РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 17 юни 2009 година
относно схемата за консолидиране на задълженията в големи размери на земеделските кооперации и на земеделските стопанства, прилагана в област Lazio (Италия) на основание на Регионален закон № 52/1994 и рефинансирана по член 257 от Регионален закон № 10 от 10 май 2001 година
(нотифицирано под номер C(2009) 4525)
(само текстът на италиански език е автентичен)
(2010/27/ЕО)
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, по-специално член 88, параграф 2, алинея първа,
като покани заинтересованите страни да представят становища съгласно посочения член,
като има предвид, че:
I. ПРОЦЕДУРА
(1)
С писмо от 11 септември 2001 г., регистрирано на 13 септември 2001 г., Постоянното представителство на Италия към Европейския съюз съобщи на Комисията текста на член 257 от Регионален закон № 10 от 10 май 2001 г., който изменя член 2 от Регионален закон № 52 от 31 октомври 1994 г., съгласно член 88, параграф 3 от Договора за ЕО.
(2)
С писмо от 19 април 2002 г., регистрирано на 22 април 2002 г. Постоянното представителство на Италия към Европейския съюз съобщи на Комисията допълнителната информация, поискана от италианските органи във връзка с посочените разпоредби с писмо от 9 ноември 2001 г.
(3)
След като проучиха тази информация, с писмо от 17 юни 2002 г. службите на Комисията поискаха от италианските органи да съобщят допълнителна информация в рамките на следващите четири седмици.
(4)
Тъй като не получиха никакъв отговор в срока, определен в писмото от 17 юни 2002 г., службите на Комисията с ново писмо от 19 август 2003 г. отправиха настоятелна молба за вече поисканата информация.
(5)
С писмо от 23 октомври 2003 г., регистрирано на 29 октомври 2003 г., Постоянното представителство на Италия към Европейския съюз съобщи на Комисията допълнителната информация, поискана от италианските органи в писмото от 17 юни 2002 г.
(6)
С писмо от 11 декември 2003 г. Комисията уведоми Италия за своето решение да започне процедурата, предвидена в член 88, параграф 2 от Договора за ЕО, по отношение на разпоредбите на член 257 от Регионален закон № 10 от 10 май 2001 г. (наричан по-долу „Закон № 10/01“), както и на помощите, отпуснати между 1 януари 1998 г. и 20 май 2001 г. (дата на влизане в сила на посочения Закон № 10/01) в рамките на схемата на помощите, които трябва да бъдат рефинансирани от бюджета, предвиден в посочения член (1).
(7)
Решението на Комисията да започне процедура беше публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (2). Комисията покани заинтересованите страни да представят становищата си по въпроса.
(8)
Комисията не получи никакви становища от страна на заинтересованите страни. Италианските органи все пак се срещнаха със службите на Комисията, за да внесат уточнения на становищата, формулирани от тях в резултат на започването на процедурата, предвидена от член 88, параграф 2 от Договора за ЕО.
(9)
Със съобщение по електронната поща от 3 април 2009 г. Постоянното представителство на Италия към Европейския съюз предаде на Комисията писмо от италианските органи, което обобщава обсъждането, станало по време на срещата, спомената в предходния параграф.
II. ОПИСАНИЕ
(10)
Член 257 от Закон № 10/01 предвижда допълнителен бюджетен кредит в размер от 400 милиона италиански лири (206 583 EUR) под формата на лихвена субсидия за петнадесетгодишните заеми за консолидирането на задълженията в големи размери на земеделските кооперации и консорциуми от земеделски кооперации и на земеделските стопанства, по смисъла на Регионален закон № 52 от 31 октомври 1994 г. (наричан по-долу „Закон № 52/94“), изменен със Закон № 13 от 29 април 1996 г. (наричан по-долу „Закон № 13/96“). Той изменя също така член 2 от Закон № 52/94, като разширява възможността за ползване на помощите, предвидени в последния, до задълженията в големи размери, съществуващи към 31 декември 2000 г. На последно място, той включва клауза, според която предвидените помощи може да бъдат осъществени само след публикуването в Официален бюлетин на област Лацио (Bollettino ufficiale della Regione Lazio) на положителния резултат от проверката, извършена от Комисията по смисъла на членове 87 и 88 от Договора за ЕО.
(11)
Закон № 52/94, който е правното основание на консолидирането, предвиждаше следното:
а)
помощ за кооперациите и консорциумите от кооперации под формата на помощ за изплащане на лихвите по петнадесетгодишните заеми за консолидирането на задълженията в големи размери, произтичащи от финансирания, които не се ползваха от публични средства (член 1, параграф 1);
б)
помощ за земеделските стопанства под формата на помощ за изплащане на лихвите по петнадесетгодишните заеми за консолидирането на задължения в големи размери, произтичащи от вече осъществени инвестиции (член 1, параграф 2);
в)
помощ под формата на субсидии за кооперациите и консорциумите от кооперации при сливане или присъединяване към друга кооперативна организация до 50 % от задълженията, вписани в баланса на кооперациите или на посочените консорциуми, за уреждане на въпросните задължения (член 4);
г)
под „задължения в големи размери“ се разбираха задълженията, произтичащи от краткосрочни, средносрочни и дългосрочни банкови финансирания, придобити без държавни помощи, съществуващи към датата на влизане в сила на закона.
(12)
Комисията започна процедурата по разследване, установена в член 88 (бивш член 93), параграф 2 от Договора за ЕО, по отношение на помощите, предвидени от въпросния закон (3), защото не беше уверена, че те съответстват на критериите, на които на времето се беше основавала за своя анализ.
