32001D0822
L 314/1
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
от 27 ноември 2001 година
за асоцииране на отвъдморските страни и територии към Европейската общност
(„Решение за отвъдморско асоцииране“)
(2001/822/ЕО)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, наричан по-долу „Договора“, и по-специално член 187 от него,
като взе предвид предложението на Комисията,
като има предвид, че:
(1)
Решение 91/482/ЕИО на Съвета от 25 юли 1991 г. за асоцииране на отвъдморските страни и територии към Европейската икономическа общност (1) бе приложимо до 1 декември 2001 г. Член 240, параграф 4 от него постановява, че Съветът, като действа с единодушие по предложение на Комисията, определя разпоредбите, които следва да се постановят за последващо прилагане на принципите, изложени в членове 182-186 от Договора.
(2)
Декларация № 36 относно отвъдморските страни и територии, наричани по-долу ОСТ, приложена към заключителния акт на Конференцията на представителите на правителствата на държавите-членки, подписана в Амстердам през 1997 г., покани Съвета, в съответствие с член 187 от Договора, да преразгледа условията за асоцииране с ОСТ предвид следните четири цели:
-
по-ефективно насърчаване на икономическото и социално развитие на ОСТ,
-
развитие на икономически връзки между ОСТ и Европейския съюз,
-
отчитане в по-голяма степен на различията и специфичните характеристики на отделните ОСТ, включително аспекти, свързани със свободата на установяване,
-
и осигуряване подобряването на ефективността на финансовите инструменти.
(3)
На 11 февруари 1991 г. Европейският парламент прие резолюция относно връзките между ОСТ, страните от Африка, Карибите и Тихоокеанския басейн (страните от АКТБ) и най-отдалечените региони на Европейския съюз (2). В допълнение, на 4 октомври 2001 г. той прие резолюция по предложението на Комисията за Решение на Съвета относно асоциирането на ОСТ към Европейската общност (3).
(4)
В съобщението си от 20 май 1999 г., озаглавено „Статутът на ОСТ, асоциирани към ЕО и варианти за“ ОСТ 2000, „Комисията разгледа особеностите и развитието на асоциирането ОСТ-ЕО от 1957 г., като отбеляза основните принципи и настоящата ситуация на асоциирането и очерта алтернативни политики за периода след 1 март 2000 г.“
(5)
В съответствие с член 10 от Решение 91/482/ЕИО, компетентните власти на ОСТ уведомиха Комисията за измененията или допълненията, които те желаят в бъдеще, по-специално на заседание в контекста на партньорството, проведено на 29 и 30 април 1999 г., на което присъстваха Комисията, четирите държави-членки, с които ОСТ са свързани, както и съответните 20 ОСТ.
(6)
При все че не са трети страни, ОСТ не съставляват част от общия пазар и трябва да съблюдават задълженията, наложени на трети страни по отношение на търговия, по-специално правила за произход, здравни стандарти и стандарти за здраве на растенията и защитните мерки.
(7)
Като общо правило, когато Съветът приема мерки съгласно член 187 от Договора, той трябва да отчита както принципите, постановени в част четвърта на Договора, така и другите принципи на правото на Общността. Той също така следва да отчита придобития опит при прилагането на търговския режим по Решение 91/482/ЕИО.
(8)
Този режим предоставя безмитен достъп на продукти с произход от ОСТ и правила за произход, които позволяват кумулиране с продукти с произход от страните от АКТБ, за които се прилагат различни правила, или от Общността. Това причинява или заплашва да причини сериозни смущения във функционирането на определени организации на общия пазар съгласно общата селскостопанска политика, по-специално тези на ориз и захар. Такива смущения бяха причина на няколко пъти Комисията и Съвета да приемат защитни мерки.
(9)
Като ограничиха обхвата на използване на кумулирането на произход, промените, направени във връзка с ориза при средносрочния преглед на решението (4) помогнаха да се поддържа достъп на продукти от ОСТ до пазара на Общността при условия, които благоприятстват баланса ѝ. Този достъп следва да се подобри по отношение на най-слабо развитите ОСТ, но без да изменя общото количество, които се ползва от кумулиране. Предвид факта, че само две други ОСТ изобщо са действали в този сектор, останалите налични количества следва да се разпределят между тях, в интерес на прозрачността.
(10)
При все това, обаче, по отношение на захарта и захарните смеси, увеличението в износа на ОСТ, причинено от захар с произход от страните от АКТБ или от Общността на един свръхнаситен пазар, доведе до по-голямо намаление на квотата, определена за производителите от Общността и следователно до по-големи загуби на гарантиран за тях доход.
(11)
Освен това с оглед на минималните, с ниска добавена стойност операции, които понастоящем са достатъчни за получаването на статут на продукт с произход от ОСТ в сектора захар, приносът на този износ за развитието на териториите може, в най-добрия случай, да е малък и несъмнено несъразмерен с причиненото смущение на засегнатите сектори на Общността.
(12)
Поради гореизброените причини трябва да се приемат правила за произход, които изключват възможността за кумулиране АКТБ/ЕО-ОСТ за захарта, когато се извършени само минимални операции. При все това обаче, като се имат предвид вече направените инвестиции в ОСТ въз основа на правилата в сила от 1991 г., такова изключване следва да влезе в сила постепенно. Следователно, при условията на приемането на необходимите разпоредби по прилагане, следва временно да се разреши кумулирането да продължи в прогресивно намаляващи количествени граници, които са съвместими с целите на организацията на общия пазар на захар на Общността, като се държи надлежна сметка за легитимните интереси на операторите от ОСТ.
(13)
Следва, също така, да се приемат разпоредби, които да гарантират, че селскостопански продукти с произход от Общността, които се ползват от възстановяване при износ, не могат да бъдат внесени повторно безмитно в Общността чрез използване на процедурата за кумулиране.
(14)
Освен това всички правила за произход на ОСТ следва да се осъвременят в интерес на съответните оператори и администрации, като се отчита техническия прогрес и политиката, приета от Общността за хармонизиране на правилата за произход. По сходен начин процедурата следва да се опрости, така че да позволи необходимите технически изменения на правилата в бъдеще да се извършват по-лесно.
(15)
Процедурата за претоварване на стоки без произход в ОСТ, но в свободно обращение там, следва да се завърши и изясни за да се гарантира прозрачна и надеждна правна рамка за оператори и администрации. Тя трябва, също така, да се разшири така че да включва определени рибни продукти от особено значение за Гренландия и Сен Пиер и Микелон, при условие че бъдат приети необходимите разпоредби по прилагане.
(16)
Общите разпоредби на Договора и законодателството, извлечено съгласно него не се прилагат автоматично спрямо ОСТ, с изключение на изричните разпоредби в обратния смисъл. Продуктите от ОСТ, внесени в Общността, трябва въпреки това да съответстват на действащите правила на Общността.
(17)
Финансовата помощ за ОСТ следва да се разпредели въз основа на единни, прозрачни и ефективни критерии, като се отчитат нуждите и напредъка на ОСТ. Тези критерии следва да включват по-специално икономическите и физическите измерения на ОСТ, ползата от предходно финансиране, спазването на принципите на стабилно финансово управление, лоялна фискална политика, оценка на капацитета на усвояване, необходимостта от установяване на резерв, за да се финансират непрограмирани разходи и плавен преход с цел да се предотвратят внезапни спънки при разпределение на суми за Нова Каледония, Френска Полинезия и Нидерландските Антили. В интерес на ефективността, опростяването и признаването на капацитета за управление на властите на ОСТ, безвъзмездните финансови ресурси, предоставени на ОСТ следва да се управляват по-скоро на базата на партньорство като се прилагат процедури, основани на правилата в сила за структурните фондове.
(18)
За тази цел процедурите делегират основната отговорност за програмиране и изпълнение на сътрудничеството по-специално на ОСТ. Сътрудничеството ще се осъществява основно в съответствие с териториалната нормативна уредба на ОСТ и ще подкрепя мониторинга, оценяването и последващата проверка на програмираните дейности. В допълнение е необходимо да се изясни кои програми на Общността и бюджетни линии са отворени за ОСТ, а така също и процедурите за плавен преход от предишни ЕФР към деветия такъв.
(19)
Глобални промени, отразяващи се в непрекъснатия процес на търговска либерализация, обхващат широко Общността, основният търговски партньор на ОСТ, а така също и съседни на страните от АКТБ и други икономически партньори. В оценяването на достъп до пазара, размера на митата играе все по-малка роля, докато търговията с услуги и свързаните с търговията области придобиват все по-голямо значение в отношенията между ОСТ и техните икономически партньори. Тези връзки следователно следва да се насърчават, при запазване на общата рамка на текущия търговски режим и на условията за постепенна интеграция на онези ОСТ, които желаят, в регионалната и глобална икономика, като им се помага да увеличат капацитета си да се справят с тези нови области.
(20)
Необходимите мерки за прилагане на настоящото решение следва да се приемат в съответствие с Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. относно установяването на процедурите за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (5). Въпреки това, що се отнася до изпълнението на Девети ЕФР, гласуването и мнозинството следва да са същите, както са постановени в член 21 от Вътрешното споразумение между представителите на правителствата на държавите-членки на заседание на Съвета относно финансирането и администрирането на помощ на Общността съгласно финансовия протокол към Споразумението за партньорство между страните от Африка, Карибите и Тихоокеанския басейн и Европейската общност и нейните държави-членки, подписан в Котону (Бенин) на 23 юни 2000 г. и разпределението на финансова помощ за Отвъдморските страни и територии, за които се прилага част четвърта от Договора (6), наричано по-долу „Вътрешното споразумение“.
(21)
ОСТ са неустойчиви островни среди, които изискват подобаваща защита, включително по отношение на управлението на отпадъците. По отношение на радиоактивните отпадъци, това е предвидено съгласно член 198 от Договора за създаване на Евратом и законодателството, прието съгласно него, с изключение за Гренландия, за която Договорът за създаване на Евратом не се прилага. За други отпадъци следва да се уточни кои правила на Общността се прилагат по отношение на ОСТ.
(22)
Условията за асоцииране, постановени в настоящото решение, не следва да се прилагат спрямо Бермудските острови в съответствие с желанието на правителството на Бермудските острови.
(23)
Съветът следва да даде нов отговор на всички изброени по-горе нови фактори, който е едновременно последователен и отчитащ разнообразието от ситуации. Един нов статут на асоциирането може да предложи такъв отговор,
РЕШИ:
ЧАСТ ПЪРВА
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ ЗА АСОЦИИРАНЕТО НА ОСТ С ОБЩНОСТТА
Глава 1
Общи разпоредби
Член 1
Намерение, цели и принципи
1. Асоциирането на ОСТ към Общността, наричано по-долу „ОСТ-ЕО асоциирането“, се основава на посоченото в член 182 от Договора, а именно да насърчава икономическото и социално развитие на ОСТ и да установи тесни икономически връзки между тях и Общността като цяло.
То преследва целите, постановени в член 183 от Договора в съответствие с принципите, провъзгласени в членове 184-188 от Договора като се съсредоточава върху намаляването, предотвратяването и най-накрая премахването на бедността и върху устойчивото развитие и постепенната интеграция в регионалната и световна икономика.
2. Асоциирането се отнася до изброените в приложение I А ОСТ.
3. В съответствие с член 188 от Договора, настоящото решение се прилага за Гренландия, при условията на специфични разпоредби, предвидени в Протокола за временния режим за Гренландия, приложен към Договора.
Член 2
Основни елементи
1. ОСТ-ЕО асоциирането се основава на принципите на свобода, демокрация, спазване на правата на човека и основните свободи и върховенството на закона. Тези принципи, на които се основава Европейския съюз в съответствие с член 6 от Договора за Европейски съюз, са общи за всички държави-членки и свързаните с тях ОСТ.
2. Не съществува дискриминация въз основа на пол, раса, етнически произход, религия или вяра, инвалидност, възраст или сексуална ориентация в областите на сътрудничество, упоменати в настоящото решение.
Член 3
Най-слабо развити ОСТ
1. Общността оказва специално третиране на най-слабо развитите ОСТ и на тези, които не са в състояние да се възползват от регионалното сътрудничество и интеграция, упоменати в член 16.
2. За да отговори на тези трудности, финансовото сътрудничество за развитие включва, между другото, специално третиране по отношение на определяне на размера на финансови ресурси и свързаните с тях условия с цел да се създаде възможност най-слабо развитите ОСТ да преодолеят структурните и други препятствия в развитието си. То обръща специално внимание на подобряване на условията на живот на най-бедните части от населението в контекста на облекчаване на бедността.
3. Считаните за най-слабо развити ОСТ за целите на настоящото решение са изброени в приложение I Б. Този списък се изменя с решение на Съвета, който действа с единодушие по предложение на Комисията, когато икономическата ситуация на дадена ОСТ претърпи значителна и трайна промяна, която налага включването ѝ в категорията на най-слабо развити ОСТ или ако включването ѝ в тази категория вече не е оправдано.
Глава 2
Участници в сътрудничеството в ОСТ
Член 4
Принципи
1. В рамките на партньорството, постановено в член 7, властите на ОСТ приемат основна отговорност за формулирането на стратегии за асоцииране и развитие и тяхното прилагане чрез подготовка, заедно с Комисията и държавите-членки, с които ОСТ е свързана, на Единни програмни документи (наричан по-долу ЕПД) и програми за сътрудничество.
2. Общността признава, че местните обществени и индивидуални участници играят ключова роля за постигането на целите, постановени в член 183 от Договора.
3. При прилагане на настоящото решение страните имат за свои водещи принципи прозрачността, субсидиарността и необходимостта от ефективност.
Член 5
Различните участници
1. Участници в сътрудничеството в ОСТ включват:
-
властите на ОСТ,
-
останалите регионални и местни власти в ОСТ,
-
гражданското общество, социални, бизнес и синдикални сдружения, доставчици на публични услуги, както и местни, национални или международни неправителствени организации (НПО).
Държавите-членки, с които ОСТ са свързани, уведомяват Комисията до три месеца от влизането в сила на настоящото решение за националните, регионални или местни власти, упоменати в различните членове на решението.
2. Признаването на неправителствените участници зависи от техния капацитет да отговарят на нуждите на местното население, тяхната експертиза и това дали имат демократична и отчетна организация и управление.
3. Неправителствени участници се определят със споразумение между ОСТ властите, Комисията и държавата-членка, с която ОСТ са свързани, като се взима предвид съответния предмет, тяхната експертиза и поле на дейност. Процесът на идентификация се извършва във всяка ОСТ като част от процеса на подготовка за програмите за сътрудничество, упоменати в член 4.
Член 6
Отговорности на неправителствените участници
Неправителствени участници, определени съгласно член 5, параграф 3, могат да играят роля в:
-
информиране и консултиране,
-
подготовката и изпълнението на програми за сътрудничество,
-
децентрализирано сътрудничество в контекста на отговорности, делегирани за подкрепа на местни инициативи за развитие.
Глава 3
Принципи и процедури на ОСТ-ЕО партньорството
Член 7
Диалог и партньорство
1. С цел да позволи пълноценното участие на ОСТ в осъществяването на асоциирането ОСТ-ЕО и като надлежно отчита начина на организация на институциите на държавите-членки, асоциирането използва процедура на консултация, основана на упоменатите по-долу разпоредби. То се занимава с всеки въпрос, възникнал в отношенията между ОСТ и Общността.
2. Широкият диалог следва да позволи Общността, всички ОСТ и държавите-членки, с които те са свързани да се консултират взаимно относно принципните, подробните процедури и резултатите от асоциирането.
Форум за диалог ОСТ-ЕО, наричан по-долу „ОСТ Форум“, заседава веднъж годишно, като събира органите на властта в ОСТ, представители на държавите-членки и Комисията.
3. Между Комисията, държавите-членки, с които са свързани ОСТ и всяка ОСТ, представена от органите на властта ѝ, съществуват отделни партньорства, които позволяват целите и принципите на настоящото решение, по-специално тези, посочени в членове 4 и 19, да се осъществят на практика. Това тристранно партньорство по-долу се нарича „партньорство“.
За всяка ОСТ се създават работни групи по партньорството, които включват гореспоменатите трима партньори. Тези работни групи могат да заседават по молба на Комисията, на държава-членка или на ОСТ. По молба на един от партньорите няколко работни групи по партньорството могат да осъществяват съвместни срещи, за да обсъждат въпроси от общ интерес или регионалните аспекти на асоциирането.
4. Тези консултации се извършват в пълно съответствие със съответните институционални, юридически и финансови правомощия на тримата партньори.
Комисията председателства работните страни и ОСТ Форума и осигурява тяхното административно обслужване.
Представител на Европейската инвестиционна банка, наричана по-долу ЕИБ, присъства на заседанията, когато в дневния ред са включени въпроси, свързани с нея.
5. Становищата на работните страни и ОСТ Форума са предмет на решения на Комисията, когато е уместно и в рамките на нейните правомощия, или на предложения от Комисията към Съвета с оглед изпълнението на нови елементи от ОСТ-ЕО асоциирането или негово изменение въз основа на член 187 от Договора.
Член 8
Съвместна парламентарна асамблея на страни от Африка, Карибите и Тихоокеанския басейн и ЕС
Органите на властта на ОСТ се уведомяват за дневния ред, резолюциите и препоръките на Съвместната парламентарна асамблея на страните от Африка, Карибите и Тихоокеанския басейн и ЕС.
Държави-членки и Комисията подпомагат всяка молба от страна на властите на ОСТ за участие като наблюдатели на пленарни заседания на Съвместната парламентарна асамблея на страните от Африка, Карибите и Тихоокеанския басейн и ЕС, съгласно правилника за работа на Асамблеята.
Член 9
Управление
Текущото управление на настоящото решение се извършва от Комисията и ОСТ властите и в случай на нужда - от държавата-членка, с която са свързани ОСТ, в съответствие с институционалните, юридически и финансови правомощия на всеки от партньорите, особено по отношение на развитието на финансово сътрудничество и сътрудничество в областта на търговията и услугите.
ЧАСТ ВТОРА
ОБЛАСТИ НА СЪТЛУДНИЧЕСТВО МЕЖДУ ОСТ И ЕО
Член 10
Области на сътрудничество
Общността допринася за сътрудничеството в тези области в ОСТ, изброени в настоящия дял в съответствие с приоритетите, посочени в стратегиите за развитие за всяка ОСТ или, където е уместно, във формата на регионални мерки.
Член 11
Производствени сектори
Сътрудничеството подпомага секторни политики и стратегии, които улесняват достъпа до производствени дейности и ресурси, по-специално:
а)
Селско стопанство: селскостопанска политика и институционално изграждане, диверсификация, напояване, размножение на семена, мерки за защита на посевите, производство на торове, оборудване, агропроизводство, животновъдство и говедовъдство, скотовъдство, разширение и изследване; маркетинг; съхранение и транспорт; хранителна защита; кредитиране на селското стопанство; регулиране на земята и поземлена реформа, политика за използване и регистрация на земя, трансфер на технологии, инфраструктура за напояване и дренаж, други услуги за подкрепа.
б)
Гори: политика за горите и институционално изграждане, включително използване на дървета за съхраняване на околната среда при ерозия и контрол на процесите на превръщане на земите в пустиня (дезертификация); залесяване; управление на горите, включително рационално използване и управление на износа на дървен материал; въпроси, свързани с тропическите гори; изследване и обучение.
в)
Рибно стопанство: политика за рибно стопанство и институционално изграждане, защита на видове риба; рибни стопанства и риболов; транспорт на риба и рибни продукти; студено съхраняване и маркетинг и съхранение на риба.
г)
Развитие на селските райони: политика на развитието на селските райони и институционално изграждане, интегрирани проекти/програми за развитие на селските райони; подкрепа и проекти, насочени към хората, производството и маркетинга в селските райони; инфраструктура в селските райони.
д)
Промишленост: секторна политика и институционално изграждане; занаятчийство; селскостопанска промишленост и други производствени сектори, производство на транспортни съоръжения; технологическа научноизследователска и развойна дейност; контрол на качеството; развитие и разширяване на МСП и микропредприятия.
е)
Минно дело: секторна политика и институционално изграждане, технологическа научноизследователска и развойна дейност; разработване на мини в малък мащаб, и т.н.
ж)
Енергетика: енергийна политика и институционално изграждане; производство на енергия (невъзобновима и възобновима); ефективно използване на енергийните ресурси; изследване и обучение в областта на енергетиката; насърчаване на инвестиции на частния сектор в производството и разпределението на енергия.
з)
Транспорт: транспортна политика и институционално изграждане; шосеен, железопътен, въздушен, морски или вътрешен воден транспорт и съоръжения за складиране.
и)
Съобщения: политика в областта на съобщенията и институционално изграждане; далекосъобщения и медии.
й)
Води: политика в областта на водите и институционално изграждане; защита на водните ресурси, управление на отпадъците, водоснабдяване в селските и градски райони за домакинства, производства и селско стопанство; съхранение, разпределение и управление на водните ресурси.
к)
Банки, финансови и бизнес услуги: финансова секторна политика и институционално изграждане, бизнес услуги; приватизация, дялово участие и маркетинг; подкрепа за търговски и бизнес сдружения (включително агенции за насърчаване на износа); финансови и банкови институции.
л)
Технологично развитие и приложение, изследване: политика и институционално изграждане; синхронизирано действие на местно, национално и/или регионално ниво за насърчаване на научни и технологични дейности и тяхното приложение в производството и насърчаването на компютърна грамотност в публичния и частния сектор, научни програми и съоръжения за изследване.
Член 12
Развитие на търговията
1. Общността прилага мерки за развитието на търговията на всички нива до крайната дистрибуция на продукта.
Целта е да се гарантира, че ОСТ извличат максимална полза от разпоредбите на настоящото решение и могат да участват при най-благоприятни условия на пазара на Общността, вътрешните, субрегионални, регионални и международни пазари като разнообразяват обхвата и увеличават стойността и обема на търговията на ОСТ със стоки и услуги.
2. В допълнение към развитието на търговия между ОСТ и Общността, особено внимание се отделя на дейности, насочени към укрепване самостоятелността на ОСТ и подобряване на регионалното сътрудничество в областта на търговията и услугите.
3. В рамките на инструментите, предвидени в настоящото решение и в съответствие със съдържащите се разпоредби в тази връзка, по молба на властите на ОСТ се предприемат действия, по-специално в следните области:
а)
подкрепа за определяне на подходящи макроикономически политики, необходими за развитие на търговията;
б)
подкрепа за създаването или реформирането на подходящи законови и регулаторни рамки, както и за реформиране на административните процедури;
в)
установяване на последователни търговски стратегии;
г)
подкрепа на ОСТ за развитие на вътрешния им капацитет, за информационни системи и за осъзнаване на ролята и важността на търговията за икономическото развитие;
д)
подкрепа за заздравяване на инфраструктурата, свързана с търговията, и по-специално подкрепа за усилията на ОСТ за развитие и подобряване на спомагателната инфраструктура на услуги, включително съоръжения за транспорт и складиране, с цел да се осигури ефективното им участие в разпределението на стоки и услуги и да се насърчи експортния поток от ОСТ;
е)
развитие на човешки ресурси и професионални умения в областта на търговията и услугите, по-специално в обработването, маркетинга, разпределението и транспортния сектор за пазара на Общността, регионалните и международни пазари;
ж)
подкрепа за развитие на частния сектор, и по-специално на МСП за идентифициране и развитие на продукти, търговски обекти и експортно ориентирани съвместни предприятия;
з)
подкрепа за действия на ОСТ, насочени към насърчаване и привличане на частни инвестиции и съвместни предприятия;
и)
установяване, приспособяване и заздравяване на организации в ОСТ, занимаващи се с развитието на търговия и услуги, като специално внимание се обръща на специалните нужди на организации в най-слабо развитите ОСТ;
й)
подкрепа за ОСТ, целящи да подобрят качеството на продуктите си, да ги приспособят към пазарните изисквания и да разнообразят търговските си обекти;
к)
подкрепа за усилията на ОСТ за по-ефективно навлизане на пазарите на трети страни;
л)
мерки за развитие на пазара, включително увеличаване на контакти и обмен на информация между икономически оператори в ОСТ, страните от Африка, Карибите и Тихоокеанския басейн, държавите-членки и трети страни;
м)
подкрепа за ОСТ при приложението на съвременни маркетингови техники в ориентираните към производство сектори и програми, по-специално в области като развитие на селските райони и селско стопанство;
н)
създаване и развитие на застрахователни и кредитни институции в областта на развитието на търговия.
4. Участие на ОСТ в търговски изложения, панаири и търговски мисии се осъществява единствено, ако тези събития са неразделна част от общи програми за развитие на търговия и пазари.
5. Участието на най-слабо развити ОСТ в различни търговски дейности се насърчава чрез специални мерки, между които заплащане на пътни разноски на персонала и разходи за транспортиране на експонати при участието им в местни и регионални изложения, панаири и търговски мисии и такива в трети страни, включително разходите за временни конструкции и/или наемане на панаирни щандове. На най-слабо развитите ОСТ се предоставя безвъзмездно специална помощ за подпомагане на подготовката и/или закупуване на промоционални материали.
Член 13
Търговия с услуги
1. Общността приема да развива и финансира инфраструктура и човешки ресурси по отношение търговия с услуги в съответствие с приоритетите, установени съгласно стратегиите за развитие за всяка ОСТ.
2. Общността допринася за развитието и насърчаването на ефективни от гледна точка на разходите морски транспортни услуги в ОСТ чрез:
а)
насърчаване ефективната експедиция на стоки на икономически и търговски разумни цени;
б)
прилагане на добри политики и правила за конкуренция;
в)
улесняване по-голямото участие на ОСТ в международните експедиционни услуги;
г)
насърчаване на регионални програми за морски транспорт и развитие на търговията;
д)
увеличаване участието на местния частен сектор в спедиционните услуги.
