32001D0792
L 297/7
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
от 23 октомври 2001 година
за създаване на механизъм на Общността за поощряване на засиленото сътрудничество в рамките на спасителните операции в областта на гражданската защита
(2001/792/ЕО, Евратом)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 308 от него, като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност за атомна енергия, и по-специално член 203 от него,
като взе предвид предложението на Комисията (1),
като взе предвид становището на Европейския парламент (2),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (3),
като взе предвид становището на Комитета на регионите (4),
като има предвид, че:
(1)
Дейността на Общността по прилагане на Резолюцията на Съвета и на представителите на правителствата на държавите-членки, заседаващи в рамките на Съвета, от 8 юли 1991 г. за подобряване на взаимопомощта между държавите-членки в случай на природно или технологично бедствие (5) допринесе за защита на хората и опазване на природната среда и имуществото. Понастоящем е необходимо да се осигури още по-надеждна защита в случай на природно, технологично, радиологично или екологично бедствие, включително инцидентното замърсяване на морската среда на или извън територията на Европейския съюз, и да се придаде по-голяма сила на разпоредбите на резолюцията.
(2)
Конвенцията на Икономическата комисия за Европа на ООН относно трансграничното въздействие на промишлените аварии, която урежда въпроси като предотвратяването, степента на готовност за посрещане на извънредни ситуации, информирането и участието на обществеността, системите за оповестяване на промишлените аварии, способността за реагиране и взаимната помощ, влезе в сила на 19 април 2000 г. Тази конвенция бе одобрена от Общността с Решение 98/685/ЕО на Съвета (6).
(3)
Един механизъм за поощряване на засиленото сътрудничество в рамките на спасителните операции в областта на гражданската защита би могъл да допълни настоящата Програма за действие на Общността в областта на гражданската защита (7), като окаже подкрепа при сериозни извънредни ситуации, налагащи спешна реакция. Той ще улесни мобилизацията на спасителните екипи, на експертите и другите необходими ресурси в зависимост от потребностите, благодарение на една засилена общностна структура за гражданска защита, включваща център за наблюдение и информация и обща система за спешна комуникация и информация. Той ще позволи също така да се събере валидирана информация за извънредните ситуации, която да бъде разпратена на държавите-членки, както и да се споделят поуките от спасителните операции.
(4)
Този механизъм ще отчита надлежно законодателството и международните ангажименти на Европейската общност в тази област. Настоящото решение следователно не накърнява взаимните права и задължения на държавите-членки, произтичащи от двустранни и многостранни договори, които се отнасят до въпросите, обхванати от настоящото решение.
(5)
Предотвратяването има особено значение за защитата при природни, технологични и екологични бедствия, поради което следва да се обсъди необходимостта от нови мерки.
(6)
При възникване или риск от възникване на сериозна извънредна ситуация в рамките на Европейската общност, която предизвиква или може да предизвика трансграничен ефект или да доведе до молба за помощ от страна на една или няколко държави-членки, следва при необходимост извънредната ситуация да бъде оповестена чрез обща и надеждна система за спешна комуникация и информация.
(7)
Подготвителни мерки трябва да се вземат както на равнище държави-членки, така и на общностно равнище, за да може спасителните екипи да се мобилизират бързо и да се координират с необходимата гъвкавост, както и благодарение на програма за подготовка, екипите за оценка и/или координация, екипите за намеса и останалите налични ресурси да покажат ефикасна способност за реагиране и при нужда, взаимно допълване. Други подготвителни мерки могат да бъдат централизирането на информацията за медицинските ресурси и поощряването на използването на нови технологии.
(8)
В съответствие с принципа на субсидиарността един общностен механизъм ще спомогне да се подкрепят и допълнят националните политики за взаимопомощ в областта на гражданската защита. Ако държавата-членка, поискала помощ, не е достатъчно подготвена по отношение на наличните ресурси, за да реагира адекватно на сериозна извънредна ситуация, тя може да увеличи своята готовност, прибягвайки до общностния механизъм.
(9)
Механизмът трябва да позволи да се мобилизират спасителните екипи и да улесни тяхната координация, което ще допринесе за гарантирането на по-добра защита, на първо място на хората, но също така на околната среда и материалните блага, включително културното наследство, което ще допринесе да се намали броят на човешките жертви, ранените, материалните и икономическите щети и пораженията върху околната среда и да се направят по-осезаеми целите за социална кохезия и солидарност.
