31994L0033
L 216/12
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 94/33/ЕО НА СЪВЕТА
от 22 юни 1994 година
за закрила на младите хора на работното място
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 118а от него,
като взе предвид предложението на Комисията (1),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (2),
в съответствие с процедурата, предвидена в член 189в от Договора (3),
като има предвид, че член 118а от Договора предвижда Съветът да приема с директиви минимални изисквания за насърчаване на подобренията, в частност на работната среда, за да се гарантира по-високо равнище на защита на безопасността и здравето на работниците
като има предвид, че съгласно споменатия член тези директиви избягват да налагат административни, финансови и правни ограничения, които биха възпрепятствали създаването и развитието на малки и средни предприятия;
като има предвид, че Хартата на Общността за основните социални права на работниците, приета от Европейския съвет в Страсбург на 9 декември 1989 г. от държавните и правителствените ръководители на единадесетте държави-членки, гласи в частност в точки 20 и 22:
„20.
Без да се засягат по-благоприятните за младите хора правила, в частност тези, които осигуряват подготовката им за работа чрез професионална квалификация, и освен ако има дерогации, ограничаващи се до някои леки дейности, минималната възраст за постъпване на работа не трябва да е под минималната възраст за завършване на задължителното образование, но при всяко положение да не е под 15 години;
22.
Трябва да се вземат необходимите мерки с оглед да се променят разпоредбите на трудовото законодателство, които се отнасят за младите работници, така че те да отговарят на изискванията за тяхното развитие и на потребностите им от професионално обучение и на достъпа им до работа.
Продължителността на труда, в частност на работниците под осемнадесет години, трябва да се ограничи, без да има възможност за заобикаляне на това ограничение, като се прибягва до извънреден труд, а нощният труд - да се забрани, с изключение на някои дейности, определени от националните закони или наредби.“;
като има предвид, че е подходящо да се вземат предвид принципите на Международната организация на труда в областта на закрилата на младите хора на работното място, включително и тези, които се отнасят за минималната възраст за достъп до заетост или работа;
като има предвид, че в Резолюцията за детския труд (4) Европейският парламент обобщава различните аспекти на труда на младите хора и в частност подчертава въздействието му върху тяхното здраве, тяхната безопасност, тяхното физическо и умствено развитие и набляга върху необходимостта да се приеме директива, която да хармонизира националните законодателства в тази област;
като има предвид, че член 15 от Директива 89/391/ЕИО на Съвета от 12 юни 1989 г. за въвеждането на мерки за насърчаване на подобряването на безопасността и здравето на работниците на работното място (5) предвижда, че особено уязвимите рискови групи трябва да бъдат закриляни от конкретните опасности, които ги застрашават;
като има предвид, че децата и подрастващите трябва да се разглеждат като особени рискови групи и да се вземат мерки за тяхната безопасност и здраве;
като има предвид, че уязвимостта на децата изисква държавите-членки да забранят техния труд и да следят минималната възраст за достъп до заетост или работа да не е под минималната възраст за завършване на задължителното редовно образование, установено от националното законодателство, но при всяко положение да не е под 15 години; като има предвид, че дерогации на забраната на детския труд могат да се допускат само в особени случаи и при условията, предвидени в настоящата директива; като има предвид, че те в никакъв случай не могат да бъдат във вреда на редовното посещаване на училище и на ползата от образованието;
като има предвид, че особеностите на прехода от детството към зрялата възраст, присъщи на подрастващите, налагат необходимостта от стриктна правна уредба и закрила на труда на подрастващите;
като има предвид, че всеки работодател трябва да гарантира на младите хора условия на труд, съобразени с тяхната възраст;
като има предвид, че работодателите трябва да прилагат необходимите мерки за защита на безопасността и здравето на младите хора въз основа на преценка на рисковете за младите хора, свързани с техния труд;
като има предвид, че държавите-членки трябва да закрилят младите хора от всички специфични рискове, произтичащи от липсата на опит, от неспособността да осъзнават съществуващи или потенциални рискове или от незрялостта на младите хора;
като има предвид, че за целта държавите-членки трябва да забранят труда на младите хора за дейностите, посочени в настоящата директива;
като има предвид, че приемането на конкретни минимални предписания за организацията на работното време може да подобри условията на труд на младите хора;
като има предвид, че максималното работно време на младите хора трябва да е строго ограничено и че нощният труд на младите хора трябва да се забрани, с изключение на някои видове дейности, определени от националните закони или наредби;
като има предвид, че е подходящо държавите-членки да приемат съответните мерки работното време на подрастващите, които посещават училище, да не е във вреда на възможността им да се възползват от полученото образование;
като има предвид, че времето, посветено за образование от младите хора, които работят в рамките на смесена система за теоретично и/или практическо обучение или на производствена практика, трябва да се включи в работното време;
като има предвид, че с оглед да се гарантират безопасността и здравето на младите хора трябва да им бъдат осигурени минимални периоди на почивка - дневна, седмична и годишна, и съответни кратки почивки;
като има предвид, че що се отнася до периода на седмичната почивка, следва надлежно да се вземе под внимание разнообразието на културните, етническите, религиозните и други фактори, преобладаващи в държавите-членки; като има предвид в частност, че всяка държава-членка има право сама да решава окончателно дали и до каква степен да включи неделята в седмичната почивка;
като има предвид, че подходящият трудов опит може да допринесе за постигането на целта за подготовка на младите хора за професионалния и обществения живот на възрастните хора, при условие че се следи да се избягва каквото и да било увреждане на тяхната безопасност, здраве и развитие;
като има предвид, че ако дерогациите на забраните и ограниченията, предвидени в настоящата директива, биха се оказали належащи за някои дейности или в конкретни ситуации, тяхното прилагане не би следвало да накърнява принципите на въведената система за закрила;
като има предвид, че настоящата директива представлява конкретна стъпка към изграждането на социалното измерение на вътрешния пазар;
като има предвид, че практическото прилагане на системата за закрила, предвидена от настоящата директива, ще изисква от държавите-членки да прилагат система от ефективни и пропорционални мерки;
като има предвид, че прилагането на някои от разпоредбите на настоящата директива би могло да създаде конкретни проблеми на държава-членка по отношение на нейната система за закрила на младите хора на работното място; като има предвид, че поради това е подходящо да се разреши на тази държава-членка да се въздържа от прилагането на съответните разпоредби за подходящ период,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
РАЗДЕЛ I
Член 1
Предмет
1. Държавите-членки вземат необходимите мерки за забрана на детския труд.