Общността и ОСТ предприемат да насърчават безопасното корабоплаване, сигурността на екипажите и предотвратяването на замърсявания.
3. Общността насърчава сътрудничество с ОСТ, така че да гарантира непрекъснато подобряване и нарастване на въздушния трафик.
Това включва:
а)
разглеждане на всички средства за реформиране и модернизиране на въздушнотранспортните производства в ОСТ;
б)
насърчаване на търговската им устойчивост и конкурентоспособност;
в)
насърчаване на по-високи нива на инвестиции и участие от страна на частния сектор и по-голям обмен на знания и добри бизнес практики;
г)
осигуряване на достъп до глобалните въздушнотранспортни мрежи на пътници и износители.
4. Във въздушния транспортен сектор трябва да се гарантира безопасност и да се въведат и прилагат съответните международни стандарти.
За тази цел Общността подпомага ОСТ в:
а)
прилагането на системи за безопасност на въздушната навигация, включително системата Съобщения, навигация и наблюдение/Управление на въздушното движение (CNS/ATM);
б)
осигуряването на безопасност на летищата и заздравяване капацитета на органите на гражданската авиация да управляват всички аспекти на оперативна сигурност под техен контрол;
в)
развитието на инфраструктури и човешки ресурси;
г)
осигуряването, че всички мерки, предприети в тази област се основават на съвет от съответните международни организации и че те ще са ефективни и устойчиви в дългосрочен план.
5. Необходимото внимание следва да се обърне върху минимизиране на въздействието на въздушния транспорт върху околната среда, по-специално чрез подходящите изследвания на въздействието върху околната среда.
6. В много отношения на въздушния транспорт регионалните решения могат да предложат възможности за по-голяма ефективност от гледна точка на разходите и мащаба на икономиката. За тази цел Общността предприема да подкрепя и насърчава действия на регионално ниво, където е уместно.
7. Тъй като далекосъобщенията и активното участие в информационното общество са предпоставки за успешната интеграция на ОСТ в световната икономика, Общността и ОСТ препотвърждават съответните си ангажименти съгласно съществуващите многостранни споразумения, по-специално Споразумението на Световната търговска организация (СТО) относно базовите телекомуникации.
8. Общността подпомага усилията на ОСТ да увеличат капацитета си в областта на търговията с услуги. Сътрудничеството включва следните области измежду други:
а)
насърчаване на консултации между компетентните далекосъобщителни органи в ОСТ и Общността с оглед насърчаване на развитието на конкурентноспособна далекосъобщителна среда, като ставките се приближат до разходите;
б)
установяване на диалог по различни аспекти на информационното общество, включително регулаторни аспекти и политика в областта на съобщенията;
в)
обмен на информация и възможна техническа помощ за регулиране, стандартизация, тестване за съответствие и сертифициране на информационни и съобщителни технологии и използването на честоти;
г)
разпространение на нови информационни и съобщителни технологии и развитието на нови съоръжения, по-специално във връзка с взаимосвързаността на мрежи и оперативната съвместимост на приложения;
д)
насърчаването и изпълнението на съвместни изследвания в областта на новите технологии, свързани с информационното общество;
е)
разработването и изпълнението на програми и политики за повишаване на осведомеността за икономическите и социални ползи, произтичащи от информационното общество.
9. Сътрудничеството по-специално е насочено към по-голям допълващ характер и хармонизиране на съобщителните системи на местно, национално, регионално, междурегионално и международно ниво и тяхното приспособяване към нови технологии.
10. Общността подкрепя мерки и дейности за развитие и подпомагане на устойчив туризъм. Тези мерки се прилагат на всички нива, от идентифициране на туристическия продукт до етапа на маркетинг и промоция.
Целта е да се насърчават усилията на властите на ОСТ да извлекат максимална полза от местния, регионален и международен туризъм с оглед въздействието на туризма върху икономическото развитие и да стимулира частните финансови потоци от Общността и други източници в развитието на туризма в ОСТ. Особено внимание се отделя на необходимостта туризмът да се интегрира в обществения, културен и икономически живот на хората, както и да се опазва околната среда.
Специфични мерки за развитие на туризма целят определянето, приспособяването и развитието на подходящи политики на местно, регионално, субрегионално и международно ниво. Програмите и проектите за развитие на туризма се базират на тези политики въз основа на следните четири компонента:
а)
човешки ресурси и институционално развитие, между които:
-
професионално управленско развитие на специфични умения и продължаващо обучение на съответните нива в частния и публичния сектор, за да се гарантира адекватно планиране и развитие,
-
създаване и заздравяване на центрове за промоциране на туризма,
-
образование и обучение за специфични сегменти от населението и публични/частни организации, активни в туристическия сектор, включително служители, ангажирани в обслужващите туризма сектори,
-
сътрудничество между ОСТ и между ОСТ и страните от Африка, Карибите и Тихоокеанския басейн и обмени в областта на обучението, техническата помощ и развитие на институциите;
б)
развитие на продукти, включително и на:
-
идентифициране на туристическия продукт, развитие на нетрадиционни и нови туристически продукти, приспособяване на съществуващи продукти, включително съхранението и развитието на културно наследство, екологичните и свързаните с околната среда аспекти, управление, защита и запазване на флора и фауна, исторически, обществени и други природни активи, развитие на съпътстващите услуги,
-
насърчаване на частни инвестиции в туристическите производства на ОСТ, включително създаването на съвестни предприятия,
-
производство на сувенири от културно естество за туристическия пазар;
в)
развитие на пазара, включително и на:
-
подкрепа за определянето и изпълнението на цели и планове за пазарно развитие на местно, субрегионално, регионално и международно ниво,
-
подкрепа за усилията на ОСТ да получи достъп до услуги за туристическата индустрия като централизирани системи за резервация и системи за контрол на въздушното движение и на сигурността,
-
мерки и материали за маркетинг и промоциране в рамките на плановете за интегрирано развитие на пазара и програми с оглед подобряване на пазарното присъствие, насочено към основните източници на туристически потоци на традиционния и нетрадиционни пазар, както и специфични дейности като участие в специализирани търговски събития като панаири, производство на качествена литература, филми и маркетингови материали;
г)
изследване и информация, включително и:
-
подобряване на туристическата информация и събиране, анализиране, разпространение и използване на статистически данни,
-
оценка на обществено-икономическото въздействие на туризма върху икономиките на ОСТ с особен акцент върху развитието на връзки с други сектори в ОСТ и заобикалящите ги региони, като производство на храни, строителство, технологии и управление.
Член 14
Области, свързани с търговията
1. В рамките на стратегиите за развитие на всяка ОСТ, Общността подпомага, засилването на капацитета на ОСТ, за да се справят с всички области, свързани с търговията, включително, където е необходимо, подобряване и подпомагане на институционалната рамка.
2. Общността си сътрудничи с ОСТ при въвеждането на общите принципи за защита и насърчаване на инвестициите.
3. Общността също така подпомага засилването на сътрудничеството с ОСТ с оглед формулирането и подкрепата на ефективни политики на конкуренция със съответните агенции за конкуренция, като постепенно осигуряват ефективното въвеждане на правила за конкуренция от частни и държавни предприятия. Сътрудничеството в тази област по-специално включва подкрепа за разработването на подходяща законова рамка и административното ѝ изпълнение, особено по отношение на най-слабо развитите ОСТ.
4. Общността продължава да насърчава сътрудничеството с ОСТ и да го разширява, по-специално в следните области:
а)
подготовката на закони и наредби за защита и прилагане на правата в областта на интелектуалната собственост, предотвратяването на злоупотреба с такива права от титулярите и на нарушения на тези права от конкуренти, създаването и изграждането на местни, национални и регионални офиси и други агенции, включително подкрепа за регионални организации за интелектуална собственост, ангажирани в изпълнението и защитата, както и обучение на служители;
б)
сключването на споразумения, насочени към защита на търговските марки и географските обозначения за продукти от особен интерес.
5. Общността подпомага ОСТ в усилията им по отношение на стандартизацията и сертифицирането, насочени към насърчаване на съвместими системи между Общността и ОСТ. Сътрудничеството включва по-специално следното:
а)
мерки за насърчаване на по-широката употреба на международни технически разпоредби, стандарти и процедури за оценка на съответствието, включително специфични секторни мерки, съгласно нивото на икономическо развитие на ОСТ;
б)
сътрудничество в областта на осигуряване и управление на качеството в избрани сектори от значение в ОСТ;
в)
подкрепа за инициативи на ОСТ за изграждане на капацитет в областта на оценка на съответствието и в сертифициращите институции;
г)
развитие на връзките между ОСТ и европейските стандарти, оценка на съответствието и сертифициращите институции.
6. Общността подпомага засилването на сътрудничеството с ОСТ по отношение на мерки, насочени към здравето на човека, животните и растенията, с оглед изграждането на публичен и частен капацитет в тази област.
7. Като има предвид Принципите от Рио и с оглед засилване на подкрепата за политики в областта на търговията и околната среда, Общността насърчава сътрудничеството с ОСТ. Целта на сътрудничеството, по-специално е да:
а)
установи последователни местни, национални, регионални и международни политики;
б)
засили контрола по качество на стоки и услуги, свързани с околната среда;
в)
подобри методите за производство на безвредни за околната среда продукти в съответните сектори.
8. Общността подпомага ОСТ във връзка със стандартите на труд. Сътрудничеството в тази област се състои предимно в:
а)
обмен на информация относно съответни трудови закони и разпоредби;
б)
подкрепа при формулирането на трудово законодателство и подобряване на съществуващото законодателство;
в)
образователни програми и програми за повишаване на осведомеността, насочени към премахването на детския труд;
г)
прилагане на трудово законодателство.
9. Общността си сътрудничи с ОСТ в областта на политиката за защита на потребителите и защита здравето на потребителите чрез:
а)
подобряване на институционалния и технически капацитет в тази област;
б)
създаване на системи за бърз взаимен обмен на данни за опасни продукти;
в)
обмен на информация и опит при установяването и извършването на наблюдение на продукти след пускането им на пазара и по отношение безопасността на продуктите;
г)
подобряване на информацията, предоставена на потребителите, относно цени, характеристики на предлаганите продукти и услуги;
д)
насърчаване развитието на частни потребителски сдружения и контакти между представители, изразяващи интереса на потребителите;
е)
подобряване съвместимостта на потребителските политики и системи за защита на потребителя;
ж)
информиране за влизане в сила на законодателство и насърчаване на сътрудничеството при изследване на вредни или нелоялни бизнес практики;
з)
прилагане на забрани за износ в търговията със стоки и услуги, чието предлагане е забранено в страната на производството им.
10. Общността подкрепя усилията, положени от публични и частни участници в ОСТ в областта на информационните технологии и далекосъобщенията за:
а)
модернизиране на далекосъобщителната инфраструктура, услугите за пренос на данни, приложенията за дистанционно обработване и проекти за телематични приложения;
б)
развитие и подобряване на услугите и човешкия капацитет, необходим за достигане на информационно общество и интегрирането на тези услуги по най-добрия възможен начин в регионален контекст;
в)
подобряване на осведомеността на икономическите възможности и обем на опит и ноу-хау;
г)
предоставяне на по-добра информация на потребителите на тези ресурси;
д)
оползотворяване на потенциала на този сектор по оптимален и устойчив начин;
е)
развитие на използването на съобщителни и информационни технологии в областта на образованието, включително дистанционното обучение;
ж)
увеличаване на електронната търговия и икономическо сътрудничество;
з)
подобряване и модернизиране на здравните мрежи чрез развитието на връзки между болници, използването на дистанционно диагностициране и създаването на съвместни бази данни;
и)
развитието на мултимедиен достъп да културни и туристически ресурси;
й)
подобряване и увеличаване на използването на информационни и съобщителни технологии в промишлеността, както и за иновации.
Член 15
Социални сектори
Общността подпомага мерките за човешко и социално развитие, в рамките на стратегиите за развитие на всяка ОСТ. Сътрудничеството може, по-специално, да подкрепя програми в средните сектори:
а)
Образователна политика и институционално изграждане (сгради и материали); езиково обучение и обучение на учители; начално образование; основно и професионално образование; висше образование (включително специфични секторни образователни дейности, напр. селскостопанско обучение).
В областта на образованието акцентът следва да е върху разширяване достъпа до основно образование и подобряване на неговото качество чрез създаването на повече училища, реновиране на съществуващи класни стаи и осигуряване на образователни материали, обучение на учители и стипендии за бедни ученици.
б)
Дейности в областта на реформата в здравния сектор, здравна политика и институционално изграждане; медицинско образование, обучение и изследване, здравна инфраструктура; ХИВ/СПИН.
Проекти в здравния сектор следва да подпомогнат предоставянето на първична и превантивна здравна грижа, особено семейно планиране и здравни услуги за майката и детето.
в)
Политика за населението и семейно планиране; грижи за майката и детето, включително подкрепа за проекти за хранене и развитие на следващо поколение.
г)
Увеличаване ефективността на политики за превенция на производство, разпространение и трафик на всички видове наркотици, наркотични и психотропни вещества, превенция и намаляване на зависимостта от наркотици, като се взима предвид извършената в този контекст работа от международни органи.
Сътрудничеството включва следното:
i)
обучение, образование, насърчаване на здравословен начин на живот и рехабилитация на зависими, включително проекти за интеграция на зависими в работна и социална среда;
ii)
мерки за насърчаване на алтернативни икономически възможности, например програми за алтернативното развитие на области, използвани за незаконно производство на наркотични растения, свързани с ефективни мерки за изпълнение;
iii)
техническа, финансова и административна помощ, свързана с мониторинга върху търговията с прекурсори и установяването на стандарти, равносилни на тези, приети от Общността и съответните международни органи;
iv)
техническа, финансова и административна помощ, свързана с превенцията, лечението и намаляването на зависимостта от наркотици;
v)
техническа помощ и обучение и създаването на стандарти за предотвратяване изпирането на пари, равносилни на тези, приети от Общността и други международни органи, по-специално Финансова група за борба с изпирането на пари и финансирането на тероризма;
vi)
обмен на релевантна информация за изпълнението на букви а)-г).
д)
Политика в областта на водите и институционално изграждане; защита на водни ресурси; управление на отпадъците (вода за селското стопанство или енергетиката се обхваща от съответния сектор).
В сектора на водоснабдяване и канализация целта е осигуряването на услуги в областите с недостатъчно обслужване. Финансирането, което подкрепя увеличаване достъпа до питейна вода и канализационни услуги, допринася пряко за развитието на човешките ресурси като подобрява здравното състояние и по този начин увеличава продуктивността на хора, които нямат достъп до тези услуги; към продължаващата нужда да се разширят основните услуги в областта на водоснабдяването, канализацията и транспорта за населението както в градовете, така и в селските райони трябва да се подходи по начин, устойчив за околната среда.
е)
Общността сътрудничи с ОСТ на запазването, устойчивото използване и управление на тяхното биологично разнообразие, като взема предвид Плана за действие на Общността относно биологичното разнообразие.
Сътрудничество в тази област се предвижда, по-специално за:
i)
подкрепа за разработване, осъвременяване и прилагане на национални стратегии за биологично разнообразие и планове за действие;
ii)
улесняване създаването на местни, регионални и субрегионални механизми за обмен на информация и мониторинг и оценка на напредъка в прилагането на Конвенцията за биологично разнообразие (7);
iii)
развитие и поддържане на осъвременени бази данни за биологичното разнообразие на ОСТ;
iv)
прилагане на подходящи мерки, свързани с достъпа до генетични ресурси;
v)
насърчаване сключването на споразумения с частния сектор за използването на генетичните ресурси на страната, така че местните общности да могат ефективно да се ползват от икономическите ползи, извлечени от тези споразумения и така че използването на генетични ресурси не уврежда защитата и запазването на биологичното разнообразие;
vi)
подпомагане активното участие на ОСТ в процеса на определяне на политика и преговори по Конвенцията за биологично разнообразие.
ж)
Проекти и програми за жилищна политика и интегрирано градско развитие.
При градското развитие усилията следва да се съсредоточат върху изграждането или възстановяването на пътища и друга основна инфраструктура, включително жилища за хора с нисък доход.
Член 16
Регионално сътрудничество и интеграция
Сътрудничеството осигурява предоставянето на ефективна помощ за достигане целите и приоритетите, установени от компетентните власти на ОСТ в рамките на регионални и субрегионално сътрудничество и интеграция:
1.
Регионално сътрудничество обхваща дейности, съгласувани между:
а)
две или повече ОСТ;
б)
една или повече ОСТ и една или повече съседна страна от Африка, Карибите и Тихоокеанския басейн или страна извън Африка, Карибите и Тихоокеанския басейн;
в)
една или повече ОСТ и една или повече страни от Африка, Карибите и Тихоокеанския басейн или един или повече от най-отдалечените региони, посочени в член 299, параграф 2 от Договора (Гваделупа, Гвиана, Мартиника, Реюнион, Канарски острови, Азорски острови и остров Мадейра);
г)
два или повече регионални органа, в които членуват ОСТ;
д)
една или повече ОСТ и регионални органа, в които членуват ОСТ, страните от Африка, Карибите и Тихоокеанския басейн или един или повече от най-отдалечените региони.
2.
Целите на сътрудничество в този контекст са да:
а)
насърчи постепенната интеграция на ОСТ в световната икономика;
б)
ускори икономическото сътрудничество и развитие между регионите на ОСТ и между тях и регионите на страните от Африка, Карибите и Тихоокеанския басейн;
в)
насърчи свободното движение на хора, стоки, услуги, капитали, труд и технологии;
г)
ускори икономическата диверсификация и координацията и хармонизацията на политики за регионално и субрегионално сътрудничество;
д)
насърчи търговията в ОСТ и между ОСТ, както и търговията с най-отдалечените региони, страните от Африка, Карибите и Тихоокеанския басейн или други трети страни.
3.
В контекста на регионалната интеграция целта на сътрудничеството е да:
а)
изгради и засили капацитета на организации и институции за регионално сътрудничество и интеграция да насърчават регионално сътрудничество и интеграция;
б)
насърчи най-слабо развитите ОСТ да участват в развитието на регионални пазари и да извличат ползи от тях;
в)
прилага политики за секторни реформи на регионално ниво;
г)
либерализира търговията и плащанията;
д)
стимулира презгранични чужди и местни инвестиции и други регионални или субрегионални инициативи за икономическа интеграция;
е)
отчита нетната преходна цена за регионална интеграция върху бюджетните приходи и платежния баланс.
4.
Сътрудничеството ще обхваща, в областта на регионално сътрудничество, широко кръг от функционални и тематични области, които са насочени по-специално към общи проблеми и се благоприятстват от мащаба на икономиките, включително:
а)
инфраструктура, по-специално транспортна и съобщителна инфраструктура и свързани с това проблеми за безопасност, енергетика;
б)
околна среда, управление на водни ресурси;
в)
здравеопазване, образование и обучение;
г)
изследвания и научно и техническо сътрудничество;
д)
готовност за регионални бедствия и инициативи за облекчение на състоянието;
е)
други области, например контрол на оръжия, наркотици, организиране престъпност, пране на пари, измама и корупция.
5.
Сътрудничеството също така подкрепя схеми и инициативи за сътрудничество между региони, между ОСТ и между страни от Африка, Карибите и Тихоокеанския басейн.
Член 17
Културно и социално сътрудничество
Сътрудничеството допринася за самостоятелното развитие на ОСТ, като този процес е насочен към самите хора и се корени в културата на всеки народ. Човешкото и културно измерение обхваща всички области и е отразено във всички проекти и програми за развитие. Сътрудничеството подкрепя политики и мерки, приети от компетентните власти на ОСТ за засилване на техните човешки ресурси, увеличаване на техния собствен творчески капацитет и насърчаване на тяхната културна идентичност. То насърчава участие от страна на населението в процеса на развитие.
Културното и социално сътрудничество се изразява в:
-
отчитане на културното и социално измерение,
-
насърчаване културната идентичност и междукултурния диалог, с особено внимание върху опазването на културното наследство, производството и разпространението на културни продукти, културни събития и информация и комуникация,
-
дейности за засилване на човешките ресурси, по-специално такива, които включват образование и обучение, научно и техническо сътрудничество, ролята на жените в развитието, здравеопазване и борба с наркотичните зависимости, население и демография.
ЧАСТ ТРЕТА
ИНСТРУМЕНТИ НА СЪТРУДНИЧЕСТВО МЕЖДУ ОСТ И ЕО
ДЯЛ I
ФИНАНСОВО СЪТРУДНИЧЕСТВО ЗА РАЗВИТИЕ
Глава 1
Общи разпоредби
Член 18
Цели
Целите на финансовото сътрудничество за развитие са чрез предоставянето на адекватни финансови ресурси и подходяща техническа помощ да се:
а)
подкрепят и насърчат собствените усилия на ОСТ за постигне на устойчиво социално, културно и икономическо развитие на базата на взаимен интерес и в дух на независимост;
б)
подпомогне увеличаване стандарта на живот на народите на ОСТ;
в)
насърчат мерки, които могат да мобилизират капацитета за инициатива на общности, групи, сдружения и отделни личности или тяхното участие в разработването и прилагането на програми за развитие;
г)
допринесе за най-пълното участие на населението в ползите от развитието в интерес на облекчаването на бедността;
д)
допринесе за развитието на капацитета на ОСТ за иновации, адаптиране и трансформиране на местни технологии и за усвояване на подходящи нови технологии;
е)
подкрепят усилията на ОСТ за постигане на икономическа диверсификация и между другото да се допринесе за устойчиво изследване, запазване, обработка и експлоатация на техните естествени ресурси;
ж)
предостави подкрепа и насърчи оптималното развитие на човешки ресурси в ОСТ;
з)
улесни увеличаване на финансовите потоци към ОСТ, които отговарят на техните нарастващи нужди и се подкрепят усилията на ОСТ да хармонизират международното сътрудничество за развитието на страните чрез съфинансиране на дейности с други финансови агенции или трети страни;
и)
насърчат преките частни инвестиции в ОСТ, подкрепи развитието на стабилен, проспериращ и динамичен частен сектор в ОСТ и насърчат потоците от местни, национални и чуждестранни частни инвестиции в производствените сектори в ОСТ;
й)
насърчи на регионално сътрудничество между ОСТ и между ОСТ и страните от Африка, Карибите и Тихоокеанския басейн, солидарност и интеграция;
к)
позволи установяването на по-балансирани икономически и социални връзки и по-добро разбирателство между ОСТ, страните от Африка, Карибите и Тихоокеанския басейн, държавите-членки и останалия свят, за да се подпомогне интеграцията на ОСТ в световната икономика;
л)
позволи на ОСТ, изправени пред сериозни икономически и социални трудности от изключително естество, произтичащо от природни бедствия или изключителни обстоятелства със съизмерим ефект, да се възползват от помощ за извънредно положение;
м)
подпомогнат най-слабо развитите ОСТ да превъзмогнат специфичните трудности, които препятстват усилията им за развитие.
Член 19
Принципи
1. Финансовото сътрудничество за развитие се основава на партньорство, допълняемост и субсидиарност и:
а)
се изпълнява в съответствие със стратегиите за асоцииране и развитие, приети съгласно член 4, като надлежно се отчитат съответните географски, социални и културни характеристики на ОСТ, както и специфичния им потенциал;
б)
гарантира, че потоците от ресурси се разпределят на предсказуема и регулярна основа;
в)
е гъвкаво и адаптирано за ситуацията във всяка отделна ОСТ.
2. Държави-членки си сътрудничат с Комисията, за да гарантират стабилно финансово управление при използването на средства на Общността.
3. Като следват партньорския подход, дейностите на Общността се решават в тесни консултации между Комисията, съответните власти на ОСТ и държавите-членки, към които е свързана ОСТ. Тези партньорства се осъществяват в пълно съответствие със съответните институционални, законови и финансови правомощия на всеки от партньорите.
4. Без да се накърнява втората алинея от член 25, параграф 1 приносът от страна на Общността и държавите-членки има допълващ характер.
5. В съответствие с принципа на субсидиарност, властите на съответната ОСТ е отговорна за изпълнение на дейностите, без да се засягат правомощията на Комисията, натоварена да осигури стабилно финансово управление при използването на средства на Общността.
Член 20
Единни програмни документи
1. Съгласно член 4 властите на ОСТ, Комисията и държавата-членка, с която ОСТ е свързана, в партньорство приемат стратегията и приоритетните цели, на които се основава ЕПД.
2. Властите на ОСТ са отговорни да:
а)
установят приоритетите си, на които се основава стратегията;
б)
в рамките на секторното планиране, да установят проекти и програми, както и резервни мерки, за да осигурят устойчивост и жизнеспособност на предложените схеми;
в)
изготвят проектни и програмни досиета;
г)
изготвят, провеждат преговори и сключват договори;
д)
изпълнят и управляват проекти и програми;
е)
поддържат проекти и програми и осигурят устойчивост.
3. Съответните власти на ОСТ и Комисията съвместно отговарят за:
а)
приемането на ЕПД;
б)
осигуряване на равни условия за участие в поканите за представяне на предложения и поръчките;
в)
мониторинг и оценка на ефектите и резултатите от проекти и програми;
г)
осигуряването на своевременно, точно и ефикасно изпълнение на проекти и програми.
4. Комисията е отговорна за взимането на финансово решение за цялостното разпределение съгласно ЕПД, в съответствие с процедурата, упомената в член 24.
5. Освен ако в настоящото решение не е предвидено друго, всички решения, изискващи одобрението на страна по асоциирането се одобряват или се считат за одобрени в рамките на шест месеца от уведомлението от другата страна.
Член 21
Обхват на финансирането
В рамките на стратегията и установените от съответната ОСТ местни или регионални приоритети, финансова подкрепа може да бъде предоставена за дейности, подпомагащи постигането на целите, съдържащи се в настоящото решение.
