31988L0388
L 184/61
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА НА СЪВЕТА
от 22 юни 1988 година
за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно ароматизантите, предназначени за влагане в храни, и изходните материали за тяхното производство
(88/388/ЕИО)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално член 100а от него,
като взе предвид предложението на Комисията (1),
в сътрудничество с Европейския парламент (2),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (3),
като има предвид, че различията между националните законодателства в областта на ароматизантите възпрепятстват свободното движение на храни, че те могат да създадат условия за неравноправна конкуренция и че по такъв начин те пряко засягат създаването или функционирането на общия пазар;
като има предвид, че сближаването на тези законодателства е необходимо с оглед постигането на свободно движение на храните;
като има предвид, че законодателствата в областта на ароматизантите, предназначени за влагане в храните, трябва да се ръководят преди всичко от изискванията за защита на здравето на човека, но също така и от икономическите и технически потребности в рамките на санитарната защита;
като има предвид, че е уместно в рамкова директива най-напред да се определят общите критерии за чистота, определенията, правилата за етикетиране и общите принципи, които впоследствие ще дадат възможност да се премахнат всички несъответствия между законодателствата;
като има предвид, че въз основа на регистъра на веществата и изходните материали, използвани в производството на ароматизанти, съставен от Комисията по силата на Решение 88/389/ЕИО (4), впоследствие Съветът ще приеме съгласно процедурата, предвидена в член 100а от Договора, съответните разпоредби, отнасящи се за отделните категории ароматизанти и изходни материали, както и необходимите мерки, отнасящи се до тяхната употреба и методи на производство;
като има предвид, че съгласно най-новите становища на специалисти в областта на науката и техниката някои компоненти на животински и растителни суровини, използвани в производството на ароматизанти, трябва да се ограничат в храните;
като има предвид, че е уместно да се определят специфичните критерии за чистота за някои ароматизанти и микробиологичните критерии за ароматизантите, методите за анализ и за вземане на проби от ароматизантите и от веществата, изброени в приложенията и влагани във или върху храните;
като има предвид, че ако се окаже, че в ароматизантите се използва вещество или материал, което е разрешено въз основа на настоящата директива или на приетите впоследствие разпоредби, или че ако наличието на някое от веществата, изброени в приложение II, може да представлява здравен риск, е уместно да се разреши на държавите-членки да прекратят или да ограничат употребата им или да намалят максимално допустимото съдържание до приемането на решение на общностно равнище;
като има предвид, че съставянето на списъка на разрешените вещества и материали под формата на добавки, необходими за съхраняването и използването на ароматизантите, под формата на разтворители и разредители на ароматизантите и под формата на технологически добавки, както и определянето на специфични критерии за чистота за ароматизантите, определянето на условията и реда за вземане на проби и на методите за анализ на ароматизантите, вложени във или върху храните, както и контролът на максимално допустимото съдържание, предвидено в приложенията, представляват технически мерки за прилагане; че с оглед да се опрости и ускори процедурата е уместно да се възложи на Комисията да приема тези мерки;
като има предвид, че винаги, когато Съветът възлага на Комисията някои компетенции по прилагане на разпоредбите, отнасящи се до ароматизанти, предназначени за влагане в храните, е уместно да се предвиди процедура за установяване на тясно сътрудничество между държавите-членки и Комисията в рамките на Постоянния комитет по храните, създаден с Решение 69/414/ЕИО (5);
като има предвид, че е уместно, без да се засягат разпоредбите от националните законодателства, които се прилагат за някои категории ароматизанти поради липсата на специални директиви за ароматизантите, да се прилагат правилата, предвидени в настоящата директива по такъв начин, че да се разреши, две години след приемането на настоящата директива търговията и употребата на ароматизанти, които са в съответствие с разпоредбите ѝ, и да се забрани търговията и употребата на ароматизанти, които не са в съответствие с нейните разпоредби, три години след приемането ѝ,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
1. Настоящата директива се прилага за „ароматизантите“, използвани или предназначени за влагане в или върху храните, за да им се придаде мирис и/или вкус, както и за изходните материали, използвани в производството на ароматизанти.