Те следят, при предвидените от настоящата директива условия, минималната възраст за назначаване или за наемане на работа да не е под минималната възраст за завършване на задължителното редовно образование, установено от националното законодателство, или при всяко положение да не е под 15 години.
2. Държавите-членки следят трудът на юношите да е строго регламентиран и закрилян при условията, предвидени от настоящата директива.
3. По принцип държавите-членки следят всеки работодател да гарантира на младите хора условия на труд, съобразени с тяхната възраст.
Те следят за закрилата на младите хора от икономическа експлоатация и от всякакъв труд, който би увредил безопасността, здравето или физическото, умственото, моралното или общественото им развитие или би навредил на тяхното образование.
Член 2
Приложно поле
1. Настоящата директива се прилага за всяко лице под 18-годишна възраст, страна по трудов договор или по трудово правоотношение, определени и/или регламентирани от действащото в държава-членка право.
2. Държавите-членки могат чрез законови или подзаконови разпоредби да предвидят да не прилагат настоящата директива в границите и при условията, които те установят в законови или в подзаконови разпоредби, за случайни или краткосрочни дейности, включващи:
а)
домашните услуги в частно домакинство, или
б)
работата, която не се смята за вредна, тежка или опасна за младите хора, в семейно предприятие.
Член 3
Определения
По смисъла на настоящата директива:
а)
„млад човек“ е всяко лице под 18-годишна възраст, визирано в член 2, параграф 1;
б)
„дете“ е всеки млад човек, който не е навършил 15 години или който все още подлежи на задължителното редовно образование по силата на националното законодателство;
в)
„юноша“ е всеки млад човек, навършил най-малко 15 години, но под 18 години, който вече не подлежи на задължителното редовно образование по силата на националното законодателство;
г)
„леки дейности“ са всички дейности, които поради присъщия характер на включените задачи и конкретните условия, при които те се извършват:
i)
не могат да увредят безопасността, здравето или развитието на децата, и
ii)
не са от такова естество, че да им попречат да посещават училище, да участват в програми за професионално ориентиране или обучение, одобрени от компетентния орган, или на възможността да се възползват от полученото образование;
д)
„работно време“ е всеки период, през който младият човек е на работа, е на разположение на работодателя и изпълнява дейността или задълженията си в съответствие с националното законодателство и/или практика;
е)
„период на почивка“ е всеки период, който не е работно време.
Член 4
Забрана на детския труд
1. Държавите-членки приемат необходимите мерки за забрана на детския труд.
2. Като имат предвид целите, посочени в член 1, държавите-членки могат със законови или подзаконови разпоредби да предвидят, че забраната на детския труд не се прилага:
а)
за децата, които извършват дейностите, посочени в член 5;
б)
за децата на възраст най-малко 14 години, които работят в рамките на смесена система на работа/обучение или на производствена практика, при условие че този труд се полага в съответствие с условията, определени от компетентния орган;
в)
за децата на възраст най-малко 14 години, които извършват леки дейности, различни от посочените в член 5; леки дейности, различни от посочените в член 5, все пак могат да се извършват от деца на 13-годишна възраст за ограничен брой часове на седмица и за категории труд, определени от националното законодателство.
3. Държавите-членки, които се ползват от правото, посочено в параграф 2, буква в), определят, като спазват разпоредбите на настоящата директива, условията на труд, свързани с посочените леки дейности.
Член 5
Културни или сходни на тях дейности
1. За наемането на деца с цел участие в културни, художествени, спортни или рекламни дейности се изисква предварително разрешение от компетентния орган за всеки отделен случай.
2. Държавите-членки определят със законови или подзаконови разпоредби условията на труд на децата в случаите, посочени в параграф 1, и условията и реда на процедурата за получаване на предварително разрешение, при условие че дейностите:
i)
не могат да увредят безопасността, здравето или развитието на децата, и
ii)
не са от такова естество, че да им попречат да посещават училище, да участват в програми за професионално ориентиране или обучение, одобрени от компетентните органи, или на възможността да се възползват от полученото образование.
3. Чрез дерогация от процедурата, предвидена в параграф 1, за деца, навършили 13-годишна възраст, държавите-членки могат да разрешат със законови или подзаконови разпоредби, в съответствие с условията, които те определят, наемането на деца с цел участие в културни, художествени, спортни или рекламни дейности.
4. Държавите-членки, които имат специална разрешителна система за агенциите за манекени, които работят с деца, могат да запазят тази система.
РАЗДЕЛ II
Член 6
Общи задължения на работодателите
1. Без да се засяга член 4, параграф 1, работодателят взема необходимите мерки за закрила на безопасността и здравето на младите хора, като обръща особено внимание на специфичните рискове, посочени в член 7, параграф 1.
2. Работодателят прилага мерките, предвидени в параграф 1, въз основа на преценка на рисковете, които съществуват за младите хора и са свързани с тяхната работа.
Преценката трябва да се извърши, преди младите хора да започнат работа и при всяко съществено изменение на условията на труд и в частност трябва да обхваща следните въпроси:
а)
обзавеждането и планировката на местоработата и на личното работно място;
б)
естеството, степента и продължителността на излагане на физични, биологични и химични фактори;
в)
разполагането, избора и използването на работни съоръжения, в частност на фактори, машини, апарати и устройства, както и начина на работа с тях;
г)
организацията на работните процеси и операции и на тяхното взаимодействие (организация на труда);
д)
равнището на обучение и инструктаж на младите хора.
Когато тази преценка показва съществуването на риск за безопасността, физическото или умственото здраве или развитие на младите хора, трябва да се осигури съответна периодична безплатна оценка и наблюдение на тяхното здраве, без да се засяга Директива 89/391/ЕИО.
Безплатната оценка и наблюдение на здравето могат да са част от национална здравна система.
3. Работодателят уведомява младите хора за евентуалните рискове и за всички мерки, взети за безопасността и здравето им.
Наред с това, той уведомява законните представители на децата за евентуалните рискове и за всички мерки, взети за безопасността и здравето на младите хора.
4. Работодателят си сътрудничи със службите за закрила и превенция, посочени в член 7 от Директива 89/391/ЕИО, при планирането, прилагането и контрола на условията на безопасност и здраве, които се прилагат за труда на младите хора.