В неговия обхват попадат следните дейности:
а)
секторни политики и реформи, както и проекти, които са в съответствие с тях;
б)
институционално развитие, изграждане на капацитет и интегриране на аспекти на околната среда;
в)
програми за техническо сътрудничество;
г)
хуманитарна помощ и дейности за подпомагане при бедствия;
д)
допълнителна подкрепа в случай на нестабилност на приходите от износ на стоки и услуги.
Член 22
Условия за финансиране
1. За финансовата подкрепа, предвидена съгласно настоящото решение могат да кандидатстват следните лица и институции:
а)
ОСТ;
б)
регионални или междудържавни органи, в които участват една или повече ОСТ и които са упълномощени от съответните си власти;
в)
съвместни органи, създадени от Общността и ОСТ за изпълнение на определени специфични цели.
2. При съгласие от страна на властите на съответните ОСТ за подкрепа могат да кандидатстват така също:
а)
местни, национални и/или регионални държавни или полудържавни агенции, отдели или местни власти на ОСТ, и по-специално техни финансови институции и банки за развитие;
б)
дружества от ОСТ и регионални групи;
в)
предприятия на държави-членки, така че да им позволят, в допълнение към личния им принос, да предприемат продуктивни проекти на територията на дадена ОСТ;
г)
финансови посредници от ОСТ или Общността, насърчаващи и финансиращи частни инвестиции в ОСТ;
д)
участници в децентрализирано сътрудничество и други недържавни участници от ОСТ и от Общността, така че да им се позволи да предприемат икономически, културни, социални и образователни проекти и програми в ОСТ в рамките на децентрализирано сътрудничество, както е посочено в член 29.
Член 23
Програмиране и изпълнение
Комисията приема разпоредби за изпълнение на настоящата част на решението, както и за приложения II А-Г в рамките на 12 месеца от влизането му в сила, в съответствие с процедурата, определена в член 24 и в сътрудничество с ОСТ в съответствие с член 7.
Комисията подкрепя пълното използване от страна на ОСТ на инструментите, предвидени в настоящото решение, по-специално търговските и финансовите разпоредби, като осигурява съответните насоки и информация в рамките на 12 месеца от влизането му в сила.
Разпоредбите включват по-специално:
а)
процедурата за изготвяне на ЕПД и основните ѝ елементи;
б)
процедурите и критериите за последващи действия, одитиране, предварителна, средносрочна и последваща проверка, преглед и изпълнение на ЕПД, включително такива,свързани с участието на Комисията в тези дейности;
в)
изготвяне на периодични и други отчети;
д)
подробни правила за финансовите корекции, упоменати в член 32.
Финансовите и счетоводни процедури се постановяват във Финансовия регламент за Девети ЕФР.
Член 24
Комитет ЕФР-ОСТ
1. Комисията, където е уместно, се подпомага от Комитет, създаден съгласно вътрешното споразумение, наричан по-долу в този член „Комитета“.
2. При упражняване на правомощията, предоставени му от настоящото решение, Комитетът се нарича „Комитет ЕФР-ОСТ“. Вътрешният правилник за работа на Комитета, създаден съгласно Вътрешното споразумение, се прилага и за Комитета ЕФР-ОСТ.
3. Комитетът съсредоточава работата си върху съществени въпроси за сътрудничеството за развитие на ниво ОСТ и на регионално ниво. В интерес на последователността, координацията и допълващия характер, той упражнява мониторинг върху изпълнението на ЕПД.
4. Комитетът дава становището си по следните въпроси:
а)
проекти на ЕПД и всички изменения към тях;
б)
прилагащи разпоредби за настоящата част на решението и за приложения II А-Г.
5. Представителят на Комисията представя на Комитета проект на мерките, които следва да се предприемат. Комитетът дава становището си по проекта в рамките на срока, постановен от председателя. Становището се дава от мнозинството, постановено в член 21, параграф 4 от Вътрешното споразумение. Гласовете на представителите на държавите-членки в рамките на Комитета се претеглят по начина, определен в параграф 3 от настоящия член. Председателят не гласува.
6. Комисията приема мерките, които да се прилагат незабавно. При все това, обаче, ако мерките не са в съответствие със становището на Комитета, те незабавно се изпращат от Комисията на Съвета. В такъв случай Комисията отлага прилагането на мерките, по които е взела решение, с не повече от три месеца от датата на тази кореспонденция.
7. Съветът може да приеме с мнозинството, посочено в параграф 5 и в съответствие с претеглянето, упоменато в същия параграф, различно решение в рамките на срока, предвиден в параграф 6.
8. Комисията уведомява Комитета за последващото развитие, оценка и одитиране на ЕПД.
Глава 2
Ресурси на разположение на ОСТ
Член 25
Финансова помощ
1. Общият размер на финансова помощ от Общността за целите на глава 1, нейното разпределение, условията на финансиране и разпоредбите за използване на помощта за периода 2000-2007 г., могат да се намерят в приложения II А-Г и в глава 3, без да се засяга действието на разпоредбите, които Комисията ще приеме съгласно член 24.
Финансовата помощ, съгласно настоящото решение, може да се използва да покрие общия размер както на местни, така и на чужди разходи по проекти и програми, включително финансирането на текущи разходи.
2. ОСТ също могат да кандидатстват за финансиране съгласно действащото законодателство в полза на развиващите се страни, изброени в приложение II Д и за програмите на Общността, изброени в приложение II Е.
Глава 3
Подкрепа за инвестиции в частния сектор
Член 26
Насърчаване на инвестициите
Властите на ОСТ, държавите-членки и Общността, като признават значението на частните инвестиции за насърчаване на сътрудничеството за развитие и като отчитат необходимостта да предприемат стъпки за насърчаване на такива инвестиции,
а)
прилагат мерки за насърчаване на участието в усилията им за развитие на частни инвеститори, които отговарят на целите и приоритетите сътрудничеството за развитие между ОСТ-ЕО и съблюдават необходимите закони и наредби;
б)
третират честно и справедливо такива инвеститори;
в)
предприемат мерки и действия, които подпомагат създаването и поддържането на предсказуем и сигурен инвестиционен климат, както и провеждат преговори за споразумения, които ще подобрят този климат;
г)
насърчават ефективно сътрудничество между икономически оператори на ОСТ между тях и тези от Общността с цел да увеличат потока от капитали, управленски умения, технологии и други форми на ноу-хау;
д)
търсят начини за насърчаване на потока от частни ресурси между Общността и ОСТ като допринасят между другото за отстраняването на пречки, които възпрепятстват достъпа на оператори от ОСТ до международни капиталови пазари, включително тези на Общността;
е)
създават среда, която насърчава развитието на финансови институции и мобилизирането на ресурси, които са от съществено значение за формирането на капитал и растежа на предприемачеството;
ж)
насърчават развитието на предприятия като предприемат необходимите стъпки за подобряване на бизнес средата, и по-специално поощряват създаването на правна и административна среда, предлагаща стимули за появата и развитието на динамични предприятия от частния сектор, включително пилотни дейности на зелено (grassroot operations);
з)
засилват капацитета на местни институции в ОСТ да осигуряват видовете услуги, които могат да насърчат по-голямо местно участие в промишлената и бизнес дейност.
Член 27
Инвестиционна подкрепа и финансиране
Сътрудничеството осигурява дългосрочно финансиране за подпомагане насърчаването на растежа на частния сектор и мобилизирането на национален и чуждестранен капитал в този смисъл. За тази цел сътрудничеството, по-специално предвижда:
а)
безвъзмездна техническа и финансова помощ в подкрепа на развитието на човешки ресурси, изграждането на институционален капацитет или други форми на институционална помощ, свързани със специфични инвестиции; мерки, насочени към по-голяма конкурентоспособност на предприятията и изграждане на капацитета на частни финансови и нефинансови посредници; мерки, насочени към улесняването и насърчаването на инвестиции и дейности за увеличаване на конкурентоспособността;
б)
консултантски услуги за подпомагане създаването на благоприятен за инвестиции климат и на информационен фонд за подпомагане напътствието и насърчаването на капиталови потоци;
в)
безвъзмездна помощ, осигурена от Инвестиционни механизъм, упоменат в приложение II В;
г)
заеми от собствените ресурси на Европейската инвестиционна банка.
Приложимите условия към инвестиционния механизъм и гореспоменатите заеми са постановени съответно в приложения II Б и В.
Глава 4
Допълнителна подкрепа в случай на колебания в постъпленията от износ
Член 28
Допълнителна подкрепа
1. С цел да смекчи неблагоприятното действие на краткосрочни колебания в постъпленията от износ, по-специално в областта на селското стопанство и минното дело, които могат да застрашат постигането на целите за развитие на съответната ОСТ, се създава система за допълнителна подкрепа в рамките на финансовото разпределение, упоменато в приложение II А.
2. Целта на подкрепата в случай на краткосрочно колебание в постъпленията от износ е да предпази макроикономическите и секторни реформи и политики, които са в риск в резултат на спадане на приходите, и да неутрализира неблагоприятното действие на нестабилност в постъпленията от износ по-специално на продукти от областта на селското стопанство и минното дело.
3. Зависимостта на икономиките на ОСТ от износа, по-специално на продукти от областта на селското стопанство и минното дело, се отчита при разпределението на ресурсите, упоменати в приложение II Г. В този контекст най-слабо развитите ОСТ се третират по-благоприятно.
4. Допълнителните ресурси се осигуряват в съответствие със специфичните варианти на механизма за подкрепа, предвиден в приложение II Г.
5. Общността осигурява също така подкрепа за осигурителни схеми, основани на пазарен принцип, предназначени за тези ОСТ, които търсят начини да се защитят от риска на колебания в постъпленията от износ.
Глава 5
Подкрепа за други участници в сътрудничеството
Член 29
Цели и финансиране
1. За да отговори на нуждите за развитие на местните общности и да насърчи всички участници в децентрализираното сътрудничество, които са в състояние да допринесат за автономното развитие на ОСТ да предлагат и изпълняват инициативи, ОСТ-ЕО сътрудничеството подкрепя такива дейности за развитие в рамките на постановените от съответните ОСТ и свързаните с тях държави-членки граници и в рамките на разпоредбите на ЕПД.
2. В този контекст се предоставя финансова помощ за децентрализирани проекти и микропроекти, както следва:
а)
Партньорите в сътрудничеството, които имат право да кандидатстват за финансова подкрепа съгласно настоящата глава са участници в децентрализираното сътрудничество в Общността и ОСТ или други развиващи се страни, по-специално: местни власти, неправителствени организации, местни търговски сдружения и местни граждански групи, кооперации, синдикати, женски и младежки организации, преподавателски и изследователски институции, църкви и неправителствени сдружения, които могат да допринесат за развитието.
Тази форма на сътрудничество предоставя за развитието на ОСТ умения, новаторски методи на работа и ресурси на участниците в децентрализираното сътрудничество. Подкрепата взима предвид по-специално съвместни действия между Общността, ОСТ и други развиващи се страни;
б)
Местните микропроекти имат икономическо и социално въздействие върху живота на хората, отговарят на демонстрирана и наблюдавана приоритетна цел и се предприемат по инициатива и с активното участие на местната общност, която ще се ползва от тях.
3. Проекти или програми съгласно настоящата форма на сътрудничество могат да са средство за постигане на специфичните цели на ЕПД или резултат от инициативи на местни общности или децентрализирани участници.
4. Подкрепата, предоставена съгласно настоящата глава е допълнителна или, при необходимост, допълваща по отношение на разпоредбите на приложение II Д.
5. Помощ към финансирането на микропроекти и децентрализирано сътрудничество се предоставя от безвъзмездни помощи, като помощта обикновено не надхвърля три-четвърти от общата стойност на всеки проект. Балансът се финансира:
а)
за микропроекти, от съответната местна общност, в натура или във вид на услуги или средства и в зависимост от капацитета ѝ за принос;
б)
за децентрализирано сътрудничество, от участници в децентрализираното сътрудничество, при условие че финансовите, технически, материални и други ресурси, осигурени от тези участници, като правило не са по-малко от 25 % от оценката на разходите за проекта/програмата;
в)
в изключителни случаи както за микропроекти, така и за децентрализирано сътрудничество, от властите на съответната ОСТ или във вид на финансов принос, или чрез използването на публично оборудване или предоставянето на услуги.
Приложимите процедури за проекти и програми, финансирани в контекста на микропроекти или децентрализирано сътрудничество, се определят в настоящото решение, по-специално по отношение на прилагащите разпоредби за ЕПД.
Глава 6
Подкрепа за хуманитарна и спешна помощ
Член 30
Цели и средства
1. Хуманитарна и спешна помощ се предоставя безвъзмездно на ОСТ, изправени пред сериозни икономически и социални трудности от изключително естество в резултат на природни бедствия или изключителни обстоятелства със сравним ефект. Хуманитарната и спешна помощ се предоставя дотогава, докато е необходимо да се справят със спешните проблеми, възникнали в такива ситуации.
Хуманитарна и спешна помощ се предоставя безвъзмездно единствено въз основа на нуждите и интересите на жертвите на бедствието.
2. Целта на хуманитарната и спешна помощ е:
а)
да спаси човешки животи в кризисни и след кризисни ситуации, причинени от природни бедствия или изключителни обстоятелства със сравним ефект;
б)
да финансира транспортирането на помощ и усилията да се осигури, че помощта е достъпна за тези, за които е предназначена, посредством всички налични логистични средства;
в)
да се прилагат краткосрочни мерки за рехабилитация и възстановяване с цел да се създадат условия за възможно най-бърза интеграция или реинтеграция на засегнатите лица;
г)
да се отговори на нуждите, възникващи в резултат на изселването на хора като бежанци, изселени лица и завръщащи се в следствие на природни или причинени от човека бедствия, така че да се отговори на всички нужди на бежанците и изселените лица, независимо къде са, докогато е необходимо и да се улесни тяхното доброволно повторно заселване;
д)
да се подпомогнат ОСТ да развият или усъвършенстват системи за предотвратяване на бедствия и готовност, включително системи за прогнозиране и ранно предупреждение, с оглед на намаляване на последствията от бедствия.
3. По сходен начин се предоставя помощ на ОСТ, които приемат бежанци или завръщащи се, за покриване на остри нужди, които не са включени в спешна помощ.
4. Помощ, предоставена съгласно настоящия член се финансира от бюджета на Общността. При все това обаче по изключение тя може да се финансира от вноските, постановени в приложение II А, в допълнение към финансирането от съответната бюджетна линия.
5. Дейности в рамките на хуманитарна и спешна помощ се предприемат по молба на засегнатата ОСТ, Комисията, държавата-членка, с която е свързана ОСТ, международни организации или местни или международни неправителствени организации. Тази помощ се администрира и прилага съгласно процедури, които улесняват бързи, гъвкави и ефективни действия.
Глава 7
Процедури за прилагане
Член 31
Техническа помощ
1. По инициатива или от името на Комисията, могат да се финансират изследвания или мерки за техническа помощ с цел да се осигури подготовката, мониторинга, оценката и контрола, необходими за изпълнение на настоящото решение.
Тези изследвания или мерки за техническа помощ се финансират от определения общ размер на безвъзмездна помощ.
2. По инициатива на ОСТ, могат да се финансират изследвания или мерки за техническа помощ във връзка с изпълнението на дейностите, съдържащи се в ЕПД, в зависимост от становището на Комисията.
Такива изследвания или мерки за техническа помощ се финансират от сумата, определена за съответната ОСТ.
Член 32
Финансов контрол
1. Съответната ОСТ носи основна отговорност за финансовия контрол на дейността. Той се извършва, когато е уместно, в координация с държавата-членка, с която ОСТ е свързана, в съответствие с приложимото национално законодателство.
2. Комисията е отговорна:
а)
да осигури съществуването и правилното функциониране на системи за управление и контрол в съответната ОСТ, както и да осигури средствата на Общността да се използват правилно и ефективно;
б)
в случай на нередности, да изпрати препоръки или молба за коригиращи мерки за отстраняване на тези нередности и поправяне на установени пропуски в управлението.
3. Комисията, ОСТ и, където е уместно - държавата-членка, с която ОСТ са свързани, си сътрудничат на основата на административни разпоредби на годишни или шестмесечни заседания за координиране на програми, методологии и прилагането на контрол.
4. По отношение на финансови корекции:
а)
ОСТ е отговорна на първо място за установяване и изправяне на финансови нередности;
б)
въпреки това в случай на слабости от страна на съответната ОСТ, Комисията предприема действия, ако ОСТ не успее да подобри ситуацията и опитите за помирение са неуспешни, да намали или изтегли остатъка от общия размер на сумата, съответстваща на решението за финансиране на ЕПД.
Глава 8
Преход от предишни Европейски фондове за развитие (ЕФР) към Девети ЕФР
Член 33
Изпълнение на предишни ЕФР и преходна фаза
1. Ангажиментите, поети в рамките на Шести, Седми, и Осми ЕФР преди влизането в сила на настоящото решение, продължават да се изпълняват съгласно правилата, приложими за тези ЕФР.
Ресурсите от Шести, Седми и Осми ЕФР, които са били разпределени на ОСТ преди влизането в сила на настоящото решение, остават на тяхно разположение. Тези ресурси продължават да се използват в съответствие със съответните разпоредбите на Решение 91/482/ЕИО, което остава приложимо за тези цели до влизането в сила на Вътрешното споразумение за създаване на Девети ЕФР.
До влизането в сила на Вътрешното споразумение за създаване на Девети ЕФР, служителите, отговорни за управлението и изпълнението на ресурсите на Европейския фонд за развитие, по-специално главния разпоредител със средства, местния разпоредител със средства в ОСТ и ръководителя на Делегацията на Комисията остават отговорни за управлението и изпълнението на определените им с Решение 91/482/ЕО на Съвета задачи.
2. Всички балансови излишъци от предишни ЕФР към датата на влизане в сила на Вътрешното споразумение за създаване на Девети ЕФР, както и суми, които ще бъдат освободени на по-късен етап от текущи проекти по тези фондове, се прехвърлят към Девети ЕФР и се използват в съответствие с условията, определени в настоящото решение.
Всички ресурси, прехвърлени по този начин към Девети ЕФР, които преди това са били разпределени за индикативната програма на ОСТ или регион, остават на разположение на тази ОСТ или регионално сътрудничество.
Всички други налични остатъци, които не са разпределени за индикативна програма, се прехвърлят към наличните, все още неразпределени суми по Девети ЕФР. Общата стойност по настоящото решение, подпомогната с прехвърлените остатъци от предишни ЕФР, обхваща периода 2000-2007 г. Настоящата алинея се прилага по-специално спрямо останалите салда от общите стойности, посочени в членове 118 и 142 от Решение 91/482/ЕИО по отношение съответно на стабилизиране на постъпленията от износ на селскостопански стоки (Стабекс) и специалния механизъм за финансиране (Сисмин).
ДЯЛ II
ИКОНОМИЧЕСКО И ТЪРГОВСКО СЪТРУДНИЧЕСТВО
Член 34
Цел
1. Целта на икономическото и търговско сътрудничество е да насърчи икономическото и социално развитие на ОСТ, по-специално като създаде тесни икономически връзки между тях и Общността като цяло.
Изпълнението на това сътрудничество трябва да е съвместимо с целите на останалите общи политики.
2. В допълнение, Общността предприема да подкрепи ефективната интеграция на ОСТ в глобалната икономика, както и развитието на тяхната търговия със стоки и услуги на регионални и световни пазари.
Глава 1
Разпоредби за търговия със стоки
Член 35
Свободен достъп за продукти с произход
1. Продуктите с произход от ОСТ се внасят в Общността без да се начисляват вносни мита.
2. Понятието за продукти с произход и методите за административно сътрудничество, свързани с него, са определени в приложение III.
Член 36
Претоварване на продукти без произход в свободно обращение в ОСТ
1. Продуктите без произход в ОСТ, но които са в свободно обращение в дадена ОСТ и се ре-експортират като такива в Общността се приемат за внос в Общността без да се начисляват вносни мита и такси с равностоен ефект, при условие че:
а)
са с платени, в съответната ОСТ, мита и такси с равностоен ефект в същия или по-висок размер от митата, приложими в Общността върху същите продукти с произход от трети страни, ползващи се от клаузата за най-облагодетелствана нация;
б)
не са били предмет на освобождаване или възстановяване на част или пълния размер на мита и такси с равностоен ефект, без да се засяга действието на параграф 2;
в)
са придружени от сертификат за износ.
2. Без да се засяга действието на параграф 1, Комисията може, по надлежно обосновано искане на властите на съответната ОСТ и в светлината на целите на настоящото решение, да разреши публична финансова помощ от страна на ОСТ за тези, изпълняващи процедурата по претоварване.
Молбата по-специално посочва естеството и очаквания обем търговия, който ще се ползва от помощта.
Тази помощ трябва да е във вид на помощ за транспортирането на стоки, пуснати в свободно обращение, включително легитимни текущи разходи, подкрепени във връзка с процедурата по претоварване. Тази помощ не следва да предизвиква сериозни смущения или затруднения, които могат да причинят влошаване на даден икономически сектор в Общността или в една или повече държави-членки.
Властите на ОСТ могат да направят постъпки пред Комисията с цел да представят допълнителна информация в подкрепа на писменото си искане.
По желание на властите на ОСТ се свиква работна група по партньорство, упомената в член 7, параграф 3 за разрешаване на всякакви въпроси, възникващи от администрирането на процедурата по претоварване.
3. Параграфи 1 и 2 не се прилагат по отношение на:
а)
селскостопанските продукти, изброени в приложение I към Договора и продуктите, обхванати от Регламент (ЕИО) № 3448/93 на Съвета от 6 декември 1993 г., постановяващ търговските разпоредби, приложими към определени стоки, произлизащи от преработката на селскостопански продукти (8), с изключение от 1 февруари 2002 г. и при условие че Комисията приеме необходимите разпоредби за прилагане, на рибните продукти:
(А)
попадащи под кодове по Комбинираната номенклатура (КН) 0303311000, 0304 20 95 10 и 03061310, разтоварени през Гренландия в рамките на годишно количество от 10 000 тона и
(Б)
попадащи под кодове по КН 0302 21 10, 0303 31 10, 0305 49 10, 0306 12 10, 0306 12 90, 0306 22 91, 0306 22 99, 0306 13 10, 0306 13 30, 0306 13 40, 0306 13 50, 0306 13 80, 0306 23 10, 0306 23 31, 0306 23 39, 0306 23 90 разтоварени и натоварени през Сен Пиер и Микелон в рамките на годишно количество от 2 000 тона;
б)
продукти, подлежащи при внос в Общността, на количествени ограничения или антидъмпингови мита.
4. Условията за влизане в Общността на продукти без определен произход в ОСТ, но в свободно обращение в дадена ОСТ, както и методите на административно сътрудничество, свързани с това, са постановени в приложение IV.
Член 37
Процедура на Комитета
1. По въпроси, попадащи под член 36 Комисията се подпомага от Комитет.
2. Членове 3 и 7 от Решение 1999/468/ЕО се прилагат за заседанията на Комитета.
3. Комитетът приема свой процедурен правилник.
Член 38
Количествени ограничения и мерки с равностоен ефект
1. Общността няма да прилага никакви количествени ограничения или мерки с равностоен ефект по вноса на продукти с произход от ОСТ.
2. Параграф 1 не изключва забрани или ограничения на вноса, износа или стоки в транзит, предприети на основата на обществения морал или обществената политика, защитата на здравето и живота на хора, животни и растения, защитата на национални богатства с художествена, историческа или археологическа стойност, опазването на изчерпаеми природни ресурси или защитата на индустриална и търговска собственост.
Такива забрани или ограничения по никакъв начин няма да представляват средство за произволна или неоправдана дискриминация или прикрито ограничение в търговията като цяло.
Член 39
Отпадъци
1. Движението на отпадъци между държавите-членки и ОСТ ще се контролира в съответствие с международното и общностното право. Общността подпомага създаването и развитието на ефективно международно сътрудничество в тази област с оглед защита на околната среда и общественото здраве.
2. Общността ще забрани всякакъв директен или индиректен износ на отпадъци в ОСТ, с изключение на износ на неопасни отпадъци, предназначен за възстановителни дейности, като същевременно властите на ОСТ ще забранят пряк или непряк внос в страната си на такива отпадъци от Общността или всяка друга страна, без да се засягат специфични международни инициативи, засягащи тези области, които са предприети или могат да се предприемат в бъдеще, в съответните международните правила.
3. По отношение на Общността се прилага Регламент (ЕИО) № 259/93 на Съвета от 1 февруари 1993 г. относно надзора и контрола на доставки на отпадъци в рамките на, към и извън Европейската общност (9).
4. По отношение на тези ОСТ, които поради конституционния си статут не са страна по Базелската конвенция, техните съответни власти ускоряват приемането на необходимото вътрешно законодателство и административни наредби за прилагане разпоредбите на Базелската конвенция (10).
5. В допълнение, съответните държави-членки насърчават приемането от ОСТ на необходимото вътрешно законодателство и административни наредби за прилагане на:
а)
Регламент (ЕИО) № 259/93, както следва:
i)
член 13 по отношение на доставки на отпадъци в рамките на ОСТ;
ii)
член 18 по отношение на износ на отпадъци към страните от Африка, Карибите и Тихоокеанския басейн от ОСТ;
б)
Регламент (ЕО) № 1420/1999 (11);
в)
Регламент (ЕО) № 1547/1999 на Комисията (12);
г)
Директива 2000/59/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно сроковете за транспониране, постановени в член 16 от нея (13).
6. По отношение на внос в Общността от ОСТ на опасни отпадъци и неопасни отпадъци, предназначени за окончателно изхвърляне, се прилагат членове 1-12 и членове 25-39 от Регламент (ЕИО) № 259/93 и Решение 94/774/ЕО на Комисията (14).