(10)
Изолираните и разположени в крайната периферия зони и някои други региони в Общността често имат своите особености и специфични потребности поради географското си разположение, топографията и преобладаващите в тях икономически и социални условия. Тези особености и потребности имат отрицателни последствия, препятстват предаването на помощта и разгръщането на спасителните екипи, затруднявайки транспортирането на помощта и спасителните средства и създават специфични нужди от помощ в случай на заплаха от сериозна извънредна ситуация. Предвиденият общностен механизъм ще позволи да се реагира по-добре на тези ситуации и потребности.
(11)
По отношение на спасителните операции в областта на гражданската защита, осъществявани извън Общността, механизмът би могъл да се използва като средство за улесняване и подкрепа на действията, предприети от Общността и държавите-членки в рамките на съответните им компетенции.
(12)
Общностният механизъм може при определени условия да се използва като средство за улесняване и подкрепа на управлението на кризи, посочено в дял V от Договора за Европейския съюз.
(13)
Спасителните операции се осъществяват или самостоятелно, или в рамките на операция, ръководена от международна организация, като в последния случай Общността би следвало да укрепи връзките си със съответните международни организации, световни или регионални.
(14)
Механизмът ще бъде отворен за участие за страните кандидатки.
(15)
Следва да се увеличи прозрачността, да се укрепят и засилят различните дейности в гражданската защита, за да се преследват неуморно целите на Договора.
(16)
Мерките, необходими за прилагането на настоящото решение, се приемат в съответствие с Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. за установяване на процедурите за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (8).
(17)
Използването на същия комитет за настоящия общностен механизъм, както този за съществуващата Програма за действие на Общността в областта на гражданската защита, следва да гарантира еднородност и взаимно допълване при прилагането на механизма.
(18)
За приемането на настоящото решение Договорът за създаване на Европейската общност и договорът за създаване на Европейската общност за атомна енергия не предвиждат други правомощия, освен тези, посочени съответно в членове 308 и 203,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
1. Създава се общностен механизъм (наричан по-долу „механизмът“), с цел да се поощри засиленото сътрудничество между Общността и държавите-членки по време на спасителни операции в областта на гражданската защита при сериозни извънредни ситуации, които са възникнали или могат да възникнат и които могат да наложат спешно реагиране.
2. Механизмът има за цел да допринесе за гарантирането на по-добра защита, на първо място, на хората, но също така на околната среда и материалните блага, включително на културното наследство, в случай на сериозна извънредна ситуация, а именно природно бедствие, технологична, радиологична или екологична катастрофа, възникнали на или извън територията на Общността, включително инцидентното замърсяване на морската среда, както се предвижда в Решение № 2850/2000/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 декември 2000 г. за определяне на рамка на Общността за сътрудничество в областта на случайното или умишленото замърсяване на водите (9).
Той не засяга задълженията, произтичащи от законодателството на Европейската общност или на Европейската общност за атомна енергия или на подписаните в тази област международни споразумения.
Главната му цел е при поискване да дава подкрепа в извънредни ситуации от този тип и да допринася за подобряване на координацията на спасителните операции, предприети от държавите-членки и Общността, като отчита специфичните потребности на изолираните, разположените в крайната периферия, островните и други региони в Общността.
3. Механизмът се състои от редица елементи и действия, а именно:
-
списък на спасителните екипи и другите спасителни средства, с които разполагат държавите-членки за организиране на спасителните работи в извънредна ситуация;
-
изготвяне и прилагане на програма за подготовка на спасителните екипи и другите спасителни средства, както и на експертите от екипите за оценка и/или координация;
-
практически и научни семинари и пилотни проекти по основните аспекти на спасителните операции;
-
сформиране и при необходимост изпращане на екипи за оценка и координация;
-
създаване и управление на център за наблюдение и информация;
-
създаване и управление на обща система за спешна комуникация и информация;
-
други дейности за подкрепа, като мерки за улесняване на транспорта на средствата, предназначени за спасителните операции.
Член 2
1. В случай на сериозна извънредна ситуация, която е възникнала или има риск да възникне в Общността и която може да има трансграничен ефект или да принуди една или няколко държави-членки да поискат помощ, държавата-членка, на чиято територия е възникнала извънредната ситуация, предупреждава незабавно:
а)
държавите-членки, които могат да бъдат засегнати от въпросната извънредна ситуация, освен ако това задължение за предупреждение не е вече изпълнено по силата на съответното законодателство на Европейската общност или на Европейската общност за атомна енергия или по силата на действащи международни споразумения, и
б)
Комисията, когато е възможно да бъде отправено евентуално искане за помощ към центъра за наблюдение и информация, за да може Комисията, ако е необходимо, да уведоми останалите държави-членки и да осигури намесата на компетентните си служби.