Член 7
Уязвимост на младите хора - забрана на труда
1. Държавите-членки следят за закрилата на младите хора от конкретни рискове за тяхната безопасност, здраве и развитие в резултат от липсата на опит, от липсата на осъзнаване на съществуващи или възможни рискове или от незрялостта на младите хора.
2. Без да се засяга член 4, параграф 1, държавите-членки забраняват за тази цел наемането на млади хора за дейности, които:
а)
обективно са извън техните физически или психологични възможности;
б)
включват вредно излагане на фактори, които са токсични, канцерогенни, причиняват наследствени генетични увреждания, имат вредно въздействие върху плода по време на бременност или каквото и да било друго вредно хронично въздействие върху човешкото здраве;
в)
включват опасно излагане на радиация;
г)
включват риск от злополуки, за който може да се предположи, че не може да бъде осъзнат или избегнат от младите хора поради недостатъчното им внимание към безопасността или липсата на опит или обучение; или
д)
застрашават здравето поради изключително високи и ниски температури или поради шум или вибрации.
Дейностите, които могат да породят конкретни рискове за младите хора по смисъла на параграф 1, в частност са:
-
дейностите, свързани с опасно излагане на физични, биологични и химични фактори, посочени в точка I от приложението, и
-
процесите и дейностите, посочени в точка II от приложението.
3. Държавите-членки могат със законови или подзаконови разпоредби да разрешават дерогации от разпоредбите на параграф 2 за подрастващите, когато тези дерогации са необходими за професионалното обучение на подрастващите и при условие че закрилата на тяхната безопасност и здраве е осигурена от факта, че дейностите се извършват под контрола на компетентно лице по смисъла на член 7 от Директива 89/391/ЕИО и с уговорката да се гарантира закрилата, осигурена от споменатата директива.
РАЗДЕЛ III
Член 8
Работно време
1. Държавите-членки, които се ползват от правото, посочено в член 4, параграф 2, буква б) или в), вземат необходимите мерки за ограничаване на работното време на децата:
а)
до осем часа дневно и до четиридесет часа седмично за труд, полаган при смесена система на работа/обучение, или при производствена практика;
б)
до два часа в учебни дни и до дванадесет часа седмично за труд, полаган по време на учебния срок и извън часовете, определени за учебни занимания, доколкото това не е забранено от националното законодателство и/или практика;
в никакъв случай дневното работно време не може да надвишава седем часа; тази граница може да се увеличи на осем часа за децата, които са навършили петнадесет години;
в)
до седем часа дневно и до тридесет и пет часа седмично за труд, полаган през период, когато училището не работи най-малко една седмица; тези граници могат да се увеличат на осем часа дневно и на четиридесет часа седмично за децата, които са навършили петнадесет години;
г)
до седем часа дневно и до тридесет и пет часа седмично за леки дейности, извършвани от деца, които вече не подлежат на задължителното редовно образование, изисквано от националното законодателство.
2. Държавите-членки вземат необходимите мерки за ограничаване на работното време на подрастващите до осем часа дневно и до четиридесет часа седмично.
3. Времето, посветено на обучение от младия човек, който работи по смесена теоретична и/или практическа система на работа/обучение или на производствена практика, се включва в работното време.
4. Когато млад човек е нает от повече от един работодател, работните дни и работното време се сумират.
5. Държавите-членки могат чрез законови или подзаконови разпоредби да разрешават дерогации от разпоредбите на параграф 1, буква а) и параграф 2 или в краен случай, или когато са налице обективни причини за това.
Държавите-членки чрез законови или подзаконови разпоредби определят условията, границите и реда за прилагане на такива дерогации.
Член 9
Нощен труд
1.
а)
Държавите-членки, които се ползват от правото, предвидено в член 4, параграф 2, буква б) или в), вземат необходимите мерки за забрана на детския труд от 20:00 до 6:00 часа.
б)
Държавите-членки вземат необходимите мерки за забрана на труда на подрастващите или между 22:00 и 6:00 часа, или между 23:00 и 7:00 часа.
2.
а)
Държавите-членки могат чрез законови или подзаконови разпоредби да разрешават труда на подрастващите през периода на забрана на нощния труд, посочен в параграф 1, буква б), в конкретни сектори на дейност.
В този случай държавите-членки вземат съответните мерки за контрол над подрастващите от възрастен работник в случаите, когато такъв контрол е необходим за закрилата на подрастващите.
б)
В случай на прилагане на буква а) трудът между полунощ и 4:00 часа остава забранен.
Наред с това държавите-членки могат чрез законови или подзаконови разпоредби да разрешават труда на подрастващите през периода на забрана на нощния труд в посочените по-долу случаи, когато съществуват обективни причини за това и при условие че на подрастващите се предостави съответна почивка като компенсация и че посочените в член 1 цели не се поставят под съмнение:
-
дейности, извършвани в секторите корабоплаване или риболов;
-
дейности, извършвани в системата на въоръжените сили или на полицията;
-
дейности, извършвани в болниците или в други подобни заведения;
-
културни, художествени, спортни и рекламни дейности.
3. Подрастващите имат право, преди евентуалното им допускане до нощен труд и на равни интервали след това, на безплатна оценка на тяхното здраве и възможности, освен ако трудът, който полагат в периода, когато трудът е забранен, е по изключение.
Член 10
Периоди на почивка
1.
а)
Държавите-членки, които се ползват от правото, посочено в член 4, параграф 2, буква б) или в), вземат необходимите мерки на всеки период от двадесет и четири часа децата да имат право на минимален период на почивка от 14 последователни часа.
б)
Държавите-членки вземат необходимите мерки на всеки период от двадесет и четири часа подрастващите да имат право на минимален период на почивка от 20 последователни часа.
2. Държавите-членки вземат необходимите мерки на всеки период от седем дни:
-
децата, по отношение на които те са използвали правото, посочено в член 4, параграф 2, буква б) или в), и
-
подрастващите
да имат право на минимален период на почивка от два дни, по възможност последователни.
Когато това е оправдано по технически или организационни причини, минималният период на почивка може да бъде намален, но в никакъв случай не може да бъде под 36 последователни часа.
Минималният период на почивка, посочен в първа и втора алинея, по принцип включва и неделята.