2. По смисъла на настоящата директива:
а)
„ароматизант“ е ароматични вещества, ароматични заготовки, преработени ароматизанти, пушилни ароматизанти или техните смеси;
б)
„ароматично вещество“ е химическо вещество, което има ароматни свойства, и което е:
i)
получено по физически способ (включително дестилация и селективна екстракция с разтворител) или по ензиматичен или микробиологичен способ, от материал от растителен или от животински произход, било необработен, било след като е преработен за консумация от човека посредством традиционните способи за приготвяне на храна (включително сушене, печене и ферментация);
ii)
получено чрез химически синтез или изолирано чрез химически синтез, което е химически еднакво с вещество, което естествено се намира в материал от растителен или от животински произход като описания в i);
iii)
получено чрез химически синтез, но което не е химически еднакво с вещество, което естествено се намира в материал от растителен или от животински произход като описания в i);
в)
„ароматична заготовка“ е продукт, различен от веществата, изброени в буква б), i), концентриран или неконцентриран, който има ароматни свойства и е получен по съответен физически способ (включително дестилация и селективна екстракция с разтворител) или по ензиматичен или микробиологичен способ от материал от растителен или от животински произход, непреработен или преработен за консумация от човека посредством традиционните способи за приготвяне на храна (включително сушене, печене или ферментиране);
г)
„преработен ароматизант“ е продукт, който е получен от смес от съставки, при спазване на добрата производствена практика, чрез нагряване до температура максимум до 180 °С, в продължение на не повече от 15 минути, като не е задължително самите съставки да имат ароматни свойства, но поне една от тях да съдържа азот (амино), а друга да е редуцираща захар;
д)
„пушилен ароматизант“ е пушилен екстракт, използван в традиционните способи за опушване на храните.
3. Ароматизантите могат да съдържат храни, както и други вещества като описаните в член 6, параграф 1.
Член 2
Настоящата директива не се прилага за:
-
ядливите вещества или продукти, предназначени за консумация, без да се подлагат на преработка, със или без добавка,
-
веществата с преобладаващ сладък, кисел или солен вкус,
-
материалите от растителен или от животински произход, които имат присъщи ароматни свойства, когато не се използват като източници на ароматизанти.
Член 3
Държавите-членки предприемат необходимите мерки, за да не се допуска продажбата или употребата на ароматизанти, които не съответстват на правилата на настоящата директива.
Член 4
Държавите-членки предприемат всички необходими мерки, за да се гарантира:
а)
-
ароматизантите да не съдържат елемент или вещество в токсикологично опасно количество;
-
с уговорката за евентуални изключения, предвидени в специфичните критерии за чистота, посочени в член 6, параграф 2, трето тире, ароматизантите да не съдържат повече от 3 мг/кг арсеник, 10 мг/кг олово, 1 мг/кг кадмий и 1 мг/кг живак;
б)
употребата на ароматизантите да не води до наличието на нежелателните вещества, изброени в приложение I, в консумираните храни, в количества, които превишават посочените в него;
в)
употребата на ароматизантите и на други хранителни съставки с ароматни свойства да не води до наличието на веществата, изброени в приложение II, в количества, които превишават посочените в него.
Член 5
Съветът, в съответствие с предвидената в член 100а от Договора процедура, приема:
1.
Необходимите разпоредби относно:
-
източниците на ароматизанти, съставени от храни, както и от билки и от подправки, които обикновено се възприемат като храни,
-
източниците на ароматизанти, съставени от растителни или от животински суровини, които обикновено не се възприемат като храни,
-
ароматичните вещества, получени по физически, ензиматичен или микробиологичен способ от растителни или от животински суровини,
-
химически синтезираните или химически изолираните ароматични вещества, които са химически еднакви с ароматичните вещества, естествено присъстващи в храните, както и в билките и в подправките, които обикновено се възприемат като храни,
-
химически синтезираните или химически изолираните ароматични вещества, които са химически еднакви с ароматичните вещества, естествено присъстващи в растителните или в животинските суровини, които обикновено се възприемат като храни,
-
химически синтезираните или химически изолираните ароматични вещества, различни от изброените в четвърто и пето тире,
-
изходните материали, използвани за производството на пушилни ароматизанти или на преработени ароматизанти, както и условията за протичане на реакциите, прилагани за тяхното приготвяне;
2.
Всички специални разпоредби, които са необходими за защита на здравето на човека или на търговията, и се отнасят до:
-
употребата и методите за производство на ароматизанти, включително физическите, ензиматичните или микробиологичните способи за производството на ароматични заготовки или на ароматични вещества, посочени в член 1, параграф 2, буква б), i) и буква в);
-
условията за влагане на веществата и материалите, посочени в член 6, параграф 1;
3.
Измененията, отнасящи се до максимално допустимото съдържание, предвидено в приложенията.
Член 6
Съгласно процедурата по член 10 се приема:
1.
списък на веществата или материалите, разрешени за употреба в Общността под формата на:
-
добавки, необходими за съхранението и употребата на ароматизантите,
-
продукти, използвани за разтваряне и разреждане на ароматизантите,
-
добавки, необходими за производството на ароматизанти (технологически добавки), доколкото те не са предмет на други общностни разпоредби;
2.
