да представи предложения за изменение на Директива 83/477/ЕИО в светлината на по-подробното проучване на границите за експозиция на хризотил и на методите за измерване на намиращия се във въздуха азбест, прилагани на базата на метода, възприет от Световната здравна организация (СЗО). Подобни стъпки следва да бъдат предприети по отношение на заместителите на влакна.
(3)
Икономическият и социален комитет, в своето становище относно азбеста (6) покани Комисията да предприеме нови мерки за намаляване риска за работниците.
(4)
Забраната за маркетинг и използване на хризотил азбест, наложена с Директива 76/769/ЕИО на Съвета от 27 юли 1976 г. за сближаването на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на страните-членки във връзка с ограниченията за маркетинга и използването на някои вредни вещества и продукти (7) в сила от 1 януари 2005 г., ще допринесе за значителното намаляване на експозицията на работниците на азбест.
(5)
Всички работници следва да бъдат защитени срещу рисковете, свързани с експозицията на азбест и следователно дерогациите, приложими за секторите на мореплаването и въздухоплаването следва да се премахнат.
(6)
За да се осигури яснота при дефиницията на влакната, те следва да бъдат предефинирани или по отношение на минералогичните термини или по отношение на техния номер от Регистъра на химическите вещества (CAS).
(7)
Без да се засягат други разпоредби на Общността относно маркетинга и използването на азбест, ограничаването на дейностите, обхващащи експозиция на азбест, следва да играе много важна роля за предотвратяването на заболявания, свързани с подобна експозиция.
(8)
Системата на уведомяване за дейностите, обхващащи експозиция на азбест, следва да бъде адаптирана към новите положения на работа.
(9)
Важно е да се премахнат дейности, които излагат работниците на азбестови влакна по време на извличането на азбест или на производството и обработката на азбестови продукти, съдържащи нарочно добавени азбестови влакна, с оглед на тяхното високо и непредсказуемо ниво на експозиция.
(10)
Необходимо е да се уточни по-прецизно методологията за вземане на проби, използвана за измерване нивото на съдържание на азбест във въздуха и методиката за преброяване на влакната, като се вземат предвид най-новите технически знания и опит.
(11)
Въпреки че все още не е възможно да се идентифицира праг на експозиция на въздействие, под който азбестът не представлява риск за заболяване от рак, граничната стойност за професионална експозиция на азбест следва да бъде намалена.
(12)
Следва да се изисква от работодателите, преди да започнат даден проект за отстраняване на азбест, да запишат наличието или предполагаемото наличие на азбест в сгради или инсталации и да съобщят тази информация на други, които могат да бъдат експонирани на азбест в резултат на неговото използване, на дейности по поддръжката или други дейности в или по сградата.
(13)
Следва да се гарантира, че работите по унищожаването или отстраняването на азбеста се извършват от предприятия, които са запознати с всички предпазни мерки, които трябва да бъдат взети, за да бъдат защитени работниците.
(14)
За работниците, експонирани или които е вероятно да бъдат експонирани на азбест, следва да бъде предоставено специално обучение, с оглед значително да се допринесе за намаляване рисковете, свързани с подобна експозиция.
(15)
Съдържанието на регистъра за експозиция и медицински записи, предвиден в Директива 83/477/ЕИО следва да бъде приведено в съответствие със записите, посочени в Директива 90/394/ЕИО на Съвета от 28 юни 1990 г. относно защитата на работници от рисковете, свързани с експозиция на канцерогени по време на работа (шеста специална Директива по смисъла на член 16, параграф 1 от Директива 89/391/ЕИО (8).
(16)
Практическата препоръка за клиничното наблюдение на изложените на въздействие работници следва да бъде актуализирана в светлината на последните медицински знания и опит, с оглед на ранното откриване на патологии, свързани с азбест.
(17)
Тъй като целта на предложеното действие, а именно подобряването на защитата на работниците от рисковете, свързани с експозицията на азбест по време на работа не може да бъде постигната от държавите-членки в достатъчна степен и затова поради мащаба и ефективността на действието може да бъде постигната по-добре на ниво Общност; Общността може да приеме мерки, в съответствие с принципа на субсидиарност, както е предвидено в член 5 от Договора. В съответствие с принципа за пропорционалност, както е предвидено в този член, настоящата директива не излиза извън рамките, необходими за постигането на тази цел.
(18)
Измененията, съдържащи се в настоящата директива, представляват конкретен принос към изграждането на социално измерение на вътрешния пазар.
(19)
Тези изменения се ограничават до минимум, за да не се налага ненужно бреме върху създаването и развитието на малките и средни предприятия.
(20)
В тази връзка Директива 83/477/ЕИО следва да бъде съответно изменена,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
С настоящото, Директива 83/477/ЕИО се изменя, както следва:
1.
Параграф 2 от член 1 се заличава;
2.