(13)
Съгласно тези критерии Комисията смяташе този вид субсидия за оперативни помощи, които по принцип можеше да се считат за съвместими с общия пазар само ако бяха изпълнени следните три условия:
а)
посочените помощи трябваше да се отнасят до задължения в големи размери, произтичащи от заеми, сключени за финансиране на вече осъществени инвестиции;
б)
общата сума на помощите, евентуално предоставени по времето, когато заемът е бил сключен, и на въпросните помощи не можеше да превишава процента, допускан по принцип от Комисията, тоест:
-
за инвестициите в първичния селскостопански сектор: 35 % или 75 % в районите в неблагоприятно положение по смисъла на Директива 75/268/ЕИО на Съвета (4);
-
за инвестициите в сектора на преработката или на търговията със селскостопански продукти: 55 % (или 75 % в районите по Цел 1) за проектите, съответстващи на отрасловите програми или на една от целите от член 1 от Регламент (ЕИО) № 866/90 на Съвета (5), и 35 % (или 50 % в районите по Цел 1) за другите проекти, които не са били изключени въз основа на критериите за подбор съгласно точка 2 от приложението към Решение 90/342/ЕИО на Комисията (6) (или към Решение 94/173/ЕО на Комисията (7);
в)
въпросните помощи можеха да бъдат отпускани единствено в резултат на изменения на лихвените проценти за новите сключени заеми, за да се държи сметка за измененията на лихвените разходи (сумата на помощите трябваше в такъв случай да е по-малка или равна на разходите, предизвикани от това изменение) или трябваше да се отнасят до земеделски стопанства, които предлагат гаранции за рентабилност, по-специално в случая, в който икономическите задължения, произтичащи от съществуващите заеми, бяха такива, че да нанесат вреда на стопанствата или да ги доведат до фалит.
(14)
В резултат на започването на процедурата италианските органи измениха Закон № 52/94 със Закон № 13/96, въз основа на което Комисията можа да прекрати посочената процедура, като декларира за съвместими с общия пазар помощите, както са изменени от посочения закон (8).
(15)
Измененията, внесени в схемата от Закон № 13/96, са следните:
а)
финансовата помощ в размер до 50 % от задълженията, вписани в баланса на кооперациите при сливане или присъединяване, беше отменена;
б)
финансовите помощи за консолидирането на задълженията в големи размери на кооперациите и консорциумите от кооперации (член 1, параграф 1 от Закон № 52/94), както и помощите за стопанствата (член 1, параграф 2), може да бъдат предоставени само за консолидирането на задълженията, произтичащи от осъществяването на инвестиции;
в)
посочените помощи могат да касаят само една част от инвестицията (дял), съответстваща на 80 % за кооперациите и на 65 % за земеделските стопанства;
г)
помощите трябва да бъдат предоставяни в рамките на процентите, допускани по принцип от Комисията, като обща сума на евентуално предоставените помощи, когато заемът е бил сключен, и на въпросните помощи, тоест: 35 % (75 % в районите в неблагоприятно положение съгласно Директива 75/268/ЕИО) за инвестициите в първичния селскостопански сектор и 55 % за инвестициите в сектора на преработката или търговията със селскостопански продукти;
д)
въпросните помощи могат да се отнасят само до земеделски стопанства или кооперации, които предлагат гаранции за рентабилност, по-специално в случая, в който икономическите задължения, произтичащи от съществуващите заеми, са такива, че да нанесат вреда на стопанствата или да ги доведат до фалит.
(16)
Схемата за помощи, одобрена, като се държи сметка за тези изменения, остана неизменена, докато Комисията взе решение да започне процедурата, предвидена в член 88, параграф 2 от Договора за ЕО, по отношение на разпоредбите на член 257 от Закон № 10/01.
III. ЗАПОЧВАНЕ НА ПРОЦЕДУРАТА СЪГЛАСНО ЧЛЕН 88, ПАРАГРАФ 2 ОТ ДОГОВОРА ЗА ЕО
(17)
Комисията започна процедурата, предвидена в член 88, параграф 2 от Договора за ЕО, по отношение на разпоредбите на член 257 от Закон № 10/01, както и на помощите, отпуснати между 1 януари 1998 г. и 20 май 2001 г. (дата на влизане в сила на посочения Закон № 10/01) в рамките на схемата на помощите, които е трябвало да бъдат рефинансирани от бюджета, предвиден в посочения член, тъй като се съмняваше в съвместимостта на въпросните помощи с общия пазар, по-специално във връзка със следното:
а)
бюджетният кредит, предвиден в член 257 от Закон № 10/01, трябваше да служи за финансиране на схема за помощи за консолидирането на задълженията в големи размери на земеделските стопанства и на кооперациите, одобрена от Комисията през 1996 г. въз основа на специални условия по оздравяването и преструктурирането на предприятия в затруднения, които можеше да бъдат използвани в селскостопанския сектор вместо разпоредбите на Насоки на Общността за държавните помощи за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение от 1994 г. (9) (наричани по-долу „Насоки от 1994 г.“), както изрично е предвидено в последните;
б)
Насоки от 1994 г. бяха заменени с Насоки на Общността за държавните помощи за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение от 1997 г. (по-долу наричани „Насоки от 1997 г.“) (10), които установиха нови условия, приложими за селскостопанския сектор; схемата трябваше да бъде адаптирана към тези нови условия, считано от 1 януари 1998 г.; във всички случаи, никое от наличните сведения не позволяваше да се определи осъществяването на адаптирането;
в)
Насоки от 1997 г. на свой ред бяха заменени с Насоки на Общността за държавните помощи за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение от 1999 г. (по-долу наричани „Насоки от 1999 г.“), към които въпросната схема трябваше да бъде адаптирана по същия начин;
г)
никое от наличните сведения не позволяваше да се установи, че въпросната схема е адаптирана към условията на Насоки от 1999 г.;
д)
в този контекст съвместимостта с общия пазар на помощите, предоставени между 1 януари 1998 г. и 20 май 2001 г. (дата на влизане в сила на посочения Закон № 10/01), както и на начините за използване на бюджета, предвиден от член 257 от Закон № 10/01, изглеждаше съмнителна.