при необходимост:
-
методите за анализ, необходими за контрола върху спазването на нормите за съдържание, предвидени в член 4,
-
условията и реда за вземане на проби и методите за качествен анализ и при необходимост за количествен анализ на ароматизантите, които са вложени във или върху храните,
-
специфичните критерии за чистота за дадени ароматизанти;
3.
-
микробиологичните критерии, които се прилагат по отношение на ароматизантите,
-
критериите за определения, свързани с по-специфичните наименования, посочени в член 9, параграф 1, буква б);
4.
съответните разпоредби, които трябва да се приемат до 1 юли 1990 г. с оглед да се допълни настоящата директива с правила за етикетиране на ароматизантите, предназначени за продажба на крайния потребител.
Член 7
Разпоредбите, които могат да се отразят върху здравето на обществото, се приемат само след консултация с Научния комитет по храните.
Член 8
1. Ако въз основа на нова информация или на преоценка на вече съществуващата след приемането на настоящата директива или на една от директивите, посочени в член 5, дадена държава-членка установи:
-
че наличието на едно от веществата, посочени в приложенията, или на максимално допустимото съдържание, макар и да съответства на разпоредбите на настоящата директива, или
-
че употребата на даден ароматизант, макар и да съответства на разпоредбите на съответната директива или на настоящата директива, или
-
че наличието на вещество, сходно на посочените в приложенията,
представлява опасност за здравето на човека, тази държава-членка може временно да прекрати или да ограничи прилагането на въпросните разпоредби на своя територия. Тя незабавно информира за това останалите държави-членки и Комисията, като посочва мотивите за своето решение.
2. Комисията разглежда във възможно най-кратък срок посочените от държавата-членка мотиви и след консултация с Постоянния комитет по храните обявява незабавно своето становище и взима съответните мерки, които да заменят мерките, посочени в параграф 1.
3. Ако Комисията прецени, че са необходими изменения на настоящата директива или на една от директивите, посочени в член 5, за да се превъзмогнат трудностите, изложени в параграф 1, и за да се гарантира защитата на здравето на човека, тя предприема процедурата, предвидена в член 10, с оглед да приеме тези изменения; в този случай държавата-членка, която е приела защитни мерки, може да ги прилага до влизането в сила на измененията.
Член 9
1. Ароматизантите, които не са предназначени за продажба на крайния потребител, могат да се продават само ако върху опаковката или върху съда, в който те се държат, са посочени следните данни, които трябва да са видими, четливи и неизтриваеми:
а)
името или търговската фирма и адресът на производителя или на опаковчика, или на продавач, установен в Общността;
б)
търговското наименование: или терминът „ароматизант“, или по-специфично наименование или описание на ароматизанта.
Държавите-членки могат за период от три години след приемането на настоящата директива да запазят по-специфичните наименования на ароматизантите, съставени от смес от ароматични заготовки и ароматични вещества.
Преди изтичането на този период се взема решение съгласно процедурата, предвидена в член 10, за евентуалното включване на тези наименования в настоящата директива;
в)
или означението „за храни“, или по-специфично описание на храните, за които ароматизантът е предназначен;
г)
изброяване на категориите вложени ароматични вещества и ароматични затотовки, в низходящ ред и според следната класификация:
-
естествени ароматични вещества - за ароматичните вещества, определени в член 1, параграф 2, буква б), i),
-
ароматични вещества, еднакви с естествените вещества - за ароматичните вещества, определени в член 1, параграф 2, буква б), ii),
-
изкуствени ароматични вещества - за ароматичните вещества, определени в член 1, параграф 2, буква б), iii),
-
ароматични затотовки - за заготовките, определени в член 1, параграф 2, буква в),
-
преработени ароматизанти - за ароматизантите, определени в член 1, параграф 2, буква г),
-
пушилни ароматизанти - за ароматизантите, определени в член 1, параграф 2, буква д);
д)
в случай, че става въпрос за смес от ароматизанти и други вещества или материали, посочени в член 6, параграф 1, първо и второ тире, изброяване в низходящ ред в смеските:
-
на категориите ароматизанти в съответствие с класификацията по буква г) от настоящия параграф,
-
на наименованието на всяко от останалите вещества или материали или при необходимост на неговия номер „ЕИО“;
е)
посочване на максималното съдържание на всеки компонент или на група компоненти, подлежащи на количествено ограничение в храните, или на подходяща информация, която позволява на купувача да спазва общностните разпоредби, или, ако такива не съществуват, националните разпоредби, които се прилагат за тази храна;
ж)
обозначение, което идентифицира партидата;
з)
номиналното количество, изразено в единици за маса или за обем.
2. Без да се засяга параграф 1, буква г), понятието „естествен“ или всеки друг израз с почти същото значение може да се използва само за ароматизанти, чийто ароматен компонент съдържа предимно ароматични вещества, определени в член 1, параграф 2, буква б), i) и/или ароматични заготовки, определени в член 1, параграф 2, буква в).