2. Ако е необходимо, нотифицирането се извършва посредством системата за комуникация и информация.
Член 3
За да могат ефикасно да реагират в случай на извънредна ситуация, държавите-членки:
а)
предварително определят, в рамките на компетентните си служби и по-специално службите за гражданска защита или всяка друга служба за извънредни ситуации, спасителните екипи, с които разполагат за спасителни операции, както и екипите, които могат да се сформират в много кратки срокове, за да бъдат изпратени, обикновено в срок от 12 часа от искането за помощ, като отчитат факта, че съставът на екипите зависи от типа извънредна ситуация и специфичните потребности, които тя налага;
б)
подбират експертите, които може да се наложи да работят в екип за оценка и координация на мястото на бедствието;
в)
в шестмесечен срок от приемането на настоящото решение предоставят всякаква информация от общ характер за тези екипи и експерти, както и за медицинските ресурси, посочени в член 4, буква д), и при нужда бързо актуализират тази информация;
г)
обсъждат възможността да предоставят също, според нуждите, други средства за помощ, които могат да бъдат получени от компетентните служби, като специализиран персонал и специално екипиране за извънредни ситуации, както и да се използват ресурсите, които могат да бъдат предоставени от неправителствени и други компетентни организации;
д)
с цел прилагане на настоящото решение назначават компетентни органи, определят точки за контакт и съответно информират за това Комисията.
Член 4
За постигане на целите и извършване на дейностите, определени в член 1, Комисията:
а)
създава и ръководи център за наблюдение и информация, достъпен и денонощно готов за незабавна реакция, който е на разположение на държавите-членки и на Комисията за нуждите на механизма;
б)
създава и ръководи обща система за спешна комуникация и информация, която да бъде надеждна и да позволява комуникацията и обмена на информация между центъра за наблюдение и информация и посочените от държавите-членки контактни точки;
в)
предвижда средства за мобилизиране и изпращане в най-кратки срокове на малки експертни екипи, които имат за задача:
-
да направят оценка на ситуацията, предназначена за държавите-членки, центъра за наблюдение и информация и държавата, поискала помощ;
-
при необходимост да улеснят координацията на място на спасителните операции и ако е нужно да осигурят връзка с компетентните органи на държавата, поискала помощ;
г)
изготвя програма за подготовка, с цел да се подобри координацията на спасителните операции в областта на гражданската защита, като се осигури съвместимостта и взаимното допълване на спасителните екипи, упоменати в член 3, буква а), или евентуално на другите спасителни средства, посочени в член 3, буква б), и като се усъвършенстват оценителските качества на експертите. Програмата следва да включва общи занятия и учения, както и система за обмен, позволяваща командироването на лица в екипи на други държави-членки;
д)
централизира информацията за възможностите на държавите-членки да осигурят производството на серуми и ваксини или на всякакви други необходими медицински средства, както и за възможните налични резерви за операции при сериозна извънредна ситуация, и въвежда тази информация в информационната система;
е)
създава програма за отчитане на поуките, извлечени по време на операции, извършени в рамките на механизма, и разпространява тези поуки чрез системата за информация;
ж)
стимулира и насърчава за нуждите на механизма въвеждането и използването на нови технологии, включително системи за предупреждение и тревога, за обмен на информация, използване на сателитни технологии и подпомагане на процеса на вземане на решения при регулирането на извънредни ситуации;
з)
взема мерки за улесняване на транспорта на необходимите средства за спасителните операции и другите дейности за поддръжка.
Член 5
1. В случай на извънредна ситуация, възникнала в Общността, една държава-членка може да отправи искане за помощ, формулирано максимално точно:
а)
към останалите държави-членки посредством центъра за наблюдение и информация. В този случай веднага след получаване на искането според обстоятелствата Комисията:
-
предава искането на звената за връзка на останалите държави-членки,
-
улеснява мобилизирането на екипите, експертите и останалите спасителни средства,
-
събира потвърдена информация за извънредната ситуация и я разпространява на останалите държави-членки, или
б)
пряко към другите държави-членки.
2. Всяка държава-членка, към която е отправено искане за помощ, бързо преценява дали е в състояние да окаже помощ на искащата държава и я уведомява или посредством центъра за наблюдение и информация, или пряко, като в този случай впоследствие информира и центъра, като уточнява обхвата и условията на помощта, която може да предостави.