IV. СТАНОВИЩА НА ИТАЛИАНСКИТЕ ОРГАНИ
(18)
С писмо от 2 юли 2004 г., регистрирано на 7 юли 2004 г., Постоянното представителство на Италия към Европейския съюз съобщи на Комисията становищата, формулирани от италианските органи в резултат на започването на процедурата съгласно член 88, параграф 2 от Договора по отношение на разпоредбите на член 257 от Закон № 10/01, както и на помощите, отпуснати между 1 януари 1998 г. и 20 май 2001 г. (дата на влизане в сила на посочения регионален закон) в рамките на схемата за помощи, които трябваше да бъдат рефинансирани от бюджета, предвиден в посочения член.
(19)
В това писмо италианските органи съобщават преди всичко за оттеглянето на нотификацията на член 257 от Закон № 10/01, както и за започването на процедурата за неговото отменяне, като уточняват, че нито са взети мерки за приложение, нито са отпускани помощи въз основа на посочения член.
(20)
Италианските органи подчертават също така че - в писмото за одобряване на Закон № 52/94 - Комисията декларира, че разглежданите помощи отговарят на критериите, приложими към тях, и следователно могат да се ползват от дерогацията съгласно член 92 (станал член 87, параграф 3, буква в) от Договора, доколкото са мерки, които имат за цел да улеснят развитието на някои икономически дейности или на някои икономически региони, без да изменят търговията до степен, която противоречи на общия интерес; Комисията не се позовава на насоките на Общността за държавните помощи за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение.
(21)
Според тях, както става ясно от кореспонденцията с Комисията от 1994 до 1996 г., е очевидно, че целта на Закон № 52/94 е да се предотврати земеделските предприятия, в момента на осъществяването на инвестициите, да се изправят пред лихвени проценти, по-високи в сравнение с пазарните, в резултат на колебанието в лихвените разходи, което щеше да ги постави в затруднение. Област Lazio, освен това, винаги е гарантирала, че ще проверява рентабилността на предприятията бенефициери, по-специално въз основа на оздравителните планове, които последните бяха длъжни да представят съгласно Закон № 52/94 и неговите изменения.
(22)
В този контекст италианските органи считат, че помощите, предвидени в Закон № 52/94, може да се ползват от дерогацията съгласно член 87, параграф 3, буква в) от Договора за ЕО.
(23)
В писмото от 2 юли 2004 г. италианските органи питаха също така дали - в случай на проверка, от гледна точка на оздравяването и преструктурирането на предприятията в затруднение, на помощите, отпуснати през периода 1998-2000 г. (11) за заеми, съществуващи към 5 декември 1994 г. - не би било възможно да се приложи точка 2.5 от Насоки от 1997 г., съгласно които „… насоките също така не засягат приложението на схемите за помощ, разрешени с цели, различни от оздравяването или преструктурирането, като например регионалното развитие [и] развитието на МСП“, като се вземе под внимание, че предвидените от Закон № 52/94 мерки са били одобрени, тъй като са мерки, предназначени да улеснят развитието на някои дейности или на някои икономически региони, без да се изменя търговията до степен, която противоречи на общия интерес.
(24)
Накрая, в отговор на изложеното в точка 29 от писмото от 11 декември 2003 г. (вж. бележка под линия 1), в която Комисията молеше италианските органи да ѝ предадат редица регионални решения, както и извлечения от всички финансови закони, приети след 1 януари 1998 г., за да ѝ позволят да определи точната сума на бюджетните кредити, предназначени всяка година за финансирането на въпросната схема, италианските органи уточниха, че:
а)
единственото финансиране, предвидено за Закон № 52/94, е финансирането, предвидено в самия закон и отразено в регионалния бюджет от 1995 г. (12);
б)
задълженията по разходите са конкретизирани едва през 1996 г., след като законът е одобрен от Комисията;
в)
след това, интервенциите в полза на предприятията, отговарящи на условията по Закон № 52/94, са финансирани посредством средства, които са се освободили благодарение на спестяванията, произтичащи от намаляването на лихвените проценти и от строгото прилагане на закона, без да има нужда да се прибягва до допълнителни бюджетни средства;
г)
интервенцията на област Lazio в полза на земеделските стопанства се е отнасяла само до банковите кредити, свързани с реализацията на инвестиции и съществуващи към 5 декември 1994 г., като се напомня, че през 1994 г., както и през предходните години, Италия има един от най-високите лихвени проценти сред държавите от Съюза.
(25)
В писмото, предадено на Комисията на 3 април 2009 г., италианските органи уточниха, че всички молби за помощ в рамките на схемата са подадени преди 1 януари 1998 г.
V. ОЦЕНКА
(26)
Съгласно член 87, параграф 1 от Договора за ЕО с общия пазар са несъвместими, доколкото засягат търговията между държавите-членки, помощите, предоставени от държавите или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, които чрез поставяне в по-благоприятно положение на някои предприятия или на производството на някои стоки нарушават или заплашват да нарушат конкуренцията.