Член 2 се заменя със следния текст:
„Член 2
За целите на настоящата директива „азбест“ означава следните влакнести силикати:
-
азбестов актинолит, CAS № 77536-66-4 (9),
-
азбестов грунерит (амозит), CAS № 12172-73-5 (9),
-
азбестов антофилит, CAS № 77536-67-5 (9),
-
хризотил, CAS № 12001-29-5 (9),
-
крокидолит, CAS № 12001-28-4 (9),
-
азбестов тремолит, CAS № 77536-68-6 (9),
3.
В Член 3:
а)
параграф 3 се заменя със следния текст:
„3. При условие, че експозицията на работниците на вредно въздействие е спорадична и с ниска интензивност и, когато е ясно от резултатите от оценката на риска, предвидена в параграф 2, че границите на експозиция на азбест няма да бъдат превишавани във въздуха в зоната на работа. Членове 4, 15 и 16 могат да не се прилагат, когато работата е свързана с:
а)
къси, непродължителни дейности по поддръжка, при които се манипулират само нечупливи материали;
б)
премахване без повреждане на неразпаднали се материали, в които азбестовите влакна са твърдо свързани в една матрица;
в)
капсуловани или уплътнени материали, съдържащи материали, които са в добро състояние;
г)
мониторинг и контрол на въздуха и вземане на проби за проверяване на това дали конкретен материал съдържа азбест.“
б)
добавя се следният параграф:
„3а. Държавите-членки, след консултация със социалните партньори, в съответствие с националните закони и практика, предвиждат практически насоки за определянето на спорадичната експозиция на въздействие с ниска интензивност, както е предвидено в параграф 3.“;
4.
Член 4 се изменя както следва:
а)
точка 2 се заменя със следното:
„2.
Уведомлението се предоставя от работодателя на отговорния орган на държавата-членка преди започване на работата, в съответствие с националните закони, подзаконови и административни разпоредби.
Уведомлението следва да включва най-малкото кратко описание на:
а)
местонахождението на работната площадка;
б)
вида и количествата на използвания или обработен азбест;
в)
извършваните дейности и процеси;
г)
броя на участващите работници;
д)
началната дата и продължителност на работата;
е)
мерки, взети за ограничаване на експозицията на работниците на азбест.“;
б)
точка 4 се заменя със следното:
„4.
Всеки път, когато промяната в условията на работа е вероятно да доведе до значително увеличаване на експозицията на прах от азбест или материали, съдържащи азбест, следва да бъде представено ново уведомление.“;
5.
В член 5 трябва да бъде добавен следният параграф:
„Без да се засяга прилагането на други разпоредби на Общността относно маркетинга и използването на азбест, дейностите, при които работниците са експонирани на азбестови влакна по време на процеса на извличането на азбест или на производството и обработката на азбестови продукти или производството и обработката на продукти, съдържащи нарочно добавен азбест, се забраняват, с изключение на обработката и изхвърлянето на продукти, получени в резултат на унищожаване или отстраняване на азбест.“;
6.
Член 6 се заменя със следното:
„Член 6
За всички дейности, посочени в член 3, параграф 1, експозицията на работниците на въздействието на прах, получен от азбест или от материали, съдържащи азбест на мястото на работа, следва да бъде намалена до минимум и във всеки случай под граничната стойност, предвидена в член 8, по-конкретно чрез следните мерки:
1.
Броят на работниците, които са експонирани или е вероятно да бъдат експонирани на прах, получен от азбест или от материали, съдържащи азбест, трябва да бъде намален до възможно най-малката цифра;
2.
Работните процеси трябва да бъдат разработени така че да не се получава азбестов прах или, ако се окаже невъзможно, да се избягва изпускането на азбестов прах във въздуха;
3.
Всички помещения и оборудване, в които се извършва обработката на азбест, трябва да могат да бъдат редовно и ефективно почиствани и поддържани;
4.
Азбестовите материали или материалите, съдържащи азбест, които генерират прах, трябва да бъдат съхранявани и транспортирани в подходящи, уплътнени опаковки;
5.
Отпадъкът трябва да се събира и отстранява от работното място, веднага когато стане възможно, в подходящи уплътнени опаковки с етикети, показващи че същите съдържат азбест. Тази мярка няма да се прилага за дейностите в минното производство. Подобен отпадък след това трябва да се третира в съответствие с Директива 91/689/ЕИО на Съвета от 12 декември 1991 г. относно опасните отпадъци (10).
7.
Член 7 се заменя със следното:
„Член 7
1. В зависимост от резултатите на първоначалната оценка на риска и за да се осигури спазването на граничната стойност, предвидена в член 8, измерването на съдържанието на азбестови влакна във въздуха на работното място се извършва редовно.
2. Вземането на проби трябва да бъде представително за персоналната експозиция на работника на прах, получен от азбест или от материали, съдържащи азбест.
3. Вземането на проби се извършва след консултации с работниците и/или техните представители в предприятията.
4. Вземането на проби се извършва от персонал с подходяща квалификация. Взетите проби трябва да бъдат впоследствие анализирани в съответствие с параграф 6 в лаборатории, оборудвани за преброяване на влакна.
