32006L0069
L 221/9
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 2006/69/ЕО НА СЪВЕТА
от 24 юли 2006 година
за изменение на Директива 77/388/ЕИО по отношение на някои мерки за опростяване на процедурата за начисляване на данък добавена стойност и за подпомагане на борбата срещу избягване на данъчно облагане, и за отмяна на някои решения за предоставяне на дерогации
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 93 от него,
като взе предвид предложението на Комисията,
като взе предвид становището на Европейския парламент (1),
като взе предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (2),
като има предвид, че:
(1)
За да се води борба срещу избягване на данъчно облагане, и за да се опрости процедурата за начисляване на данък върху добавената стойност, на отделни държави-членки, при различни условия, от Съвета са предоставени някои дерогации, включващи подобни проблеми, по смисъла на член 27, параграф 1 от Шеста Директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 март 1977 г. относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки за данъците върху оборота - Обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (3). Решението на тези проблеми следва да се предостави като възможност на всички държави-членки посредством включването му в настоящата директива. Тези мерки следва да бъдат пропорционални на и ограничени до решаването на съответните проблеми. Като се вземе предвид, че държавите-членки имат различни потребности, това включване следва да се ограничи до даването на възможност за приемане на съответните правила на всички държави-членки, както и когато възникне необходимост от това.
(2)
Държавите-членки следва да имат възможност да предприемат действия, с които да гарантират, че мерките, предвидени в Директива 77/388/ЕО, които се отнасят до данъчно задължените лица и прехвърлянето на дейност като действащо предприятие, не се използват за избягване на данъчно облагане.
(3)
Държавите-членки следва да имат възможност да се намесват по отношение на стойността на доставки и придобивания при определени ограничени обстоятелства, за да гарантират, че няма загуба от данъци чрез използването на свързани лица за получаване на данъчни облаги.
(4)
Държавите-членки следва да имат възможност да включват в данъчната основа на доставка, която включва обработка на инвестиционно злато, доставено от клиент, стойността на това инвестиционно злато, когато, въз основа на това, че е било обработено, златото губи своя статут на инвестиционно злато.
(5)
Следва да се подчертае, че някои услуги с характер на капиталови могат да бъдат включени в схемата, която позволява корекция на приспаднатия данък за капиталови активи в течение на живота на актива в съответствие с фактическото му използване.
(6)
Държавите-членки следва да могат, в определени случаи, да определят получателя по доставките като лицето, носещо отговорност за заплащане и счетоводно отчитане на данъка върху добавената стойност. Това следва да помогне на държавите-членки при опростяване на правилата и в борбата им с избягването на данъчно облагане в определени сектори и при някои видове доставки.
(7)
Следователно Директива 77/388/ЕИО трябва да бъде съответно изменена.
(8)
В резултат на това държавите-членки не следва да имат възможност да се възползват от индивидуалните дерогации, предоставени им с някои решения на Съвета, приети съгласно член 27, параграф 1 от Директива 77/388/ЕИО, и които са предмет на разпоредбите на настоящата директива. Следователно съответните решения трябва изрично да бъдат отменени. Настоящата директива не следва да засяга нито мерките, прилагани от държави-членки съгласно член 27, параграф 5 от Директива 77/388/ЕИО; нито следва да засяга изключенията, предоставени по смисъла на член 27, параграф 1 от тази директива, и които не са били отменени с настоящата директива.
(9)
Прилагането на някои разпоредби в настоящата директива следва да бъде по избор и те следва да предоставят на държавите-членки известна свобода на действие. Когато е уместно, за целите на прозрачността, трябва да се предвиди, че държавите-членки следва да информират останалите държави-членки чрез Консултативния комитет за данъка добавена стойност, определен съгласно член 29 от Директива 77/388/ЕИО за всички национални законодателства, приети съгласно тези разпоредби. Такава информация следва да не бъде необходима по отношение на националните мерки, приети съгласно решение, което е отменено с настоящата директива или, срокът на действие на което изтича към датата на влизане в сила на настоящата директива, но което държава-членка продължава да прилага съгласно разпоредбите на настоящата директива,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Директива 77/388/ЕИО се изменя, както следва:
1.
В член 4, параграф 4 се добавя следната алинея:
„Държава-членка, която ползва възможността, предвидена във втора алинея, може да приема всякакви мерки, необходими за предотвратяване избягването на данъчно облагане чрез използване на настоящата разпоредба.“.