(27)
Разглежданата мярка съответства на това определение, доколкото поставя в по-благоприятно положение определени предприятия (онези, които трябва да посрещнат задължения в големи размери в селскостопанския сектор) и може да засегне търговията, като се вземе под внимание положението, което Италия заема в сектора на селскостопанското производство (например през 2006 г. Италия е била на трето място по производство на телешко и говеждо месо и на първо място по производство на домати в Съюза).
(28)
Все пак, в случаите, предвидени от член 87, параграфи 1 и 3 от Договора за ЕО, някои мерки може да се считат, по изключение, съвместими с общия пазар.
(29)
В конкретния случай, като се вземе предвид естеството на разглежданата схема, единствената дерогация, на която може да се направи позоваване, е съгласно член 87, параграф 3, буква в) от Договора, предвиждащ, че може да се считат за съвместими с общия пазар помощите, които имат за цел да улеснят развитието на някои икономически дейности или икономически региони, стига да не изменят условията на търговията до степен, която противоречи на общия интерес.
(30)
Преди да разгледа приложимостта на тази дерогация, Комисията отбелязва, че - в писмо от 2 юли 2004 г. след започването на процедурата, установена в член 88, параграф 2 от Договора за ЕО - италианските органи са посочили, че е започната процедура за отмяна на член 257 от Закон № 10/01 и че не са отпускани никакви помощи съгласно разпоредбите на този член. С телекс от 20 септември 2005 г. службите на Комисията поискаха от италианските органи да предоставят доказателство за отменянето на член 257 от Закон № 10/01.
(31)
Службите на Комисията получиха отговор на посочения телекс с писмо от 16 юли 2008 г., което потвърждава отмяната - с член 27, параграф 2 от Регионален закон № 4 от 28 април 2006 г. - на спорните разпоредби в член 257 от Закон № 10/01, чието приложение, във всички случаи, е блокирано още от започването на процедурата по член 88, параграф 2 от Договора за ЕО. Освен това италианските органи обявиха оттеглянето на нотификацията на цитирания член 257 в писмото си от 2 юли 2004 г.
(32)
Предвид тези обстоятелства Комисията няма основание да продължава своите разследвания относно разпоредбите на член 257 от Закон № 10/01 и може да прекрати процедурата по разследване.
(33)
Що се отнася до приложимостта на дерогацията съгласно член 87, параграф 3, буква в) от Договора по отношение на помощите, предоставени между 1 януари 1998 г. и 31 декември 2000 г. (вж. бележка под линия 11), службите на Комисията отбелязват, че италианските органи - в становищата, предоставени след започването на процедурата съгласно член 88, параграф 2 от Договора, и по време на проведената след това среща - уточниха, че въпросните интервенции са финансирани изключително от сумите, записани в бюджета на схема C 43/95, одобрена от Комисията (вж. съображение 24). Освен това от писмото на италианските органи, предадено на 3 април 2009 г., се стига до заключението, че всички молби за помощ са подадени преди 1 януари 1998 г. (вж. съображение 25).
(34)
Тъй като от посочените уточнения става ясно, че сумите, използвани през периода 1998-2000 г., вече са предмет на решение на Комисията и че не са подадени молби след датата, от която всяка нова молба е трябвало да бъде адаптирана към новите разпоредби по въпросите на помощите за оздравяването и преструктурирането на предприятия в затруднение (вж. съображение 17), Комисията няма вече основание да се произнася отново, от гледна точка на посочените разпоредби, относно приложимостта на дерогацията съгласно член 87, параграф 3, буква в) от Договора за ЕО по отношение на помощите, предоставени през периода 1998-2000 г., които фактически съставляват продължението на финансиранията, произтичащи от молби за помощ, подадени преди 1 януари 1998 г. и отговарящи на условията съгласно съображение 15, одобрени вече от нея (вж. съображение 14). Следователно и процедурата, започната по отношение интервенциите, осъществени през периода 1998-2000 г., също може да бъде прекратена,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Процедурата съгласно член 88, параграф 2 от Договора за ЕО, започната с писмо от 11 декември 2003 г. (13) по отношение на посочената схема, се прекратява като лишена от основание, тъй като Италия оттегли нотификацията на 2 юли 2004 г. и не даде ход на проекта за помощ.
Член 2
Процедурата съгласно член 88, параграф 2 от Договора за ЕО, започната по отношение на помощите, отпуснати от Италия (област Lazio) през периода 1998-2000 г., в рамките на схемата, основаваща се на разпоредбите на Закон № 52/94, изменен със Закон № 13/96, се прекратява като лишена от основание.
Член 3
Адресат на настоящото решение е Италианската република.
Съставено в Брюксел на 17 юни 2009 година.
DECISIÓN DE LA COMISIÓN
de 17 de junio de 2009
relativa al régimen de consolidación de las deudas onerosas de la cooperación agrícola y de las explotaciones agrarias aplicado en la Región del Lacio (Italia) de conformidad con la Ley regional no 52/1994 y refinanciado por el artículo 257 de la Ley regional no 10, de 10 de mayo de 2001
[notificada con el número C(2009) 4525]
(El texto en lengua italiana es el único auténtico)
(2010/27/CE)
LA COMISIÓN DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS,
Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea y, en particular, su artículo 88, apartado 2, párrafo primero,
Después de haber emplazado a los interesados para que presentaran sus observaciones, de conformidad con el citado artículo,
Considerando lo siguiente:
I. PROCEDIMIENTO
(1)
Mediante carta de 11 de septiembre de 2001, registrada el 13 de septiembre de 2001, la Representación Permanente de Italia ante la Unión Europea comunicó a la Comisión el texto del artículo 257 de la Ley regional no 10, de 10 de mayo de 2001, por la que se modifica el artículo 2 de la Ley regional no 52, de 31 de octubre de 1994, de conformidad con el artículo 88, apartado 3, del Tratado CE.