3. Ръководенето на спасителните операции е отговорност на държавата-членка, която иска помощ. Органите на тази държава-членка дават основните насоки и ако е необходимо, определят ограниченията при извършването на задачите, поверени на спасителните екипи, без да навлизат в подробности относно тяхното изпълнение, които са задължение на отговорното лице, посочено от оказващата помощ държава-членка.
4. Искащата помощ държава-членка може да поиска екипите да ръководят операциите от нейно име. В този случай екипите, осигурени от държавите-членки и Общността, се стараят да координират операциите си.
5. Екипът за оценка и/или координация се старае да улеснява координацията между спасителните екипи и при нужда да осигурява връзка с компетентните органи на държавата-членка, поискала помощ.
Член 6
Разпоредбите на член 5 се прилагат също, ако има отправено искане за това, към операциите, извършвани извън територията на Общността. Тези операции могат да се провеждат или като самостоятелни спасителни операции, или в рамките на операция, ръководена от международна организация.
Координацията на спасителните операции в областта на гражданската защита, осъществявани в рамките на механизма извън Общността, се осигурява от държавата-членка, която в момента председателства Съвета на Европейския съюз.
Член 7
Механизмът е отворен за участие на:
-
страните кандидатки от Централна и Източна Европа съгласно условията, определени в споразуменията за асоцииране, в допълнителните протоколи към тях и в решенията на съответните съвети за асоцииране;
-
Кипър, Малта и Турция на базата на двустранни споразумения, които ще бъдат сключени с тези страни.
Член 8
1. Комисията осъществява дейностите, свързани с механизма, съгласно процедурите, предвидени в член 9, параграф 2.
2. Освен това Комисията изготвя, съгласно процедурите по член 9, параграф 3, общи правила, по-специално по отношение на:
а)
ресурсите, които могат да се предоставят за спасителните операции съгласно член 3;
б)
центъра за наблюдение и информация, предвиден в член 4, буква а);
в)
общата система за спешна комуникация и информация, предвидена в член 4, буква б);
г)
екипите за оценка и/или координация, предвидени в член 4, буква в), включително и критериите за избор на експерти;
д)
програмата за подготовка, предвидена в член 4, буква г);
е)
информацията за медицинските средства, предвидена в член 4, буква д);
ж)
операциите, осъществявани на територията на Общността на базата на Резолюцията от 8 юли 1991 г., както и операциите извън територията на Общността, предвидени в член 6.
Член 9
1. Комисията се подпомага от комитет, създаден съгласно член 4, параграф 1 от Решение 1999/847/ЕО.
2. Когато се прави позоваване на настоящия параграф, се прилагат членове 4 и 7 от Решение 1999/468/ЕО.
Периодът, предвиден в член 4, параграф 3 от Решение 1999/468/ЕО, се определя на три месеца.
3. Когато се прави позоваване на настоящия параграф, се прилагат членове 5 и 7 от Решение 1999/468/ЕО.
Периодът, предвиден в член 5, параграф 6 от Решение 1999/468/ЕО, се определя на три месеца.
4. Комитетът приема свой процедурен правилник.
Член 10
Комисията оценява прилагането на настоящото решение на всеки три години, считано от влизането му в сила, и представя заключенията от тази оценка, както и всякакви предложения за изменение на решението, на Европейския парламент и на Съвета.
Член 11
Настоящото решение влиза в сила на 1 януари 2002 г.
Член 12
Адресати на настоящото решение са държавите-членки.
Съставено в Люксембург на 23 октомври 2001 година.
Decisión del Consejo
de 23 de octubre de 2001
por la que se establece un mecanismo comunitario para facilitar una cooperación reforzada en las intervenciones de ayuda en el ámbito de la protección civil
(2001/792/CE, Euratom)
EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea, y en particular su artículo 308, y el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea de la Energía Atómica, y en particular su artículo 203,
Vista la propuesta de la Comisión(1),
Visto el dictamen del Parlamento Europeo(2),
Visto el dictamen del Comité Económico y Social(3),
Visto el dictamen del Comité de las Regiones(4),
Considerando lo siguiente:
(1) Si bien los esfuerzos de la Comunidad por llevar a la práctica la Resolución del Consejo y de los Representantes de los Estados miembros reunidos en el seno del Consejo, de 8 de julio de 1991, sobre la mejora de la asistencia recíproca entre Estados miembros en caso de catástrofes naturales o tecnológicas(5) han contribuido a la protección de las personas, el medio ambiente y los bienes, se hace necesario garantizar una protección más eficaz en la eventualidad de situaciones de emergencia de carácter natural, tecnológico, radiológico y medioambiental, incluida la contaminación marina accidental, que pudieran tener lugar tanto dentro como fuera de la Comunidad, y fortalecer las disposiciones de la Resolución.