Ако търговското наименование на ароматизанта съдържа позоваване на хранителен продукт или на ароматен източник, понятието „естествен“ или всеки друг израз с почти същото значение може да се използва само, ако ароматичният компонент е изолиран чрез съответния физически, ензиматичен или микробиологичен способ, или чрез традиционния способ за приготвяне на храна, или от самата храна, или от съответния ароматен източник.
3. Чрез дерогация от параграф 1, определенията, посочени в параграф 1, букви г), д) и е), могат да се съдържат само в търговските документи, отнасящи се до партидата, които трябва да се предоставят заедно със или преди доставката, при условие че обозначението „предназначено е за производството на храни, а не за продажба на дребно“ е поставено на видимо място върху опаковката или върху съда, в който се съдържа съответният продукт.
4. Държавите-членки се въздържат да определят по-подробни изисквания от предвидените в настоящия член, които се отнасят до условията и реда, по който предвидените обозначения, трябва да се посочват.
Обозначенията, предвидени в настоящия член, трябва да са формулирани с понятия, които да са лесно разбираеми от купувача, освен ако информацията за тях не е дадена по друг начин. Настоящата разпоредба не възпрепятства изписването на посочените обозначения да става на няколко езика.
Член 10
1. В случаите, когато се следва процедурата, изложена в настоящия член, председателят на Постоянния комитет по храните сезира комитета по своя инициатива или по молба на представител на държава-членка.
2. Представителят на Комисията представя на комитета проект за мерките, които трябва да се предприемат. Комитетът дава своето становище по проекта в срок, определен от председателя в зависимост от неотложността на въпроса. Той се произнася с квалифицирано мнозинство съгласно член 148, параграф 2 от Договора. Председателят не участва в гласуването.
3.
а)
Комисията постановява предвидените мерки, само ако те съответстват на становището на комитета.
б)
Когато мерките не съответстват на становището на комитета, или ако няма такова становище, Комисията незабавно предлага на Съвета мерките, които трябва да се вземат. Съветът взема решение с квалифицирано мнозинство.
Ако след изтичането на три месеца, считано от датата, на която е бил сезиран, Съветът не е приел мерки, Комисията приема предложените мерки.
Член 11
1. Настоящата директива се прилага също за ароматизантите, предназначени за влагане в храните, и за храните, които се внасят в Общността.
2. Настоящата директива не се прилага нито за ароматизантите, нито за храните, които се изнасят извън Общността.
Член 12
1. Държавите-членки не могат да се позовават на съдържанието, на етикетирането на ароматизантите или на свойствата им в храните, за да забранят, да ограничат или да възпрепятстват продажбата и употребата на ароматизанти, които съответстват на настоящата директива и на директивите, посочени в член 5.
2. Параграф 1 не засяга националните разпоредби, които се прилагат поради липсата на директиви като посочените в член 5.
Член 13
1. Държавите-членки приемат мерките, необходими за да се съобразят с настоящата директива, в срок от 18 месеца, считано от нейното приемане. Те незабавно информират Комисията за това. Приетите мерки имат за цел:
-
да разрешат, две години след приемането на настоящата директива, търговията и употребата на ароматизанти, които съответстват на настоящата директива,
-
да забранят, три години след приемането на настоящата директива, търговията и употребата на ароматизанти, които не съответстват на настоящата директива.
2. Параграф 1 не засяга националните разпоредби, които поради липсата на директиви като посочените в член 5 уреждат някои групи ароматизанти или определят храните, във или върху които могат да се влагат ароматизантите, съответстващи на настоящата директива.
Член 14
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Люксембург на 22 юни 1988 година.