2.
В член 5, параграф 8 второ изречение се заменя със следния текст:
„Когато е уместно, държавите-членки могат, в случаите, когато получателят не е изцяло данъчно задължен, да предприемат мерки, необходими за предотвратяване на нарушението на конкуренцията. Те могат също да приемат всякакви мерки, необходими за предотвратяване избягването на данъчно облагане чрез използване на настоящата разпоредба.“.
3.
Член 11, дял А се изменя, както следва:
а)
в параграф 1, буква г), втора алинея се заличава;
б)
добавят се следните параграфи:
„5. Държавите-членки имат възможност да включват в данъчната основа по отношение доставката на стоки и услуги, стойността на освободеното инвестиционно злато по смисъла на член 26б, доставено от клиента, за да бъде използвано като основа за обработка, и което в резултат на това губи своя статут на освободено от ДДС инвестиционно злато, когато тези стоки и услуги се доставят. Стойността, която трябва да бъде използвана, е цената на инвестиционното злато на свободния пазар по време на доставката на тези стоки и услуги.
6. За да се предотврати избягването на данъчно облагане, държавите-членки могат да предприемат мерки, които да гарантират, че данъчната основа по отношение доставката на стоки или услуги е пазарната цена. Опцията се прилага само по отношение доставките на стоки и услуги между лица, които са в семейни или други близки лични връзки, връзки на управление, собственост, членство, финансови или правни връзки, определени от държавата-членка. За тези цели правни връзки могат да включват взаимоотношения между работодател и служител или семейството на служителя, или други тясно свързани лица.
Опцията в първа алинея може да се прилага само при някои от следните обстоятелства:
а)
когато възнаграждението е по-ниско от пазарната цена и получателят на доставката няма пълно право на приспадане съгласно член 17;
б)
когато възнаграждението е по-ниско от пазарната цена и доставчикът няма пълно право да приспадане съгласно член 17 и доставката подлежи на освобождаване съгласно член 13 или член 28, параграф 3, буква б);
в)
когато възнаграждението е по-високо от пазарната цена и доставчикът няма пълно право на приспадане съгласно член 17.
Държавите-членки могат да ограничат категориите доставчици или получатели, по отношение на които се прилагат мерките по първа и втора алинеи.
Държавите-членки информират Комитета, създаден съгласно член 29 за всички национални мерки, приети съгласно разпоредбите на настоящия параграф.
7. По смисъла на настоящата директива „пазарна цена“ означава общата сума, която клиентът, за да получи въпросните стоки или услуги в този момент, на същия маркетингов етап, на който се извършва доставката на стоки или услуги, би трябвало да заплати, при условията на лоялна конкуренция, на независим от него доставчик на територията на държавата-членка, в която доставката подлежи на облагане.
Когато не може да бъде установена подобна доставка на стоки или услуги, „пазарна цена“ означава, по отношение на стоките, сумата, която е не по-ниска от покупната цена на стоките или на подобни стоки, или, при отсъствието на покупна цена, себестойността, определена по време на доставката; по отношение на услугите означава не по-ниска от пълната себестойност за данъчнозадълженото лице за предоставяне на услугата.“.
4.
Член 17, параграф 4 във варианта, посочен в член 28е, параграф 1, се изменя, както следва:
а)
в буква а) от втора алинея „член 21, параграф 1, букви а) и в)“ се заменя с „член 21, параграф 1, букви а), в) или е), или член 21, параграф 2, буква в)“;
б)
в буква б) от втора алинея „член 21, параграф 1, буква а)“ се заменя с „член 21, параграф 1, букви а) или е), или член 21, параграф 2, буква в)“.
5.
В член 18, параграф 1, буква г) във варианта, посочен в член 28е, параграф 2, „член 21, параграф 1“ се заменя с „член 21, параграф 1 или член 21, параграф 2, буква в)“.
6.
В член 20, параграф 4 се добавя следната алинея:
„Държавите-членки могат да прилагат също параграфи 2 и 3 за услуги, които имат характеристики, подобни на капиталовите стоки.“.
7.