(2)
Mediante carta de 19 de abril de 2002, registrada el 22 de abril de 2002, la Representación Permanente de Italia ante la Unión Europea facilitó a la Comisión las informaciones complementarias solicitadas a las autoridades italianas por carta de 9 de noviembre de 2001.
(3)
Tras haber examinado dicha información, los servicios de la Comisión solicitaron a las autoridades italianas mediante carta de 17 de junio de 2002 que facilitaran más información en el plazo de las cuatro semanas siguientes.
(4)
Al no haber recibido ninguna respuesta dentro del plazo establecido en la carta de 17 de junio de 2002, los servicios de la Comisión solicitaron, mediante nueva carta de 19 de agosto de 2003, la información ya solicitada.
(5)
En su carta de 23 octubre 2003, registrada el 29 octubre de 2003, la Representación Permanente de Italia ante la Unión Europea facilitó a la Comisión las informaciones complementarias solicitadas a las autoridades italianas por carta de 17 de junio de 2002.
(6)
Mediante carta de 11 de diciembre de 2003, la Comisión informó a Italia de su decisión de incoar el procedimiento previsto en el artículo 88, apartado 2, del Tratado CE en lo relativo a las disposiciones del artículo 257 de la Ley regional no 10, de 10 de mayo de 2001 (en lo sucesivo, «la Ley no 10/01»), así como con respecto a las ayudas concedidas entre el 1 de enero de 1998 y el 20 de mayo de 2001 (fecha de entrada en vigor de la mencionada Ley no 10/01) con arreglo al régimen de ayudas que debían ser refinanciadas mediante la dotación presupuestaria prevista en el mencionado artículo (1).
(7)
La decisión de la Comisión de incoar el procedimiento se publicó en el Diario Oficial de la Unión Europea (2). La Comisión invitó a los interesados a presentar observaciones al respecto.
(8)
La Comisión no recibió observaciones al respecto por parte de los interesados. No obstante, las autoridades italianas se reunieron con los servicios de la Comisión para aportar precisiones acerca de las observaciones formuladas por las propias autoridades tras el inicio del procedimiento previsto en el artículo 88, apartado 2, del Tratado CE.
(9)
Mediante correo electrónico de 3 de abril de 2009, la Representación Permanente de Italia ante la Unión Europea transmitió a la Comisión una carta de las autoridades italianas que sintetiza el debate entablado durante la reunión a la que hace referencia el apartado anterior.
II. DESCRIPCIÓN
(10)
El artículo 257 de la Ley no 10/01, prevé una dotación suplementaria de 400 millones de liras (206 583 EUR) para financiar las bonificaciones sobre préstamos quinquenales concedidos para la consolidación de deudas onerosas de las cooperativas agrarias y sus agrupaciones y de las explotaciones agrarias, de conformidad con la Ley regional no 52, de 31 de octubre de 1994 (en lo sucesivo, «la Ley no 52/94»), modificada por la Ley no 13, de 29 de abril de 1996 (en lo sucesivo, «la Ley no 13/96»). Además, el artículo 257 de la Ley no 10/01 modifica el artículo 2 de la Ley no 52/94, ampliando la posibilidad de beneficiarse de las ayudas previstas por esta última a las deudas onerosas existentes el 31 de diciembre de 2000. El artículo 257 incluye por último una cláusula según la cual se podrán aplicar las ayudas previstas solo tras la publicación, en el Bolletino ufficiale della Regione Lazio, de los resultados positivos del examen realizado por la Comisión con arreglo a los artículos 87 y 88 del Tratado CE.
(11)
La Ley no 52/94, que constituye la base jurídica de la consolidación, preveía lo siguiente:
a)
una ayuda a las cooperativas y sus agrupaciones en forma de contribución al pago de los intereses sobre préstamos quinquenales para la consolidación de deudas onerosas derivadas de financiaciones que no se beneficiaron de contribuciones públicas (artículo 1, apartado 1);
b)
una ayuda a las explotaciones agrarias en forma de contribución al pago de los intereses sobre préstamos quinquenales para la consolidación de deudas onerosas derivadas de inversiones ya realizadas (artículo 1, apartado 2);
c)
una ayuda en forma de subvenciones a las cooperativas y sus agrupaciones, en caso de fusión o anexión a otro organismo cooperativo, de hasta el 50 % de los pasivos consignados en el presupuesto de las cooperativas o de sus mencionadas agrupaciones, para el reembolso de los pasivos en cuestión (artículo 4);
d)
por deudas onerosas se entendían aquellas derivadas de financiaciones bancarias a corto, medio y largo plazo obtenidas sin ayudas públicas, existentes desde la fecha de entrada en vigor de la ley.
(12)
La Comisión había incoado el procedimiento de investigación al que hace referencia el artículo 88 (antiguo artículo 93), apartado 2, del Tratado CE en lo relativo a las ayudas previstas por la ley en cuestión (3), dado que no estaba segura de que estas fuesen conformes a los criterios sobre los que se había basado la Comisión en el momento de realizar su análisis.