5. Продължителността на вземането на проби трябва да бъде такава, че да бъде установена представителната експозиция за осемчасов референтен период (една смяна) посредством измервания или средно претеглени за време изчисления.
6. Преброяването на влакната се извършва, където е възможно, посредством PCM (фазов контрастен микроскоп) в съответствие с метода, препоръчан през 1997 г. от СЗО (Световната здравна организация) (11) или някой друг метод, даващ равностойни резултати.
За целите на измерването на съдържанието на азбест във въздуха, както се посочва в първата алинея, само влакна с дължина по-голяма от пет микрометра, ширина по-малка от три микрометра и съотношение между дължината/ширината по-голямо от 3:1 се вземат предвид.
8.
Член 8 се заменя със следното:
„Член 8
Работодателите гарантират, че нито един работник няма да не бъде експониран на концентрация на азбест във въздуха, превишаваща 0,1 влакна на см3, като средно претеглено време за осем часа (средно претеглено време).“;
9.
Параграф 1 от член 9 се заличава;
10.
Член 10 се изменя, както следва:
а)
в параграф 1, първа алинея се заменя със следното:
„Където граничната стойност, предвидена в член 8 е превишена, причините за превишаването на граничната стойност следва да се определят, както и да бъдат взети подходящи мерки за подобряване на ситуацията, колкото е възможно по-скоро.“;
б)
параграф 3 се заменя със следното:
„3. Където експозицията не може да бъде намалена с други средства и където спазването на граничната стойност налага носенето на индивидуални защитни средства за дишане, това не може да продължава постоянно и се свежда до един строг минимум за всеки работник. През периодите на работа, които налагат използването на такова оборудване, се предвиждат почивки, подходящи за физическите и климатични условия и когато е подходящо, при консултации с работниците и/или техните представители, в съответствие с националните закони и практика.“;
11.
Добавя се следният член:
„Член 10а
Преди започването на работите по унищожаването или поддръжката, работодателите предприемат всички необходими стъпки, ако е подходящо чрез получаване на информация от собствениците на помещенията, за да установят предполагаемите материали, съдържащи азбест.
Ако има някакво съмнение за наличието на азбест в даден материал или конструкция, се спазват приложимите разпоредби по настоящата директива.“;
12.
Параграф 1 от член 11 се замества със следното:
„1. В случай на определени дейности, като например унищожаване, отстраняване, ремонт и поддръжка, по отношение на които се предвижда, че граничната стойност, предвидена в член 8, ще бъде превишена, въпреки използването на технически превантивни мерки за ограничаването на концентрацията на азбест във въздуха, работодателят трябва да определи мерките, предназначени за осигуряването на защитата на работниците, когато те се занимават с подобни дейности, по-конкретно, както следва:
а)
на работниците се раздава подходящо дихателно и друго персонално защитно оборудване, което трябва да бъде носено от тях; и
б)
поставят се предупредителни знаци, указващи, че се предвижда граничната стойност, предвидена в член 8 да бъде превишена; и
в)
предотвратява се разпространяването на прах, получен от азбест или от материали, съдържащи азбест, извън помещенията или площадката за действие.“;
13.
В член 12, параграф 2, първите две алинеи се заменят със следното:
„2. Планът, посочен в параграф 1 трябва да предписва мерките, необходими за осигуряване на безопасността и здравето на работниците на работното място.
Планът трябва по-конкретно да уточнява, че:
-
азбестът и/или продуктите, съдържащи азбест, следва да се отстранят преди да се приложат техниките за унищожаване, освен когато това би причинило по-голям риск за работниците, отколкото ако азбестът и/или продуктите, съдържащи азбест бъдат оставени на място,
-
където е необходимо, се предоставят персоналните защитни средства, посочени в член 11, параграф 1, буква а),
-
когато работата по унищожаването или отстраняването е завършена, отсъствието на рискове за експозиция на азбест на работното място се проверяват в съответствие с националното законодателство и практики.“;
14.
Добавят се следните членове:
„Член 12а
1. Работодателите предоставят подходящо обучение за всички работници, които са или е вероятно да бъдат експонирани на въздействието на прах, съдържащ азбест. Подобно обучение трябва да бъде предоставяно на редовни интервали и без разходи за работниците.
2. Съдържанието на обучението трябва да бъде лесно разбираемо за работниците. То трябва да им даде възможност да придобият необходимите знания и умения по отношение на профилактиката и безопасността, особено във връзка с:
а)
свойствата на азбеста и неговото въздействие върху здравето, включително синергичния ефект с тютюнопушенето;
б)
видовете продукти или материали, които е вероятно да съдържат азбест;
в)
операциите, които могат да доведат до експозиция на азбест и важността на профилактичния контрол за минимизиране на експозицията;
г)
практики за безопасна работа, контрол и защитни средства;
д)
подходящата роля, избор, подбор, ограничения и правилно използване на дихателното оборудване;
е)
аварийни процедури;
ж)
процедури за очистване;
з)
процедури за изхвърляне на отпадъците;
и)
изисквания за медицински прегледи.