(2) El Convenio de la Comisión Económica para Europa de las Naciones Unidas sobre los efectos transfronterizos de los accidentes industriales, que contiene disposiciones sobre temas tales como la prevención, la preparación ante situaciones de emergencia, la información y participación públicas, los sistemas de notificación de accidentes industriales, la respuesta y la asistencia recíproca, entró en vigor el 19 de abril de 2000. El Convenio fue aprobado por la Comunidad mediante la Decisión del Consejo 98/685/CE(6).
(3) Un mecanismo para facilitar una cooperación reforzada en las intervenciones de ayuda en el ámbito de la protección civil podría complementar el actual Programa de acción comunitaria en favor de la protección civil(7), proporcionando unos recursos que se puedan movilizar en caso de emergencias importantes que pueden requerir una reacción urgente; facilitaría la movilización de los equipos de intervención, expertos y otros recursos, según proceda, a través de una estructura reforzada comunitaria de protección civil consistente en un Centro de Control e Información y de un sistema común de comunicación e información de emergencia; también ofrecería la posibilidad de recoger información validada sobre situaciones de emergencia, difundir dicha información a los Estados miembros y compartir la experiencia adquirida en las intervenciones.
(4) Dicho mecanismo tendría debidamente en cuenta la legislación comunitaria en la materia, así como los compromisos internacionales. La presente Decisión, pues, no deberá afectar a los derechos y obligaciones recíprocos de los Estados miembros con arreglo a los tratados bilaterales o multilaterales relacionados con los asuntos que en ella se tratan.
(5) La prevención es muy importante para la protección contra catástrofes naturales, tecnológicas y medioambientales y sería necesario estudiar otras acciones.
(6) En caso de emergencia importante en la Comunidad, o de amenaza inminente de ella, que tuviera o pudiera tener repercusiones transfronterizas, o que pudiera dar lugar a una solicitud de ayuda de uno o varios Estados miembros, es preciso efectuar la oportuna notificación, en su caso a través de un común de comunicación e información de emergencia reconocido y fiable.
(7) Deben adoptarse medidas preparatorias a nivel de los Estados miembros y comunitario que permitan movilizar rápidamente y coordinar equipos de intervención de emergencia con la flexibilidad necesaria, así como garantizar mediante un programa de formación la capacidad de respuesta eficaz y la complementariedad de los equipos de evaluación y de coordinación, los equipos de intervención y demás recursos, según proceda. Entre otras medidas de preparación, figurarían la centralización de información relativa a los necesarios recursos sanitarios y el fomento del uso de nuevas tecnologías.
(8) De conformidad con el principio de subsidiariedad, el mecanismo comunitario ofrecería una aportación específica en la tarea de sostener y complementar las políticas nacionales de asistencia recíproca en materia de protección civil. En caso de que la preparación del Estado miembro solicitante no bastase para responder adecuadamente a una situación de emergencia importante en lo que respecta a recursos disponibles, ese Estado podría complementar su preparación recurriendo a dicho mecanismo comunitario.
(9) Un mecanismo debería permitir movilizar y facilitar la coordinación de las intervenciones de ayuda con el fin de contribuir a garantizar una mejor protección, sobre todo de la población, pero también del medio ambiente y de los bienes, incluido el patrimonio cultural, y con ello reducir las pérdidas de vidas humanas, las lesiones físicas, las pérdidas materiales y los perjuicios económicos y medioambientales y hacer más palpables los objetivos de cohesión social y de solidaridad.
(10) Las regiones aisladas y ultraperiféricas, así como algunas otras regiones de la Comunidad, a menudo tienen unas características y necesidades específicas por los condicionantes geográficos, orográficos, sociales y económicos, que tienen una influencia adversa y dificultan el despliegue de los medios de intervención y ayuda y hacen difícil la prestación de ayuda en situaciones de grave peligro de emergencia importante. Ese mecanismo comunitario permitiría también dar una mejor respuesta a estas situaciones y circunstancias.
(11) Por lo que respecta a las intervenciones de ayuda en el ámbito de la protección civil fuera de la Comunidad, podría recurrirse a un mecanismo a modo de instrumento para facilitar y apoyar las acciones emprendidas por la Comunidad y los Estados miembros dentro de sus respectivas competencias.