7. Една или повече ОСТ и държавата-членка, с която са свързани, могат да прилаган национални процедури за износ на отпадъци от ОСТ в тази държава-членка.
В тези случаи съответната държава-членка уведомява Комисията за приложимото законодателство в рамките на шест месеца от влизането в сила на настоящото решение или на друго релевантно национално законодателство, включително и изменения към него.
Член 40
Мерки, приети от ОСТ
1. С оглед на настоящите нужди от развитие на ОСТ, властите на ОСТ могат да запазят или да въведат, по отношение на вноса на продукти с произход от Общността, такива мита или количествени ограничения, каквито преценят за необходими.
2.
а)
Търговският режим, приложим спрямо Общността от ОСТ не може да поражда дискриминация между държави-членки, нито да е по-малко благоприятен от режима на най-облагодетелствана нация.
б)
Независимо от специфични разпоредби на настоящото решение, Общността няма да прилага дискриминация между различните ОСТ в областта на търговията.
в)
Разпоредбите на буква а) не изключват страна или територия да предостави на определени други ОСТ или други развиващи се страни по-благоприятно третиране от това, предоставено на Общността.
3. Властите на ОСТ уведомяват Комисията в рамките на три месеца след влизане в сила на настоящото решение, за митническите тарифи и списъци с количествени ограничения, които прилагат.
Те също така уведомяват Комисията за съществени изменения на тези мерки, както и когато са приети.
Член 41
Клауза за надзор
1. Продуктите с произход от ОСТ, упоменати в член 35 или продукти, които не произхождат от ОСТ, упоменати в член 36 могат да са предмет на специален надзор. Комисията решава спрямо кои продукти да прилага надзор в консултация с властите на ОСТ и държавата-членка, с която ОСТ е свързана.
2. Прилага се член 308г от Регламент (ЕИО) № 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 г. относно определяне на разпоредби за прилагането на Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета за създаване на Митнически кодекс на Общността (15).
3. Комисията и компетентните власти на ОСТ гарантират ефективността на мерките за надзор, като въвеждат методите за административно сътрудничество, съдържащи се в приложения III и IV.
Член 42
Защитни мерки
1. Ако в резултат от прилагането на настоящото решение настъпят сериозни смущения в даден сектор от икономиката на Общността или на една или повече държави-членки, или тяхната външна финансова стабилност е заплашена, или възникнат трудности, които могат да доведат до влошаване на даден сектор от дейността на Общността или регион на Общността, Комисията може по собствена инициатива или по молба на една или повече държави-членки и след консултации с Комитета, упоменат в член 43, да предприеме или да упълномощи съответните държави-членки да предприемат необходимите защитни мерки в съответствие с параграфите по-долу.
2. За прилагането на параграф 1 приоритет се дава на тези мерки, които в най-малка степен разстройват функционирането на асоциирането и на Общността. Тези мерки не следва да превишават обхвата на това, което е стриктно необходимото за отстраняване на възникналите трудности. Те не могат да надхвърлят оттеглянето на преференциалното третиране, предоставено с настоящото решение.
3. При въвеждането на защитни мерки или тяхното изменение особено внимание ще се отдава на интересите на най-слабо развитите ОСТ.
4. Настоящият член не засяга правата и задълженията на Общността съгласно правилата на СТО, включително тези, съдържащи се в Споразумението на СТО за защитните мерки (16). Той, също така не изключва прилагането на разпоредбите за създаване на обща организация на селскостопански пазари, или общностни или национални административни разпоредби, извлечени от тях, или специфични правила, приети съгласно член 235 от Договора за преработени селскостопански продукти.
5.
а)
Ако държава-членка поиска от Комисията да въведе защитни мерки, Комисията уведомява съответно Съвета, държавите-членки и властите на ОСТ в рамките на три работни дни от датата на получаване на искането на държавата-членка и поканва властите на ОСТ да предоставят информация, която преценят за важна за създалата се ситуация.
б)
Когато Комисията действа по собствена инициатива, тя уведомява съответните ОСТ и държавите-членки на възможно най-ранен етап.
в)
Ако властите на ОСТ изискат и без да се засягат крайните срокове, упоменати в настоящия член, се свиква работна група по партньорството, упомената в член 7, параграф 3. Изходът от заседанието на работната група се съобщава на консултативния комитет. В този случай крайният срок, упоменат в параграф 9 от настоящия член се удължава с десет работни дни. В същото време държавите-членки се поканват на заседания на Комитета, упоменат в член 43.
Държавите-членки и ОСТ предоставят на Комисията всяка необходима информация в подкрепа на искането си за прилагане или неприлагане на защитни мерки.
6. Комисията незабавно уведомява Съвета, държавите-членки и властите на ОСТ за решението да предприеме необходимите защитни мерки. Решението се прилага незабавно.
7. Всяка държава-членка може да сезира Съвета по отношение на решението на Комисията, упоменато в параграф 6 в рамките на 10 работни дни от получаване на известие за решението.
8. Ако Комисията не успее да приеме решение в рамките на 21 работни дни или ако отхвърли искането или ако Комисията реши да не предприема защитни мерки, всяка държава-членка, която е сезирала Комисията по въпроса може да го отнесе към Съвета.
9. В случаите, упоменати в параграфи 7 и 8, Съветът може да приеме с квалифицирано мнозинство различно решение в рамките на 21 работни дни.
Член 43
Процедура на Комитета
1. По въпросите, обхванати от член 42, Комисията се подпомага от Комитет.
2. По отношение заседанията на Комитета се прилагат членове 3 и 7 от Решение 1999/468/ЕО.
3. Комитетът приема свой процедурен правилник.
Глава 2
Търговия с услуги и правила за установяване
Член 44
Обща цел
Дългосрочната цел в тази област е прогресивна либерализация на търговията с услуги, като надлежно се отчитат целите на местната политика на ОСТ и се отчита нивото на развитие на ОСТ и задълженията, поети от Общността, държавите-членки или ОСТ в рамките на СТО.
Член 45
Общи принципи на установяване и предоставяне на услуги
1. За целите на настоящата глава се прилагат следните определения:
а)
„дружества или предприятия“: дружества или предприятия, регистрирани съгласно гражданско или търговско законодателство, включително публични или други дружества, кооперации и други юридически лица или сдружения, уредени от публичното или частното право, с изключение на тези с нестопанска цел.
„Дружества или предприятия на държави-членки“ са тези, образувани в съответствие със законите на дадена държава-членка и чието седалище, централна администрация или основно място на дейност е в държава-членка. При все това, обаче, дружество или предприятие, на което единствено седалището е в държава-членка, трябва да а заето с дейност, която има действителна и продължителна връзка с икономиката на тази държава-членка.
„Дружества или предприятия на ОСТ“ са тези, образувани в съответствие с приложимите закони в дадена ОСТ и чието седалище, централна администрация или основно място на дейност е в тази ОСТ; при все това обаче, дружество или предприятие, на което единствено седалището е в срана или територия, трябва да а заето с дейност, която има действителна и продължителна връзка с икономиката на тази страна или територия;
б)
„жители на ОСТ“: лица, обичайно пребиваващи в ОСТ, които са граждани на държава-членка или са с правен статут, специфичен за ОСТ. Това определение не засяга правата, предоставени от гражданство на Съюза по смисъла на Договора.
2. По отношение на разпоредби, приложими спрямо установяване и предоставяне на услуги, в съответствие с член 183, параграф 5 от Договора и съгласно параграф 3 по-долу:
а)
общността прилага спрямо ОСТ задълженията, поети съгласно Общото споразумение за търговията с услуги (ГАТС) съгласно условията, постановени в това споразумение и в съответствие с настоящото решение; при прилагането на тези задължения държавите-членки не дискриминират граждани, дружества или предприятия на ОСТ;
б)
властите на ОСТ предоставят на граждани, дружества или предприятия на държавите-членки третиране не по-малко благоприятно от това предоставено на граждани, дружества или предприятия на трети страни и не дискриминират граждани, дружества или предприятия на държави-членки.
3. Властите на ОСТ могат с оглед насърчаването или подпомагането на местната заетост да приемат разпоредби за подпомагане на жителите си и местни дейности.
В тези случаи властите на ОСТ уведомяват Комисията за приетите нормативни актове, така че тя да информира държавите-членки.
4. По отношение на професиите лекар, зъболекар, акушер, обща медицинска сестра, фармацевт и ветеринарен хирург, Съветът, по предложение на Комисията, единодушно приема списъка с професионални квалификации, специфични за жителите на ОСТ, които следва да се признаят в държавите-членки.
Член 46
Морски транспорт
Целта на сътрудничеството в тази област е да осигури хармонично развитие на ефективни и надеждни спедиционни услуги при икономически задоволителни условия, като улеснява активното участие на всички страни съгласно принципа за неограничен достъп до търговията на стопанска основа.
Тази разпоредба не се прилага по отношение на Гренландия.
Глава 3
Области, свързани с търговията
Член 47
Текущи плащания и движение на капитали
1. Без да се засяга действието на параграф 2:
а)
властите на държавите-членки и ОСТ няма да налагат ограничения върху плащания в свободно конвертируема валута по текущата сметка на платежния баланс между жители на Общността и ОСТ;
б)
по отношение на сделки по капиталовата сметка на платежния баланс, държавите-членки и властите на ОСТ няма да налагат ограничения върху свободното движение на капитали за преки инвестиции в дружества, образувани в съответствие със законите на приемащата държава-членка, страна или територия и гарантират, че активите, придобити от такива инвестиции и други печалби, произтичащи от тях, могат да се реализират и репатрират.
2. Общността, държавите-членки и ОСТ имат право да предприемат мерки, упоменати mutatis mutandis в членове 57, 58, 59, 60 и 301 на Договора в съответствие с условията, постановени там. По идентичен начин в случай, когато една или повече ОСТ или една или повече държави-членки изпитва сериозни затруднения с платежния баланс или е под заплаха от такива затруднения, властите на ОСТ, държавата-членка или Общността могат, в съответствие с условията, постановени съгласно Общото споразумение за мита и търговия (ГАТТ), Общото споразумение за търговията с услуги (ГАТС) и членове VIII и ХIV от Договора, на Споразумението за Международния валутен фонд, да приемат ограничения върху текущите транзакции, които са с ограничен срок на действие и не могат да надхвърлят необходимото за подобряване на ситуацията с платежния баланс. При приемането на такива мерки властите на ОСТ, държавата-членка или Общността незабавно се уведомяват взаимно и представят едни на други възможно най-скоро график за премахването на съответните мерки.
Член 48
Политики в областта на конкуренцията
1. Въвеждането и прилагането на ефективни и стабилни политики в областта на конкуренцията е от изключително значение за подобряване и осигуряване на среда, благоприятстваща инвестициите, устойчив процес на индустриализация и прозрачност в достъпа до пазари.
2. За да гарантира премахване на изкривявания на условията на конкуренция и като взима предвид различните нива на развитие и икономически нужди на всяка ОСТ, Общността и ОСТ предприемат да прилагат местни, национални или регионални правила и политики, включително контрол и при определени условия - забрана на споразумения между предприятия, решения на сдружения на предприятия и съгласувани практики между предприятия, които имат като предмет или действие предотвратяването, ограничаването или изкривяване на конкуренцията. Гореспомената забрана също така е свързана със злоупотреба от страна на едно или няколко предприятия с господстващо положение на територията на Общността или ОСТ.
Член 49
Защита на права на интелектуалната собственост
1. Осигурява се адекватно и ефективно ниво на защита на права на интелектуална, индустриална и търговска собственост, включително средства за прилагане на такива права, в съответствие с най-високите международни стандарти с оглед намаляването на изкривявания и пречки пред двустранната търговия.
2. Права на интелектуалната собственост включват авторско право, включително по-специално авторско право върху компютърни програми и сродни права, полезни модели, патенти, включително биотехнологични изобретения, промишлени образци, географските наименования, включително наименования за произход, търговски марки за стоки или услуги, топологии на интегрални схеми, юридическата защита на бази данни и защита срещу нелоялна конкуренция, както е упоменато в член 10а от Парижката конвенция за защита на индустриалната собственост и защита на секретната информация за ноу-хау.
Член 50
Стандартизация и сертификация
Цели се по-тясно сътрудничество в областта на стандартизацията, сертификацията и осигуряването на качество за отстраняване на ненужни технически бариери и намаляване на разликите в тези области, така че да се улесни търговията.
Член 51
Търговия и околна среда
Развитието на международната търговия се насърчава по такъв начин, че да се гарантира устойчиво и стабилно управление на околната среда съгласно съответните международни споразумения и задължения и като се отчитат съответните нива на развитие на ОСТ. При набелязването и прилагането на мерки в областта на околната среда се отчитат специалните нужди и изисквания на ОСТ.
Като се взимат предвид принципите от Рио, сътрудничеството цели осигуряване на взаимно подкрепящи се политики на търговия и околна среда, по-специално чрез засилването на контрола на качество на стоки и услуги, свързан с околната среда и подобряването на производствени методи, благоприятстващи околната среда.
Член 52
Търговски и трудови стандарти
Международно и национално признатите основни трудови стандарти трябва да се спазват, по-специално свободата на сдружаване и защита правото на организиране, прилагане на правото на организиране и на колективни преговори, забраната на принудителен труд, отстраняването на най-лошите форми на детски труд, минимална възраст за допускане до заетост и недискриминация по отношение на заетост.
Член 53
Политика за защита на потребителите и защита здравето на потребителите
Цели се сътрудничество в областта на политиката за защита на потребителите и защитата на здравето на потребителите, като се отчита действащото законодателство в ОСТ и Общността за отстраняване на търговски бариери.
Член 54
Забрана за прикрити протекционистки мерки
Разпоредбите на настоящата глава не се използват като средство за произволна дискриминация или прикрито ограничаване на търговията.
Глава 4
Валутни и данъчни въпроси
Член 55
Клауза за данъчно освобождаване
1. Без да се накърняват разпоредбите на член 56, статутът на най-облагодетелствана нация, предоставян в съответствие с разпоредбите на настоящото решение, не се прилага по отношение на данъчни облекчения, които държавите-членки и властите на ОСТ предоставят или могат да предоставят в бъдеще въз основа на споразумения за избягване на двойно данъчно облагане или друг данъчен режим или местното действащо фискално законодателство.
2. Нищо в настоящото решение не може да се тълкува по начин, който възпрепятства приемането или изпълнението на мерки, предвидени с цел предотвратяване избягването или измамата с данъци, съгласно данъчните разпоредби на споразумения за избягване на двойно данъчно облагане или друг данъчен режим или местното действащо фискално законодателство.
3. Нищо в настоящото решение не може да се тълкува по начин, който възпрепятства компетентните власти да разграничават в изпълнение на съответните разпоредби на фискалното си законодателство между данъкоплатци, които не са в идентична ситуация, по-специално по отношение на местожителството си или по отношение на мястото, където е инвестиран капиталът им.
Член 56
Данъчни и митнически условия за договори, финансирани от Общността
1. По отношение на договори, финансирани от Общността, ОСТ прилагат данъчни и митнически условия не по-малко благоприятни от тези, прилагани от тях спрямо най-облагодетелстваните държави или организации за международно развитие, с които поддържат отношения. За определяне на режим на най-облагодетелствана нация не се взимат предвид мерките, прилагани от властите на съответната страна или територия по отношение на други развиващи се страни.
2. При условията на параграф 1, следните разпоредби се прилагат по отношение на договори, финансирани от Общността:
а)
договорът не подлежи в ОСТ - бенефициер на облагане с налози или такси за регистрация или с фискални налози с равностоен ефект, независимо дали тези налози вече съществуват или ще бъдат въведени в бъдеще; при все това обаче тези договори се регистрират в съответствие с действащите закони в ОСТ и могат да бъдат обложени с такса, съответстваща на стойността на предоставената услуга;
б)
печалби и/или приходи, произтичащи от изпълнението на договори се облагат съгласно вътрешните фискални разпоредби на съответната ОСТ, при условие че физически или юридически лица, които реализират такава печалба и/или приход имат постоянно място на дейност в тази ОСТ или изпълнението на договора отнема повече от шест месеца;
в)
предприятия, които трябва да внасят оборудване, за да изпълнят договори, се ползват по тяхно желание от системата за временно допускане, както е постановено в законодателството на ОСТ - бенефициер по отношение на това оборудване;
г)
професионално оборудване, необходимо за извършване на задачи, определени в договор за услуги, временно се допуска в ОСТ - бенефициер в съответствие със законодателството на тази ОСТ без да се налагат фискални, вносни и митнически такси и други такси с равностоен ефект, когато тези данъци и такси не съставляват възнаграждение за предоставените услуги;
д)
внос по договори за доставка се допуска в ОСТ - бенефициер без да се налагат фискални, вносни и митнически такси и други такси с равностоен ефект. Договорът за доставка на стоки с произход от съответната страна или територия се сключва въз основа на цена на доставките франко завода, към която могат да се прибавят вътрешни фискални такси, приложими спрямо тези доставки в страната или територията;
е)
горива, смазочни материали и въглеводородни спойки и по принцип всички материали, използвани при изпълнението на договори за строителство, се приемат за закупени на местния пазар и подлежат на фискални правила, приложими съгласно действащото законодателство в ОСТ - бенефициер;
ж)
лични вещи и домакинско имущество, внесени за употреба от физически лица, различни от тези наети на място, ангажирани с изпълнението на задачи, определени в договор за услуга и членове на техните семейства, се освобождават от мита и вносни такси, данъци и други такси с равностоен ефект, в рамките на допустимото от действащото законодателство в ОСТ - бенефициер.
3. Въпроси, които не са обхванати в параграфи 1 и 2 са предмет на законодателството в съответната ОСТ.
4. Служители на Комисията, с изключение на лица, наети на място, се освобождават от всички данъци, налагани в страната или територията, където те са назначени.
Глава 5
Професионално обучение, участие в програми на Общността и други разпоредби
Член 57
Професионално обучение
Лица от ОСТ с гражданство на държава-членка имат право да получават професионално образование в Общността на същата основа, както и граждани на съответната държава-членка, когато отговарят на условията за тези граждани, включително условия за местожителство в рамките на Общността или ЕИП.
Член 58
Програми, отворени за ОСТ
Лица от ОСТ и където е приложимо - съответните обществени и/или частни органи и институции в ОСТ имат право да участват в програмите на Общността, изброени в приложение II Е и последващи ги програми съгласно правилата на програмите и условията, приложими за държавите-членки, с които са свързани.
Комисията може да изменя този списък по молба на ОСТ или държава-членка или по собствена инициатива.
Член 59
Евро-инфо кореспондентски центрове (ЕИКЦ)
По молба на властите на ОСТ и в съответствие с процедурите, посочени в част трета, дял I, в ОСТ могат да се създават евро-инфо кореспондентски центрове, наричани по-долу „ЕИКЦ“. Част от финансирането на приемната структура на ЕИКЦ може да се осигури от безвъзмездната помощ, предоставена съгласно ЕПД или регионално сътрудничество.
Задачите на ЕИКЦ, средствата и услугите, които им се предоставят, процедурите за установяване и критериите за избор на приемаща структура се съдържат в приложение V.
Член 60
ЦРП и ЦТП
По молба на властите на ОСТ, те имат право на услугите на Центъра за развитие на предприятието (ЦРП) и на Техническия център за сътрудничество в областта на селското стопанство и развитието на селските региони (Център за техническа помощ, ЦТП), упоменати в член 1 от приложение III към Споразумението за партньорство АКТБ/ЕО.
Разходи, произтичащи от услуги, предоставени от ЦРП и ЦТП на ОСТ се покриват от средствата, предвидени в приложение II А.
ЧАСТ ЧЕТВЪРТА
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 61
Промяна на статут
Ако ОСТ стане независима:
а)
разпоредбите на настоящото решение могат да продължат да се прилагат временно по отношение на тази страна или територия съгласно условия, постановени от Съвета;
б)
Съветът, като действа с единодушие, по предложение на Комисията, решава относно необходими изменения на настоящото решение, по-специално средствата, предвидени в приложение II А.
Член 62
Преглед
Преди 31 декември 2011 г. Съветът, като действа с единодушие, по предложение на Комисията, установява разпоредбите, които се постановяват за последващо прилагане на принципите, съдържащи се в членове 182-186 от Договора. В този контекст, Съветът приема в частност необходимите мерки, когато ОСТ реши в съответствие с конституционни си процедури да установи специален преференциален режим между Общността и различни партньори в региона, към който принадлежи. Съветът държи особена сметка в това отношение за международни задължения, поети от Общността, нейните държави-членки или ОСТ, включително такива в рамките на СТО.
Член 63
Влизане в сила
Настоящото решение влиза в сила на 2 декември 2001 г. То се прилага до 31 декември 2011 г.
Член 64
Публикуване
Настоящото решение се публикува в Официален вестник на Европейските общности.
Съставено в Брюксел на 27 ноември 2001 година.
Decisión del Consejo
de 27 de noviembre de 2001
relativa a la asociación de los países y territorios de Ultramar a la Comunidad Europea
("Decisión de Asociación Ultramar")
(2001/822/CE)
EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea, denominado en lo sucesivo Tratado y en particular su artículo 187,
Vista la propuesta de la Comisión,
Considerando lo siguiente:
(1) La Decisión 91/482/CEE del Consejo, de 25 de julio de 1991, relativa a la asociación de los países y territorios de Ultramar, denominados en lo sucesivo PTU, a la Comunidad Económica Europea(1), fue aplicable hasta el 1 de diciembre de 2001; el apartado 4 de su artículo 240 prevé que el Consejo, por unanimidad y a propuesta de la Comisión adoptará las disposiciones que se deban prever con objeto de aplicar posteriormente los principios de base enunciados en los artículos 182 a 186 del Tratado.
(2) En la Declaración n° 36 sobre los Países y Territorios de Ultramar, denominados en lo sucesivo PTU, anexa al Acta final de la Conferencia de los representantes de los gobiernos de los Estados miembros, formada en Amsterdam en 1997, se invitaba al Consejo, de conformidad con el artículo 187 del Tratado, a revisar el régimen de asociación de los PTU para lograr un cuádruple objetivo:
- fomentar de modo más eficaz el desarrollo económico y social de los PTU,
- desarrollar las relaciones económicas entre los PTU y la Unión Europea,
- tener en cuenta en mayor medida la diversidad y la especificidad de cada PTU, incluidos los aspectos referentes a la libertad de establecimiento,
- velar por que se mejore la eficacia del instrumento financiero.
(3) El Parlamento Europeo aprobó, el 11 de febrero de 1999, una Resolución sobre las relaciones entre los PTU, los países ACP y las regiones ultraperiféricas de la Unión Europea(2). Además el 4 de octubre de 2001, adoptó una resolución sobre la propuesta de la Comisión de una Decisión del Consejo sobre la asociación de los PTU con la Comunidad Europea(3).
(4) En su Comunicación de 20 de mayo de 1999 titulada "Reflexiones sobre el estatuto de los PTU asociados a la CE y orientaciones sobre PTU 2000", la Comisión analizaba las características y la evolución de la asociación de los PTU a la CE desde 1957 y recordaba los principios fundamentales y el contexto actual de esta asociación, trazando seguidamente las orientaciones alternativas para el período que comienza el 1 de marzo de 2000.
(5) Con arreglo a lo dispuesto en el artículo 10 de la Decisión 91/482/CEE, las autoridades competentes de los PTU dieron a conocer a la Comisión las modificaciones o elementos complementarios que desean para el futuro, especialmente en el marco de una reunión de la mancomunidad celebrada los días 29 y 30 de abril de 1999, que reunió a la Comisión, los cuatro Estados miembros de los que dependen los PTU y los 20 PTU en cuestión.
(6) Los PTU no son terceros países pero tampoco forman parte del mercado interior, y en el ámbito comercial deben responder a las obligaciones adoptadas con respecto a los terceros países, en particular, en cuanto a las normas de origen, el cumplimiento de las normas sanitarias y fitosanitarias o las medidas de salvaguardia,
(7) Por regla general, corresponde al Consejo, cuando adopta medidas en virtud del artículo 187 del Tratado, tener en cuenta tanto los principios que figuran en la Cuarta parte del mismo como el resto de los principios del Derecho comunitario. Es necesario además tomar en consideración la experiencia adquirida en la aplicación del régimen comercial de la Decisión 91/482/CEE.
(8) Este régimen, que prevé al mismo tiempo el libre acceso con exención de derechos de aduana a los productos originarios de los PTU y normas de origen que permiten la acumulación con productos originarios de los Estados ACP, que gozan de un régimen diferente, y de la Comunidad, ocasiona o se corre el riesgo de que ocasione graves perturbaciones en el funcionamiento de determinadas organizaciones comunes de mercado de la política agrícola común, en particular las del sector del arroz y del azúcar. Estas perturbaciones han dado lugar a que la Comisión y el Consejo hayan tenido que adoptar varias veces medidas de salvaguardia.
(9) En lo que respecta al arroz, las modificaciones introducidos al realizar la revisión intermedia de la Decisión(4), que limitan la posibilidad de recurrir a la acumulación de origen ha permitido salvaguardar un acceso al mercado comunitario para los productos de los PTU compatible con el equilibrio de dicho mercado. Dicho acceso debería ser mejorado respecto de los PTU menos desarrollados, pero sin que ello implique una modificación de la cantidad global que se beneficia de la acumulación. Dado que solo otros dos PTU han operado previamente en este sector, las restantes cantidades disponibles deberían serles atribuidas a ellos en aras de la transparencia.
(10) Por el contrario, en lo que respecta al azúcar, las exportaciones de los PTU realizadas a partir de azúcar originario de los Estados ACP o de la Comunidad se han ido desarrollando hacia un mercado comunitario en gran medida excedentario, lo que ha obligado a reducir de forma significativa las cuotas de los productores comunitarios y, en consecuencia, a una mayor pérdida de su garantía de ingresos.