3. На общностно ниво се разработват практически насоки за обучение на работниците, занимаващи се с отстраняване на азбест.
Член 12б
Преди извършването на работи по унищожаването или отстраняването на азбест, фирмите трябва да предоставят доказателства за техните възможности в тази област. Доказателствата трябва да бъдат изготвени в съответствие с националните закони и/или практика.“;
15.
В член 14, параграф 2, буква б) се заменя със следното:
„б)
ако резултатите превишават граничната стойност, предвидена в член 8, съответните работници и техните представители в предприятието или учреждението се уведомяват, колкото е възможно по-бързо, за факта и причините за това и се провеждат консултации с работниците и/или техните представители в предприятието или учреждението относно мерките, които следва да се вземат или в случай на авария, те биват уведомявани за мерките, които са били взети.“;
16.
В член 15, точка 3 се заменя със следното:
„3.
На работниците трябва да бъде дадена информация и съвет във връзка с всякаква оценка на тяхното здраве, на която те могат да се подложат след края на експозицията.
Лекарят или органът, отговарящ за медицинския контрол на работниците, може да укаже, че медицинският контрол трябва да продължи след края на експозицията, толкова дълго, колкото те счетат за необходимо за опазването на здравето на съответния човек.
Подобен продължаващ контрол ще се извършва в съответствие със законите и практиките на отделните държави-членки.“;
17.
Точка 2 от член 16, се заменя със следното:
„2.
Регистърът, посочен в точка 1, и медицинските регистри, посочени в член 15, параграф 1, се съхраняват най-малко в продължение на 40 години след края на експозицията, в съответствие с националните закони и/или практика.“;
18.
В член 16 се добавя следната точка:
„3.
Документите, предвидени в точка 2, се предоставят на отговорния орган в случаите, когато предприятието преустанови дейността, в съответствие с националните закони и/или практика.“;
19.
Добавя се следния член:
„Член 16а
Държавите-членки предвиждат прилагане на подходящи санкции в случай на нарушение на националното законодателство, прието в съответствие с настоящата директива. Тези санкции трябва да бъдат ефективни, пропорционални и възпиращи.“;
20.
Приложение I се заличава;
21.
В приложение II, точка 3 се заменя със следното:
„3.
Медицинският преглед на работниците следва да се извършва в съответствие с принципите и практиките на медицината за професионални заболявания. Същият следва да включва най-малко следните мерки:
-
водене на данни за медицинската и професионална история на работниците,
-
персонално интервю,
-
общ клиничен преглед, с особено внимание към гръдния кош,
-
тестове на белодробните функции (респираторни поточни обеми и честота на дишането).
Лекарят и/или органът, отговарящ за медицинския контрол, следва да решат за допълнителни прегледи, като например цитологични тестове на слюнка или рентгеново изследване на белите дробове или томоденситометрия, в светлината на най-новите познания в областта на професионалното здравеопазване.“.
Член 2
1. Държавите-членки въвеждат в сила необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобразят с настоящата директива преди 15 април 2006 г. Те незабавно информират Комисията за това.
Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
2. Държавите-членки уведомяват Комисията за текста на разпоредбите от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 3
Настоящата директива влиза в сила от датата на публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 4
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 27 март 2003 година.
Directiva 2003/18/CE del Parlamento Europeo y del Consejo
de 27 de marzo de 2003
por la que se modifica la Directiva 83/477/CEE del Consejo sobre la protección de los trabajadores contra los riesgos relacionados con la exposición al amianto durante el trabajo
(Texto pertinente a efectos del EEE)
EL PARLAMENTO EUROPEO Y EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea, y en particular el apartado 2 de su artículo 137,
Vista la propuesta de la Comisión(1) elaborada tras la consulta con los interlocutores sociales y el Comité Consultivo para la Seguridad, la Higiene y la Protección de la Salud en el lugar de Trabajo,
Visto el dictamen del Comité Económico y Social Europeo(2),
Previa consulta al Comité de las Regiones,
De conformidad con el procedimiento establecido en el artículo 251 del Tratado(3),
Considerando lo siguiente:
(1) En sus conclusiones de 7 de abril de 1998 sobre la protección de los trabajadores contra los riesgos relacionados con la exposición al amianto(4), el Consejo invitó a la Comisión a que presentase propuestas de modificación de la Directiva 83/477/CEE(5), habida cuenta, sobre todo, del interés existente por centrar y adaptar las medidas de protección en las personas que en la actualidad están más expuestas, en especial los trabajadores que participan en la retirada del amianto y los trabajadores que durante su trabajo encuentran amianto accidentalmente al efectuar tareas de mantenimiento y reparación.