*****
DIRECTIVA DEL CONSEJO
de 22 de junio de 1988
relativa a la aproximación de las legislaciones de los Estados miembros en el ámbito de los aromas que se utilizan en los productos alimenticios y de los materiales de base para su producción
(88/388/CEE)
EL CONSEJO DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS,
Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea y, en particular, su artículo 100 A,
Vista la propuesta de la Comisión (1),
En cooperación con el Parlamento Europeo (2),
Visto el dictamen del Comité Económico y Social (3),
Considerando que las diferencias existentes entre las legislaciones nacionales en materia de aromas obstaculizan el libre movimiento de productos alimenticios, que pueden crear condiciones de competencia desigual y que ellas tienen pues una incidencia directa en el establecimiento o funcionamiento del mercado común;
Considerando que para lograr la libre circulación de los productos alimenticios, es necesaria la aproximación de dichas legislaciones;
Considerando que las legislaciones relativas a los agentes aromatizantes destinados para su uso en productos alimenticios deben tener en cuenta, en primer lugar, los requisitos de la protección de la salud humana, pero igualmente las necesidades económicas y técnicas, dentro de los límites que exige la protección sanitaria;
Considerando que es conveniente fijar en primer lugar, en una Directiva-marco, los criterios generales de pureza, las definiciones, las reglas de etiquetado y los principios generales que permitirán, a continuación, la eliminación de las disparidades legislativas;
Considerando que, sobre la base del inventario de sustancias y materiales de base utilizados para la preparación de aromas establecido por la Comisión en virtud de la Decisión 88/389/CEE (4), el Consejo adoptará posteriormente, según el procedimiento previsto en el artículo 100 A del Tratado, las disposiciones pertinentes relativas a determinadas categorías de aromas y a determinados materiales de base así como las medidas necesarias relativas a su empleo y métodos de producción;
Considerando que la información científica y técnica más reciente aconseja limitar en los productos alimenticios el empleo de ciertos componentes de materias primas vegetales o animales utilizadas en la preparación de aromas;
Considerando que conviene sentar los criterios específicos de pureza para determinados aromas y los criterios microbiológicos para los aromas y determinar los métodos de análisis y de muestro de aromas y de las sustancias enumeradas en los anexos y que se encuentran sobre o en los productos alimenticios;
Considerando que si el empleo en un aroma de una sustancia o una materia autorizada de acuerdo con la presente Directiva o con disposiciones adoptadas posteriormente o la presencia de una de las sustancias enumeradas en el Anexo II, pueden presentar un riesgo para la salud, conviene autorizar a los Estados miembros a suspender o limitar dicho uso, o a reducir los contenidos máximos previstos, hasta que se adopte una decisión a nivel comunitario;
Considerando que el establecimiento de la lista de sustancias o materias autorizadas como aditivos necesarios al almacenamiento y a la utilización de los aromas, como disolventes y diluyentes de los aromas y como auxiliares tecnológicas así como la fijación de criterios específicos de pureza para los aromas, la fijación de las modalidades de toma de muestras y los métodos de análisis de los
aromas que se emplean en los alimentos o en contacto con ellos y el control de los contenidos máximos previstos en los Anexos, constituyen medidas de aplicación técnica; que a fin de simplificar y agilizar el procedimiento, conviene confiar a la Comisión la adopción de dichas medidas;
Considerando que, en todos los casos en que el Consejo faculta a la Comisión determinadas competencias para la ejecución de las disposiciones relativas a los aromas destinados a ser utilizados en los productos alimenticios, conviene prever un procedimiento por el que se establezca una estrecha cooperación entre los Estados miembros y la Comisión en el ámbito del Comité permanente de los productos alimenticios creado por la Decisión 69/414/CEE (1);
Considerando que sin perjuicio de la aplicación de disposiciones nacionales que, a falta de directivas específicas en materia de aromas, corresponden a determinados grupos de aromas, los requisitos que establecen las siguientes disposiciones deberán aplicarse de modo que, dos años después de la adopción de la presente Directiva, quede autorizado el comercio y el empleo de aromas que se ajusten a las disposiciones de la presente Directiva y que, tres años después de la adopción de la misma, quede prohibido el comercio y el empleo de aromas que no se ajusten a ella,
HA ADOPTADO LA PRESENTE DIRECTIVA:
Artículo 1
1. La presente Directiva se aplicará a los aromas empleados o destinados a ser empleados en o sobre productos alimenticios para darles olor y/o sabor, así como a los materiales de base utilizados para la producción de aromas.
2. A efectos de la presente Directiva, se entiende por:
a) aromas, las sustancias aromatizantes, las preparaciones aromatizantes, los aromas de transformación, los aromas de humo o sus mezclas;
b) sustancias aromatizante, una sustancia química definida que posea propiedades aromatizantes y
i) obtenida por procedimientos físicos apropiados (incluidos la destilación y la extracción por disolvente o procedimientos enzimáticos o microbiológicos a partir de una materia de origen vegetal o animal en estado natural o transformada con vistas al consumo humano por procedimientos tradicionales de preparación de productos alimenticios (incluidos el secado, la torrefacción y la fermentación).
ii) obtenida por síntesis química o aislada por procesos químicos y químicamente idéntica a una sustancia presente de manera natural en una materia de origen vegetal o animal tal como se describe en el inciso i);
iii) obtenida por síntesis química, pero no químicamente idéntica a una sustancia presente de manera natural en una materia de origen vegetal o animal tal como se describe en el inciso i);
c) preparación aromatizante, un producto distinto a las sustancias definidas en el inciso i) de la letra b), concentrado o no, que posea propiedades aromatizantes y obtenido mediante procedimientos físicos apropiados (incluidos la destilación y la extracción por disolvente) o enzimáticos o microbiológicos a partir de materias de origen vegetal o animal en estado natural o transformadas con vistas al consumo humano por procedimientos tradicionales de preparación de productos alimenticios (incluidos el secado, la torrefacción y la fermentación);
d) aroma de transformación, un producto obtenido, según técnicas correctas de fabricación, por calentamiento a una temperatura no superior a 180°C, durante un lapso que no exceda de 15 minutos, de una mezcla de ingredientes que no posean necesariamente propiedades aromatizantes y de los cuales uno al menos contenga nitrógeno (amino) y otro sea un azúcar reductor;
e) aroma de humo, un extracto de humo utilizado en los procedimientos tradicionales de ahumado de los productos alimenticios.