(13)
Según dichos criterios, la Comisión consideraba este tipo de subvención como ayudas de funcionamiento que, en principio, podían considerarse compatibles con el mercado común solamente si se cumplían las siguientes tres condiciones:
a)
dichas ayudas debían corresponder a deudas onerosas derivadas de préstamos contraídos para financiar inversiones ya realizadas;
b)
el importe acumulado de las ayudas que se hubieran concedido en la época en que se contrajo el préstamo, así como el de las ayudas en cuestión, no podía sobrepasar el porcentaje admitido generalmente por la Comisión, es decir:
-
en el caso de las inversiones en el sector primario agrícola: 35 % o 75 % en las zonas desfavorecidas, de conformidad con la Directiva 75/268/CEE (4);
-
en el caso de las inversiones en el sector de la transformación o de la comercialización de productos agrícolas: el 55 % (o el 75 % en las zonas del objetivo 1) para proyectos conformes a los programas sectoriales o a uno de los objetivos del artículo 1 del Reglamento (CEE) no 866/90 del Consejo (5), y el 35 % (o el 50 % en las zonas del objetivo 1) para los otros proyectos que no estuviesen excluidos según los criterios de elección a los que se refiere el punto 2 del anexo de la Decisión 90/342/CEE de la Comisión (6) (o de la Decisión 94/173/CEE de la Comisión (7);
c)
las ayudas en cuestión podían concederse únicamente como consecuencia de modificaciones de los tipos para los nuevos préstamos contraídos con la finalidad de tener en cuenta las variaciones del coste del endeudamiento (en tal caso, el importe de las ayudas debía ser igual o inferior al gasto generado por dicha modificación) o debían corresponder a explotaciones agrarias que ofreciesen garantías de rentabilidad, concretamente en el caso de que las cargas económicas derivadas de los préstamos existentes pudiesen perjudicar a las explotaciones agrarias o llevarlas a la quiebra.
(14)
Tras el inicio del procedimiento, las autoridades italianas modificaron la Ley no 52/94 mediante la Ley no 13/96, con arreglo a la cual la Comisión pudo concluir dicho procedimiento declarando compatibles con el mercado común aquellas ayudas modificadas por la mencionada ley (8).
(15)
Las modificaciones introducidas en el régimen por la Ley no 13/96 son las siguientes:
a)
las ayudas hasta el 50 % de los pasivos consignados en el presupuesto de las cooperativas en caso de fusión o anexión han sido suprimidas;
b)
las ayudas para la consolidación de las deudas onerosas de las cooperativas y de las agrupaciones (artículo 1, apartado 1, de la Ley no 52/94) así como las ayudas a las explotaciones agrarias (artículo 1, apartado 2) pueden concederse únicamente para la consolidación de los pasivos derivados de la realización de inversiones;
c)
las ayudas mencionadas pueden corresponder únicamente a una parte de la inversión (cuota) igual al 80 % para las cooperativas y al 65 % para las explotaciones agrarias;
d)
las ayudas deben concederse respetando los límites de los tipos generalmente admitidos por la Comisión, en términos tanto del importe acumulado de las ayudas que pudieran concederse una vez contraído el préstamo como de las ayudas en cuestión, es decir: el 35 % (75 % en las zonas desfavorecidas de conformidad con la Directiva 75/268/CEE) para inversiones en el sector primario agrícola y el 55 % para inversiones en el sector de la transformación o de la comercialización de productos agrícolas;
e)
las ayudas en cuestión pueden corresponder únicamente a explotaciones agrarias o cooperativas que ofrezcan garantías de rentabilidad, particularmente en el caso de que las cargas económicas derivadas de los préstamos existentes puedan perjudicar a las explotaciones agrarias o llevarlas a la quiebra.
(16)
El régimen de ayudas, aprobado teniendo en cuenta las modificaciones mencionadas, no experimentó cambios hasta que la Comisión decidió incoar el procedimiento previsto en el artículo 88, apartado 2, del Tratado CE en lo relativo a las disposiciones del artículo 257 de la Ley no 10/01.
III. INCOACIÓN DEL PROCEDIMIENTO DEL ARTÍCULO 88, APARTADO 2, DEL TRATADO CE
(17)
La Comisión ha incoado el procedimiento establecido en el artículo 88, apartado 2, del Tratado CE con respecto a las disposiciones del artículo 257 de la Ley no 10/01, así como en lo relativo a las ayudas concedidas entre el 1 de enero de 1998 y el 20 de mayo de 2001 (fecha de entrada en vigor de la mencionada Ley no 10/01) en el marco del régimen de ayudas que debían refinanciarse mediante la dotación presupuestaria prevista en el mencionado artículo, dado que dicha dotación planteaba dudas acerca de la compatibilidad de las ayudas en cuestión con el mercado común, particularmente con respecto a los siguientes aspectos:
a)
la asignación prevista en el artículo 257 de la Ley no 10/01 debía permitir financiar un régimen de ayudas a la consolidación de las deudas onerosas de las explotaciones agrarias y las cooperativas, aprobado por la Comisión en 1996 basándose en condiciones especiales en materia de salvamento y reestructuración de empresas en crisis que podían aplicarse al sector agrícola en lugar de las disposiciones de las Directrices comunitarias sobre el mismo tema de 1994 (9) (en lo sucesivo, «las Directrices de 1994»), tal y como prevén explícitamente estas últimas;
b)
las Directrices de 1994 fueron sustituidas por las Directrices comunitarias sobre ayudas estatales para el salvamento y la reestructuración de empresas en crisis de 1997 (en lo sucesivo, «las Directrices de 1997») (10), que fijaron nuevas condiciones aplicables al sector agrícola; el régimen debería haberse adaptado a estas nuevas condiciones a partir del 1 de enero de 1998; no obstante, ninguna información disponible permitía determinar que la adaptación se hubiese llevado a cabo;
c)
las Directrices de 1997 fueron, a su vez, sustituidas por las Directrices comunitarias sobre ayudas estatales para el salvamento y la reestructuración de empresas en crisis de 1999 (en lo sucesivo, «las Directrices de 1999»), a las que el régimen en cuestión debería haberse adaptado igualmente;
d)
ninguna de las informaciones disponibles permitía determinar que el régimen en cuestión hubiese sido adaptado a las condiciones de las Directrices de 1999;
e)
en tal contexto, la compatibilidad con el mercado común de las ayudas concedidas entre el 1 de enero de 1998 y el 20 de mayo de 2001 (fecha de entrada en vigor de la Ley no 10/01), así como de las modalidades de uso de la dotación prevista en el artículo 257 de la Ley no 10/01, parecía dudosa.