(12) Ese mecanismo comunitario, en ciertas condiciones aún por determinar, podría constituir un instrumento para facilitar y apoyar la gestión de crisis a que se refiere el Título V del Tratado de la Unión Europea.
(13) Las intervenciones de ayuda se realizarán bien de manera autónoma, bien como contribución a una operación llevada a cabo por una organización internacional, en cuyo caso la Comunidad debería ampliar sus relaciones con las pertinentes organizaciones internacionales de carácter mundial o regional.
(14) Los países candidatos a la adhesión podrían participar en dicho mecanismo.
(15) Es necesario aumentar la transparencia y fortalecer y consolidar las diversas acciones de protección civil existentes, dentro de un esfuerzo continuado por cumplir los objetivos del Tratado.
(16) Las medidas necesarias para la ejecución de esta Decisión se adoptarían con arreglo a la Decisión 1999/468/CE del Consejo, de 28 de junio de 1999(8), por la que se establecen los procedimientos para el ejercicio de las competencias de ejecución atribuidas a la Comisión.
(17) La utilización, a efectos del presente mecanismo, del mismo comité que en el caso del Programa de acción comunitaria en favor de la protección civil, servirá para garantizar la coherencia y la complementariedad en la aplicación del mecanismo.
(18) El Tratado constitutivo de la Comunidad Europea y el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea de la Energía Atómica no prevén, para la adopción de la presente Decisión, otros poderes de acción que los establecidos en los artículos 308 y 203, respectivamente.
HA ADOPTADO LA PRESENTE DECISIÓN:
Artículo 1
1. Por la presente Decisión se crea un mecanismo comunitario para facilitar una cooperación reforzada entre la Comunidad y sus Estados miembros en las intervenciones de ayuda en el ámbito de la protección civil cuando se presenten emergencias importantes, o cuando exista un riesgo inminente de éstas, que puedan requerir una respuesta urgente (en lo sucesivo mecanismo).
2. El mecanismo deberá procurar una mayor protección, sobre todo de las personas, pero también del medio ambiente y los bienes, incluido el patrimonio cultural, en caso de emergencias importantes como, por ejemplo, accidentes de carácter natural, tecnológico, radiológico o medioambiental, que pudieran tener lugar tanto dentro como fuera de la Comunidad, incluida la contaminación marina accidental, según se contempla en la Decisión n° 2850/2000/CE, del Parlamento Europeo y del Consejo, de 20 de diciembre de 2000, por la que se establece un marco comunitario de cooperación en el ámbito de la contaminación marina accidental o deliberada(9).
El mecanismo no afectará a las obligaciones vigentes en virtud de la legislación pertinente de la Comunidad Europea, de la Comunidad Europea de la Energía Atómica o los acuerdos internacionales.
El objetivo general del mecanismo es proporcionar, previa petición, apoyo en casos de ese tipo de emergencia y facilitar una mejor coordinación de las intervenciones de ayuda de los Estados miembros y la Comunidad, teniendo en cuenta las necesidades particulares de las regiones e islas aisladas, ultraperiféricas y de otra naturaleza de la Comunidad.
3. El mecanismo consta de una serie de elementos y medidas, entre ellas:
- determinación de equipos de intervención y demás apoyo en intervenciones disponibles en los Estados miembros para intervenciones de ayuda en situaciones de emergencia,
- elaboración y aplicación de un programa de formación destinado a equipos de intervención y demás apoyo en intervenciones y a expertos en intervención, para la evaluación o también la coordinación de los equipos,
- jornadas, seminarios y proyectos piloto sobre los principales aspectos de las intervenciones,
- establecimiento, y en su caso envío, de equipos de evaluación o de coordinación,
- establecimiento y gestión de un Centro de Control e Información,
- establecimiento y gestión de un sistema común de comunicación e información de emergencia,
- otras acciones de apoyo, como las medidas para facilitar el transporte de recursos para las intervenciones de ayuda.
Artículo 2
1. En caso de emergencia importante en la Comunidad, o de riesgo inminente de ella, que conlleve o pudiera conllevar repercusiones transfronterizas, o que pudiera dar lugar a una solicitud de ayuda de uno o varios Estados miembros, el Estado miembro donde se produce tal situación deberá notificarla sin tardanza:
a) a los Estados miembros a los que pudiera afectar la situación de emergencia, salvo que esta obligación de notificación ya se haya tramitado en virtud de la legislación pertinente de la Comunidad Europea, de la Comunidad Europea de la Energía Atómica o de los acuerdos internacionales vigentes; y
b) a la Comisión, cuando pueda preverse una posible petición de ayuda a través del Centro de Control e Información, con el fin de que aquella informe, según proceda, a los demás Estados miembros, y ponga en funcionamiento sus servicios competentes.