3. Los aromas podrán contener productos alimenticios así como otras sustancias como las que se describen en el punto 1 del artículo 6.
Artículo 2
La presente Directiva no se aplicará:
- a las sustancias y productos comestibles destinados a ser consumidos en estado natural, con o sin reconstitución,
- a las sustancias que tengan exclusivamente un sabor azucarado, ácido o salado,
- a las materias de origen vegetal o animal que posean propiedades aromatizantes intrínsecas, cuando no sean utilizados como fuente de aromas.
Artículo 3
Los Estados miembros adoptarán las medidas necesarias para que los aromas sólo puedan comercializarse o emplearse si se ajustan a las normas establecidas en la presente Directiva.
Artículo 4
Los Estados miembros tomarán todas las medidas necesarias para garantizar que:
a) - los aromas no contengan una cantidad toxicológicamente peligrosa de cualquier elemento o sustancia;
- a reserva de las excepciones eventualmente previstas por los criterios específicos de pureza contemplados en el tercer guión del punto 2 del artículo 6, los aromas no podrán contener más de 3 mg/kg de arsénico, 10 mg/kg de plomo, 1 mg/kg de cadmio y 1 mg/kg de mercurio;
b) la utilización de los aromas no podrá dar lugar a la presencia en los productos alimenticios, tal como se consumen, de sustancias indeseables que figuren en el Anexo I, en cantidades superiores a las que en el mismo se fijan;
c) la utilización de aromas y de otros ingredientes alimenticios que tengan propiedades aromatizantes no podrá dar lugar a la presencia de las sustancias que figuran en el Anexo II en cantidades superiores a las que en el mismo se fijan.
Artículo 5
El Consejo, con arreglo al procedimiento previsto en el artículo 100 A del Tratado, adoptará:
1) las disposiciones adecuadas relativas a:
- las fuentes de aromas compuestas de productos alimenticios así como de hierbas y especias normalmente consideradas como alimentos,
- las fuentes de aromas compuestas de materias primas vegetales o animales que normalmente no son consideradas como alimentos,
- las sustancias aromatizantes obtenidas mediante procedimientos físicos apropiados o mediante procedimientos enzimáticos o microbiológicos a partir de materias primas vegetales o animales,
- las sustancias aromatizantes de síntesis química o aisladas químicamente y químicamente idénticas a las sustancias aromatizantes presentes de manera natural en los productos alimenticios así como en las hierbas y las especias normalmente consideradas como alimentos,
- las sustancias aromatizantes de síntesis química o aisladas químicamente y químicamente idénticas a sustancias aromatizantes presentes de manera natural en las materias primas vegetales o animales que normalmente no son consideradas como alimentos,
- las sustancias aromatizantes de síntesis química o aisladas químicamente distintas de las contempladas en los guiones cuarto y quinto,
- los materiales de base utilizados para la producción de aromas de humo o de aromas de transformación así como las condiciones de reacción utilizadas para su preparación;
2) todas las disposiciones particulares necesarias por razones de protección de la salud pública o de intercambios y relativas a:
- la utilización y los métodos de producción de aromas, incluidos los procedimientos físicos o enzimáticos o microbiológicos para la producción de las preparaciones aromatizantes o de las sustancias aromatizantes contempladas en el artículo 1, apartado 2, letra b) inciso i y letra c),
- las condiciones de utilización de sustancias y de materias contempladas en el punto 1 del artículo 6;
3) las modificaciones relativas a los contenidos máximos previstos en los Anexos.
Artículo 6
Se adoptarán mediante el procedimiento previsto en el artículo 10:
1) la lista de sustancias o materias autorizadas en la Comunidad en calidad de:
- aditivos necesarios para el almacenamiento y la utilización de aromas,
- productos utilizados para la disolución y la dilución de aromas,
- aditivos necesarios para la producción de aromas (auxiliares tecnológicos), en la medida en que no figuren en otras disposiciones comunitarias;
2) en caso necesario:
- los métodos de análisis necesarios para el control del respeto de los contenidos previstos en el artículo 4,
- las modalidades relativas a la toma de muestras y los métodos de identificación, y, en su caso, la dosificación de aromas que se encuentran en o sobre los productos alimenticios,
- los criterios específicos de pureza para aromas particulares;
3) - los criterios microbiológicos aplicables a los aromas,
- los criterios de definición relacionados con las denominaciones más específicas contempladas en la letra b) del apartado 1 del artículo 9;
4) las disposiciones adecuadas que deberán adoptarse antes del 1 de julio de 1990, con vistas a completar la presente Directiva con normas de etiquetado de los aromas destinados a la venta al consumidor final.