(11) Además, estas exportaciones, que conllevan manipulaciones mínimas, con escaso valor añadido, que actualmente son suficientes para conseguir el estatuto de producto originario de los PTU en el sector del azúcar, no contribuyen más que en una mínima medida al desarrollo de estos territorios, y desde luego fuera de toda proporción con respecto a las perturbaciones que provocan en los sectores comunitarios afectados.
(12) Por todo ello, es necesario adoptar normas de origen que, en lo que se refiere al azúcar, excluyan la posibilidad de la acumulación de origen ACP/PTU/CE para el azúcar en los casos en que solo operaciones mínimas se lleven a cabo. No obstante, teniendo en cuenta las inversiones que ya se han realizado en los PTU sobre la base de normas vigentes en 1991, dicha exclusión debería aplicarse de forma progresiva. Por consiguiente, previa adopción de las necesarias medidas de aplicación, debería permitirse con carácter temporal la continuación de la acumulación, dentro de límites progresivamente decreciente en cuanto a la cantidad, que sea compatible con los objetivos de la organización común del mercado del azúcar de la Comunidad, teniendo debidamente en cuenta los intereses legítimos de los operadores de los PTU.
(13) Deben tomarse medidas para garantizar que los productos agrícolas originarios de la comunidad que se hayan beneficiado de ayudas a la exportación no puedan volver a la Comunidad mediante un procedimiento de acumulación.
(14) Conviene igualmente actualizar la totalidad de las normas de origen PTU para tener en cuenta los progresos técnicos y de la política de armonización de dichas normas adoptada por la Comunidad en interés de los operadores y de las administraciones a quienes afecten. Con la misma finalidad, es necesario simplificar el procedimiento para permitir que en el futuro sea más fácil introducir en dichas normas las modificaciones técnicas necesarias.
(15) El Procedimiento para el transbordo de bienes no originarios de los PTU, pero que se hallen en libre circulación debería ser completado y clarificado con vistas a garantizar un marco legal transparente y fiable tanto para los operadores como para las administraciones. Debería ampliarse asimismo a fin de cubrir determinados productos pesqueros de particular importancia para Groenlandia y San Pedro y Miquelón, previa adopción de las necesarias medidas de aplicación.
(16) Las disposiciones generales del Tratado y el Derecho derivado del mismo no se aplican automáticamente en los PTU, salvo que se disponga explícitamente lo contrario; en cambio, los productos de los PTU importados dentro de la Comunidad deberán respetar las normas comunes en vigor.
(17) La asistencia financiera a los PTU debería concederse sobre la base de criterios transparentes, uniformes y eficacia, teniendo en cuenta las necesidades y rendimientos de los PTU. Dichos criterios deberían incluir en particular, las dimensiones físicas y económicas del PTU, el uso que se halla hecho en el pasado de la ayuda, el respeto de los principios de gestión financiera saneada, de una política fiscal justa, la capacidad de absorción estimada, la necesidad de establecer una reserva a fin de hacer frente a gastos no programables y la transición armoniosa a fin de evitar contratiempos en la ayuda a Nueva Caledonia, la Polinesia francesa y las Antillas Neerlandesas. Por razones de eficacia, simplificación y reconocimiento de la capacidad de gestión que poseen las autoridades de los PTU, conviene optar por una gestión más participativa de los recursos financieros otorgados a los PTU, aplicándoles procedimientos inspirados en la reglamentación vigente en el ámbito de los Fondos estructurales.
(18) Para ello, los procedimientos confiarán principalmente a los PTU la responsabilidad principal en cuanto a la programación y aplicación de la cooperación, que se llevará a cabo esencialmente de conformidad con las disposiciones territoriales de los PTU, al tiempo que se confirma el apoyo de la Comunidad, y concretamente el de la Comisión, para el seguimiento, evaluación y auditoría de las acciones programadas. Además es necesario clarificar qué programas comunitarios y líneas presupuestarias están abiertas para los PTU, así como los procedimientos para una trancisión armoniosa de los anteriores FED al noveno FED.
(19) Por otra parte, la evolución del contexto mundial, que se traduce en un proceso continuo de liberalización del comercio, implica muy de cerca a la Comunidad, principal socio comercial de los PTU, así como a los Estados ACP vecinos de los PTU o a sus otros socios económicos; en los problemas de acceso al mercado, el nivel de las tarifas desempeña un papel cada vez más limitado, mientras que el comercio de servicios y los ámbitos vinculados al comercio tienen una importancia creciente en las relaciones entre los PTU y sus socios económicos; conviene pues, al mismo tiempo que se mantiene invariable en líneas generales el régimen comercial en vigor, favorecer estas relaciones y facilitar una integración progresiva de los PTU que lo deseen en la economía regional y mundial, asistiéndoles para que puedan reforzar su capacidad de negociar todos estos nuevos entornos.
(20) Las medidas necesarias para la ejecución de la presente Decisión se adopten con arreglo a lo dispuesto en el artículo 2 de la Decisión 1999/468/CE del Consejo, de 28 de junio de 1999, por la que se establecen los procedimientos para el ejercicio de las competencias de ejecución atribuidas a la Comisión(5). No obstante, en la medida en que se trate de la ejecución del 9o FED, conviene que los votos y la mayoría sean los previstos en el artículo 21 del Acuerdo interno entre los representantes de los Gobiernos de los Estados miembros, reunidos en el seno del Consejo, relativo a la financiación y gestión de las ayudas comunitarias en el marco del protocolo financiero del Acuerdo de asociación entre los Estados de África, el Caribe y el Pacífico y la Comunidad Europea y sus Estados miembros, firmado en Cotonú (Benín) el 23 de junio de 2000, y a la asignación de las ayudas financieras destinadas a los países y territorios de Ultramar a los que son aplicables las disposiciones de la Cuarta parte del Tratado(6), denominado en lo sucesivo Acuerdo interno.
(21) Los PTU son entornos insulares frágiles que requieren una protección adecuada, también en materia de gestión de residuos. Por lo que atañe a los residuos radiactivos, esta protección está prevista en el artículo 198 del Tratado Euratom y en la legislación derivada, salvo para Groenlandia, a la que no se aplica dicho Tratado. En relación con los demás residuos, debe precisarse qué normas comunitarias se aplicarán respecto de los PTU.
(22) Conforme a la voluntad del Gobierno de Bermudas, no se aplicarán a Bermudas las disposiciones en materia de asociación previstas en la presente Decisión.
(23) El conjunto de los nuevos elementos anteriormente expuestos lleva al Consejo a aportar una respuesta innovadora, que sea al mismo tiempo coherente y adaptada a las distintas situaciones, respuesta que puede proporcionarla un nuevo estatuto de la asociación,
DECIDE:
PRIMERA PARTE
DISPOSICIONES GENERALES RELATIVAS A LA ASOCIACIÓN DE LOS PTU A LA COMUNIDAD
Capítulo 1
Disposiciones generales
Artículo 1
Finalidad, objetivos y principios
1. La asociación de los PTU y la Comunidad denominada en lo sucesivo PTU-CE se basa en los fines indicados en el artículo 182 del Tratado, la promoción del desarrollo económico y social de los PTU y el establecimiento de estrechas relaciones económicas entre éstos y la Comunidad en su conjunto.
Persigue los objetivos establecidos en el artículo 183 del Tratado, en cumplimiento de los principios enumerados en los artículos 184 a 188 del Tratado, concentrándose en la reducción, prevención y, a largo plazo, la erradicación de la pobreza, el desarrollo sostenible y la integración progresiva en la economía regional y mundial.
2. La asociación concierne a los PTU enumerados en el anexo I A.
3. Con arreglo a lo dispuesto en el artículo 188 del Tratado, la presente Decisión será aplicable a Groenlandia, sin perjuicio de las disposiciones específicas que figuran en el Protocolo sobre el régimen particular aplicable a Groenlandia, incorporado como anexo al Tratado.
Artículo 2
Elementos esenciales
1. La asociación de los PTU-CE se basa en los principios de libertad, democracia, respeto de los derechos humanos y libertades fundamentales, así como del Estado de Derecho. Estos principios, en los que se basa la Unión según lo dispuesto en el artículo 6 del Tratado de la Unión Europea, serán comunes a los Estados miembros y a los PTU a ellos vinculados.
2. No podrá existir discriminación por motivos de sexo, de origen racial o étnico, religión o convicciones, discapacidad, edad u orientación sexual en los ámbitos de cooperación a que se refiere la presente Decisión.
Artículo 3
PTU menos desarrollados
1. La Comunidad concederá un trato especial a los PTU menos desarrollados y a los que no puedan beneficiarse de la cooperación e integración regionales contempladas en el artículo 16.
2. Para responder a dichas dificultades, la cooperación para la financiación del desarrollo implicará, en particular, un trato especial a la hora de determinar el volumen de los recursos financieros, así como las condiciones a que están sujetos dichos recursos, para permitir a los PTU menos desarrollados superar los obstáculos, estructurales o de otra índole, que impiden su desarrollo. En el marco de la lucha contra la pobreza, la cooperación prestará una atención especial a la mejora de las condiciones de vida de los estratos sociales menos favorecidos.
3. Los PTU considerados como menos desarrollados en virtud de la presente Decisión se enumeran en anexo I B. Esta enumeración se modificará por decisión del Consejo, adoptada por unanimidad y a propuesta de la Comisión, cuando la situación económica de algún PTU cambie de manera sustancial y duradera hasta el punto de que sea necesario incluirlo en la categoría de los PTU menos desarrollados o, al contrario, cuando su inclusión en dicha categoría ya no se justifique.
Capítulo 2
Agentes de la cooperación en los PTU
Artículo 4
Principios
1. En el marco de la asociación establecida en el artículo 7, las autoridades de los PTU asumirán en primer lugar la responsabilidad de definir las estrategias de asociación y desarrollo y de aplicarlas mediante la preparación, junto con la Comisión y el Estado miembro con el que estén vinculados los PTU, de documentos únicos de programación (DOCUP) y programas de cooperación.
2. La Comunidad reconoce que los entes descentralizados públicos y privados contribuyen de forma decisiva al logro de los objetivos enumerados en el artículo 183 del Tratado.
3. Para la aplicación de la presente Decisión, las partes se guiarán por los principios de transparencia, subsidiariedad y eficacia.
Artículo 5
Los distintos agentes
1. En el proceso de desarrollo intervendrán:
- las autoridades de los PTU,
- las autoridades regionales y locales y demás autoridades públicas competentes de los PTU,
- la sociedad civil, las organizaciones socio-profesionales y sindicales, los prestatarios de servicios a la población y las organizaciones no gubernamentales (ONG) locales, nacionales e internacionales.
Los Estados miembros de los que dependan los PTU informarán a la Comisión, en un plazo de tres meses desde la entrada en vigor de la presente Decisión, de las autoridades nacionales, regionales o locales competentes a que se refieren los distintos artículos de la Decisión.
2. El reconocimiento de los agentes no gubernamentales se basará en su capacidad para responder a las demandas de la población, en sus competencias específicas y en el carácter democrático y transparente de su organización y gestión.
3. Los agentes o actores no gubernamentales se identificarán, de común acuerdo entre las autoridades competentes de los PTU, la Comisión y el Estado miembro del que dependa el PTU, en función de las cuestiones tratadas, de sus competencias y de sus sectores de actividad. Esta definición se hará para cada PTU individualmente en el marco del proceso de preparación de los programas de cooperación a que se refiere el artículo 4.
Artículo 6
Tareas de los agentes no gubernamentales
Los agentes no gubernamentales podrán, en aplicación de la definición contemplada en el apartado 3 del artículo 5:
- ser informados y consultados,
- participar en la elaboración y ejecución de los programas de cooperación,
- participar en la cooperación descentralizada en el marco de las responsabilidades delegadas para favorecer iniciativas locales de desarrollo.
Capítulo 3
Principios y procedimientos de la mancomunidad PTU-CE
Artículo 7
Diálogo y mancomunidad
1. Para que los PTU puedan participar plenamente en la aplicación de la asociación de los PTU-CE, respetando al mismo tiempo el modo de organización de las instituciones de los Estados miembros afectados, la asociación recurrirá a un procedimiento de consulta basado en las disposiciones que figuran a continuación, en cuyo marco se abordará cualquier problema que surja en las relaciones entre los PTU y la Comunidad.
2. Mediante un amplio diálogo, debería conseguirse que la Comunidad, todos los PTU y los Estados miembros de los que dependan se consulten recíprocamente acerca de los principios, los procedimientos detallados y los resultados de la asociación.
Un foro de diálogo PTU-CE, denominado en lo sucesivo Foro PTU, reunirá anualmente a las autoridades de los PTU, los representantes de los Estados miembros de los que éstos dependen y la Comisión.
3. Se mantendrá una concertación por separado entre la Comisión, el Estado miembro del que depende el PTU y cada uno de los PTU, representado por sus autoridades, con el fin de llevar a la práctica los objetivos y principios de la presente Decisión, y en especial los previstos en los artículos 4 y 19. Dicha concertación trilateral se denominará en lo sucesivo "mancomunidad".
Se crearán grupos de trabajo sobre la mancomunidad para cada uno de los PTU, cuyos miembros representarán a cada uno de los tres socios. Estos grupos de trabajo podrán reunirse a instancia de la Comisión, de un Estado miembro o de un PTU. A petición de uno de los socios, podrán celebrarse reuniones conjuntas de varios grupos de trabajo sobre la mancomunidad, con el fin de estudiar asuntos de interés común o bien los aspectos regionales de la asociación.
4. Esta consulta se llevará a cabo respetando plenamente las respectivas competencias institucionales, jurídicas y financieras de cada uno de los tres socios.
La Comisión asumirá la Presidencia y la Secretaría de los Grupos de Trabajo y del Foro PTU.
Un representante del Banco Europeo de Inversiones, denominado en lo sucesivo BEI, asistirá a dichas reuniones cuando en el orden del día de las mismas figuren cuestiones de su competencia.
5. Los dictámenes de los Grupos de Trabajo y del Foro PTU serán objeto, en su caso, de decisiones de la Comisión, dentro de los límites de sus competencias, o de propuestas de la Comisión al Consejo para aplicar, de conformidad con el artículo 187 del Tratado, nuevos elementos constitutivos de la asociación PTU-CE o para modificar esta última.
Artículo 8
Asamblea Parlamentaria Paritaria ACP-UE
Se informará a las autoridades de los PTU del orden del día y de las resoluciones o recomendaciones de la Asamblea Parlamentaria Paritaria ACP-UE.
Los Estados miembros y la Comisión respaldarán cualquier solicitud de autoridades de los PTU de participar en calidad de observadores en las sesiones plenarias de la Asamblea Parlamentaria Paritaria ACP-UE, con arreglo al Reglamento interno de dicha Asamblea.
Artículo 9
Gestión
Se encargarán de la gestión corriente de la presente Decisión la Comisión y las autoridades de los PTU, así como, en caso de necesidad, el Estado miembro del que dependa el PTU, respetando las respectivas competencias institucionales, jurídicas y financieras de cada uno de los socios, especialmente en lo relativo a la cooperación para la financiación del desarrollo y a la cooperación en el ámbito del comercio y de los servicios.
SEGUNDA PARTE
ÁMBITOS DE LA COOPERACIÓN PTU-CE
Artículo 10
Ámbitos de cooperación
La Comunidad contribuirá al desarrollo de los PTU en los distintos ámbitos enumerados en el presente título, de acuerdo con las prioridades establecidas en el marco de las estrategias de desarrollo de cada PTU o, cuando proceda, en forma de acciones regionales.
Artículo 11
Sectores productivos
La cooperación apoyará las políticas y estrategias sectoriales que faciliten el acceso a actividades y recursos productivos, en particular en los siguientes ámbitos:
a) agricultura: política agraria y creación de instituciones, diversificación de la irrigación, multiplicación de semillas, medidas para la protección de los cultivos, producción de abonos, equipamiento, transformación de los productos agrícolas, cría de bovinos y ganado menor, zootecnia, vulgarización e investigación; comercialización; almacenamiento y transporte; seguridad alimentaria; crédito agrícola; asentamientos rurales y reforma agraria; política de utilización y registro de tierras, transferencia de tecnología, infraestructuras de irrigación y drenaje, y otros servicios de apoyo;
b) bosques: política forestal y creación de instituciones, incluso la utilización de árboles para conservar el medio ambiente mediante el control de la erosión y de la desertización; repoblación; gestión forestal, incluso la utilización y gestión racional de las exportaciones de maderas; cuestiones relativas a los bosques húmedos tropicales; investigación y formación;
c) pesca: política de pesca y creación de instituciones, protección y gestión racional de las poblaciones de peces; icticultura y piscicultura artesanal; transporte de los productos de pesca; almacenamiento frigorífico, comercialización y conservación del pescado;
d) desarrollo rural: política rural y creación de instituciones, proyectos/programas de desarrollo rural integrado; ayudas y proyectos orientadas a la población, a la producción y a la comercialización en las zonas rurales; infraestructuras rurales;
e) industrial: política sectorial y creación de instituciones; artesanía; agroindustrias y otros sectores manufactureros, industria de materiales de transporte; investigación y desarrollo tecnológico; control de calidad; desarrollo y expansión de pequeñas y medianas empresas y microempresas;
f) minero: política sectorial y creación de instituciones, investigación y desarrollo tecnológico; explotaciones a pequeña escala, etc.;
g) energético: política energética y creación de instituciones; producción de electricidad (no renovable y renovable); utilización eficaz de los recursos energéticos; investigación y formación en el ámbito de la energía; fomento del sector privado en la producción y distribución de electricidad;
h) transporte: política de transporte y creación de instituciones; transporte por carretera, ferroviario, aéreo, marítimo o por vías navegables interiores, así como instalaciones de almacenaje;
i) comunicaciones: política de comunicaciones y creación de instituciones; telecomunicaciones y medios de comunicación;
j) agua: política de aguas y creación de instituciones; protección de los recursos hídricos, gestión de residuos, suministro de agua en las zonas rurales y urbanas para fines domésticos, industriales y agrícolas; almacenaje y distribución, gestión de los recursos hídricos;
k) servicios bancarios, financieros y empresariales: política del sector financiero y creación de instituciones, servicios empresariales; privatización, inversiones en capital social y comercialización; ayuda a las asociaciones de carácter comercial y profesional (incluidas las agencias de promoción de exportaciones); instituciones financieras y bancarias;
l) desarrollo de tecnologías y de sus aplicaciones, investigación: definición de políticas y creación de instituciones; acciones concertadas a escala territorial, nacional y/o regional para la promoción de actividades científicas y tecnológicas y sus aplicaciones a la producción, así como la promoción de la cultura informática en los sectores público y privado, programas científicos y equipo para la investigación.
Artículo 12
Desarrollo del comercio
1. La Comunidad llevará a cabo acciones para desarrollar el comercio, desde la fase inicial de concepción a la fase final de distribución de los productos.
Dichas acciones tendrán por objeto procurar que los PTU se beneficien al máximo de las disposiciones de la presente Decisión y puedan participar en las mejores condiciones tanto en los mercados comunitarios como en los interiores, subregionales, regionales e internacionales, diversificando su oferta y aumentando el valor y el volumen de su comercio de bienes y servicios.
2. Aparte del desarrollo del comercio entre los PTU y la Comunidad, se prestará especial atención las acciones destinadas a incrementar la autonomía de los PTU y a intensificar la cooperación regional en el ámbito del comercio y los servicios.
3. En el contexto de los instrumentos previstos por la presente Decisión y con arreglo a las disposiciones pertinentes, las acciones emprendidas a petición de las autoridades de los PTU se referirán principalmente a los sectores siguientes:
a) ayudas para definir las políticas macroeconómicas necesarias para desarrollar el comercio;
b) ayudas para instaurar o reformar los marcos jurídicos y reglamentarios adecuados y para reformar los procedimientos administrativos;
c) definición y aplicación de estrategias comerciales coherentes;
d) ayudas a los PTU para desarrollar sus capacidades internas, sus sistemas de información y la consciencia del papel e importancia del comercio en el desarrollo económico;
e) ayudas para reforzar las infraestructuras relacionadas con el comercio y, especialmente, para potenciar los esfuerzos de los PTU encaminados a desarrollar y mejorar la infraestructura de los servicios de apoyo, incluso instalaciones de transporte y almacenaje, con el fin de garantizar su eficaz participación en la distribución de bienes y servicios y de aumentar el flujo de exportaciones de los PTU;
f) potenciar los recursos humanos y desarrollar la pericia profesional en el ámbito del comercio y los servicios, en particular en los sectores de transformación, comercialización, distribución y transporte relacionados con los mercados comunitario, regional e internacional;
g) ayudas para el desarrollo del sector privado y, en especial, de las pequeñas y medianas empresas, para determinar y desarrollar los productos, encontrar salidas comerciales y crear empresas conjuntas con fines de exportación;
h) ayuda a las acciones de los PTU destinadas a fomentar y atraer la inversión privada y la actividad de las empresas conjuntas;
i) la creación, la adaptación y el refuerzo, en los PTU, de organismos encargados del desarrollo del comercio y los servicios, prestando una atención especial a las necesidades particulares de los organismos de los PTU menos desarrollados;
j) ayuda a los PTU para mejorar la calidad de sus productos, adaptarlos a las necesidades del mercado y diversificar sus salidas;
k) apoyo a los esfuerzos de los PTU para penetrar más eficazmente los mercados de terceros países;
l) medidas para el desarrollo comercial, en particular, mediante la intensificación de contactos y el intercambio de informaciones entre los agentes económicos de los PTU, los Estados ACP, los Estados miembros y terceros países;
m) apoyo a los PTU para la aplicación de técnicas modernas de comercialización en sectores y programas orientados a la producción en ámbitos tales como el desarrollo rural y la agricultura;
n) la creación y el desarrollo de instituciones de seguro y crédito en relación con el desarrollo del comercio.
4. Por lo que se refiere a la participación en ferias, exposiciones y misiones comerciales, únicamente podrá proporcionarse ayuda a los PTU si estas manifestaciones forman parte integrante de programas globales de desarrollo comercial.
5. La participación de los PTU menos desarrollados en las diversas actividades comerciales se fomentará mediante disposiciones especiales y, en especial, asumiendo los gastos de desplazamiento de personal y el transporte de los objetos y mercancías que deban exponerse cuando participen en ferias, exposiciones y misiones comerciales locales, regionales o en terceros países, incluso el coste de la construcción temporal y/o alquiler de casetas de exposición. Se concederá una ayuda especial a los PTU menos desarrollados para la preparación y/o la compra de materiales de promoción.
Artículo 13
Comercio de servicios
1. La Comunidad aceptará el desarrollo y la financiación de infraestructuras y recursos humanos en relación con el comercio de servicios de acuerdo con las prioridades establecidas en el marco de las estrategias de desarrollo de cada PTU.
2. La Comunidad contribuirá al desarrollo y promoción de servicios de transporte marítimo eficaces y a precios razonables en los PTU, para cada PTU, también mediante:
a) el estímulo del transporte eficiente de mercancías a precios razonables desde un punto de vista económico y comercial;
b) la aplicación de buenas políticas y normas de competencia;
c) el incremento de la participación de los PTU en los servicios internacionales de transporte marítimo;
d) el fomento de programas regionales de transporte marítimo y desarrollo de los intercambios comerciales;
e) el incremento de la participación del sector privado local en las actividades marítimas.
La Comunidad y los PTU se comprometerán a fomentar la seguridad marítima, la seguridad de las tripulaciones y las acciones de lucha contra la contaminación.
3. La Comunidad reforzará la cooperación con los PTU para garantizar una mejora y un crecimiento sostenidos del tráfico aéreo.
A tal efecto, convendrá:
a) examinar los diversos medios de reformar y modernizar las industrias de transporte aéreo de los PTU;
b) promover su viabilidad comercial y su competitividad;
c) estimular niveles más altos de inversión y participación del sector privado, más intercambio de conocimientos técnicos y de buenas prácticas comerciales; y
d) proporcionar a los pasajeros y a los exportadores de todos los PTU acceso a las redes mundiales de transporte aéreo.
4. Será necesario garantizar la seguridad en el sector del transporte aéreo introduciendo y aplicando las normas internacionales vigentes.
Para ello, la Comunidad asistirá a los PTU a fin de:
a) poner en práctica sistemas de seguridad de la navegación aérea, incluido el sistema comunicaciones, navegación y vigilancia/gestión de tráfico aéreo SNC/ATM;
b) garantizar la seguridad en los aeropuertos, el refuerzo de la capacidad de las autoridades de aviación civil para gestionar todos los aspectos de la seguridad operativa que son de su competencia; y
c) desarrollar las infraestructuras y los recursos humanos;
d) garantizar al mismo tiempo por que todas las medidas adoptadas en este ámbito estén basadas en las recomendaciones de las organizaciones internacionales competentes y sean eficaces y aplicables a largo plazo.
5. Será necesario velar igualmente por que se reduzcan al mínimo las repercusiones del transporte aéreo sobre el medio ambiente, en particular mediante estudios adecuados de las repercusiones medioambientales.
6. Las soluciones regionales pueden a menudo ofrecer la posibilidad de una mayor eficacia económica y economías de escala en muchos aspectos del transporte aéreo. Con ese fin, la Comunidad se comprometerá a apoyar y fomentar las acciones a nivel regional en los casos oportunos.
7. Puesto que las telecomunicaciones y la participación activa en la sociedad de la información son condiciones esenciales para que los PTU se integren con éxito en la economía mundial, la Comunidad y, cuando proceda, los PTU reconfirmarán sus compromisos respectivos en virtud de los acuerdos multilaterales existentes, en particular, el Acuerdo de la Organización Mundial del Comercio (OMC) sobre las telecomunicaciones básicas.