В член 21, параграф 2 във варианта, посочен в член 28ж, се добавя следната буква:
„в)
когато се извършват следните доставки, държавите-членки могат да предвидят, че лицето задължено да плати данък е данъчнозадълженото лице, за което се извършват тези доставки:
i)
предоставяне на строителни услуги, включително ремонтни услуги, услуги по почистване, поддръжка, промени и събаряне на недвижима собственост, както и предаването на строителни работи, което се смята за доставка на стоки по смисъла на член 5, параграф 5;
ii)
осигуряването на персонал, ангажиран в дейности съгласно i);
iii)
доставка на недвижима собственост съгласно член 13, дял Б, букви ж) и з), когато доставчикът е избрал доставката да е облагаема съгласно дял В, буква б) от настоящия член;
iv)
доставка на използван материал, използван материал, който не може да бъде използван повторно в същия вид, скрап, промишлени и непромишлени отпадъци, рециклируеми отпадъци, частично обработени отпадъци и някои стоки и услуги, както е определено в приложение М;
v)
доставка на стоки, предвидени като обезпечение от едно данъчно задължено лице на друго в изпълнение на това обезпечение;
vi)
доставката на стоки в резултат на прехвърляне на временното запазване на правото на собственост на правоприемника и упражняването на това право от правоприемника;
vii)
доставка на недвижима собственост, продадена от длъжник по съдебно решение в процедура по принудително изпълнение.
По смисъла на настоящата буква, държавите-членки могат да предвидят, че данъчнозадължено лице, което извършва дейности или транзакции, които не се смятат за облагаеми доставки на стоки или услуги съгласно член 2, ще се счита за данъчнозадължено лице по отношение на получените доставки по първа алинея. Орган, който не подлежи на данъчно облагане, регулиран от публичното право, може да се счита за данъчно задължено лице по отношение на получените доставки, посочени в v), vi) и vii).
По смисъла на настоящата буква, държавите-членки могат да определят доставките на стоки и услуги и категориите доставчици или получатели, към които могат да се прилагат тези мерки. Те могат също така да ограничат прилагането на тази мярка до някои от доставките на стоки и услуги, изброени в приложение М.
Държавите-членки информират Комитета, създаден съгласно член 29, за всяка нова национална мярка, приета съгласно разпоредбите на настоящата буква.“
8.
Добавя се приложение М, установено в приложение I към настоящата директива.
Член 2
Решенията, изброени в приложение II от настоящата директива, се отменят от 1 януари 2008 г.
Член 3
Държавите-членки въвеждат в сила необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобразят с настоящата директива.
Те прилагат разпоредбите, необходими за привеждането в съответствие с член 1, параграф 3 по отношение на новия член 11А, параграф 7 от Директива 77/388/ЕИО, и с член 1, параграф 4 по отношение на позоваването в член 17, параграф 4, букви а) и б) от Директива 77/388/ЕИО във варианта, установен в член 28е, параграф 1 и член 21, параграф 1, буква е) от упоменатата директива, преди1 януари 2008 г.
Когато държавите-членки приемат разпоредби съгласно настоящата директива те незабавно съобщават на Комисията текста на тези разпоредби, в които се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
Член 4
Настоящата директива влиза в сила в деня след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 5
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 24 юли 2006 година.
DIRECTIVA 2006/69/CE DEL CONSEJO
de 24 de julio de 2006
por la que se modifica la Directiva 77/388/CEE en lo relativo a determinadas medidas de simplificación del procedimiento de aplicación del impuesto sobre el valor añadido y de contribución a la lucha contra la evasión o el fraude fiscales y por la que se derogan determinadas Decisiones destinadas a la concesión de excepciones
EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea y, en particular, su artículo 93,
Vista la propuesta de la Comisión,
Visto el dictamen del Parlamento Europeo (1),
Visto el dictamen del Comité Económico y Social Europeo (2),
Considerando lo siguiente:
(1)
A fin de combatir la evasión o el fraude fiscales o para simplificar el procedimiento de aplicación del impuesto sobre el valor añadido, se concedieron a determinados Estados miembros, en virtud del artículo 27, apartado 1, de la sexta Directiva 77/388/CEE del Consejo, de 17 de mayo de 1977, en materia de armonización de las legislaciones de los Estados miembros relativas a los impuestos sobre el volumen de negocios - Sistema común del Impuesto sobre el Valor Añadido: base imponible uniforme (3), y con arreglo a condiciones variables, determinadas excepciones que abarcan problemas similares. Resulta conveniente poner a disposición de todos los Estados miembros las soluciones de los mencionados problemas incorporando la normativa correspondiente en dicha Directiva. Tales medidas deberían ser proporcionadas y quedar limitadas a la resolución de problemas concretos. Habida cuenta de que las necesidades varían en función de los Estados miembros, sería apropiado que la incorporación consistiera, exclusivamente, en hacer extensiva a todos los Estados miembros la opción de adoptar las normas en cuestión, siempre y cuando sea necesario.