Artículo 7
Las disposiciones que puedan tener efectos sobre la salud pública solamente se adoptarán previa consulta al Comité científico de la alimentación humana.
Artículo 8
1. Si un Estado miembro constatase, sobre la base de una motivación detallada, en razón de nuevos datos o de una nueva evaluación del los datos existentes acaecida desde la adopción de la presente Directiva o de una de las directivas contempladas en el artículo 5, que:
- la presencia de una de las sustancias contempladas en los Anexos o los contenidos máximos previstos, siendo conformes al mismo tiempo con las disposiciones de la presente Directiva, o
- el empleo de un aroma, aún siendo conforme a las disposiciones de la Directiva en la materia o de la presente Directiva, o
- la presencia de una sustancia similar a las contempladas en los Anexos,
representa un peligro para la salud humana, dicho Estado miembro podrá suspender provisionalmente o restringir sobre su territorio la aplicación de las disposiciones en cuestión. Asimismo dicho Estado miembro informará inmediatamente a los Estados miembros y a la Comisión, precisando los motivos que justifiquen su decisión. 2. La Comisión examinará lo antes posible, en el seno del Comité permanente de los productos alimenticios, los motivos alegados por el Estado miembro y, a continuación, emitirá su dictamen sin demora y adoptará las medidas adecuadas que podrán sustituir a las medidas contempladas en el apartado 1.
3. Si la Comisión considera que es necesario introducir modificaciones en la presente Directiva o en una de las directivas contempladas en el artículo 5 a fin de resolver las dificultades mencionadas en el apartado 1 y garantizar la protección de la salud humana, iniciará el procedimiento previsto en el artículo 10, con vistas a adoptar dichas modificaciones, en cuyo caso, cualquier Estado miembro que haya adoptado medidas de salvaguardia podrá mantenerlas hasta la entrada en vigor de dichas modificaciones.
Artículo 9
1. Los aromas que no se destinen para la venta al consumidor final sólo podrán comercializarse si sus embalajes o recipientes llevan las indicaciones siguientes que deben ser fácilmente visibles, claramente legibles e indelebles:
a) el nombre o la razón social y la dirección del fabricante o del envasador o de un vendedor establecido en la Comunidad;
b) la denominación de venta: ya sea el término « aroma », o una denominación más específica o una descripción del aroma.
Los Estados miembros podrán mantener durante un período de tres años a partir de la adopción de la presente Directiva, denominaciones más específicas para designar aromas constituidos de mezclas de preparaciones aromatizantes y de sustancias aromatizantes.
Antes de la expiración de dicho período, se decidirá, con arreglo al procedimiento contemplado en el artículo 10, acerca de la inclusión eventual de dichas denominaciones en la presente Directiva.
c) ya sea la mención « para productos alimenticios », o una referencia más específica del producto alimenticio al que se destine el aroma;
d) la enumeración en orden ponderal decreciente de las categorías de sustancias aromatizantes y preparaciones aromatizantes presentes, según la clasificación siguiente:
- sustancias aromatizantes naturales, para las sustancias aromatizantes definidas en el artículo 1, apartado 2, letra b), inciso i),
- sustancias aromatizantes idénticas a las naturales, para las sustancias aromatizantes definidas en el artículo 1, apartado 2, letra b), inciso ii),
- sustancias aromatizantes artificiales, para las sustancias aromatizantes definidas en el artículo 1, apartado 2, letra b), inciso iii),
- preparaciones aromatizantes, para las preparaciones definidas en el artículo 1, apartado 2, letra c),
- aromas de transformación, para los aromas definidos en el artículo 1, apartado 2, letra d),
- aroma de humo, para los aromas definidos en el artículo 1, apartado 2, letra e);
e) cuando se trate de una mezcla de aromas con otras sustancias o materias mencionadas en el primer o en el segundo guión del punto 1 del artículo 6, la enumeración en un orden ponderal decreciente, en la mezcla:
- de las categorías de los aromas según la clasificación de la letra d) del presente apartado,
- del nombre de cada una de las otras sustancias o materias o, en su caso, de su número « CEE »;
f) la indicación de la cantidad máxima de cada componente o grupo de componentes sujetos a una limitación cuantitativa en un producto alimenticio, o una información adecuada que permita al comprador atenerse a las disposiciones comunitarias o, a falta de ellas, a las disposiciones nacionales aplicables a dicho producto alimenticio;
g) una mención que permita identificar el lote;
h) la cantidad nominal expresada en unidades de masa o de volumen.