3. Държавите-членки могат чрез законови или подзаконови разпоредби да предвидят минималните периоди на почивка, посочени в параграфи 1 и 2, да бъдат прекъсвани по отношение на дейности, включващи периоди на работа, които са разпокъсани или са с кратка продължителност през деня.
4. Държавите-членки могат чрез законови или подзаконови разпоредби да разрешават дерогации от параграф 1, буква б) и параграф 2 по отношение на подрастващите в посочените по-долу случаи, когато съществуват обективни причини за това и при условие че на подрастващите се предостави съответна почивка като компенсация и че целите, посочени в член 1, не се поставят под съмнение:
а)
дейности, извършвани в секторите корабоплаване или риболов;
б)
дейности, извършвани в системата на въоръжените сили и на полицията;
в)
дейности, извършвани в болниците или в други подобни заведения;
г)
дейности, извършвани в земеделието;
д)
дейности, извършвани в сектора туризъм или в сектора хотели, ресторанти и кафенета;
е)
дейности, включващи периоди на работа, които са разпокъсани през деня.
Член 11
Годишна почивка
Държавите-членки, които се ползват от правото, посочено в член 4, параграф 2, буква б) или в), следят в училищните ваканции на децата, подлежащи на задължителното редовно образование, изисквано от националното законодателство, да се включи, доколкото е възможно, напълно освободен от всякаква работа период.
Член 12
Почивки през работно време
Държавите-членки вземат необходимите мерки младите хора да ползват, когато дневното работно време е над четири часа и половина, време за почивка най-малко тридесет минути, по възможност последователни.
Член 13
Работа на юноши при форсмажорни обстоятелства
Държавите-членки могат чрез законови или подзаконови разпоредби да разрешават дерогации от член 8, параграф 2, член 9, параграф 1, буква б), член 10, параграф 1, буква б), а по отношение на подрастващите - от член 12, за дейности при обстоятелствата, посочени в член 5, параграф 4 от Директива 89/391/ЕИО, при условие че тези дейности имат временен характер и трябва да се извършат незабавно, че няма на разположение възрастни работници и че на съответните подрастващи се предоставят равностойни периоди на почивка като компенсация в срок от три седмици.
РАЗДЕЛ IV
Член 14
Мерки
Всяка държава-членка определя всички необходими мерки, които се прилагат в случай на нарушение на разпоредбите, приети в съответствие с настоящата директива; тези мерки трябва да са ефективни и пропорционални.
Член 15
Адаптиране на приложението
Адаптиранията от строго технически характер в резултат от техническия прогрес, развитието на международните правила или спецификации или на познанието в областта, обхваната от настоящата директива, се приемат в съответствие с процедурата, предвидена в член 17 от Директива 89/391/ЕИО.
Член 16
Клауза за недопускане на регресия
Без да се засяга правото на държавите-членки да въвеждат, предвид променящите се обстоятелства, различни разпоредби за закрила на младите хора, доколкото се спазват минималните изисквания, предвидени в настоящата директива, прилагането на директивата не представлява основателна причина за намаляване на общото равнище на закрила на младите хора.
Член 17
Заключителни разпоредби
1.
а)
Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, най-късно до 22 юни 1996 г. или следят най-късно до тази дата социалните партньори да въведат изискваните разпоредби чрез колективни договори, като държавите-членки трябва да приемат всички необходими мерки, за да са в състояние да гарантират по всяко време резултатите, предвидени от настоящата директива.
б)
За период от четири години, считано от посочената в буква а) дата, Обединеното кралство може да се въздържа да прилага член 8, параграф 1, буква б), първа алинея по отношение на разпоредбата за максималната продължителност на седмичното работно време, както и член 8, параграф 2 и член 9, параграф 1, буква б) и параграф 2.
Комисията представя доклад за резултатите от настоящата разпоредба.
Съветът, в съответствие с предвидените в Договора условия, решава дали посоченият по-горе срок трябва да бъде продължен.
в)
Държавите-членки незабавно информират Комисията за това.
2. Когато държавите-членки приемат мерките, посочени в параграф 1, последните съдържат позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
3. Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното законодателство, които те вече са приели или приемат в областта, уредена с настоящата директива.
4. На всеки пет години държавите-членки представят на Комисията доклад за практическото прилагане на разпоредбите на настоящата директива, като посочват гледните точки на социалните партньори.
Комисията уведомява за това Европейския парламент, Съвета и Икономическия и социален комитет.
5. Комисията представя на Европейския парламент, на Съвета и на Икономическия и социален комитет периодичен доклад за прилагането на настоящата директива, като взема предвид параграфи 1, 2, 3 и 4.
Член 18
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Люксембург на 22 юни 1994 година.
DIRECTIVA 94/33/CE DEL CONSEJO de 22 de junio de 1994 relativa a la protección de los jóvenes en el trabajo
EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea y, en particular, su artículo 118 A,
Vista la propuesta de la Comisión (1),
Visto el dictamen del Comité Económico y Social (2),
De conformidad con el procedimiento establecido en el artículo 189 C del Tratado (3),
Considerando que el artículo 118 A del Tratado prevé que el Consejo establezca, mediante directivas, las disposiciones níminas para promover la mejora, en particular, del medio de trabajo, con el fin de elevar el nivel de protección de la seguridad y de la salud de los trabajadores;
Considerando que, según dicho artículo, estas directivas evitarán establecer trabas de carácter administrativo, financiero y jurídico que obstaculicen la creación y el desarrollo de las pequeñas y medianas empresas;
Considerando que la Carta comunitaria de derechos sociales fundamentales de los trabajadores, adoptada en el Consejo Europeo de Estrasburgo el 9 de diciembre de 1989 por los Jefes de Estado y de Gobierno de once Estados miembros, y en particular sus puntos 20 y 22, declara:
«20. Sin perjuicio de disposiciones más favorables para los jóvenes, en especial las que, mediante la formación, garanticen su inserción profesional, y salvo excepciones circunscritas a algunos trabajos ligeros, la edad mínima de admisión al trabajo no debe ser inferior a la edad en la que concluye la escolaridad obligatoria ni en ningún caso inferior a 15 años.
22. Deben adoptarse las medidas necesarias para adecuar las normas del Derecho laboral aplicable a los jóvenes trabajadores para que satisfagan las exigencias de su desarrollo y las necesidades de su formación profesional y de su acceso al empleo.