8. La Comunidad apoyará los esfuerzos efectuados por los PTU para aumentar su capacidad en este ámbito. La cooperación estará especialmente destinada en particular a:
a) fomentar las consultas entre los organismos competentes de telecomunicaciones de los PTU y de la Comunidad para promover el desarrollo de un entorno competitivo en el sector de las telecomunicaciones y aproximar el nivel de costes;
b) establecer un diálogo sobre los distintos aspectos de la sociedad de la información, incluidos los aspectos reglamentarios y la política de comunicaciones;
c) intercambiar información y, eventualmente, proporcionar asistencia técnica en materia de reglamentación, normalización, pruebas de conformidad y certificación de las tecnologías de información y comunicación y sobre utilización de las frecuencias;
d) difundir las nuevas tecnologías de información y comunicación y desarrollar nuevos equipos, especialmente por lo que se refiere a la interconexión de redes y la interoperatividad de sus aplicaciones;
e) promocionar y aplicar las investigaciones en común en materia de nuevas tecnologías relacionadas con la sociedad de la información;
f) concebir e implementar programas y políticas destinados a informar sobre los beneficios económicos y sociales que pueden derivarse de la sociedad de la información.
9. El objetivo de la cooperación será, en particular, garantizar una complementariedad y armonización más avanzadas de los sistemas de comunicación, a escala territorial nacional, regional, interregional e internacional, así como su adaptación a las nuevas tecnologías.
10. La Comunidad apoyará las medidas y acciones destinadas a desarrollar y mantener un turismo sostenible. Estas medidas podrán aplicarse en cualquiera de las fases del proceso, desde la definición del producto turístico hasta la comercialización y promoción.
La finalidad pretendida es apoyar los esfuerzos de las autoridades de los PTU encaminados a obtener mayores beneficios del turismo local, regional e internacional, habida cuenta del impacto del turismo sobre el desarrollo económico, y estimular los flujos financieros privados procedentes de la Comunidad y de otras fuentes hacia el desarrollo del turismo en los PTU. Se prestará una atención especial a la necesidad de integrar el turismo en la vida social, cultural y económica de la población, así como al respeto del medio ambiente.
Las acciones específicas destinadas a desarrollar el turismo consistirán en la definición, adaptación y elaboración de políticas apropiadas a nivel local, regional, subregional e internacional. Los programas y proyectos de desarrollo del turismo se basarán en dichas políticas y se centrarán en cuatro aspectos principales:
a) desarrollo de los recursos humanos y de las instituciones, lo que, entre otras cosas, implicará:
- el perfeccionamiento del personal directivo en sectores de competencia específicos y la formación continua en los niveles oportunos del sector público y privado con el fin de garantizar una planificación y un desarrollo satisfactorios,
- la creación y potenciación de los centros de promoción turística,
- la educación y formación de grupos específicos de la población y de las organizaciones públicas y privadas que participan activamente en el sector turístico, incluido el personal que trabaja en los sectores de apoyo al turismo,
- la cooperación y el intercambio entre los PTU y entre éstos y los Estados ACP en materia de formación, asistencia técnica y desarrollo de instituciones;
b) desarrollo de productos que, entre otras cosas, incluirá:
- la identificación del producto turístico, el desarrollo de productos no tradicionales y de nuevos productos turísticos, la adaptación de los productos existentes, incluida la conservación y desarrollo del patrimonio cultural y los aspectos ecológicos y medioambientales, la gestión, la protección y la conservación de la fauna y de la flora, los bienes históricos y sociales y otros bienes naturales, el desarrollo de servicios auxiliares,
- el fomento de la inversión privada en el sector turístico de los PTU y, en particular, de las empresas conjuntas,
- el suministro de objetos artesanales de carácter cultural destinados al mercado turístico;
c) desarrollo del mercado que, entre otras cosas, incluirá:
- la ayuda para determinar y alcanzar objetivos y planes de desarrollo del mercado a escala local, subregional, regional e internacional,
- el apoyo a los esfuerzos realizados por los PTU para acceder a los servicios ofrecidos al sector turístico, como pueden ser los sistemas centrales de reserva o los sistemas de control y seguridad del tráfico aéreo,
- las medidas y ayudas para la comercialización y promoción dentro de los proyectos y programas integrados de desarrollo del mercado y cuya finalidad sea la mejora de la penetración del mercado, destinados a las principales fuentes generadoras de flujos turísticos en los mercados tradicionales y no tradicionales, así como a actividades específicas, tales como la participación en acontecimientos comerciales especializados, por ejemplo, las ferias, la producción de documentación de calidad, de películas y de material de promoción;
d) investigación e información que, entre otras cosas, incluirá:
- la mejora de los sistemas de información sobre el turismo y la recogida, análisis, difusión y explotación de datos estadísticos,
- la evaluación del impacto socioeconómico del turismo en las economías de los PTU, haciendo hincapié en el desarrollo de actividades complementarias en otros dominios, como la industria alimentaria, la construcción, la tecnología y la gestión en los PTU y en las regiones en que éstos se encuentran.
Artículo 14
Ámbitos vinculados al comercio
1. En el contexto de las estrategias de desarrollo de cada PTU, la Comunidad contribuirá a reforzar la capacidad de éstos para ocuparse de todos los ámbitos vinculados al comercio, y, cuando proceda, mejorar y potenciar el marco institucional.
2. La Comunidad cooperará con los PTU para aplicar los principios generales relativos a la protección y promoción de la inversión.
3. La Comunidad contribuirá a reforzar la cooperación con los PTU con el fin de elaborar y apoyar, junto con los organismos pertinentes, unas políticas de competencia eficaces que garanticen de forma progresiva una eficaz aplicación de las normas de competencia, tanto por parte de las empresas privadas como por parte del Estado. La cooperación en este ámbito incluirá, en particular, una ayuda para establecer un marco jurídico adecuado, así como su aplicación a nivel administrativo, teniendo especialmente en cuenta a los PTU menos desarrollados.
4. La Comunidad continuará reforzando la cooperación con los PTU, que se aplicará, en particular, a los ámbitos siguientes:
a) elaboración de leyes y Reglamentos destinados a proteger y hacer respetar los derechos de propiedad intelectual, impedir el abuso de estos derechos por sus titulares y la violación de dichos derechos por los competidores, a la creación y refuerzo de las oficinas territoriales, nacionales y regionales y de otros organismos, apoyando asimismo a las asociaciones regionales de la propiedad intelectual que se encargan de la aplicación y tutela de los citados derechos, incluida la formación del personal;
b) celebración de acuerdos cuya finalidad sea la protección de las marcas e indicaciones del origen geográfico para los productos de especial interés.
5. La Comunidad contribuirá a los esfuerzos de los PTU en materia de normalización y certificación para promover sistemas compatibles entre la Comunidad y los PTU. La cooperación incluirá, en particular:
a) las medidas destinadas a potenciar una mayor utilización de la reglamentación y normas técnicas internacionales y de los procedimientos de evaluación de la conformidad, incluso las medidas sectoriales específicas, tomando en consideración el nivel de desarrollo económico de los PTU;
b) la cooperación en cuanto a la gestión y garantía de calidad en sectores seleccionados importantes para los PTU;
c) el apoyo a las iniciativas de los PTU para desarrollar capacidades en materia de evaluación de la conformidad, metrología y normalización;
d) el desarrollo de contactos entre las instituciones de la Comunidad y de los PTU en el ámbito de la normalización, la evaluación de la conformidad y la certificación.
6. La Comunidad contribuirá a reforzar la cooperación con los PTU en el ámbito de las medidas sanitarias y fitosanitarias con el fin de desarrollar las capacidades de los sectores público y privado en la materia.
7. De conformidad con los principios de Río, la Comunidad contribuirá a reforzar la cooperación con los PTU para procurar que las políticas comerciales y medioambientales sean complementarias. La cooperación estará principalmente destinada a:
a) establecer políticas territoriales, nacionales, regionales e internacionales coherentes;
b) reforzar los controles de calidad de bienes y servicios desde el punto de vista de la protección del medio ambiente;
c) fomentar los métodos de producción respetuosos del medio ambiente en los sectores oportunos.
8. La Comunidad cooperará con los PTU en el ámbito de la normativa laboral. La cooperación en este campo podrá referirse, en particular, a los aspectos siguientes:
a) intercambio de información sobre las respectivas legislaciones y normativas laborales;
b) asistencia para la elaboración de un Derecho laboral y la consolidación de la legislación existente;
c) programas escolares y de sensibilización destinados a eliminar el trabajo infantil;
d) respeto de la aplicación de la legislación y reglamentación laborales.
9. En lo referente a la política de los consumidores y de protección de su salud, la Comunidad cooperará con los PTU para:
a) reforzar la capacidad institucional y técnica en este ámbito;
b) crear sistemas de alerta rápida y de información mutua sobre productos peligrosos;
c) intercambiar informaciones y experiencias sobre la creación y funcionamiento de sistemas de vigilancia de los productos comercializados y la seguridad de los productos;
d) informar mejor a los consumidores sobre los precios y características de los productos y servicios que se ofrecen;
e) fomentar el desarrollo de asociaciones de consumidores y los contactos entre representantes de organizaciones de consumidores;
f) mejorar la compatibilidad de las políticas y sistemas en beneficio de los consumidores;
g) informar de la entrada en vigor de la legislación y promover la cooperación en encuestas sobre prácticas comerciales peligrosas o injustas;
h) aplicar la prohibición de exportación de bienes y servicios cuya comercialización haya sido prohibida en el país de producción.
10. La Comunidad respaldará los esfuerzos desplegados por los agentes públicos y privados de los PTU en el ámbito de la tecnología de la información y las telecomunicaciones con el fin de:
a) modernizar la infraestructura de telecomunicaciones, los servicios de transmisión de datos, las aplicaciones de teletratamiento de datos y proyectos de aplicaciones telemáticas (PAT);
b) desarrollar y mejorar los servicios y las capacidades humanas necesarias para la realización de la sociedad de la información, e integrar dichos servicios del mejor modo posible en un contexto regional;
c) mejorar la información sobre oportunidades económicas y los intercambios de experiencias y competencias especiales;
d) proporcionar mejor información a los usuarios de tales recursos;
e) explotar el potencial de este sector de manera óptima y sostenible;
f) incrementar el uso de tecnologías de comunicaciones y de la información en el ámbito de la enseñanza, incluida la formación a distancia;
g) fomentar el comercio electrónico y la cooperación económica;
h) mejorar y modernizar las redes sanitarias mediante la creación de enlaces entre hospitales, el empleo del telediagnóstico y la creación de bases de datos conjuntas;
i) desarrollar el acceso multimedios a los recursos culturales y turísticos;
j) mejorar y aumentar el uso de tecnologías de la información y de comunicaciones en la industria y para la innovación.
Artículo 15
Sectores sociales
En el contexto de las estrategias de desarrollo de cada PTU, la Comunidad contribuirá a las acciones destinadas al desarrollo humano y social. En particular, la cooperación podrá aplicarse al apoyo de programas de los sectores que se indican a continuación:
a) refuerzo de la política e instituciones de enseñanza (edificios y materiales); formación lingüística y formación de profesores, enseñanza primaria, secundaria y formación profesional, enseñanza superior (incluso actividades destinadas a sectores específicos, como puede ser la formación agrícola), en el sector correspondiente.
En el sector de la enseñanza, deberá mejorarse prioritariamente el acceso a la enseñanza básica y a la mejora de la calidad de ésta, construyendo más escuelas, renovando las aulas de clase existentes y proporcionando material de enseñanza, formando al profesorado y otorgando becas de estudios a los estudiantes carentes de recursos;
b) actividades relacionadas con reformas en el sector de la sanidad, consolidación de la política e instituciones sanitarias; educación, formación e investigación médicas, infraestructuras sanitarias; HIV/SIDA.
En el ámbito de la sanidad, los proyectos deberán contribuir a garantizar los servicios de atención primaria y preventiva, especialmente en materia de planificación familiar y de salud materna e infantil, etc.;
c) política demográfica y de planificación familiar, asistencia sanitaria materno- infantil, incluido el apoyo a los proyectos de formación y desarrollo personal de la próxima generación;
d) refuerzo de la eficacia de las políticas preventivas relativas a la producción, distribución y tráfico de todo tipo de drogas, estupefacientes y sustancias psicotrópicas; prevención y lucha contra la toxicomanía, teniendo en cuenta los trabajos realizados en este ámbito por los organismos internacionales.
La cooperación se centrará en los aspectos siguientes:
i) formación, educación, política en favor de la salud y rehabilitación de los toxicómanos, incluidos los proyectos de reinserción de toxicómanos en el mundo laboral y en la sociedad,
ii) medidas destinadas a promover actividades económicas alternativas, tales como programas de reconversión de las regiones de producción ilícita de plantas de las que se extraen los estupefacientes, combinadas con medidas represivas eficaces,
iii) ayuda técnica, financiera y administrativa para el control del comercio de sustancias precursoras de drogas y para la adopción de normas equivalentes a las adoptadas por la Comunidad y los organismos internacionales pertinentes,
iv) ayuda técnica, financiera y administrativa en materia de prevención, tratamiento y lucha contra las toxicomanías,
v) asistencia técnica y de formación, así como para la adopción de normas destinadas a prevenir el blanqueo de dinero equivalentes a las adoptadas por la Comunidad y los otros organismos internacionales pertinentes y, en particular, por el ex Grupo de Acción Financiera Internacional sobre el Blanqueo de Capitales,
vi) intercambio de informaciones útiles para la aplicación de las letras a) a d);
e) política de aguas y consolidación de las instituciones pertinentes; protección de los recursos hídricos; gestión de residuos (el agua para usos agrícolas y energéticos se tratará en los sectores correspondientes), etc.
Por lo que se refiere al sector de distribución y saneamiento de aguas, el objetivo será proporcionar estos servicios en zonas insuficientemente servidas. La financiación destinada a promover el acceso a los servicios de distribución y saneamiento para obtener agua potable, contribuirá directamente al desarrollo de los recursos humanos al mejorar su estado de salud y, por consiguiente, aumentará la productividad de las personas que no tienen todavía acceso a estos servicios; persiste la necesidad de ampliar los servicios básicos en materia de recursos hídricos, su saneamiento y transporte a las poblaciones urbanas y rurales, y debe examinarse desde el punto de vista de su viabilidad con relación al medio ambiente;
f) la Comunidad cooperará con los PTU en la conservación, explotación y gestión sostenibles de su biodiversidad, teniendo en cuenta el Plan de acción comunitario sobre biodiversidad.
La cooperación en este ámbito podrá destinarse, en particular, a:
i) apoyar la elaboración y actualización de estrategias y planes de acción relacionados con la biodiversidad,
ii) facilitar la creación de mecanismos territoriales, regionales y subregionales para el intercambio de información, así como de control y evaluación de los progresos realizados en la aplicación de la Convención sobre la Diversidad Biológica (CDB)(7),
iii) desarrollar y mantener bases de datos actualizadas sobre la biodiversidad de los PTU,
iv) aplicar medidas adecuadas sobre el acceso a los recursos genéticos,
v) promover la celebración de acuerdos con el sector privado condicionados a que la población local pueda realmente beneficiarse de las repercusiones económicas de dichos acuerdos y que la utilización de los recursos genéticos no afecte a la protección y conservación de la biodiversidad,
vi) ayudar a los PTU a participar activamente en el proceso de elaboración de políticas y, cuando proceda, en las negociaciones en el marco de la CDB;
g) proyectos y programas de vivienda y desarrollo urbano integrado.
Por lo que respecta al desarrollo urbano, los esfuerzos deberán concentrarse en la construcción y rehabilitación de carreteras y otras infraestructuras de base, en particular, las viviendas de alquiler a precios módicos.
Artículo 16
Cooperación e integración regionales
La cooperación proporcionará una ayuda eficaz para lograr los objetivos y prioridades determinados por las autoridades competentes de los PTU en el marco de la cooperación e integración regionales y subregionales:
1) La cooperación regional se referirá a las acciones acordadas entre:
a) dos o más PTU;
b) uno o más PTU con uno o más Estados vecinos, ya sean ACP o no;
c) uno o más PTU con uno o más Estados ACP, así como con una o más de las regiones ultraperiféricas contempladas en el apartado 2 del artículo 299 del Tratado (Guadalupe, Guyana, Martinica, Reunión, Islas Canarias, Azores y Madeira);
d) varios organismos regionales de los que formen parte los PTU;
e) uno o más PTU y organismos regionales de los que formen parte los PTU, los Estados ACP o las regiones ultraperiféricas.
2) En este contexto, la cooperación regional estará destinada a:
a) favorecer la integración gradual de los PTU en la economía mundial y regional;
b) acelerar la cooperación y el desarrollo económicos, tanto en el interior de los PTU como entre las regiones de los PTU y los Estados ACP;
c) fomentar la libre circulación de las personas, bienes, servicios, capitales, trabajadores y tecnología;
d) acelerar la diversificación de las economías, así como la coordinación y la armonización de las políticas regionales y subregionales de cooperación y;
e) promover y desarrollar el comercio en el interior de los PTU y entre sí, así como con las regiones ultraperiféricas, los Estados ACP u otros terceros países.
3) Por lo que se refiere a la integración regional, sus objetivos serán:
a) desarrollar y reforzar la capacidad de las instituciones y organismos de cooperación e integración regionales para promover la cooperación e integración regionales;
b) favorecer que los PTU menos desarrollados participen en la creación de mercados regionales y se beneficien de ellos;
c) aplicar las políticas de reforma sectorial a escala regional;
d) liberalizar los intercambios y los pagos;
e) fomentar las inversiones transfronterizas, tanto extranjeras como nacionales, y otras iniciativas de integración económica regional o subregional; y
f) tener en cuenta los costes transitorios netos de la integración regional sobre los recursos presupuestarios y sobre la balanza de pagos.
4) La cooperación regional cubrirá una amplia gama de funciones y temas que se refieren a problemas comunes y permiten explotar las economías de escala, especialmente en cuanto a:
a) infraestructuras, en particular, las infraestructuras de transporte y comunicaciones, incluidos los problemas de seguridad vinculados a las mismas y energía;
b) medio ambiente, gestión de los recursos acuíferos;
c) sanidad, educación y formación;
d) investigación y cooperación científicas y técnicas;
e) iniciativas regionales destinadas a la preparación ante las catástrofes y atenuar sus efectos;
f) así como las iniciativas en otros ámbitos tales como la limitación de armamentos, la lucha contra la droga, la delincuencia organizada, el blanqueo de capitales, el fraude y la corrupción.
5) La cooperación apoyará asimismo proyectos e iniciativas de cooperación interregional, intra-PTU e intra-ACP.
Artículo 17
Cooperación cultural y social
La cooperación contribuirá al desarrollo autónomo de los PTU, centrado en las propias personas y con sus raíces en la cultura de cada pueblo. La dimensión humana y cultural deberá impregnar todos los sectores y reflejarse en todo proyecto o programa de desarrollo. La cooperación apoyará las políticas y medidas adoptadas por las autoridades competentes de los PTU para valorizar sus recursos humanos, incrementar sus capacidades propias de creación y promover su identidad cultural. Favorecerá asimismo la participación de la población en el proceso de desarrollo.
Esta cooperación se ejercerá principalmente:
- teniendo en cuenta la dimensión cultural y social,
- fomentando las identidades culturales y el diálogo intercultural, en particular en lo que se refiere a la protección del patrimonio cultural, la producción y difusión de bienes culturales, las manifestaciones culturales, la información y la comunicación,
- mediante acciones de valorización de los recursos humanos, especialmente en materia de educación y formación, cooperación científica y técnica, el papel de las mujeres en el desarrollo, la sanidad y la lucha contra las toxicomanías, así como acciones relativas a la población y a la demografía.
TERCERA PARTE
INSTRUMENTOS DE LA COOPERACIÓN PTU-CE
TÍTULO I
COOPERACIÓN PARA LA FINANCIACIÓN DEL DESARROLLO
Capítulo 1
Disposiciones generales
Artículo 18
Objetivos
La cooperación para la financiación del desarrollo, mediante la concesión de medios de financiación suficientes y, en su caso, de una asistencia técnica adecuada, tendrá como objetivos:
a) apoyar y favorecer los esfuerzos de los propios PTU para garantizar de forma duradera su desarrollo económico, social y cultural sobre la base del interés recíproco y con un espíritu de interdependencia;
b) contribuir a mejorar el nivel de vida de la población de los PTU;
c) promover las medidas idóneas para movilizar la capacidad de iniciativa de las colectividades, agrupaciones, asociaciones y personas, así como su participación en la concepción y ejecución de los programas de desarrollo;
d) contribuir, en la perspectiva de la reducción de la pobreza, a que la población participe de la manera más amplia posible de los beneficios del desarrollo;
e) contribuir a desarrollar la capacidad de los PTU para innovar, adaptar y transformar las tecnologías locales y dominar las nuevas tecnologías pertinentes;
f) respaldar los esfuerzos de los PTU por conseguir la diversificación económica, entre otros medios contribuyendo a la prospección, conservación, transformación y explotación sostenibles de sus recursos naturales;
g) apoyar y promover el desarrollo óptimo de los recursos humanos en los PTU;
h) favorecer el incremento de los flujos financieros destinados a los PTU, que respondan a la evolución de las necesidades de los PTU, y apoyar los esfuerzos de los PTU para armonizar la cooperación internacional en beneficio de su desarrollo mediante operaciones de cofinanciación con otras instituciones de financiación o con terceros;
i) fomentar la inversión privada directa en los PTU, apoyar el desarrollo en los PTU de un sector privado sano, próspero y dinámico y promover los flujos de inversión privada local, nacional y extranjera en los sectores productivos de los PTU;
j) favorecer la cooperación, la solidaridad y la integración regional entre los PTU y entre los PTU y los Estados ACP;
k) hacer posible el establecimiento de relaciones económicas y sociales más equilibradas y la instauración de una mejor comprensión entre los PTU, los Estados ACP, los Estados miembros y el resto del mundo para lograr una mejor integración de los PTU en la economía mundial;
l) hacer posible que se beneficien de ayudas de emergencia los PTU que se enfrenten a dificultades económicas y sociales graves, de carácter excepcional, a consecuencia de catástrofes naturales o circunstancias extraordinarias de efectos similares;
m) ayudar a los PTU menos desarrollados a superar los obstáculos específicos que frenan sus esfuerzos de desarrollo.
Artículo 19
Principios
1. La cooperación para la financiación del desarrollo se basará en la mancomunidad, complementariedad y subsidiariedad y deberá:
a) llevarse a cabo, de conformidad con las estrategias de asociación y desarrollo adoptadas con arreglo al artículo 4, teniendo debidamente en cuenta las características geográficas, sociales y culturales respectivas de los PTU, así como sus potencialidades específicas;
b) garantizar que las aportaciones de recursos se realicen de manera previsible y regular;
c) ser flexible y se adaptará a la situación de cada PTU.
2. Los Estados miembros cooperarán con la Comisión para garantizar la correcta gestión financiera en la utilización de fondos comunitarios.
3. Aplicando un planteamiento de mancomunidad, las acciones comunitarias se aprobarán en el marco de una estrecha concertación entre la Comisión, las autoridades del PTU correspondientes y el Estado con el que mantenga relaciones especiales; esta mancomunidad se desarrollará respetando plenamente las competencias institucionales, jurídicas y financieras respectivas de cada una de las partes.
4. Sin perjuicio de lo dispuesto en el párrafo segundo del apartado 1 del artículo 25, las contribuciones de la Comunidad y de los Estados miembros serán complementarias.
5. En virtud del principio de subsidiariedad, la ejecución de las intervenciones será responsabilidad de las autoridades del PTU interesado, sin perjuicio de las competencias de la Comisión destinadas a garantizar la buena gestión financiera en la utilización de fondos comunitarios.
Artículo 20
Documento único de programación
1. A tenor de lo dispuesto en el artículo 4, las autoridades de los PTU, la Comisión y el Estado miembro del que dependan los PTU determinarán de manera concertada la estrategia y los objetivos prioritarios en que se basará el documento único de programación (denominado en lo sucesivo DOCUP).
2. Corresponderá a las autoridades de los PTU:
a) definir sus prioridades en las que deberá basarse la estrategia de cooperación;
b) en el contexto de una programación sectorial, identificar los proyectos y programas y definir las medidas complementarias que garanticen la durabilidad y viabilidad de las acciones que se emprendan;
c) preparar la documentación de los proyectos y programas;
d) preparar, negociar y celebrar los contratos;
e) ejecutar y administrar los proyectos y programas;
f) mantener los proyectos y programas y garantizar su durabilidad.
3. Las autoridades competentes de los PTU y la Comisión compartirán la responsabilidad de:
a) aprobar el DOCUP;
b) asegurarse de la igualdad de las condiciones de participación en las licitaciones y contratos;
c) seguir y evaluar los efectos y resultados de los proyectos y programas;
d) garantizar una ejecución adecuada, rápida y eficaz de los proyectos y programas.
4. Corresponderá a la Comisión adoptar las decisiones de financiación de la asignación global correspondiente al DOCUP, de conformidad con el procedimiento contemplado en el artículo 24.
5. Salvo que la presente Decisión disponga lo contrario, toda decisión que requiera la aprobación de una de las partes de la asociación quedará aprobada o se considerará aprobada en el plazo de seis meses a partir de la notificación hecha por la otra parte.
Artículo 21
Ámbito de aplicación
En el marco de la estrategia y los ejes prioritarios definidos por el PTU interesado, tanto a escala territorial como regional, se podrá prestar apoyo financiero a las iniciativas que contribuyan a la consecución de los objetivos definidos en la presente Decisión.