2. La notificación se efectuará, en su caso, a través del sistema de comunicación e información.
Artículo 3
Para garantizar una capacidad de intervención efectiva en situaciones de emergencia importante, los Estados miembros deberán:
a) determinar previamente, dentro de sus servicios competentes y, en particular, sus servicios de protección civil u otros servicios de emergencia, los equipos de intervención de que pueda disponerse para dichas intervenciones o puedan establecerse en un plazo muy corto, con objeto de ser enviados, generalmente dentro de las 12 horas siguientes a la solicitud de ayuda, teniendo en cuenta que la composición de los equipos dependerá del tipo de emergencia importante y de las necesidades particulares de esa emergencia;
b) seleccionar a los expertos que puedan prestar sus servicios en el lugar de la emergencia como parte de un equipo de evaluación o de coordinación;
c) proporcionar la información general pertinente sobre los citados equipos y expertos, así como sobre los recursos sanitarios según dispone la letra e) del artículo 4, en el plazo de seis meses a partir de la fecha de adopción de la presente Decisión, y actualizar rápidamente esa información cuando sea necesario;
d) estudiar la posibilidad de proporcionar, según proceda, otros recursos de intervención de que pudieran disponer los servicios competentes, tales como personal especializado o equipos para hacer frente a un determinado tipo de emergencia y de apelar a los recursos que pudieran proporcionar las organizaciones no gubernamentales u otras entidades pertinentes;
e) a efectos de la aplicación de la presente Decisión, nombrar a las autoridades competentes, designar los puntos de contacto e informar a la Comisión al respecto.
Artículo 4
Con el fin de alcanzarlos objetivos y aplicar las acciones que se definen en el artículo 1, la Comisión deberá:
a) crear y gestionar un Centro de Control e Información accesible y en condiciones de responder inmediatamente las 24 horas del día y que preste sus servicios a los Estados miembros y a la Comisión a efectos del mecanismo;
b) crear y gestionar un sistema común de comunicación e información de emergencia fiable que permita la comunicación y el intercambio de información entre el Centro de Control e Información y los puntos de contacto designados a tal efecto por los Estados miembros;
c) prever los recursos necesarios para movilizar y enviar en el más breve plazo posible pequeños equipos de expertos encargados de:
- evaluar la situación en beneficio de los Estados miembros, del Centro de Control e Información y del Estado que solicite la ayuda,
- facilitar, cuando sea necesario, la coordinación de las operaciones de ayuda sobre el terreno y el enlace, cuando sea preciso y adecuado, con las autoridades competentes del Estado que haya solicitado la ayuda;
d) instituir un programa de formación destinado a mejorar la coordinación de las intervenciones de ayuda en el ámbito de la protección civil, garantizando la compatibilidad y la complementariedad entre los equipos de intervención con arreglo a lo dispuesto en la letra a) del artículo 3 o, en su caso, demás apoyo en intervenciones con arreglo a lo dispuesto en la letra b) del artículo 3 y mejorando la competencia de los expertos en cuanto a la evaluación. El programa deberá incluir cursos y ejercicios conjuntos y un sistema de intercambio cuyos componentes puedan ser destacados a equipos de otros Estados miembros;
e) reunir información sobre la capacidad de los Estados miembros de mantener la producción de sueros y vacunas u otros recursos médicos necesarios y de las existencias de que pueda disponerse en las intervenciones, cuando se produzca una emergencia importante, y recopilar esta información en el sistema de información;
f) establecer un programa para aprovechar los conocimientos adquiridos en las intervenciones realizadas en el marco del mecanismo, y darlo a conocer a través del sistema de información;
g) estimular y fomentar, a efectos del mecanismo, la introducción y la utilización de las nuevas tecnologías, incluidos los sistemas de notificación y alerta, intercambio de información, utilización de tecnología por satélite y ayuda en la toma de decisiones en la gestión de situaciones de emergencia;
h) adoptar medidas para facilitar el transporte de recursos para las intervenciones de ayuda y otras acciones de apoyo.
Artículo 5
1. Cuando se produzca una situación de emergencia en la Comunidad, un Estado miembro podrá solicitar ayuda, de la manera más concreta posible:
a) a los demás Estados miembros a través del Centro de Control e Información, en cuyo caso, al recibir la solicitud, la Comisión procederá, sin demora y de acuerdo con la situación, a:
- retransmitir la solicitud a los demás puntos de contacto de los Estados miembros,
- facilitar la movilización de equipos, expertos y otros recursos de apoyo a la intervención,
- recabar información validada sobre la situación de emergencia y distribuirla a los Estados miembros;
b) o directamente a los demás Estados miembros.