Debe limitarse, en particular, la duración del trabajo de los trabajadores menores de 18 años - sin que pueda eludirse esta limitación recurriendo a horas extraordinarias - prohibiéndose el trabajo nocturno, con excepción de algunos empleos establecidos por las legislaciones o las normativas nacionales.»;
Considerando que conviene tener en cuenta los principios de la Organización Internacional del Trabajo en materia de protección de los jóvenes en el trabajo, incluidos los que se refieren a la edad mínima de acceso al empleo o al trabajo;
Considerando que, en su Resolución sobre el trabajo de los niños (4), el Parlamento Europeo resume los aspectos del trabajo de los jóvenes y subraya, en particular, los efectos que éste tiene sobre su salud, su seguridad y su desarrollo físico e intelectual, e insiste en la necesidad de adoptar una directiva que armonice las legislaciones nacionales en la materia;
Considerando que la Directiva 89/391/CEE del Consejo, de 12 de junio de 1989, relativa a la aplicación de medidas para promover la mejora de la seguridad y de la salud de los trabajadores en el trabajo (5) dispone en su artículo 15 que los grupos expuestos a riesgos especialmente sensibles deberán estar protegidos contra los peligros que les afecten de manera específica;
Considerando que los niños y adolescentes han de considerarse grupos con riesgos específicos y que deben tomarse medidas en lo que respecta a su seguridad y su salud;
Considerando que la vulnerabilidad de los niños exige que los Estados miembros prohíban el trabajo de los mismos y velen por que la edad mínima de admisión al empleo o al trabajo no sea inferior a la edad en la que cese la obligación de escolaridad a tiempo completo impuesta por la legislación nacional y, en ningún caso, a 15 años; que las excepciones a la prohibición del trabajo de los niños sólo pueden admitirse en casos concretos y en las condiciones previstas en la presente Directiva; que no pueden en ningún caso suponer un perjuicio para la asiduidad escolar ni para el derecho a la instrucción;
Considerando que las características propias del paso de la infancia a la edad adulta imponen la necesidad de una regulación y protección estrictas del trabajo de los adolescentes;
Considerando que todo empresario debe garantizar a los jóvenes condiciones de trabajo adaptadas a su edad;
Considerando que los empresarios deben aplicar las medidas necesarias para la protección de la seguridad y de la salud de los jóvenes sobre la base de una evaluación de los riesgos existentes para los jóvenes en relación con su trabajo;
Considerando que los Estados miembros deben proteger a los jóvenes contra los riesgos específicos resultantes de la falta de experiencia, de la falta de consciencia de los riesgos existentes o virtuales o del desarrollo incompleto de los jóvenes;
Considerando que, a tal efecto, los Estados miembros deben prohibir el empleo de los jóvenes en los trabajos previstos en la presente Directiva;
Considerando que la adopción de disposiciones mínimas precisas para la adaptación del horario laboral pueden mejorar las condiciones de trabajo de los jóvenes;
Considerando que la duración máxima del trabajo de los jóvenes debe ser estrictamente limitada y que debe prohibirse el trabajo nocturno de los jóvenes salvo en el caso de algunos puestos de trabajo determinados por las legislaciones o las normativas nacionales;
Considerando que es conveniente que los Estados miembros tomen las medidas necesarias para que el tiempo de trabajo de los adolescentes escolarizados no perjudique a su aptitud para beneficiarse de la enseñanza recibida;
Considerando que debe incluirse en el tiempo de trabajo el tiempo dedicado a la formación para los jóvenes que trabajan en el marco de un sistema de formación teórica y/o práctica en alternancia o de un período de prácticas en una empresa;
Considerando que, para garantizar la seguridad y salud de los jóvenes, éstos deben gozar de períodos mínimos de reposo - diario, semanal y anual - y de períodos de pausa adecuados;
Considerando que, en lo referente al período de reposo semanal, conviene tener debidamente en cuenta la diversidad de factores culturales, étnicos, religiosos y otros en los Estados miembros; que, en particular, corresponde a cada Estado miembro decidir, en última instancia, si el domingo debe incluirse en el descanso semanal y en qué medida;
Considerando que una experiencia adecuada de trabajo puede contribuir al objetivo de preparar a los jóvenes para la vida profesional y social de adultos, con la condición de que se procure evitar perjuicios a su seguridad, salud y desarrollo;
Considerando que, de resultar imprescindible, para determinadas actividades o situaciones especiales, prever excepciones a las prohibiciones y limitaciones dispuestas por la presente Directiva, su aplicación no deberá afectar a los principios del sistema de protección establecido;
Considerando que la presente Directiva constituye un elemento concreto en el marco de la realización de la dimensión social del mercado interior;
Considerando que el sistema de protección previsto por la presente Directiva requiere, para su aplicación concreta, la aplicación por parte de los Estados miembros de un régimen de medidas con carácter efectivo y proporcionado;
Considerando que la aplicación de determinadas disposiciones de la presente Directiva plantea dificultades particulares a un Estado miembro debido a su sistema de protección de los jóvenes en el trabajo; que, por consiguiente, conviene admitir que dicho Estado miembro pueda no aplicar durante un período adecuado las disposiciones de que se trate,
HA ADOPTADO LA PRESENTE DIRECTIVA:
SECCIÓN I
Artículo 1
Objeto
1. Los Estados miembros adoptarán las medidas necesarias para prohibir el trabajo de los niños.
En las condiciones previstas en la presente Directiva, velarán por que la edad mínima de admisión al empleo o al trabajo no sea inferior a la edad en la cual cesa la obligación de escolaridad a tiempo completo impuesta por la legislación nacional ni, en todo caso, a 15 años.
2. Los Estados miembros velarán por que el trabajo de los adolescentes esté estrictamente regulado y protegido en las condiciones previstas en la presente Directiva.
3. Con carácter general, los Estados miembros velarán por que los empresarios garanticen a los jóvenes condiciones de trabajo adaptadas a su edad.
Deberán velar asimismo por la protección de los jóvenes contra la explotación económica y contra todo trabajo que pueda perjudicar su seguridad, su salud o su desarrollo físico, psicológico, moral o social o poner en peligro su educación.
Artículo 2
Ámbito de aplicación
1. La presente Directiva se aplicará a toda persona menor de 18 años que tenga una relación o un contrato de trabajo definido en la legislación vigente en un Estado miembro o regulado por la legislación vigente en un Estado miembro.