El ámbito de aplicación podrá abarcar, en particular, apoyo para las acciones siguientes:
a) políticas y reformas sectoriales, así como proyectos compatibles con las mismas;
b) desarrollo de las instituciones, refuerzo de su capacidad e integración de los aspectos medioambientales;
c) programas de cooperación técnica;
d) ayuda humanitaria y acciones de urgencia;
e) apoyo adicional en caso de fluctuación de los ingresos presupuestarios procedentes de los productos y servicios de exportación.
Artículo 22
Requisitos para la financiación
1. Se beneficiarán de apoyo financiero en virtud de la presente Decisión las entidades u organismos siguientes:
a) los PTU;
b) los organismos regionales o interestatales de los que formen parte uno o más PTU y que estén facultados para ello por las autoridades competentes de éstos;
c) los organismos mixtos creados por la Comunidad y los PTU para alcanzar determinados objetivos específicos.
2. Se beneficiarán también de apoyo financiero, previo acuerdo de las autoridades competentes del o los PTU de que se trate:
a) los organismos públicos o semipúblicos locales, nacionales o regionales, los entes locales de los PTU y, en particular, las instituciones financieras y los bancos de desarrollo;
b) las sociedades y empresas de los PTU y de grupos regionales;
c) las empresas de un Estado miembro que puedan, como complemento de su propia contribución, emprender proyectos productivos en el territorio de un PTU;
d) los intermediarios financieros de los PTU o de la Comunidad que fomenten y financien las inversiones privadas en los PTU;
e) los agentes de la cooperación descentralizada y otros interlocutores no estatales de los PTU y de la Comunidad, con objeto de que puedan emprender proyectos y programas económicos, culturales, sociales y educativos en los PTU en el contexto de la cooperación descentralizada contemplada en el artículo 29.
Artículo 23
Programación y ejecución
Dentro de los 12 meses siguientes a la entrada en vigor de la presente Decisión, la Comisión, en cooperación con los PTU de conformidad con el artículo 7 y con arreglo al procedimiento contemplado en el artículo 24, adoptará las medidas necesarias para aplicar la presente parte así como los anexos II A a II D.
Apoyará el pleno aprovechamiento por parte de los PTU de los instrumentos establecidos en la presente Decisión, especialmente de las medidas comerciales y financieras, facilitando las orientaciones y la información pertinentes en un plazo de 12 meses a partir de su entrada en vigor.
Tales medidas incluirán, en particular:
a) las modalidades de elaboración del DOCUP y sus elementos esenciales;
b) las modalidades y criterios de control, auditoría, evaluación previa, intermedia y posterior y revisión del DOCUP y de su ejecución, incluso en lo que respecta a la participación de la Comisión en estas actividades;
c) la elaboración de informes periódicos y de otros informes que puedan requerirse;
d) normas detalladas para las correcciones financieras a que se refiere el artículo 32.
Los procedimientos financieros y contables se especificarán en el Reglamento financiero del 9o FED.
Artículo 24
Comité FED-PTU
1. La Comisión estará asistida, cuando sea necesario, por el Comité creado en virtud del Acuerdo interno denominado en el presente artículo Comité.
2. Cuando el Comité ejerza las competencias que le atribuye la presente Decisión, se denominará "Comité del FED-PTU". El Reglamento interno del Comité creado por el Acuerdo interno se aplicará al Comité del FED-PTU.
3. El Comité concentrará sus tareas en las cuestiones de fondo de la cooperación para el desarrollo organizada a nivel de los PTU y de las regiones. Por razones de coherencia, coordinación y complementariedad, controlará la ejecución de los DOCUP.
4. El Comité del FED-PTU emitirá su dictamen sobre:
a) los proyectos de DOCUP así como sus eventuales modificaciones;
b) las medidas necesarias para la aplicación de la presente parte, así como de los anexos II A a II D.
5. El representante de la Comisión presentará al Comité un proyecto de medidas. El Comité emitirá su dictamen sobre dicho proyecto en un plazo que determinará el presidente. El dictamen se emitirá según la mayoría prevista en el apartado 4 del artículo 21 del Acuerdo interno. Los votos de los representantes de los Estados miembros en el seno del Comité se ponderarán de la forma establecida en el apartado 3 del citado artículo. El presidente no tomará parte en la votación.
6. La Comisión adoptará las medidas que sean de aplicación inmediata. No obstante, si tales medidas no son conformes al dictamen emitido por el Comité, la Comisión las comunicará inmediatamente al Consejo. En este caso, la Comisión podrá aplazar la aplicación de las medidas que haya acordado durante un plazo que en ningún caso será superior a tres meses a partir del día de dicha comunicación.
7. El Consejo, por mayoría y con arreglo a la ponderación de votos prevista en el apartado 5, podrá tomar una decisión diferente dentro del plazo previsto en el apartado 6.
8. La Comisión informará al Comité del seguimiento, evaluación y auditorías de los DOCUP.
Capítulo 2
Recursos puestos a disposición de los PTU
Artículo 25
Aportación financiera
1. El importe global de las aportaciones financieras de la Comunidad para los fines expuestos en el capítulo primero, su distribución, las modalidades y las condiciones de financiación y de utilización de la ayuda para el período comprendido entre 2000 y 2007 figuran en los anexos II A a II D y en el capítulo 3 de la presente Decisión, sin perjuicio de las medidas que pueda adoptar la Comisión.
Las ayudas financieras en virtud de la Decisión podrán cubrir la totalidad de los gastos locales y exteriores de los proyectos y programas, incluida la financiación de los gastos recurrentes.
2. Además, los PTU podrán optar a las prestaciones financieras previstas en los reglamentos vigentes para los países en desarrollo que se enumeran en el anexo II E, así como en los programas comunitarios enumerados en el anexo II F.
Capítulo 3
Apoyo a las inversiones del sector privado
Artículo 26
Promoción de las inversiones
Reconociendo la importancia de las inversiones privadas para el fomento de su cooperación al desarrollo y la necesidad de adoptar medidas para estimular y proteger esas inversiones, las autoridades competentes de los PTU, de los Estados miembros y de la Comunidad:
a) aplicarán medidas para fomentar la participación en sus esfuerzos de desarrollo de los inversores privados que se ajusten a los objetivos y las prioridades de la cooperación al desarrollo PTU-CE y que cumplan las leyes y reglamentaciones pertinentes;
b) concederán un trato justo y equitativo a dichos inversores;
c) adoptarán las medidas y disposiciones oportunas para crear y mantener un clima de inversión previsible y seguro y negociarán acuerdos para mejorarlo;
d) favorecerán una cooperación eficaz entre los operadores económicos de los PTU y entre estos últimos y los operadores de la Comunidad con objeto de incrementar los flujos de capital, las competencias de gestión, las tecnologías y otros tipos de conocimientos técnicos;
e) procurarán favorecer el incremento de los flujos financieros privados entre la Comunidad y los PTU contribuyendo, en particular, a la eliminación de los obstáculos que frenan el acceso de los operadores de los PTU a los mercados de capitales internacionales, incluidos los de la Comunidad;
f) crearán un entorno que favorezca el desarrollo de las instituciones financieras y la movilización de los recursos indispensables para la formación de capital y la expansión del espíritu de empresa;
g) estimularán el desarrollo de las empresas adoptando las medidas que se consideren necesarias para mejorar el entorno empresarial y, en particular, para establecer un marco jurídico, administrativo y financiero que favorezca la aparición y el desarrollo de un sector privado dinámico, incluidas empresas básicas;
h) reforzarán la capacidad de las instituciones locales de los PTU para ofrecer una gama de servicios que puedan incrementar la participación local en la actividad industrial y comercial.
Artículo 27
Apoyo y financiación de las inversiones
La cooperación proporcionará recursos financieros a largo plazo para contribuir a la promoción del crecimiento del sector privado y movilizar capitales nacionales y extranjeros destinados a ese fin. A tal efecto, la cooperación facilitará en particular:
a) subvenciones para la asistencia financiera y técnica destinada a apoyar el desarrollo de los recursos humanos, el desarrollo de las capacidades institucionales u otras formas de ayuda institucional vinculadas a una inversión concreta; medidas destinadas a aumentar la competitividad de las empresas y reforzar las capacidades de los intermediarios financieros y no financieros del sector privado; simplificación y promoción de las inversiones, actividades de mejora de la competitividad;
b) los servicios de asesoría y consulta para ayudar a crear un clima favorable a la inversión y una base de informaciones para orientar e incentivar los flujos de capital;
c) ayudas reembolsables financiadas a través del instrumento de ayuda a la inversión contemplado en el anexo II C;
d) préstamos sobre los recursos propios del Banco Europeo de Inversiones.
Las condiciones aplicables al instrumento de ayuda a la inversión y a los préstamos contemplados más arriba se especifican en los anexos II B y II C, respectivamente.
Capítulo 4
Apoyo adicional en caso de fluctuaciones de los ingresos de exportación
Artículo 28
Apoyo adicional
1. En el marco de la dotación financiera contemplada en el anexo II A, se dispondrá un apoyo adicional para mitigar los efectos negativos de las fluctuaciones a corto plazo en los ingresos de exportación, en especial en los sectores agrícola y minero, que pudieran comprometer la consecución de los objetivos de desarrollo de los PTU contemplados en el anexo II A.
2. La finalidad del apoyo en caso de fluctuaciones a corto plazo de los ingresos de exportación es salvaguardar las reformas y políticas macroeconómicas y sectoriales que corren el riesgo de verse comprometidas por un descenso de los ingresos y contrarrestar los efectos nefastos de la inestabilidad de los ingresos de exportación provenientes, en particular, de los productos agrícolas y mineros.
3. La dependencia de las economías de los PTU de las exportaciones, en especial las provenientes de los sectores agrícola y minero, se tendrá en cuenta al asignar los recursos de la dotación financiera contemplada en el anexo II D, otorgándose un tratamiento más favorable a los países menos avanzados.
4. Los recursos adicionales se pondrán a disposición con arreglo a las modalidades específicas del sistema de apoyo previstas en el anexo II D.
5. La Comunidad prestará su apoyo igualmente a los regímenes de seguro comercial destinados a los PTU que desean protegerse de las fluctuaciones de los ingresos de exportación.
Capítulo 5
Apoyo a los otros protagonistas de la cooperación
Artículo 29
Objetivos y financiación
1. Para responder a las necesidades de los entes locales en materia de desarrollo y animar a todos los protagonistas de la cooperación descentralizada que puedan aportar su contribución al desarrollo autónomo de los PTU a que propongan y pongan en práctica iniciativas, la cooperación PTU-CE apoyará esas medidas de desarrollo dentro de los límites fijados por los PTU afectados y por los Estados miembros con los que mantengan relaciones especiales esos PTU y en el marco de las disposiciones del DOCUP.
2. En este contexto, se prestará ayuda financiera a proyectos descentralizados y microproyectos, con arreglo a lo siguiente:
a) los operadores de la cooperación que podrán beneficiarse de una ayuda financiera de conformidad con lo dispuesto en el presente capítulo serán los agentes de la cooperación descentralizada de la Comunidad, de los PTU o de otros países en desarrollo, a saber: poderes públicos locales, organizaciones no gubernamentales, agrupaciones profesionales y grupos de iniciativas locales, cooperativas, sindicatos, organizaciones de mujeres o de jóvenes, instituciones de enseñanza y de investigación, iglesias y todas las asociaciones no gubernamentales que puedan aportar su contribución al desarrollo.
Esta forma de cooperación permitirá movilizar las competencias, los métodos de acción innovadores y los recursos de los actores de la cooperación descentralizada a favor del desarrollo de los PTU. A la hora de prestar apoyo se tendrán en especial consideración las acciones conjuntas de la Comunidad, los PTU y otros países en desarrollo;
b) los microproyectos a escala local deberán tener una repercusión económica y social sobre la vida de la población, que respondan a una necesidad prioritaria manifiesta y comprobada y ponerse en práctica por iniciativa y con la participación del ente local beneficiario.
3. Los proyectos o programas pertenecientes a esta forma de cooperación podrán ser un medio de alcanzar los objetivos específicos inscritos en el DOCUP o los resultantes de iniciativas de los entes locales o de protagonistas de la cooperación descentralizada.
4. La ayuda proporcionada a tenor del presente capítulo será adicional o, en caso necesario, complementaria respecto de lo dispuesto en el anexo II E.
5. La financiación de los microproyectos y de la cooperación descentralizada estará garantizada en parte por subvenciones, cuya contribución en principio no podrá ser superior a las tres cuartas partes del coste total de cada proyecto. El resto se financiará:
a) en el caso de los microproyectos, por el ente local interesado, en forma de contribuciones en especie, de prestaciones de servicios o en efectivo, en función de sus posibilidades, o
b) en el caso de la cooperación descentralizada, por sus protagonistas, a condición de que los recursos financieros, técnicos, materiales o de otro tipo que dichos protagonistas pongan a disposición de la iniciativa no sean, por norma general, inferiores al 25 % del coste estimado del proyecto o del programa; y
c) por lo que se refiere a la vez a microproyectos y cooperación descentralizada, excepcionalmente, por el PTU afectado, bien en forma de contribución financiera, bien mediante la utilización de equipamientos públicos o la prestación de servicios.
Los procedimientos aplicables a los proyectos y programas financiados en el marco de los microproyectos o de la cooperación descentralizada serán los que se definen en la presente Decisión, en particular en el marco de las disposiciones de ejecución del DOCUP.
Capítulo 6
Apoyo a la ayuda humanitaria y a las ayudas de emergencia
Artículo 30
Objetivos y medios
1. La ayuda humanitaria y las ayudas de emergencia se concederán a la población de los PTU que se enfrente a dificultades económicas y sociales graves, de carácter excepcional, a consecuencia de catástrofes naturales o de circunstancias extraordinarias de efectos comparables. La ayuda humanitaria y las ayudas de emergencia se mantendrán durante tanto tiempo como sea necesario para tratar los problemas urgentes derivados de esas situaciones.
La ayuda humanitaria y las ayudas de emergencia se concederán exclusivamente en función de las necesidades y los intereses de las víctimas de catástrofes.
2. La ayuda humanitaria y de emergencia se destinará a:
a) salvar las vidas humanas en las situaciones de crisis y tras las crisis causadas por catástrofes naturales o circunstancias extraordinarias de efectos similares;
b) contribuir a la financiación y el envío de la ayuda humanitaria, así como al acceso directo a dicha ayuda por parte de sus destinatarios, utilizando todos los medios logísticos disponibles;
c) poner en marcha medidas de rehabilitación a corto plazo y de reconstrucción para crear tan rápidamente como sea posible las condiciones necesarias para la integración o la reintegración de los grupos de población afectados;
d) responder a las necesidades generadas por el desplazamiento de personas como refugiados, personas desplazadas y repatriadas, a consecuencia de catástrofes de origen natural o humano para satisfacer, mientras sea necesario, todas las necesidades de los refugiados y de las personas desplazadas (donde sea que se encuentren) y facilitar su reinstalación voluntaria;
e) ayudar a los PTU a crear o mejorar mecanismos de prevención y preparación ante las catástrofes naturales, incluidos sistemas de previsión y alerta rápida, con objeto de mitigar las consecuencias de las catástrofes.
3. Se podrán conceder ayudas similares a las descritas en el apartado 2 a los PTU que acojan a refugiados o repatriados para responder a necesidades acuciantes no previstas por las ayudas de emergencia.
4. Las ayudas previstas en el presente artículo se financiarán con cargo al presupuesto comunitario. Podrán también financiarse excepcionalmente. Además, como complemento de la línea presupuestaria en cuestión, podrán financiarse con cargo a las consignaciones establecidas en el anexo II A.
5. Las acciones de ayuda humanitaria y de ayuda de emergencia se iniciarán a petición del PTU afectado por la situación de crisis, por la Comisión, por el Estado miembro del que dependa el PTU o por organizaciones internacionales o bien organizaciones no gubernamentales locales o internacionales. Estas ayudas se administrarán y ejecutarán mediante procedimientos que permitan intervenciones rápidas, flexibles y eficaces. La Comisión adoptará las disposiciones necesarias para la aplicación de estos principios.
Capítulo 7
Procedimientos de aplicación
Artículo 31
Asistencia técnica
1. Por iniciativa o por cuenta de la Comisión se podrán financiar estudios o medidas de asistencia técnica para garantizar la preparación, el seguimiento, la evaluación y el control necesarios para aplicar la presente Decisión.
Estos estudios o medidas de asistencia técnica se financiarán mediante la asignación global a fondo perdido.
2. A iniciativa del PTU, se podrán financiar estudios o medidas de asistencia técnica para la ejecución de las acciones incluidas en el DOCUP, previo dictamen de la Comisión.
Estos estudios o medidas de asistencia técnica se financiarán mediante la dotación asignada al PTU interesado.
Artículo 32
Control financiero
1. El PTU afectado será responsable en primera instancia del control financiero de la intervención. Ejercerá esta responsabilidad, en su caso, en coordinación con el Estado miembro con el que mantenga relaciones especiales, según las disposiciones nacionales aplicables.
2. La Comisión tendrá la responsabilidad de:
a) asegurarse de la existencia y el buen funcionamiento en el PTU en cuestión de los sistemas de gestión y de control necesarios para que los fondos comunitarios se utilicen de manera regular y eficiente;
b) en caso de irregularidades, enviar recomendaciones o solicitar medidas correctivas para remediar las insuficiencias de gestión o corregir las irregularidades.
3. En virtud de acuerdos administrativos, la Comisión, el PTU y, en su caso, el Estado miembro del que dependa cooperarán en reuniones anuales o semestrales para coordinar los programas, la metodología y la ejecución de los controles efectuados.
4. Respecto de las rectificaciones financieras:
a) el PTU será el responsable en primera instancia de perseguir las irregularidades y aplicar las rectificaciones financieras;
b) no obstante, en caso de deficiencia por parte del PTU afectado, la Comisión intervendrá si este último no corrige las irregularidades y si fracasa la reunión de conciliación, para reducir o suprimir total o parcialmente el saldo de la asignación global correspondiente a la decisión de financiación del DOCUP.
Capítulo 8
Transición de los Fondos Europeos de Desarrollo (FED) precedentes al 9o FED
Artículo 33
Ejecución de los FED precedentes y fase de transición
1. Los compromisos correspondientes al 6o, 7o y 8o FED que hayan tenido lugar antes de la entrada en vigor de la presente Decisión continuarán rigiéndose por las normas aplicables a los citados FED.
Los recursos del 6o,7o y 8o FED asignados a los PTU antes de la entrada en vigor de la presente decisión continuarán atribuidos a los mismos. Dichos recursos continuarán usándose con arreglo a las disposiciones pertinentes de la Decisión 91/482/CE, que continuará siendo aplicable a dichos efectos, hasta tanto entre en vigor el Acuerdo Interno por el que se establece el 9o FED.
Hasta tanto tenga lugar la entrada en vigor del 90, los agentes encargados de la gestión y la ejecución de los recursos del Fondo Europeo de Desarrollo (FED), a saber, el ordenador principal del FED, el ordenador del PTU y el jefe de la delegación de la Comisión, seguirán haciéndose cargo de las tareas de gestión y de ejecución que les correspondían en virtud de la Decisión 91/482/CE.
2. Todos los remanentes de los FED anteriores a la fecha de entrada en vigor del Acuerdo interno por el que se establece el 9o FED, así como todos los importes retirados tras esas fechas de los proyectos en curso a título de dichos Fondos, serán transferidos al 9o FED y utilizados con arreglo a las condiciones establecidas en la presente Decisión.
Todos los recursos transferidos de esta forma al 9o FED tras haber sido previamente asignados al programa indicativo de un PTU o de una región, seguirán estando asignados a dicho PTU o a la cooperación regional.
Cualquier otro remanente que no haya sido asignado a un programa indicativo se sumará la cantidad no asignada del 9o FED. El importe global de la presente Decisión, más los remanentes transferidos de FED anteriores, cubrirán el período 2001-2007. Esta disposición se aplicará, en particular, a todo remanente que pueda existir de los importes globales contemplados en los artículos 118 y 142 de la Decisión 91/482/CEE, que se refieren, respectivamente, a la estabilidad de los ingresos de exportación de los productos agrícolas de base (STABEX) y al instrumento de financiación especial SYSMIN (Sistema de ayuda a las exportaciones mineras).
TÍTULO II
COOPERACIÓN ECONÓMICA Y COMERCIAL
Artículo 34
Objetivo
1. El objetivo de la cooperación económica y comercial serán el desarrollo económico y social de los PTU, en particular mediante el establecimiento de unas relaciones económicas estrechas entre los PTU y la Comunidad en su conjunto.
La puesta en práctica de esta cooperación deberá ser coherente con los objetivos de las otras políticas comunes.
2. Por lo demás, la Comunidad se compromete a respaldar la integración efectiva de los PTU en la economía mundial y el desarrollo de sus intercambios de bienes y servicios en los mercados regionales y mundiales.
Capítulo 1
Régimen de los intercambios de productos
Artículo 35
Libre acceso de los productos originarios
1. Los productos originarios de los PTU se importarán en la Comunidad libres de derechos de importación.
2. El concepto de productos originarios y los métodos de cooperación administrativa correspondientes a los mismos se definen en el anexo III.
Artículo 36
Transbordo de los productos no originarios en libre práctica en un PTU
1. Los productos no originarios de los PTU que se encuentren en libre práctica en un PTU y se reexporten sin transformar a la Comunidad podrán ser importados en la Comunidad libres de derechos de aduana y de exacciones de efecto equivalente siempre que:
a) hayan satisfecho en el PTU de que se trate derechos de aduana o exacciones de efecto equivalente de un nivel igual o superior a los derechos de aduana aplicables en la Comunidad a la importación de los mismos productos originarios de terceros países beneficiarios de la cláusula de nación más favorecida;
b) no hayan sido objeto de exención o restitución, total o parcial, de los derechos de aduana o exacciones de efecto equivalente, sin perjuicio de lo dispuesto en el apartado 2;
c) vayan acompañados de un certificado de exportación.
2. Toda medida de ayuda financiera estatal de los PTU a los operadores del procedimiento de transbordo y que no se oponga a lo dispuesto en el apartado 1 podrá ser autorizada por la Comisión, con el propósito de propiciar los objetivos de la presente Decisión, previa solicitud debidamente justificada de las autoridades competentes del PTU interesado.
La solicitud deberá indicar en particular la naturaleza y el volumen previsto del comercio que vaya a beneficiarse de la ayuda.
La ayuda deberá adoptar la forma de una ayuda al transporte de mercancías puesta en libre práctica, incluyendo los costes legítimos inherentes al procedimiento de transbordo. Dicha ayuda no deberá provocar alteraciones graves ni dificultades, que puedan resultar en el deterioro de un sector económico de uno o más Estados miembros.
Las autoridades de los PTU podrán presentar alegaciones a la Comisión con el fin de proporcionar información complementaria en apoyo de sus solicitudes escritas.
Si así lo solicitan las autoridades de los PTU, se constituirá un grupo de trabajo sobre la mancomunidad a tenor de lo dispuesto en el artículo 7, para que resuelva los problemas que puedan surgir en la administración del procedimiento de transbordo.
3. Las disposiciones de los apartados 1 y 2 no se aplicarán:
a) a los productos agrarios enumerados en la lista del anexo I del Tratado ni a los productos incluidos en el Reglamento (CEE) n° 3448/93 del Consejo, de 6 de diciembre de 1993, por el que se establece el régimen de intercambios aplicable a determinadas mercancías resultantes de la transformación de productos agrícolas(8), excepto, des el 1 de febrero de 2002 y siempre y cuando la Comisión haya adoptado las necesarias medidas de aplicación:
A) a los productos de la pesca de los códigos SA 0303 31 10 00; 0304 20 95 10 y 0306 13 10 que se transborden a través de Groenlandia, en una cantidad anual de hasta 10000 toneladas;
B) de los códigos NC 0302 21 10, 0303 31 10, 0305 49 10, 0306 12 10, 0306 12 90, 0306 22 91, 0306 22 99, 0306 13 10, 0306 13 30, 0306 13 40, 0306 13 50, 0306 13 80, 0306 23 10, 0306 23 31, 0306 23 39, 0306 23 90 trasbordadas a través de San Pedro y Miquelón dentro del límite de una cantidad anual de 2000 toneladas.
b) a los productos cuya importación en la Comunidad esté sujeta a restricciones o limitaciones cuantitativas o a derechos antidumping.
4. Las condiciones de admisión en la Comunidad de los productos no originarios de los PTU que estén en libre práctica en un PTU y los métodos de cooperación administrativa correspondientes a dichos productos se definirán en el anexo IV.
Artículo 37
Comité
1. Para tratar de asuntos cubiertos por el artículo 36 la Comisión estará asistida por un comité.
2. Lo dispuesto en los artículos 3 y 7 de la Decisión 1999/468/CE será de aplicación al procedimiento del comité.
3. El comité aprobará su Reglamento interno.
Artículo 38
Restricciones cuantitativas y medidas de efecto equivalente
1. La Comunidad no aplicará a la importación de los productos originarios de los PTU restricciones cuantitativas ni medidas de efecto equivalente.
2. Las disposiciones del apartado 1 no impedirán las prohibiciones o restricciones a la importación, exportación o tránsito que se justifiquen por razones de moralidad pública, de orden público, de protección de la salud y de la vida de las personas o los animales o de preservación de los vegetales, de protección del patrimonio artístico, histórico o arqueológico nacional, de conservación de recursos naturales que se puedan agotar o de protección de la propiedad industrial y comercial.
Estas prohibiciones o restricciones no deberán constituir en ningún caso un medio de discriminación arbitrario ni una restricción encubierta del comercio en general.
Artículo 39
Residuos
1. La circulación de residuos entre los Estados miembros y los PTU estará sujeta a control de conformidad con el Derecho internacional y comunitario. La Comunidad respaldará la instauración y el desarrollo de una cooperación internacional eficaz en esta materia, con el fin de proteger el medio ambiente y la salud pública.