IV. OBSERVACIONES DE LAS AUTORIDADES ITALIANAS
(18)
Mediante carta de 2 de julio de 2004, registrada el 7 de julio de 2004, la Representación Permanente de Italia ante la Unión Europea comunicó a la Comisión las observaciones formuladas por las autoridades italianas como resultado de la incoación del procedimiento estipulado en el artículo 88, apartado 2, del Tratado CE con respecto a las disposiciones del artículo 257 de la Ley no 10/01, así como en lo relativo a las ayudas concedidas entre el 1 de enero de 1998 y el 20 de mayo de 2001 (fecha de entrada en vigor de la mencionada Ley) en el marco del régimen de ayudas que debían refinanciarse mediante la dotación presupuestaria estipulada en el ya mencionado artículo.
(19)
En dicha carta, las autoridades italianas anuncian ante todo la retirada de la notificación del artículo 257 de la Ley no 10/01, así como el inicio del procedimiento para su derogación, precisando que no se ha adoptado ninguna medida de aplicación ni se ha concedido ninguna ayuda en virtud de dicho artículo.
(20)
Las autoridades italianas subrayan además que, en la carta de aprobación de la Ley no 52/94, la Comisión declara que las ayudas de que se trata son conformes con los criterios a ellas aplicables y pueden, por tanto, beneficiarse de la excepción estipulada en el artículo 92 (actual artículo 87), apartado 3, letra c), del Tratado CE, en lo que respecta a medidas destinadas a facilitar el desarrollo de determinadas actividades o regiones económicas sin alterar los intercambios en forma contraria al interés común, sin hacer referencia a las Directrices comunitarias sobre ayudas estatales para el salvamento y la reestructuración de empresas en crisis.
(21)
En opinión de las autoridades italianas, al igual que se desprende de la correspondencia con la Comisión entre 1994 y 1996, es evidente que el objetivo de la Ley no 52/94 era evitar que las explotaciones agrarias, a la hora de realizar inversiones, tuviesen que enfrentarse a tipos de interés mucho más elevados respecto a los del mercado, por efecto de la fluctuación del precio del dinero, que las habrían conducido a una situación difícil. Además, la Región del Lacio siempre ha garantizado la verificación de la rentabilidad de las empresas beneficiarias, concretamente basándose en los planes de acción que estas últimas debían presentar de conformidad con la Ley no 52/94 y sus modificaciones.
(22)
En tal contexto, las autoridades italianas consideran que las ayudas previstas por la Ley no 52/94 pueden beneficiarse de la excepción estipulada en el artículo 87, apartado 3, letra c), del Tratado CE.
(23)
En su carta del 2 de julio de 2004, las autoridades italianas se preguntaban además si, en caso de examen de las ayudas concedidas en el curso del período 1998-2000 (11) para préstamos existentes el 5 de diciembre de 1994, desde el punto de vista del salvamento y de la reestructuración de empresas en crisis, no habría sido posible aplicar el punto 2.5 de las Directrices de 1997, según las cuales «las […] Directrices no constituirán un obstáculo para la aplicación de los regímenes de ayudas autorizados con finalidades diferentes del salvamento o la reestructuración como, por ejemplo, el desarrollo regional [y] el desarrollo de las PYME», considerando que las medidas previstas por la Ley no 52/94 habían sido aprobadas con el fin de que facilitasen el desarrollo de determinadas actividades o regiones económicas sin alterar los intercambios en forma contraria al interés común.
(24)
Finalmente, en respuesta a las disposiciones del punto 29 de la carta de 11 de diciembre de 2003 (véase la nota 1), en la que la Comisión rogaba a las autoridades italianas que le transmitiesen una serie de deliberaciones regionales así como extractos de todas las leyes de finanzas adoptadas desde el 1 de enero de 1998, para permitirle determinar el importe exacto de las dotaciones destinadas cada año a la financiación del régimen en cuestión, las autoridades italianas precisaron que:
a)
la única financiación que se había previsto para la Ley no 52/94 era aquella prevista en la propia ley y reproducida en el presupuesto regional de 1995 (12);
b)
los compromisos de gastos solo se concretaron en 1996, tras haber sido aprobada la ley por la Comisión;
c)
posteriormente, las intervenciones en favor de las empresas que cumplían las condiciones de la Ley no 52/94 han sido financiadas mediante fondos liberados gracias a los ahorros obtenidos de la reducción de los tipos de interés y de la aplicación rigurosa de la ley, sin haber sido necesario recurrir a ningún presupuesto suplementario;
d)
la intervención de la Región del Lacio en favor de las explotaciones agrarias afectaba únicamente a los créditos bancarios vinculados a la realización de inversiones y existentes a 5 de diciembre de 1994, recordando que en 1994, al igual que en los años precedentes, Italia poseía uno de los tipos de interés más altos entre los países de la Unión.
(25)
En la carta trasmitida a la Comisión el 3 de abril de 2009, las autoridades italianas precisaron que todas las solicitudes de ayudas en el ámbito del régimen fueron introducidas antes del 1 de enero de 1998.