(2)
Parece oportuno que los Estados miembros puedan emprender acciones a fin de garantizar que las medidas brindadas por la Directiva 77/388/CEE en materia de determinación del sujeto pasivo y de traspaso de negocios sin cese de actividad no se utilicen para evadir y evitar el pago del impuesto.
(3)
Es conveniente que los Estados miembros tengan la posibilidad de intervenir en la fijación del valor de las entregas, servicios y adquisiciones en circunstancias específicas, debidamente limitadas, con objeto de evitar las pérdidas fiscales derivadas de prácticas consistentes en la utilización de la vinculación de las partes a fin de obtener beneficios fiscales.
(4)
Resulta adecuado que los Estados miembros puedan incluir en la base imponible de una transacción, que implique la transformación de oro de inversión proporcionado por un adquirente, el valor de dicho oro de inversión, en los casos en que, en virtud de la transformación, éste pierda su condición de oro de inversión.
(5)
Parece oportuno insistir en la posibilidad de que determinados servicios equiparables a los bienes de inversión queden incluidos en el régimen que autoriza la regularización de las deducciones en relación con estos últimos a lo largo del período de vida del activo, de acuerdo con su utilización actual.
(6)
Es conveniente que, en determinados casos, los Estados miembros puedan hacer recaer la responsabilidad del pago y la contabilización del IVA en el destinatario de las entregas. Esta medida ayudaría a los Estados miembros a simplificar las normas y a luchar contra la evasión y el fraude fiscales en sectores específicos y en relación con determinados tipos de transacciones.
(7)
Procede, por tanto, modificar la Directiva 77/388/CEE en consecuencia.
(8)
Así, pues, los Estados miembros no deberían poder acogerse a las excepciones individuales que se les haya concedido mediante determinadas Decisiones del Consejo con arreglo al artículo 27, apartado 1, de la Directiva 77/388/CEE y que estén cubiertas por las disposiciones de la presente Directiva. Por consiguiente, deberían derogarse expresamente las Decisiones correspondientes. La presente Directiva no afecta a las medidas que apliquen los Estados miembros en virtud del artículo 27, apartado 5, de la Directiva 77/388/CEE, ni a las excepciones que se hayan concedido con arreglo al artículo 27, apartado 1, y no hayan sido derogadas mediante la presente Directiva.
(9)
La aplicación de determinadas medidas de la presente Directiva es optativa. Estas medidas dan cierto grado de discrecionalidad a los Estados miembros. Por razones de transparencia parece adecuado que los Estados miembros se informen mutuamente a través del Comité consultivo del IVA, establecido en virtud del artículo 29 de la Directiva 77/388/CEE sobre la incorporación al Derecho nacional de medidas conformes a la presente Directiva. Esta transmisión de información no será necesaria cuando una excepción sea derogada en virtud de la presente Directiva, pero siga aplicándose la medida nacional correspondiente, o cuando una excepción expire en el momento de entrar en vigor la presente Directiva y el Estado miembro siga aplicando la medida con arreglo a lo dispuesto en la presente Directiva.
HA ADOPTADO LA PRESENTE DIRECTIVA:
Artículo 1
La Directiva 77/388/CEE queda modificada como sigue:
1)
En el artículo 4, apartado 4, se inserta el siguiente párrafo:
«Los Estados miembros que ejerzan la facultad prevista en el párrafo segundo podrán adoptar las medidas necesarias para evitar la evasión o el fraude fiscales mediante la utilización de estas disposiciones.».
2)
En el artículo 5, apartado 8, la segunda frase se sustituye por el siguiente texto:
«Cuando resulte oportuno, en los casos en que el beneficiario no esté plenamente sujeto al impuesto, los Estados miembros podrán adoptar las medidas adecuadas a fin de evitar el falseamiento de la competencia. Podrán asimismo adoptar las medidas necesarias para evitar la evasión o el fraude fiscales mediante la utilización de estas disposiciones.».