(2) A la luz de las citadas Conclusiones, la Comisión fue invitada asimismo a presentar propuestas de modificación de la Directiva 83/477/CEE, habida cuenta de la profundización de los estudios sobre los límites de exposición al crisotilo y sobre los métodos de medición del amianto en el aire sobre la base del método adoptado por la Organización Mundial de la Salud (OMS). Deben adoptarse medidas similares en lo que respecta a las fibras de sustitución.
(3) El Comité Económico y Social, en su dictamen sobre el amianto(6), pide a la Comisión que adopte nuevas medidas para reducir los riesgos a que están expuestos los trabajadores.
(4) La prohibición de puesta en el mercado y empleo del amianto crisotilo introducida por la Directiva 76/769/CEE del Consejo, de 27 de julio de 1976, relativa a la aproximación de las disposiciones legales, reglamentarias y administrativas de los Estados miembros que limitan la comercialización y el uso de determinadas sustancias y preparados peligrosos(7), con efecto a partir del 1 de enero de 2005, contribuirá a reducir sustancialmente la exposición de los trabajadores al amianto.
(5) Todos los trabajadores deben estar protegidos contra los riesgos que lleva consigo la exposición al amianto y, por consiguiente, deben suprimirse las excepciones previstas para los sectores marítimo y aéreo.
(6) A fin de garantizar la claridad en la definición de las fibras, deben redefinirse éstas en términos de mineralogía o por su número CAS (Chemical Abstract Service).
(7) Sin perjuicio de otras disposiciones comunitarias en materia de comercialización y utilización de amianto, la limitación de las actividades que impliquen una exposición al amianto debe contribuir sustancialmente a prevenir las enfermedades relacionadas con dicha exposición.
(8) El sistema de notificación de las actividades que impliquen una exposición al amianto debe adaptarse a las nuevas situaciones de trabajo.
(9) Es preciso excluir las actividades que exponen a los trabajadores a las fibras de amianto en la extracción del amianto, la fabricación y la transformación de productos de amianto o la fabricación y transformación de productos que contienen fibras de amianto añadidas deliberadamente, habida cuenta de su nivel de exposición elevado y difícil de prevenir.
(10) A la luz de los conocimientos técnicos más recientes, conviene definir mejor la metodología de toma de muestras para la medición de la concentración de amianto en el aire, así como el método de recuento de las fibras.
(11) Si bien aún no se ha podido determinar el nivel por debajo del cual la exposición al amianto no entraña riesgo de cáncer, conviene reducir los valores límite de exposición profesional al amianto.
(12) Es preciso que los empresarios estén obligados a determinar, antes de iniciar el proyecto de retirada del amianto, la existencia o posible existencia de amianto en edificios o instalaciones y a comunicar esta información a las demás personas que pudieran estar expuestas al amianto a través de su utilización, mantenimiento u otras actividades dentro de los edificios o encima de los mismos.
(13) Es indispensable velar por que las obras de demolición o de retirada del amianto sean efectuadas por empresas que conozcan todas las precauciones que se deben tomar para la protección de los trabajadores.
(14) Debe garantizarse una formación específica a los trabajadores que estén o puedan estar expuestos al amianto, a fin de contribuir significativamente a reducir los riesgos derivados de dicha exposición.
(15) Es necesario alinear el contenido de los registros de exposición y de los historiales médicos contemplados en la Directiva 83/477/CEE con los historiales contemplados en la Directiva 90/394/CEE del Consejo, de 28 de junio de 1990, relativa a la protección de los trabajadores contra los riesgos relacionados con la exposición a agentes carcinógenos durante el trabajo (sexta Directiva específica con arreglo al apartado 1 del artículo 16 de la Directiva 89/391/CEE)(8).
(16) Es oportuno actualizar, a la luz de los conocimientos médicos más avanzados, las recomendaciones prácticas para la vigilancia de la salud de los trabajadores expuestos con objeto de detectar precozmente las patologías relacionadas con el amianto.
(17) Dado que el objetivo de la acción pretendida, a saber, mejorar la protección de los trabajadores contra los riesgos relacionados con la exposición al amianto durante el trabajo, no puede ser alcanzado de manera suficiente por los Estados miembros y, por consiguiente, pueden lograrse mejor a nivel comunitario, la Comunidad puede adoptar medidas, de acuerdo con el principio de subsidiariedad consagrado en el artículo 5 del Tratado. De conformidad con el principio de proporcionalidad enunciado en dicho artículo, la presente Directiva no excede de lo necesario para alcanzar este objetivo.
(18) Las modificaciones que figuran en la presente Directiva constituyen un elemento concreto de la realización de la dimensión social del mercado interior.
(19) Dichas modificaciones se han reducido al mínimo, a fin de no imponer una carga inútil para la creación y el desarrollo de las pequeñas y medianas empresas.
(20) Procede por consiguiente, modificar la Directiva 83/477/CEE en consecuencia.
HAN ADOPTADO LA PRESENTE DIRECTIVA:
Artículo 1
La Directiva 83/477/CEE se modifica como sigue:
1) Se suprime el apartado 2 del artículo 1.