V. EVALUACIÓN
(26)
De conformidad con el artículo 87, apartado 1, del Tratado CE, son incompatibles con el mercado común, en la medida en que afecten a los intercambios entre Estados miembros, las ayudas concedidas por los Estados o mediante recursos estatales bajo cualquier forma que, favoreciendo a determinadas empresas o producciones, falseen o puedan falsear la competencia.
(27)
La medida de que se trata corresponde a dicha definición dado que favorece a determinadas empresas (aquellas que deben hacer frente a deudas onerosas en el sector agrícola) y puede afectar a los intercambios, teniendo en cuenta la posición que ocupa Italia en el sector de la producción agrícola (por ejemplo, en 2006 Italia era el tercer productor de carne bovina y el primer productor de tomates de la Unión).
(28)
No obstante, en los casos estipulados en el artículo 87, apartados 2 y 3, del Tratado CE, determinadas medidas pueden considerarse, excepcionalmente, compatibles con el mercado común.
(29)
En el supuesto contemplado, considerando la naturaleza del régimen en cuestión, la única excepción que puede invocarse es la estipulada en el artículo 87, apartado 3, letra c), del Tratado CE, que prevé que se puedan considerar compatibles con el mercado común las ayudas destinadas a favorecer el desarrollo económico de determinadas actividades o regiones económicas, siempre que no alteren las condiciones de los intercambios en forma contraria al interés común.
(30)
Antes de examinar la aplicabilidad de dicha excepción, la Comisión observa que, en la carta del 2 de julio de 2004 posterior al inicio del procedimiento a que se refiere el artículo 88, apartado 2, del Tratado CE, las autoridades italianas indicaron que se había incoado el procedimiento de derogación del artículo 257 de la Ley no 10/01 y que no se había concedido ninguna ayuda de conformidad con las disposiciones de dicho artículo. Por télex de 20 de septiembre de 2005, los servicios de la Comisión solicitaron a las autoridades italianas que aportasen pruebas de la derogación del artículo 257 de la Ley no 10/01.
(31)
Los servicios de la Comisión recibieron una respuesta al mencionado télex por carta de 16 de julio de 2008, que confirma la derogación, mediante el artículo 27, apartado 2, de la Ley regional no 4, de 28 de abril de 2006, de las disposiciones controvertidas contenidas en el artículo 257 de la Ley no 10/01, cuya aplicación había sido en cualquier caso bloqueada desde la incoación del procedimiento al que se refiere el artículo 88, apartado 2, del Tratado CE. Además, las autoridades italianas anunciaron la retirada de la notificación del artículo 257 anteriormente mencionado en su carta de 2 de julio de 2004.
(32)
Teniendo en cuenta estos elementos, la Comisión no tiene motivos para continuar sus investigaciones sobre las disposiciones del artículo 257 de la Ley no 10/01 y puede concluir el procedimiento de examen.
(33)
En lo que respecta a la aplicabilidad de la excepción a que se refiere el artículo 87, apartado 3, letra c), del Tratado CE en lo relativo a las ayudas concedidas entre el 1 de enero de 1998 y el 31 de diciembre de 2000 (véase la nota 11), los servicios de la Comisión observan que las autoridades italianas, en las observaciones aportadas tras la incoación del procedimiento a que se refiere el artículo 88, apartado 2, del Tratado CE, y durante la reunión celebrada posteriormente, precisaron que las intervenciones en cuestión han sido financiadas exclusivamente mediante los importes consignados en el presupuesto del régimen C 43/95 aprobado por la Comisión (véase el considerando 24). A partir de la carta de las autoridades italianas transmitida el 3 de abril de 2009, se desprende además que todas las solicitudes de ayudas fueron introducidas antes del 1 de enero de 1998 (véase el considerando 25).
(34)
Dado que las precisiones mencionadas sugieren que los importes empleados en el período 1998-2000 ya fueron objeto de una decisión de la Comisión y que no se introdujo ninguna solicitud después de la fecha a partir de la cual cualquier nueva solicitud debía adaptarse a las nuevas disposiciones en materia de ayudas para el salvamento y la reestructuración de empresas en crisis (véase el considerando 17), la Comisión ya no tiene motivos para pronunciarse de nuevo, habida cuenta de las mencionadas disposiciones, sobre la aplicabilidad de la excepción estipulada en el artículo 87, apartado 3, letra c), del Tratado CE en lo relativo a las ayudas concedidas en el período 1998-2000, que constituyen de hecho la continuación de las financiaciones derivadas de las solicitudes de ayudas introducidas antes del 1 de enero de 1998 y conforme a las condiciones estipuladas en el considerando 15, ya aprobadas por la Comisión (véase el considerando 14). Por tanto, también puede concluirse el procedimiento incoado en relación con las intervenciones efectuadas en el período 1998-2000.
HA ADOPTADO LA PRESENTE DECISIÓN:
Artículo 1
El procedimiento a que se refiere el artículo 88, apartado 2, del Tratado CE, incoado mediante carta de 11 de diciembre de 2003 (13) en relación con el régimen anteriormente mencionado queda concluido al resultar redundante, dado que Italia retiró la notificación el 2 de julio de 2004 y no ha dado curso al proyecto de ayudas.
Artículo 2
El procedimiento a que se refiere el artículo 88, apartado 2, del Tratado CE, incoado en relación con las ayudas concedidas por Italia (Región del Lacio) en el período 1998-2000, en el marco del régimen basado en las disposiciones de la Ley no 52/94 modificada por la Ley no 13/96 y que ha pasado a ser redundante, queda concluido.
Artículo 3
El destinatario de la presente Decisión será la República Italiana.
Hecho en Bruselas, el 17 de junio de 2009.