2. Sin perjuicio de la letra d) del apartado 1, el término « natural », o cualquier otra expresión que tenga un significado sensiblemente equivalente sólo podrá utilizarse para los aromas cuya parte aromatizante contenga exclusivamente preparaciones aromatizantes como las que se definen en la letra c) del apartado 2 del artículo 1.
Si la denominación de venta del aroma hace referencia a un producto alimenticio o a una fuente de aromas, el término « natural » o cualquier otra expresión que tenga un significado sensiblemente equivalente, sólo podrá utilizarse si la parte aromatizante se ha aislado por procedimientos físicos adecuados o por procedimientos enzimáticos o microbiológicos o por procedimientos tradicionales de preparación de productos alimenticios únicamente o casi únicamente a partir del producto alimenticio o de la fuente de los aromas en cuestión.
3. No obstante lo dispuesto en el apartado 1, las menciones indicadas en las letras d), e) y f) del apartado 1, sólo podrán figurar en los documentos comerciales relativos al lote, que habrán de proporcionarse previamente o en el momento de la entrega, con la decisión de que la mención « destinado a la fabricación de productos alimenticios, no a la venta al por menor » figure en un lugar claramente visible del embalaje o del recipiente del producto en cuestión.
4. Los Estados miembros se abstendrán de fijar condiciones más detalladas que las previstas en el presente artículo en lo que se refiere a las modalidades según las cuales deben indicarse las menciones prescritas.
Las menciones previstas en el presente artículo deberán formularse en términos fácilmente comprensibles para los compradores, a menos que la información de estos últimos esté asegurada por otras medidas. La presente disposición no será óbice para que dichas menciones se indiquen en varias lenguas.
Artículo 10
1. En caso de que se recurra al procedimiento definido en el presente artículo, el Comité permanente de los productos alimenticios será consultado por su Presidente, bien a iniciativa propia o bien a instancia del representante de un Estado miembro. 2. El representante de la Comisión someterá al Comité un proyecto de medidas que deban adoptarse. El Comité emitirá un dictamen sobre dicho proyecto dentro de un plazo que el Presidente podrá fijar en función de la urgencia de la cuestión. Los dictámenes del Comité se emitirán por la mayoría cualificada prevista en el apartado 2 del artículo 148 del Tratado. El Presidente no participará en la votación.
3. a) La Comisión adoptará las medidas contempladas cuando éstas se conformen al dictamen del Comité.
b) Cuando las medidas contempladas no se conformen al dictamen del Comité, o en ausencia de dictamen, la Comisión someterá sin demora al Consejo una propuesta relativa a las medidas que deban adoptarse. El Consejo se pronunciará por mayoría cualificada.
Si el Consejo no se hubiere pronunciado transcurrido un plazo de tres meses a partir de la fecha en que se le haya sometido el asunto, la Comisión adoptará las medidas propuestas.
Artículo 11
1. La presente Directiva se aplicará asimismo a los aromas destinados a ser utilizados en los productos alimenticios y a los productos alimenticios importados en la Comunidad.
2. La presente Directiva no se aplicará ni a los aromas ni a los productos alimenticios destinados a exportarse fuera de la Comunidad.
Artículo 12
1. Los Estados miembros no podrán, en razón de la composición, del etiquetado de los aromas o de su comportamiento en los productos alimenticios prohibir, restringir u obstaculizar la comercialización ni el empleo de los aromas conformes a la presente Directiva y a las directivas contempladas en el artículo 5.
2. El apartado 1 no afecta a las disposiciones nacionales aplicables en ausencia de las directivas contempladas en el artículo 5.
Artículo 13
1. Los Estados miembros adoptarán las medidas necesarias para conformarse a la presente Directiva dentro de un plazo de 18 meses a partir de su adopción. Informarán inmediatamente a la Comisión. Las medidas adoptadas deberán:
- permitir, dos años después de la adopción de la presente Directiva, la comercialización y el empleo de los aromas conformes a la presente Directiva,
- prohibir, tres años después de la adopción de la presente Directiva, la comercialización y el empleo de los aromas no conformes a la presente Directiva.
2. El apartado 1 no afecta a las disposiciones nacionales que, en ausencia de las directivas contempladas en el artículo 5, reglamentan determinados grupos de aromas o determinan productos alimenticios en o sobre los que se podrán emplear los aromas conformes a la presente Directiva.
Artículo 14
Los destinatarios de la presente Directiva son los Estados miembros.
Hecho en Luxemburgo, el 22 de junio de 1988.