2) El artículo 2 se sustituye por el texto siguiente:
"Artículo 2
A efectos de la presente Directiva, el término 'amianto' designa a los silicatos fibrosos siguientes:
- actinolita amianto, n° 77536-66-4 del CAS(9),
- grunerita amianto (amosita), n° 12172-73-5 del CAS(10),
- antofilita amianto, n° 77536-67-5 del CAS(11),
- crisotilo, n° 12001-29-5 del CAS(12),
- crocidolita, n° 12001-28-4 del CAS(13),
- tremolita amianto, n° 77536-68-6 del CAS(14).".
3) En el artículo 3:
a) el apartado 3 se sustituye por el texto siguiente:
"3. Siempre que se trate de exposiciones esporádicas de los trabajadores, que la intensidad de dichas exposiciones sea poca y que los resultados de la evaluación del riesgo prevista en el apartado 2 indiquen claramente que no se sobrepasará el valor límite de exposición al amianto en el aire de la zona de trabajo, los artículos 4, 15 y 16 podrán no aplicarse cuando se trabaje:
a) en actividades cortas y discontinuas de mantenimiento durante las cuales sólo se trabaje con materiales no friables;
b) en la retirada sin deterioro de materiales no degradados en los que las fibras de amianto estén firmemente unidas en una matriz;
c) en la encapsulación y el sellado de materiales en buen estado que contengan amianto;
d) en la vigilancia y control del aire y en la toma de muestras para detectar la presencia de amianto en un material determinado.";
b) se añade el apartado siguiente:
"3 bis. Los Estados miembros, previa consulta a los interlocutores sociales con arreglo a las legislaciones y las prácticas nacionales, establecerán orientaciones prácticas para la determinación de la exposición esporádica y de poca intensidad contemplada en el apartado 3.".
4) El artículo 4 se modifica como sigue:
a) el punto 2 se sustituye por el texto siguiente:
"2. Dicha notificación deberá ser realizada por el empresario a la autoridad responsable del Estado miembro antes de que se inicien las obras, de conformidad con las disposiciones legales, reglamentarias y administrativas nacionales.
La notificación deberá incluir como mínimo una descripción sucinta:
a) de la ubicación del lugar de trabajo;
b) del tipo y las cantidades de amianto utilizado o manipulado;
c) de las actividades realizadas y los procedimientos empleados;
d) del número de trabajadores implicados;
e) de la fecha de inicio de las obras y de su duración;
f) de las medidas adoptadas para limitar la exposición de los trabajadores al amianto.";
b) el punto 4 se sustituye por el texto siguiente:
"4. Siempre que una modificación en las condiciones de trabajo pueda provocar un aumento significativo de la exposición al polvo procedente del amianto o de materiales que contengan amianto, deberá efectuarse una nueva notificación.".
5) En el artículo 5 se añade el párrafo siguiente:"Sin prejuicio de la aplicación de otras disposiciones comunitarias relativas a la comercialización y a la utilización del amianto, estarán prohibidas las actividades que exponen a los trabajadores a las fibras de amianto en la extracción del amianto, la fabricación y la transformación de productos de amianto o la fabricación y transformación de productos que contienen amianto añadido deliberadamente, con excepción del tratamiento y la descarga de los productos resultantes de la demolición y de la retirada de amianto.".
6) El artículo 6 se sustituye por el texto siguiente:
"Artículo 6
Para todas las actividades a que se refiere el apartado 1 del artículo 3, la exposición de los trabajadores al polvo procedente del amianto o de materiales que lo contengan en el lugar de trabajo debe quedar reducida al mínimo y, en cualquier caso, por debajo del valor límite fijado en el artículo 8, especialmente por medio de las medidas siguientes:
1) el número de trabajadores expuestos o que puedan estar expuestos al polvo procedente del amianto o de materiales que lo contengan deberá ser el menor posible;
2) los procesos de trabajo deberán concebirse de tal forma que no produzcan polvo de amianto o, si ello resultare imposible, que no haya dispersión de polvo de amianto en el aire;
3) todos los locales y equipos utilizados para el tratamiento del amianto deberán estar en condiciones de poderse limpiar y mantener eficazmente y con regularidad;
4) el amianto o los materiales de los que se desprendan polvo de amianto o que contengan amianto deberán ser almacenados y transportados en embalajes cerrados apropiados;
5) los desechos deberán agruparse y transportarse fuera del lugar de trabajo lo antes posible en embalajes cerrados apropiados y con etiquetas que indiquen que contienen amianto. Esta medida no es aplicable a las actividades de minería. Posteriormente, esos desechos deberán ser tratados con arreglo a la Directiva 91/689/CEE del Consejo, de 12 de diciembre de 1991, relativa a los residuos peligrosos(15).".
7) El artículo 7 se sustituye por el texto siguiente:
"Artículo 7
1. En función de los resultados de la evaluación inicial de riesgos, y con vistas a garantizar el respeto del valor límite establecido en el artículo 8, deberá medirse periódicamente la concentración de fibras de amianto en el aire del lugar de trabajo.