2. Los Estados miembros podrán excluir del ámbito de aplicación de la presente Directiva, por vía legislativa o reglamentaria y en los límites y condiciones que estipulen, los trabajos ocasionales o de corta duración relativos:
a) al servicio doméstico ejercido en hogares familiares, o
b) al trabajo que no se considere nocivo, ni perjudicial, ni peligroso para los jóvenes en la empresa familiar.
Artículo 3
Definiciones
A efectos de la presente Directiva, se entenderá por:
a) «joven»: toda persona menor de 18 años contemplada en el apartado 1 del artículo 2;
b) «niño»: todo joven menor de 15 años o que aún esté sujeto a la escolaridad obligatoia a tiempo completo impuesta por la legislación nacional;
c) «adolescente»: todo joven de 15 años como mínimo, pero menor de 18 años, que ya no esté sujeto a la escolaridad obligatoria a tiempo completo impuesta por la legislación nacional;
d) «trabajos ligeros»: todos los trabajos que, en razón de la propia naturaleza de las tareas que implican y las condiciones particulares en las que deban realizarse:
i) no puedan perjudicar la seguridad, la salud o el desarrollo de los niños,
ii) ni puedan afectar su asiduidad escolar, su participación en programas de orientación o de formación profesional aprobados por la autoridad competente o sus aptitudes para que aprovechen de la enseñanza que reciben;
e) «tiempo de trabajo»: todo período durante el cual el joven permanezca en el trabajo, a disposición del empresario y en ejercicio de su actividad o de sus funciones, de conformidad con las legislaciones y/o prácticas nacionales;
f) «período de descanso»: todo período que no sea tiempo de trabajo.
Artículo 4
Prohibición del trabajo de los niños
1. Los Estados miembros tomarán las medidas necesarias para prohibir el trabajo de los niños.
2. Teniendo en cuenta los objetivos a que se refiere el artículo 1, los Estados miembros podrán establecer, por vía legislativa o reglamentaria, que la prohibición del trabajo de los niños no se aplique:
a) a los niños que ejerzan las actividades contempladas en el artículo 5;
b) a los niños de al menos 14 años que trabajen en el marco de un régimen de formación en alternancia o de prácticas en empresas, siempre que dicho trabajo sea realizado conforme a las condiciones prescritas por la autoridad competente;
c) a los niños de al menos 14 años que efectúen trabajos ligeros distintos de los contemplados en el artículo 5; no obstante, los niños podrán, a partir de la edad de 13 años, realizar trabajos ligeros, distintos de los contemplados en el artículo 5, durante un número limitado de horas por semana y para ciertas categorías de trabajos determinados en la legislación nacional.
3. Los Estados miembros que hagan uso de la facultad contemplada en la letra c) del apartado 2 determinarán las condiciones de trabajo de los trabajos ligeros de que se trate, respetando las disposiciones de la presente Directiva.
Artículo 5
Actividades culturales o similares
1. La contratación de niños para que actúen en actividades de carácter cultural, artístico, deportivo o publicitario se someterá, en cada caso, a un procedimiento de autorización previa expedido por la autoridad competente.
2. Los Estados miembros determinarán, por vía legislativa o reglamentaria, las condiciones de trabajo de los niños en los casos a que se refiere el apartado 1, así como las modalidades del procedimiento de autorización previa, a condición de que las actividades:
i) no puedan perjudicar la seguridad, la salud o el desarrollo de los niños,
ii) ni puedan afectar a su asistencia escolar, a su participación en programas de orientación o de formación profesional aprobados por la autoridad competente o a sus aptitudes para que aprovechen la enseñanza que reciben.
3. No obstante el procedimiento previsto en el apartado 1, respecto a los niños que hayan cumplido 13 años, los Estados miembros podrán autorizar, por vía legislativa o reglamentaria y en las condiciones que ellos estipulen, la contratación de niños para que actúen en actividades de carácter cultural, artístico, deportivo o publicitario.
4. Los Estados miembros que tengan un sistema de aprobación específico para las agencias de modelos en lo que respecta a las actividades de los niños podrán mantener dicho sistema.
SECCIÓN II
Artículo 6
Obligaciones generales de los empresarios
1. Sin perjuicio de lo dispuesto en el apartado 1 del artículo 4, el empresario tomará las medidas necesarias para proteger la seguridad y la salud de los jóvenes, prestando especial atención a los riesgos específicos a que se refiere el apartado 1 del artículo 7.
2. El empresario aplicará las medidas previstas en el apartado 1 basándose en una evaluación de los riesgos que existan para los jóvenes, relacionados con las condiciones de trabajo.
Dicha evaluación deberá realizarse antes de que los jóvenes se incorporen al trabajo, y siempre que se modifiquen de manera importante las condiciones laborales y deberá centrarse, en particular, en los siguientes puntos:
a) los equipos y el acondicionamiento del lugar de trabajo y del puesto de trabajo;
b) la naturaleza, grado y duración de la exposición a agentes físicos, biológicos y químicos;
c) el acondicionamiento, elección y utilización de los equipos de trabajo, en particular de agentes, máquinas, aparatos e instrumentos, así como de su manipulación;
d) el acondicionamiento de los métodos de trabajo y del desarrollo del trabajo y su interacción (organización del trabajo);
e) el estado de la formación y de la información de los jóvenes.
Cuando los resultados de dicha evaluación indiquen la existencia de un riesgo para la seguridad, la salud física o mental o el desarrollo de los jóvenes, deberá llevarse a cabo, con regularidad, una evaluación y vigilancia de la salud de los jóvenes, gratuitas y adecuadas, sin perjuicio de lo dispuesto en la Directiva 89/391/CEE.
La evaluación y la vigilancia gratuitas de la salud podrán integrarse en un sistema nacional de sanidad.
3. El empresario informará a los jóvenes de los posibles riesgos y de todas las medidas tomadas en relación con la seguridad y salud de los jóvenes.
Además, informarán a los representantes legales de los niños de los posibles riesgos y de todas las medidas tomadas en relación con la seguridad y la salud de los niños.
4. El empresario incluirá los servicios de protección y de prevención a que se refiere el artículo 7 de la Directiva 89/391/CEE den la planificación, aplicación y control de las condiciones de seguridad y salud aplicables al trabajo de los jóvenes.