2. La Comunidad prohibirá cualquier exportación directa o indirecta de residuos a los PTU, con excepción de las exportaciones de residuos no peligrosos destinados a operaciones de valorización, mientras que, simultáneamente, las autoridades de los PTU prohibirán la importación en su territorio, directa o indirecta, de los citados residuos, procedentes de la Comunidad o de cualquier otro país, sin perjuicio de los compromisos internacionales específicos contraídos o que puedan contraerse en el futuro en estos dos ámbitos en los foros internacionales competentes.
3. Por lo que respecta a la Comunidad, será de aplicación el Reglamento (CEE) n° 259/93 del Consejo, de 1 de febrero de 1993, relativo a la vigilancia y al control de los traslados de residuos en el interior, a la entrada y a la salida de la Comunidad Europea(9).
4. Por lo que respecta a aquellos PTU que, debido a su estatuto constitucional, no sean parte en el Convenio de Basilea(10), sus autoridades competentes acelerarán la adopción de la legislación interna y de las disposiciones administrativas necesarias para aplicar lo dispuesto en dicho Convenio.
5. Además, los Estados miembros de que se trate fomentarán la adopción por parte de los PTU de la legislación interna y de las disposiciones administrativas necesarias para la aplicación de:
a) el Reglamento (CEE) n° 259/93:
i) artículo 13 en lo tocante al transporte de residuos en los PTU,
ii) artículo 18 en lo tocante a las exportaciones de residuos desde los PTU a los Estados ACP;
b) el Reglamento (CE) n° 1420/1999(11);
c) el Reglamento (CE) n° 1547/1999(12);
d) la Directiva 2000/59/CE del Parlamento Europeo y del Consejo(13), a reserva de los plazos de incorporación establecidos en su artículo 16.
6. Por lo que respecta a las importaciones desde los PTU a la Comunidad de residuos peligrosos y de residuos no peligrosos destinados a ser eliminados, serán de aplicación los artículos 1 a 12 y 25 a 39 del Reglamento (CEE) n° 259/93 y la Decisión de la Comisión 94/774/CE(14).
7. Uno o más PTU y el Estado miembro con el que esté vinculado podrán aplicar procedimientos nacionales a la exportación de residuos procedentes de dichos PTU hacia ese Estado miembro.
En tal caso, el Estado miembro de que se trate notificará a la Comisión la legislación aplicable, en un plazo de seis meses desde la entrada en vigor de la presente Decisión o de cualquier norma legislativa nacional futura, incluidas las posibles modificaciones de tales normas.
Artículo 40
Medidas adoptadas por los PTU
1. Habida cuenta de las necesidades actuales de los PTU en materia de desarrollo, las autoridades competentes de dichos países podrán mantener o establecer, respecto de la importación de productos originarios de la Comunidad, los derechos de aduana o las restricciones cuantitativas que consideren necesarios.
2. a) El régimen de intercambios aplicado respecto de la Comunidad por los PTU no podrá dar lugar a ningún tipo de discriminación entre los Estados miembro ni ser menos favorable que el trato de nación más favorecida.
b) No obstante las disposiciones específicas de la presente Decisión, la Comunidad no ejercerá ninguna discriminación alguna entre los PTU en el ámbito comercial.
c) La aplicación de lo dispuesto en la letra a) no será un obstáculo para que un PTU conceda a determinados PTU o a otros países en desarrollo un régimen más favorable que el concedido a la Comunidad.
3. Las autoridades competentes de los PTU comunicarán a la Comisión, en un plazo de tres meses a partir de la entrada en vigor de la presente Decisión, los aranceles aduaneros y las restricciones cuantitativas que apliquen.
Comunicarán asimismo a la Comisión las modificaciones posteriores que se introduzcan en dichas medidas a medida que se produzcan.
Artículo 41
Cláusula de vigilancia
1. Los productos originarios de los PTU, a los que se refiere el artículo 35, o los productos no originarios de los PTU, a los que se refiere el artículo 36, podrán ser objeto de una vigilancia particular. La Comisión, previa consulta en el marco de la mancomunidad con las autoridades del PTU y del Estado miembro al que esté vinculado, decidirá a qué productos se aplicará esta vigilancia.
2. Será aplicable el artículo 308 quinquies del Reglamento (CEE) n° 2454/93 del Consejo, de 2 de julio de 1993, por el que se fijan determinadas disposiciones de aplicación del Reglamento (CEE) n° 2913/92 del Consejo por el que se aprueba el código aduanero comunitario(15).
3. La Comisión y los PTU se asegurarán de la eficacia de esta vigilancia aplicando los métodos de cooperación administrativa definidos respectivamente en los anexos III y IV.
Artículo 42
Medidas de salvaguardia
1. Si la aplicación de la presente Decisión provoca perturbaciones graves en un sector de actividad económica de la Comunidad o de uno o varios Estados miembros o compromete su estabilidad financiera exterior, o si surgen problemas que puedan provocar el deterioro de un sector de actividad o de una región de la Comunidad, la Comisión, a petición de uno o más Estados miembros o por iniciativa propia, podrá adoptar las medidas de salvaguardia necesarias o autorizar la adopción de las mismas por los Estados miembros interesados, con arreglo a lo dispuesto en los apartados siguientes.
2. A efectos de la aplicación del apartado 1, se deberán elegir prioritariamente las medidas que menos perturben el funcionamiento de la Asociación y de la Comunidad. El alcance de estas medidas no deberá ser superior al estrictamente indispensable para remediar los problemas que se hayan manifestado ni sobrepasar la retirada de las preferencias acordadas por la presente Decisión.
3. En caso de adopción o de modificación de las medidas de salvaguardia, los intereses de los PTU menos desarrollados serán objeto de una atención especial.
4. Las disposiciones del presente artículo no prejuzgan de los derechos y obligaciones de la Comunidad derivados de las normas de la Organización Mundial del Comercio (OMC), incluidas las que se refieren al Acuerdo de la OMC sobre salvaguardias(16). Tampoco son óbice para la aplicación de la reglamentación relativa a la organización común de los mercados agrícolas ni de las consiguientes disposiciones administrativas comunitarias o nacionales, así como la reglamentación específica adoptada a título del artículo 235 de Tratado aplicable a las mercancías procedentes de la transformación de productos agrícolas.
5. a) Si un Estado miembro solicita a la Comisión que se apliquen medidas de salvaguardia, la Comisión informará de ello al Consejo, a los Estados miembros y a las autoridades competentes de los PTU en un plazo de tres días laborables a partir de la recepción de la solicitud del Estado miembro, e invitará a las autoridades del PTU a que faciliten cualquier información que consideren importante en relación con la situación reinante.
b) Cuando la Comisión actúe por iniciativa propia, informará a los Estados miembros y a las autoridades de los PTU afectados tan pronto como sea posible.
c) Si las autoridades de los PTU así lo solicitan, y sin perjuicio de los plazos previstos en el presente artículo, se constituirá un grupo de trabajo sobre la mancomunidad a tenor de lo dispuesto en el artículo 7. El resultado de los trabajos del grupo se comunicará al comité consultivo. En tal caso, el plazo mencionado en el apartado 9 se prorrogará en diez días laborables. La Comisión convocará al mismo tiempo a los Estados miembros a una reunión del comité contemplado en el artículo 43.
Los Estados miembros y los PTU facilitarán a la Comisión las informaciones necesarias para justificar sus solicitudes de aplicación o de no aplicación de medidas de salvaguardia.
6. La Comisión notificará inmediatamente a los Estados miembros y a las autoridades de los PTU acerca de la decisión de tomar medidas de salvaguardia. La decisión será aplicable inmediatamente.
7. Cualquier Estado miembro podrá apelar ante el Consejo la decisión adoptada por la Comisión a que se refiere el apartado 6 en el plazo de diez días laborables a partir del día en que se comunique dicha decisión.
8. Si la Comisión no hubiera adoptado una decisión o hubiera desestimado la reclamación en un plazo de veintiún días laborables, o si la Comisión decide que no procede aplicar medidas de salvaguardia, cualquier Estado miembro que hubiera apelado a la Comisión podrá apelar al Consejo.
9. En los supuestos citados en los apartados 7 y 8, el Consejo, pronunciándose por mayoría cualificada, podrá adoptar una decisión distinta en un plazo de veintiún días laborables.
Artículo 43
Comité
1. Para tratar de asuntos cubiertos por el artículo 42 la Comisión estará asistida por un comité.
2. Lo dispuesto en los artículos 3 y 7 de la Decisión 1999/468/CE será de aplicación al procedimiento del comité.
3. El comité aprobará su Reglamento interno.
Capítulo 2
Intercambio de servicios y régimen de establecimiento
Artículo 44
Objetivo general
El objetivo que se deberá alcanzar a largo plazo en este ámbito es la liberalización progresiva de los intercambios de servicios, respetando los objetivos de las políticas locales de los PTU y teniendo debidamente en cuenta su nivel de desarrollo, así como las obligaciones asumidas en el marco de la OMC por la Comunidad, sus Estados miembros y, si procede, los PTU.
Artículo 45
Principios generales relativos al establecimiento y a la prestación de servicios
1. A efectos del presente artículo se entenderá por:
a) "sociedades o empresas" las sociedades o empresas de derecho civil o mercantil, incluidas las sociedades públicas u otras, las cooperativas y cualquier otra persona jurídica y asociación de derecho público o privado, con excepción de las sociedades con fines no lucrativos.
"Las sociedades o empresas de los Estados miembros" serán las constituidas de conformidad con la legislación de un Estado miembro y que tengan su sede social, su administración central y su centro de actividad principal en un Estado miembro; no obstante, en el caso de que sólo su sede social esté en un Estado miembro, su actividad deberá mantener un vínculo efectivo y continuo con la economía de dicho Estado miembro.
"Las sociedades o empresas de los PTU" serán las constituidas de conformidad con la legislación aplicable en el PTU de que se trate y que tengan en dicho PTU su sede social, su administración central o su centro de actividad principal; no obstante, en el caso de que sólo su sede social esté en un PTU, su actividad deberá mantener un vínculo efectivo y continuo con la economía de dicho PTU.
b) "habitantes de un PTU" las personas que residen habitualmente en un PTU y que poseen la nacionalidad de un Estado miembro o con un estatuto jurídico específico de un PTU. Esta definición se entenderá sin perjuicio de los derechos que otorga la ciudadanía de la Unión conforme al Tratado.
2. Por lo que se refiere al régimen aplicable en materia de establecimiento y de prestación de servicios, en virtud del apartado 5 del artículo 183 del Tratado y a reserva de lo dispuesto en el apartado 2 siguiente:
a) la Comunidad aplicará a los PTU los compromisos adoptados en el marco del Acuerdo General sobre el Comercio de Servicios (AGCS) en las condiciones previstas en dicho acuerdo y de conformidad con la presente Decisión; en virtud de dichos compromisos, los Estados miembros no harán discriminaciones entre los habitantes, sociedades o empresas de los PTU;
b) las autoridades competentes de los PTU aplicarán a las sociedades, los nacionales y las empresas de los Estados miembros un trato no menos favorable que el aplicado a las sociedades, los nacionales y las empresas de un país tercero, no haciendo discriminaciones entre las sociedades, nacionales o empresas de los Estados miembros.
3. Con objeto de fomentar o sostener el empleo local, las autoridades competentes de un PTU podrán establecer normativas en favor de sus habitantes y de las actividades locales.
En este caso, las autoridades competentes del PTU notificarán las normativas que adopten a la Comisión, que informará de ello a los Estados miembros.
4. Para las profesiones de médico, dentista, comadrona, enfermero de cuidados generales, farmacéutico y veterinario, el Consejo, por unanimidad y a propuesta de la Comisión, aprobará la lista de las cualificaciones profesionales propias de los PTU que deberán ser reconocidas en los Estados miembros.
Artículo 46
Transporte marítimo
El objetivo de la cooperación en este campo será garantizar un desarrollo armonioso de servicios fiscales y seguros en condiciones económicas satisfactorias, facilitando la participación activa de todas las partes con arreglo al principio de acceso sin restricciones a los intercambios sobre una base comercial.
La presente disposición no será aplicable a Groenlandia.
Capítulo 3
Ámbitos vinculados al comercio
Artículo 47
Pagos corrientes y movimientos de capital
1. Sin perjuicio de lo dispuesto en el apartado 2:
a) los Estados miembros y las autoridades competentes de los PTU no impondrán ninguna restricción a los pagos en moneda convertible en la balanza de operaciones por cuenta corriente entre nacionales de la Comunidad y de los PTU;
b) en cuanto a las transacciones de la cuenta de operaciones de capital de la balanza de pagos, los Estados miembros y las autoridades competentes de los PTU no impondrán ninguna restricción a la libertad de los movimientos de capitales en relación con las inversiones directas realizadas en sociedades constituidas de conformidad con la legislación del Estado miembro, país o territorio de acogida y las inversiones realizadas con arreglo a las disposiciones de la presente Decisión y a la liquidación o a la repatriación de dichas inversiones y de todos los beneficios resultantes de las mismas.
2. La Comunidad, los Estados miembros y los PTU estarán facultados para adoptar, mutatis mutandis, las medidas mencionadas en los artículos 57, 58, 59, 60 y 301 del Tratado, con arreglo a las condiciones establecidas en los mismos. Igualmente, si uno o varios PTU o uno o varios Estados miembros encontraran o corrieran el riesgo de encontrar dificultades graves de balanza de pagos, las autoridades competentes del PTU, del Estado miembro o de la Comunidad, de conformidad con las condiciones establecidas en el marco del Acuerdo general sobre aranceles aduaneros, del Acuerdo general sobre comercio de servicios y de los artículos VIII y XIV del Fondo Monetario Internacional, podrán adoptar restricciones a las transacciones por cuenta corriente, que tendrán una duración limitada y no podrán ir más lejos de lo estrictamente necesario para remediar la situación de la balanza de pagos. Las autoridades competentes del PTU, el Estado miembro o la Comunidad que adopten tales medidas se informarán mutuamente sin demora y presentarán tan pronto como sea posible un calendario para la eliminación de las medidas en cuestión.
Artículo 48
Políticas de competencia
1. La introducción y la aplicación de políticas y reglas de competencia sanas y eficaces tendrán una importancia fundamental para favorecer y garantizar un clima propicio a la inversión, un proceso de industrialización duradero y una transparencia del acceso a los mercados.
2. Para garantizar la eliminación de los falseamientos de la competencia y teniendo debidamente en cuenta los distintos niveles de desarrollo y las necesidades económicas de cada PTU, la Comunidad y los PTU implantarán reglas y políticas nacionales, territoriales o regionales que incluyan la vigilancia y, en determinadas condiciones, la prohibición de acuerdos entre empresas, de decisiones de asociación de empresas y de prácticas concertadas entre empresas que tengan por objeto o consecuencia impedir, restringir o falsear la competencia. Esta prohibición abarcará también el abuso, por una o varias empresas, de una posición dominante en el territorio de la Comunidad o del PTU.
Artículo 49
Protección de los derechos de propiedad intelectual
1. Se deberá garantizar un nivel adecuado y eficaz de protección de los derechos de propiedad intelectual, industrial y comercial, incluidos los medios para hacer respetar tales derechos, ajustándose a las normas internacionales más exigentes con vistas a reducir las distorsiones y los obstáculos a los intercambios bilaterales.
2. Los derechos de propiedad intelectual abarcarán, en particular, los derechos de autor, en especial los derechos de autor en materia de programas informáticos y derechos conexos, los modelos de utilidad, las patentes, en particular las correspondientes a inventos en el campo de la biotecnología, los diseños y modelos industriales, las indicaciones geográficas, incluidas las denominaciones de origen, las marcas de fábrica del comercio y los servicios, las topografías de circuitos integrados, la protección jurídica de las bases de datos y la protección contra la competencia desleal a la que se refiere el artículo 10 bis del Convenio de París sobre la protección de los derechos de propiedad industrial y la protección de las informaciones no divulgadas relativas a conocimientos técnicos.
Artículo 50
Normalización y certificación
Se llevará a cabo una mayor cooperación en los campos de la normalización, la certificación y la garantía - calidad con objeto de eliminar los obstáculos técnicos inútiles y reducir las diferencias existentes en estos ámbitos, con el fin de facilitar los intercambios.
Artículo 51
Comercio y medio ambiente
Se promoverá el desarrollo del comercio internacional de forma que se garantice una gestión duradera y sana del medio ambiente, de conformidad con los convenios y compromisos internacionales en la materia y teniendo debidamente en cuenta los respectivos niveles de desarrollo de los PTU. En la concepción y la aplicación de medidas medioambientales se deberán tener en cuenta las exigencias y necesidades particulares de los PTU.
Habida cuenta de los principios establecidos en Río, la cooperación procurará que las políticas comerciales y medioambientales se complementen, en especial mediante el refuerzo de los controles de calidad de bienes y servicios desde la perspectiva de la protección del medio ambiente y de la mejora de métodos de producción respetuosos del medio ambiente.
Artículo 52
Comercio y normativa laboral
Se deberán respetar las normas laborales fundamentales reconocidas a nivel nacional e internacional, en particular la libertad sindical y la protección del derecho sindical, sobre el derecho de organización y de negociación colectiva, sobre la abolición del trabajo forzoso, sobre las formas más duras de trabajo infantil, sobre la edad mínima de acceso de los niños al trabajo y sobre la no discriminación en materia de empleo.
Artículo 53
Política de los consumidores y de la protección de la salud de los consumidores
Se llevará a cabo la cooperación en el ámbito de la política de los consumidores y de la protección de la salud de los consumidores, respetando las normativas vigentes en los PTU y en la Comunidad para evitar los obstáculos al comercio.
Artículo 54
Prohibición de medidas proteccionistas encubiertas
Lo dispuesto en el presente capítulo no deberá constituir un medio de discriminación arbitraria ni una restricción encubierta del comercio.
Capítulo 4
Cuestiones monetarias y fiscales
Artículo 55
Cláusula de excepción fiscal
1. Sin perjuicio de las disposiciones del artículo 54, el trato de nación más favorecida concedido en virtud de las disposiciones de la presente Decisión no se aplicará a los beneficios fiscales que los Estados miembros o las autoridades competentes de los PTU se concedan o puedan concederse en el futuro en aplicación de acuerdos destinados a evitar la doble imposición, de otros acuerdos fiscales o de la legislación fiscal vigente.
2. Ninguna disposición de la presente Decisión se podrá interpretar con el fin de impedir la adopción o la ejecución de medidas destinadas a prevenir la evasión o el fraude fiscal de conformidad con las disposiciones fiscales de acuerdos destinados a evitar la doble imposición, de otros acuerdos fiscales y de la legislación fiscal nacional vigente.
3. Ninguna disposición de la presente Decisión se deberá interpretar con el fin de impedir que las autoridades competentes respectivas, en la aplicación de las disposiciones pertinentes de su legislación fiscal, hagan una distinción entre contribuyentes que no se encuentran en una situación idéntica, en particular por lo que se refiere a su lugar de residencia o al lugar en el que hayan invertido su capital.
Artículo 56
Régimen fiscal y aduanero de los contratos financiados por la Comunidad
1. Los PTU aplicarán a los contratos financiados por la Comunidad un régimen fiscal y aduanero que no será menos favorable que el aplicado al Estado más favorecido o a las organizaciones internacionales en materia de desarrollo con las que mantengan relaciones. Para la determinación del régimen aplicable a la nación más favorecida, no se tendrán en cuenta los regímenes aplicados por las autoridades competentes del PTU interesado a los otros países en desarrollo.
2. A reserva de lo dispuesto en el apartado 1, a los contratos financiados por la Comunidad se les aplicará el régimen siguiente:
a) los contratos no estarán sujetos ni a los derechos de timbre y registro ni a las exacciones fiscales de efecto equivalente que existan o se creen en el futuro en el PTU beneficiario; no obstante, estos contratos se registrarán con arreglo a la legislación vigente en el PTU y el registro podrá dar lugar a la percepción de una tasa por prestación de servicios;
b) los beneficios o los ingresos resultantes de la ejecución de los contratos se gravarán de acuerdo con el régimen fiscal interno del PTU afectado, siempre que las personas físicas o jurídicas que hayan realizado dichos beneficios o ingresos tengan una sede permanente en ese PTU o que la duración de ejecución del contrato sea superior a seis meses;
c) las empresas que deban importar material para la ejecución de los contratos de obras gozarán, si lo solicitan, del régimen de admisión temporal relativo a dichos materiales tal como se defina en la legislación del PTU beneficiario;
d) el material profesional necesario para la ejecución de las tareas definidas en los contratos de servicios se acogerá al régimen de admisión temporal en el o los PTU beneficiarios, con arreglo a la legislación del PTU afectado, con exención de derechos fiscales, derechos de entrada, derechos de aduana y demás gravámenes de efecto equivalente, siempre que esos derechos y gravámenes no se exijan por prestación de servicios;
e) las importaciones en el marco de la ejecución de un contrato de suministros se admitirán en el PTU beneficiario con exención de derechos de aduana, derechos de entrada, gravámenes o derechos fiscales de efecto equivalente. El contrato de suministros originarios del PTU interesado se celebrará basándose en el precio franco fábrica, incrementado en los derechos fiscales aplicables, en su caso, en el PTU a esos suministros;
f) las compras de combustibles, lubricantes y aglutinantes hidrocarbonados, así como, en general, de todos los productos que se utilicen en la realización de un contrato de obras se considerarán realizadas en el mercado local y estarán sujetas al régimen fiscal aplicable en virtud de la legislación vigente en el PTU beneficiario;
g) la importación de efectos y objetos personales, de uso personal y doméstico, por personas físicas, distintas de las contratadas localmente, encargadas de la ejecución de tareas definidas en un contrato de servicios y por los miembros de su familia se efectuarán de acuerdo con la legislación vigente en el PTU beneficiario, con exención de derechos de aduana o de entrada, gravámenes y otros derechos fiscales de efecto equivalente.
3. Toda cuestión que no se contemple en los apartados 1 y 2 quedará sujeta a la legislación del PTU de que se trate.
4. Los funcionarios de la Comisión, con exclusión del personal reclutado localmente, estará exento de todos los impuestos del país donde estén destinados.
Capítulo 5
Formación profesional, posibilidad de optar a los programas comunitarios y otras disposiciones
Artículo 57
Formación profesional
Las personas de un PTU con nacionalidad de un Estado miembro tendrán la opción de recibir en la Comunidad formación profesional de igual manera y en pie de igualdad con las nacionalidades de los Estados miembros en cuestión cuando cumplan los requisitos aplicables a dichos nacionales, incluyendo cualquier requisito relativo a la residencia en la Comunidad o en el EEE.
Artículo 58
Programas abiertos a los PTU
Las personas de un PTU y, cuando proceda, el público afectado y/o los organismos privados e instituciones de un PTU podrán optar a los programas comunitarios enumerados en el anexo II F y en los programas que los sucedan, a tenor de las normas de dichos programas y de las disposiciones aplicables al Estado miembro con el que mantengan relaciones especiales.
La Comisión podrá modificar dicha relación a petición de un PTU, de un Estado miembro, o por iniciativa propia.
Artículo 59
Los Eurocentros de Información corresponsales (EICC)
A petición de las autoridades del PTU interesado, con arreglo a los procedimientos previstos en la tercera parte, título I, se podrá instalar en su territorio un Eurocentro de Información corresponsal, denominado en lo sucesivo EICC. Se podrá poner a disposición de la estructura de acogida del EICC una financiación parcial en el marco de las subvenciones asignadas en virtud del DOCUP o de la cooperación regional.
Las funciones de los EICC, las herramientas y servicios que se pongan a su disposición y las modalidades de instalación y los criterios de selección de la estructura de acogida se definirán en el anexo V.
Artículo 60
CDE y CTA
A petición de las autoridades competentes de los PTU, éstos podrán beneficiarse de los servicios del Centro para el Desarrollo de la Empresa (CDE) y del Centro técnico para la cooperación agrícola y rural (CTA) a que se refiere el artículo 1 del anexo III del Acuerdo ACP-CE de Asociación.
Los costes eventuales de las intervenciones del CDE o del CTA en favor de los PTU se financiarán mediante los recursos previstos en el anexo II A.
CUARTA PARTE
DISPOSICIONES FINALES
Artículo 61
Cambio de estatuto
Si un PTU accede a la independencia:
a) se le podrá seguir aplicando provisionalmente el régimen previsto por la presente Decisión en las condiciones que establezca el Consejo;
b) el Consejo, por unanimidad y a propuesta de la Comisión, decidirá las adaptaciones necesarias de la presente Decisión y, en particular, el reajuste de los importes previstos en el anexo II A.
Artículo 62
Revisión
Antes del 31 de diciembre de 2007, el Consejo, por unanimidad y a propuesta de la Comisión, adoptará las disposiciones que se deban prever con objeto de aplicar posteriormente los principios de base indicados en los artículos 182 a 186 del Tratado. En este contexto, el Consejo adoptará en particular las medidas necesarias en caso de que un PTU, con arreglo a sus propias normas constitucionales, se sometiera a acuerdos preferenciales especiales entre la Comunidad y varios socios de la región a la que pertenezca. Para ello, el Consejo tendrá en cuenta en particular las obligaciones internacionales asumidas por la Comunidad, sus Estados miembros y, si procede, los PTU, inclusive en el contexto de la OMC.
Artículo 63
Entrada en vigor
La presente Decisión entrará en vigor el 2 de diciembre de 2001. Será aplicable hasta el 31 de diciembre de 2011.
Artículo 64
Publicación
La presente Decisión se publicará en el Diario Oficial de las Comunidades Europeas.
Hecho en Bruselas, el 27 de noviembre de 2001.