2. Las muestras deberán ser representativas de la exposición personal de los trabajadores al polvo procedente del amianto o de materiales que lo contengan.
3. Los muestreos se efectuarán previa consulta con los trabajadores y/o sus representantes en la empresa.
4. La toma de muestras deberá ser efectuada por personal que tenga las cualificaciones exigidas. Dichas muestras deberán ser seguidamente analizadas con arreglo al apartado 6 en laboratorios debidamente equipados para el recuento de las fibras.
5. La duración de los muestreos deberá ser tal que sea posible determinar una exposición representativa para un período de referencia de ocho horas (un turno) mediante mediciones o cálculos ponderados en el tiempo.
6. El recuento de las fibras se efectuará preferentemente mediante PCM (microscopio con dispositivo para contraste de fase) con arreglo al método recomendado por la Organización Mundial de la Salud en 1997(16) o por cualquier otro método que dé resultados equivalentes.
Para la medición del amianto en el aire contemplada en el primer párrafo se tendrán en cuenta únicamente las fibras con una longitud superior a cinco micrómetros y una anchura inferior a tres micrómetros y cuya relación longitud/anchura sea superior a 3:1.".
8) El artículo 8 se sustituye por el texto siguiente:
"Artículo 8
Los empresarios deberán asegurarse de que ningún trabajador esté expuesto a una concentración de amianto en el aire superior a 0,1 fibras por cm3 medidas como una media ponderada en el tiempo para un período de 8 horas (TWA).".
9) Se suprime el apartado 1 del artículo 9.
10) El artículo 10 se modifica como sigue:
a) en el apartado 1, el primer párrafo se sustituye por el texto siguiente:"Cuando se sobrepase el valor límite fijado en el artículo 8, deberán identificarse las causas y tomarse lo antes posible las medidas adecuadas para remediar la situación.";
b) el apartado 3 se sustituye por el texto siguiente:
"3. Cuando la exposición no pueda ser reducida por otros medios y el valor límite exija el uso de un equipo respiratorio de protección individual, éste no podrá ser permanente y su tiempo de utilización, para cada trabajador, deberá limitarse al mínimo estrictamente necesario. Durante los trabajos que requieren el uso de un equipo respiratorio de protección individual se preverán las pausas pertinentes, en función de la carga física y climatológica, y, cuando proceda, en concertación con los trabajadores y/o sus representantes con arreglo a las legislaciones y las prácticas nacionales.".
11) Se inserta el artículo siguiente:
"Artículo 10 bis
Antes del comienzo de obras de demolición o mantenimiento, los empresarios deberán adoptar -si es necesario, recabando información de los propietarios de los locales- todas las medidas adecuadas para identificar los materiales que puedan contener amianto.
Si existe la menor duda sobre la presencia de amianto en un material o una construcción, deberán observarse las disposiciones aplicables de la presente Directiva.".
12) El apartado 1 del artículo 11 se sustituye por el texto siguiente:
"1. Para determinadas actividades, como obras de demolición, de retirada de amianto, de reparación y de mantenimiento, en las que pueda preverse la posibilidad de que se sobrepase el valor límite fijado en el artículo 8, a pesar de utilizarse medidas técnicas preventivas tendentes a limitar el contenido de amianto en el aire, el empresario definirá las medidas destinadas a garantizar la protección de los trabajadores durante dichas actividades, y en particular las siguientes:
a) los trabajadores recibirán un equipo respiratorio apropiado y otros equipos de protección individual, que deberán llevar consigo;
b) se pondrán paneles de advertencia para señalar que es previsible que se sobrepase el valor límite fijado en el artículo 8;
c) deberá evitarse la dispersión de polvo procedente del amianto o de materiales que lo contengan fuera de los locales o lugares de acción.".
13) En el apartado 2 del artículo 12 los dos primeros párrafos se sustituyen por el texto siguiente:
"2. El plan a que se refiere el apartado 1 deberá prever las medidas necesarias para garantizar la salud y la seguridad de los trabajadores en el lugar de trabajo.
Dicho plan deberá prever en particular lo siguiente:
- que el amianto o los materiales que lo contengan sean eliminados antes de aplicar las técnicas de demolición, salvo en caso de que dicha eliminación cause un riesgo aún mayor a los trabajadores que si el amianto o los materiales que contengan amianto se dejaran in situ,
- que el equipo de protección individual a que se refiere la letra a) del apartado 1 del artículo 11 sea suministrado, si es necesario,
- que una vez que hayan terminado las obras de demolición o de retirada del amianto, será necesario asegurarse de que no existen riesgos debidos a la exposición al amianto en el lugar de trabajo, de conformidad con la legislación y las prácticas nacionales.".