Artículo 7
Vulnerabilidad de los jóvenes - Prohibiciones de trabajo
1. Los Estados miembros velarán por que se proteja a los jóvenes contra los riesgos específicos para la seguridad, la salud y el desarrollo derivados de la falta de experiencia, de la inconsciencia ante los riesgos existentes o virtuales, o del desarrollo todavía incompleto de los jóvenes.
2. Con tal fin y no obstante lo dispuesto en el apartado 1 del artículo 4, los Estados miembros prohibirán el trabajo de los jóvenes en trabajos:
a) que superen objetivamente sus capacidades físicas o psicológicas;
b) que impliquen una exposición nociva a agentes tóxicos, cancerígenos, que produzcan alteraciones genéticas hereditarias, que tengan efectos nefastos para el feto durante el embarazo o tengan cualquier otro tipo de efecto que sea nefasto y crónico para el ser humano;
c) que impliquen una exposición nociva a radiaciones;
d) que presenten riesgos de accidente de los que se pueda suponer que los jóvenes, por la falta de consciencia respecto de la seguridad o por su falta de experiencia o de formación, no puedan identificarlos o prevenirlos; o
e) que pongan en peligro su salud por exponerles a frío o calor, ruidos, o a causa de vibraciones.
Entre los trabajos que pueden entrañar riesgos específicos para los jóvenes en el sentido del apartado 1 figuran, en particular:
- los trabajos que impliquen una exposición nociva a los agentes físicos, biológicos y químicos que figuran en el punto I del Anexo, y
- los procedimientos y trabajos que figuran en el punto II del Anexo.
3. Los Estados miembros podrán autorizar, por vía legislativa y/o reglamentaria, excepciones al apartado 2 para los adolescentes cuando éstas sean imprescindibles para la formación profesional de los mismos, con la condición de que se garantice la protección de su seguridad y de su salud confiando el control de dichos trabajos bajo la vigilancia de una persona competente en el sentido del artículo 7 de la Directiva 89/391/CEE y siempre que se garantice la protección dispuesta por dicha Directiva.
SECCIÓN III
Artículo 8
Tiempo de trabajo
1. Los Estados miembros que hagan uso de la facultad contemplada en las letras b) o c) del apartado 2 del artículo 4 tomarán las medidas necesarias para limitar el tiempo de trabajo de los niños:
a) a ocho horas diarias y a 40 horas semanales para los niños que sigan un régimen de formación en alternancia o de prácticas en empresa;
b) a dos horas por día de enseñanza y a doce horas semanales para los trabajos realizados durante el período escolar fuera de las horas lectivas, en la medida en que la legislación y/o la práctica nacional no los prohíban;
el tiempo diario de trabajo en ningún caso podrá exceder de siete horas; este límite podrá ampliarse a ocho horas para los niños que hayan cumplido 15 años;
c) a siete horas diarias y a 35 horas semanales para los trabajos realizados durante un período de inactividad escolar de al menos una semana; estos límites podrán ampliarse a ocho horas diarias y a 40 horas semanales para los niños que hayan cumplido 15 años;
d) a siete horas diarias y a 35 horas semanales para los trabajos ligeros realizados por niños que ya no estén sujetos a la escolaridad obligatoria a tiempo completo impuesta por la legislación nacional.
2. Los Estados miembros tomarán las medidas necesarias para limitar el tiempo de trabajo de los adolescentes a ocho horas diarias y a 40 horas semanales.
3. El tiempo dedicado a su formación por el joven que trabaje en el marco de un régimen de formación teórica y/o práctica en alternancia o de prácticas en empresa quedará incluido en el tiempo de trabajo.
4. Cuando un joven esté empleado por varios empresarios, a efectos de cómputo se sumarán los días de trabajo y las horas de trabajo realizados.
5. Los Estados miembros podrán, por vía legislativa o reglamentaria, autorizar excepciones a lo dispuesto en la letra a) del apartado 1 y en el apartado 2 con carácter excepcional o cuando razones objetivas así lo justifiquen.
Los Estados miembros determinarán, por vía legislativa o reglamentaria, las condiciones, límites y modalidades de dichas excepciones.
Artículo 9
Trabajo nocturno
1. a) Los Estados miembros que se acojan a la facultad contemplada en las letras b) o c) del apartado 2 del artículo 4 tomarán las medidas necesarias para prohibir el trabajo de los niños entre las ocho de la tarde y las seis de la mañana.
b) Los Estados miembros tomarán las medidas necesarias para prohibir el trabajo de los adolescentes entre las diez de la noche y las seis de la mañana o entre las once de la noche y las siete de la mañana.
2. a) En determinados sectores, los Estados miembros podrán autorizar, por vía legislativa o reglamentaria, el trabajo de adolescentes durante el período de prohibición de trabajo nocturno a que se refiere la letra b) del apartado 1.
En este caso, los Estados miembros tomarán las medidas necesarias para que un adulto vigile al adolescente siempre que dicha vigilancia sea necesaria para la protección de adolescente.
b) En caso de aplicación de la letra a) seguirá prohibido el trabajo entre las doce de la noche y las cuatro de la madrugada.
No obstante, los Estados miembros podrán autorizar, por vía legislativa o reglamentaria, el trabajo de adolescentes durante el período de prohibición de trabajo nocturno, en los casos que se mencionan a continuación, cuando razones objetivas así lo justifiquen y siempre que se conceda a los adolescentes un descanso compensatorio adecuado y que no se pongan en entredicho los objetivos a que se refiere el artículo 1:
- trabajos realizados en los sectores navegación o pesca,
- trabajos realizados en el marco de las fuerzas armadas o de la policía,
- trabajos realizados en hospitales o establecimientos similares,
- actividades de carácter cultural, artístico, deportivo o publicitario.
3. Antes de poder ser destinados al trabajo nocturno y, posteriormente, a intervalos regulares, los adolescentes tendrán derecho gratuitamente a un reconocimiento médico y a una evaluación de sus condiciones, salvo cuando su trabajo durante el período de prohibición de trabajo tenga un carácter excepcional.
Artículo 10
Período de descanso
1. a) Los Estados miembros que se acojan a la facultad contemplada en las letras b) o c) del apartado 2 del artículo 4 tomarán las medidas necesarias para que los niños disfruten de un período mínimo de descanso de 14 horas consecutivas por cada período de 24 horas.
b) Los Estados miembros tomarán las medidas necesarias para que los adolescentes disfruten de un período mínimo de descanso de 12 horas consecutivas por cada período de 24 horas.