2. El Estado miembro al que se haya enviado una solicitud de ayuda determinará lo antes posible si está en condiciones de prestar la ayuda requerida e informará de ello al Estado solicitante sea a través del Centro de Control e Información sea directamente, y a continuación, según las circunstancias, también al Centro, con indicación de las características y condiciones de la ayuda que puede proporcionar.
3. La dirección de las intervenciones de ayuda será competencia del Estado miembro solicitante. Las autoridades del Estado miembro solicitante marcarán las directrices y, si fuera necesario, los límites de las tareas confiadas a los equipos de intervención, sin entrar en los detalles de su ejecución, que correrán a cargo del responsable nombrado por el Estado miembro que preste la ayuda.
4. El Estado miembro solicitante podrá pedir a los equipos que dirijan en su nombre la intervención, en cuyo caso los equipos que hayan enviado los Estados miembros y la Comunidad intentarán coordinar sus intervenciones.
5. El equipo de evaluación o de coordinación facilitará la coordinación entre los equipos de intervención y, cuando sea necesario y adecuado, el enlace con las autoridades competentes del Estado miembro solicitante.
Artículo 6
Las disposiciones del artículo 5, previa petición, podrán aplicarse asimismo a las intervenciones efectuadas fuera de la Comunidad. Dichas intervenciones podrán realizarse como intervenciones de ayuda autónomas o como contribución a una intervención dirigida por una organización internacional.
Corresponde al Estado miembro que ejerza la presidencia del Consejo de la Unión Europea la coordinación de las intervenciones de ayuda en el ámbito de la protección civil realizadas en el marco del presente mecanismo fuera de la Comunidad.
Artículo 7
La participación en el mecanismo estará abierta a:
- los países candidatos de Europa central y oriental con arreglo a las condiciones establecidas en los Acuerdos europeos, en sus protocolos adicionales y en las decisiones de los respectivos Consejos de asociación,
- Chipre, Malta y Turquía, con arreglo a acuerdos bilaterales que se celebrarán con dichos países.
Artículo 8
1. La Comisión ejecutará las acciones relativas al mecanismo con arreglo a los procedimientos que establece el apartado 2 del artículo 9.
2. La Comisión establecerá también, de conformidad con el procedimiento previsto en el apartado 3 del artículo 9, normas comunes que regulen, en particular, las siguientes cuestiones:
a) los recursos disponibles para las intervenciones de ayuda, tal como prevé el artículo 3;
b) el Centro de Control e Información que prevé la letra a) del artículo 4;
c) el sistema común de comunicación e información de emergencia que establece la letra b) del artículo 4;
d) los equipos de evaluación o de coordinación que establece la letra c) del artículo 4, incluidos criterios para la selección de expertos;
e) el programa de formación que establece la letra d) del artículo 4;
f) la información sobre recursos médicos que establece la letra e) del artículo 4;
g) las intervenciones dentro de la Comunidad que se basen en la Resolución de 8 de julio de 1991, así como las intervenciones de ayuda, tal como se establecen en el artículo 6.
Artículo 9
1. La Comisión estará asistida por el comité creado en virtud del apartado 1 del artículo 4 de la Decisión 1999/847/CE.
2. En los casos en que se haga referencia al presente apartado, serán de aplicación los artículos 4 y 7 de la Decisión 1999/468/CE.
El plazo contemplado en el apartado 3 del artículo 4 de la Decisión 1999/468/CEE queda fijado en tres meses.
3. En los casos en que se haga referencia al presente apartado, serán de aplicación los artículos 5 y 7 de la Decisión 1999/468/CE.
El plazo contemplado en el apartado 6 del artículo 5 de la Decisión 1999/468/CE queda fijado en tres meses.
4. El Comité aprobará su Reglamento interno.
Artículo 10
La Comisión evaluará la aplicación de la presente Decisión cada tres años a partir del día en que surta efecto y presentará al Parlamento Europeo y al Consejo las conclusiones de dicha evaluación, junto con propuestas de modificación de la Decisión.
Artículo 11
La presente Decisión surtirá efecto el 1 de enero de 2002.
Artículo 12
Los destinatarios de la presente Decisión serán los Estados miembros.
Hecho en Luxemburgo, el 23 de octubre de 2001.