14) Se insertan los artículos siguientes:
"Artículo 12 bis
1. Los empresarios deberán prever una formación apropiada para todos los trabajadores que estén, o puedan estar, expuestos a polvo que contenga amianto. Esta formación deberá impartirse a intervalos regulares y sin coste alguno para los trabajadores.
2. El contenido de la formación deberá ser fácilmente comprensible para los trabajadores. Deberá permitirles adquirir los conocimientos y competencias necesarios en materia de prevención y de seguridad, en particular en relación con:
a) las propiedades del amianto y sus efectos sobre la salud, incluido el efecto sinérgico del tabaquismo;
b) los tipos de productos o materiales que puedan contener amianto;
c) las operaciones que puedan implicar una exposición al amianto y la importancia de los medios de prevención para minimizar la exposición;
d) las prácticas profesionales seguras, los controles y los equipos de protección;
e) la función, elección, selección, uso apropiado y limitaciones de los equipos respiratorios;
f) los procedimientos de emergencia;
g) los procedimientos de descontaminación;
h) la eliminación de residuos;
i) las exigencias en materia de vigilancia de la salud.
3. Se deberán elaborar, a nivel comunitario, orientaciones prácticas para la formación de los trabajadores que realizan su actividad en el ámbito de la retirada del amianto.
Artículo 12 ter
Antes de efectuar obras de demolición o de retirada del amianto, las empresas deberán demostrar su capacidad en este ámbito con pruebas establecidas de conformidad con la legislación y/o con las prácticas nacionales.".
15) La letra b) del apartado 2 del artículo 14 se sustituye por el texto siguiente:
"b) si los resultados superan el valor límite fijado en el artículo 8, los trabajadores afectados así como sus representantes en el seno de la empresa o establecimiento, sean informados lo más rápidamente posible de ello y de las causas que lo han motivado, y que los trabajadores y/o sus representantes en la empresa o establecimiento sean consultados sobre las medidas que se han de tomar o, en caso de urgencia, sobre las medidas tomadas.".
16) El punto 3 del artículo 15 se sustituye por el texto siguiente:
"3) Deberán suministrarse informaciones y consejos a los trabajadores en todo cuanto se refiere a la revisión de su salud a la que pueden someterse al final de la exposición.
El médico o la autoridad responsable de la vigilancia médica de los trabajadores podrá indicar la necesidad de continuar la vigilancia médica tras la exposición, durante el tiempo que considere necesario para la protección de la salud del interesado.
Esta vigilancia médica continuada se efectuará de conformidad con la legislación y/o las prácticas nacionales.".
17) El punto 2 del artículo 16 se sustituye por el texto siguiente:
"2) El registro a que se refiere el punto 1 y los historiales médicos individuales contemplados en el punto 1 del artículo 15 deben conservarse durante un mínimo de 40 años después de terminada la exposición, de acuerdo con la legislación y/o las prácticas nacionales.".
18) En el artículo 16 se añade el punto siguiente:
"3) Los documentos indicados en el punto 2 serán puestos a disposición de la autoridad responsable en caso de que la empresa cese su actividad, con arreglo a lo establecido en la legislación y/o las prácticas nacionales.".
19) Se añade el artículo siguiente:
"Artículo 16 bis
Los Estados miembros preverán sanciones adecuadas que se aplicarán en caso de infracción de la legislación nacional adoptada en aplicación de la presente Directiva. Las sanciones deberán ser eficaces, proporcionales y disuasorias".
20) Se suprime el anexo I.
21) El punto 3 del anexo II se sustituye por el texto siguiente:
"3. Los exámenes de la salud de los trabajadores deberán efectuarse de acuerdo con los principios y prácticas de la medicina del trabajo; dichos exámenes deberán incluir las siguientes medidas:
- establecimiento del historial médico y profesional del trabajador,
- entrevista personal,
- examen clínico general y en particular del tórax,
- pruebas de la función respiratoria (espirometría y curva flujo-volumen).
El médico o la autoridad responsable de la vigilancia de la salud deberá decidir, a la luz de los conocimientos más recientes en el ámbito de la medicina del trabajo, sobre la conveniencia de realizar otros exámenes, como citologías de esputos, radiografías de tórax o una tomodensitometría.".
Artículo 2
1. Los Estados miembros pondrán en vigor las disposiciones legales, reglamentarias y administrativas necesarias para dar cumplimiento a lo establecido en la presente Directiva antes del 15 de abril de 2006. Informarán inmediatamente de ello a la Comisión.
Cuando los Estados miembros adopten dichas disposiciones, éstas harán referencia a la presente Directiva o irán acompañadas de dicha referencia en su publicación oficial. Los Estados miembros establecerán las modalidades de la mencionada referencia.
2. Los Estados miembros comunicarán a la Comisión las disposiciones de Derecho interno que adopten en el ámbito regulado por la presente Directiva.
Artículo 3
La presente Directiva entrará en vigor el día de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
Artículo 4
Los destinatarios de la presente Directiva son los Estados miembros.
Hecho en Bruselas, el 27 de marzo de 2003.