2. Los Estados miembros tomarán las medidas necesarias para que, por cada período de siete días:
- los niños respecto de los que se haya hecho uso de la facultad contemplada en las letras b) o c) del apartado 2 del artículo 4, y
- los adolescentes,
disfruten de un período mínimo de descanso de dos días, a ser posible consecutivos.
Cuando razones técnicas o de organización así lo justifiquen, podrá reducirse el período mínimo de descanso, si bien en ningún caso podrá ser inferior a 36 horas consecutivas.
En principio, en el período mínimo de descanso contemplado en los dos párrafos anteriores estará incluido el domingo.
3. Los Estados miembros podrán prever, por vía legislativa o reglamentaria, que los períodos mínimos de descanso contemplados en los apartados 1 y 2 puedan interrumpirse cuando se trate de actividades caracterizadas por períodos de trabajo fraccionados o de corta duración a lo largo del día.
4. Los Estados miembros podrán establecer, por vía legislativa y/o reglamentaria, excepciones a la letra b) del apartado 1 y al apartado 2 para los adolescentes, en los casos que se mencionan a continuación cuando razones objetivas así lo justifiquen y siempre que se conceda a los adolescentes un descanso compensatorio adecuado y no se pongan en entredicho los objetivos a que se refiere el artículo 1:
a) trabajos realizados en los sectores de navegación o pesca;
b) trabajos realizados en el marco de las fuerzas armadas o de la policía;
c) trabajos realizados en hospitales o establecimientos similares;
d) trabajos realizados en la agricultura;
e) trabajos realizados en el sector del turismo o en el sector de la hostelería y de la restauración;
f) actividades caracterizadas por períodos de trabajo fraccionados a lo largo del día.
Artículo 11
Descanso anual
Los Estados miembros que se acojan a la facultad comtemplada en las letras b) o c) del apartado 2 del artículo 4 velarán por que, en la medida de lo posible, se incluya un período libre de todo trabajo en las vacaciones escolares de los niños sujetos a la escolaridad obligatoria a tiempo completo impuesta por la legislación nacional.
Artículo 12
Pausas
Los Estados miembros tomarán las medidas necesarias para que los jóvenes que trabajen más de cuatro horas y media al día disfruten de una pausa de al menos treinta minutos, a ser posibles consecutivos.
Artículo 13
Trabajos de adolescentes en caso de fuerza mayor
Los Estados miembros podrán autorizar por vía legislativa y/o reglamentaria, excepciones al apartado 2 del artículo 8, a la letra b) del apartado 1 del artículo 9, a la letra b) del apartado 1 del artículo 10 y, en relación con los adolescentes, al artículo 12, para los trabajos realizados en las condiciones descritas en el apartado 4 del artículo 5 de la Directiva 89/391/CEE, siempre que dichos trabajos sean temporales y no se prolonguen, que no se disponga de trabajadores adultos y que se conceda a los adolescentes de que se trate períodos equivalentes de descanso compensatorio en un plazo de tres semanas.
SECCIÓN IV
Artículo 14
Medidas
Cada Estado miembro determinará todas las medidas necesarias que deban aplicarse en caso de infracción de las disposiciones adoptadas en aplicación de la presente Directiva; dichas medidas deberán tener un carácter efectivo y proporcionado.
Artículo 15
Adaptación del Anexo
Las adaptaciones de carácter estrictamente técnico del Anexo en función del progreso técnico, de la evolución de las reglamentaciones o especificaciones internacionales o de los conocimientos en el ámbito cubierto por la presente Directiva se adoptarán de conformidad con el procedimiento previsto en el artículo 17 de la Directiva 89/391/CEE.
Artículo 16
Cláusula de no disminución
Sin perjuicio del derecho de los Estados miembros a desarrollar, teniendo en cuenta la evolución de la situación, disposiciones diferentes en el ámbito de la protección de los jóvenes, siempre que se respeten las exigencias mínimas previstas en la presente Directiva, la aplicación de la presente Directiva no constituye una justificación válida de la disminución del nivel general de protección de los jóvenes.
Artículo 17
Disposiciones finales
1. a) Los Estados miembros pondrán en vigor las disposiciones legales, reglamentarias y administrativas necesarias para dar cumplimiento a lo dispuesto en la presente Directiva a más tardar el 22 de junio de 1996 o se asegurarán, a más tardar en dicha fecha, de que los interlocutores sociales apliquen las disposiciones necesarias mediante convenios colectivos; los Estados miembros deberán tomar todas las medidas necesarias para poder garantizar en cualquier momento los resultados que pretende la presente Directiva.
b) Durante un período de cuatro años a partir de la fecha a que se refiere la letra a), el Reino Unido podrá no aplicar el párrafo primero de la letra b) del apartado 1 del artículo 8 por lo que respecta a la duración máxima semanal del trabajo, así como el apartado 2 del artículo 8, la letra b) del apartado 1 del artículo 9 y el apartado 2 del artículo 9.
La Comisión presentará un informe sobre los efectos de la presente disposición.
El Consejo, que se pronunciará según las condiciones previstas en el Tratado, decidirá acerca de la posible prolongación del período indicado más arriba.
c) Los Estados miembros informarán inmediatamente de ello a la Comisión.
2. Cuando los Estados miembros adopten las disposiciones contempladas en el apartado 1, éstas harán referencia a la presente Directiva o irán acompañadas de dicha referencia en su publicación oficial. Los Estados miembros establecerán las modalidades de la mencionada referencia.
3. Los Estados miembros comunicarán a la Comisión el texto de las disposiciones básicas de Derecho interno ya adoptadas o que adopten en el ámbito regulado por la presente Directiva.
4. Cada cinco años, los Estados miembros informarán a la Comisión de la aplicación efectiva de las disposiciones de la presente Directiva, con indicación de los puntos de vista de los interlocutores sociales.
La Comisión informará de ello al Parlamento Europeo, al Consejo y al Comité Económico y Social.
5. Teniendo en cuenta las disposiciones de los apartados 1, 2, 3 y 4, la Comisión presentará al Parlamento Europeo, al Consejo y al Comité Económico y Social un informe periódico sobre la aplicación de la presente Directiva.
Artículo 18
Los destinatarios de la presente Directiva serán los Estados miembros.
Hecho en Luxemburgo, el 22 de junio de 1994.