3)
El artículo 11, parte A, queda modificado como sigue:
a)
En el apartado 1, letra d), se suprime el párrafo segundo.
b)
Se insertan los siguientes apartados:
«5. Los Estados miembros tendrán la posibilidad de incluir en la base imponible relativa a la entrega de bienes y la prestación de servicios el valor del oro de inversión exento en virtud del artículo 26 ter, parte A, que haya sido proporcionado por el destinatario, cuando se utilice para su transformación, y por ello pierda su condición de oro de inversión exento de IVA cuando se entreguen dichos bienes o se presten dichos servicios. El valor que debe utilizarse es el valor normal de mercado del oro de inversión en el momento de la entrega de dichos bienes o de la prestación de dichos servicios.
6. Para prevenir la evasión o el fraude fiscales, los Estados miembros podrán adoptar medidas para que la base imponible de una entrega de bienes o de una prestación de servicios sea el valor normal de mercado. Se recurrirá a esta opción, exclusivamente, con respecto a la entrega de bienes o a la prestación de servicios que implique vínculos familiares u otros vínculos personales estrechos, vínculos de gestión, de propiedad, de afiliación, financieros o jurídicos, según determine el Estado miembro. A los fines del presente apartado, los vínculos estrechos podrán incluir las relaciones entre un empleador y un empleado, la familia del empleado u otras personas que tengan un vínculo estrecho con este último.
El ámbito de aplicación del párrafo primero será aplicable únicamente a los casos siguientes:
a)
cuando el precio sea inferior al valor normal de mercado y el destinatario de la entrega o de la prestación no disfrute plenamente del derecho a deducción previsto en el artículo 17;
b)
cuando el precio sea inferior al valor normal de mercado y el proveedor no disfrute plenamente del derecho a deducción previsto en el artículo 17 y la entrega o la prestación estén sujetos a una exención en virtud del artículo 13 o del artículo 28.3.b);
c)
cuando el precio sea superior al valor normal de mercado y el proveedor no disfrute plenamente del derecho a deducción previsto en el artículo 17.
A los efectos de los párrafos primero y segundo, los Estados miembros podrán establecer para qué categorías de prestadores y prestatarios de servicios recurrirán a estas medidas.
Los Estados miembros informarán al Comité establecido en virtud del artículo 29 sobre la introducción de cualquier nueva medida nacional que se haya adoptado en aplicación de lo dispuesto en el presente apartado.
7. A efectos de la presente Directiva, se entenderá por “valor normal de mercado” el importe total que, para obtener los bienes o los servicios en cuestión en ese momento, un destinatario, en la misma fase de comercialización en que se efectúe la entrega de bienes o la prestación de servicios, debería pagar en condiciones de libre competencia a un proveedor independiente dentro del territorio del Estado miembro de imposición de la entrega o prestación.
Cuando no se pueda establecer una entrega de bienes o una prestación de servicios comparables, se entenderá por “valor normal de mercado”, con respecto a bienes, un importe no inferior al precio de compra de dichos bienes o bienes similares o, a falta de un precio de compra, al precio de coste, determinado en el momento del suministro; respecto de un servicio, se entenderá por “valor normal” la totalidad del coste que la prestación del mismo suponga para el sujeto pasivo.».
4)
La versión del artículo 17, apartado 4, contenida en el artículo 28 séptimo, apartado 1, queda modificada como sigue:
a)
en el párrafo segundo, letra a), los términos «las letras a) y c) del apartado 1 del artículo 21» se sustituyen por «el artículo 21, apartado 1, letras a), c) o f), o el artículo 21, apartado 2, letra c).»;
b)
en el párrafo segundo, letra b), los términos «la letra a) del apartado 1 del artículo 21» se sustituyen por «el artículo 21, apartado 1, letras a), o f), o el artículo 21, apartado 2, letra c).».
5)
En la versión del artículo 18, apartado 1, letra d), contenida en el artículo 28 séptimo, apartado 2, los términos «el apartado 1 del artículo 21» se sustituyen por «el artículo 21, apartado 1, o el artículo 21, apartado 2, letra c).».
6)
En el artículo 20, apartado 4, se inserta el siguiente párrafo:
«Los Estados miembros podrán aplicar asimismo los apartados 2 y 3 a los servicios que tengan características similares a las que se atribuyen normalmente a los bienes de inversión.».
7)
En la versión del artículo 21, apartado 2, contenida en el artículo 28 octavo, se inserta la siguiente letra:
«c)
Cuando se lleven a cabo las siguientes entregas de bienes o prestaciones de servicios, los Estados miembros podrán establecer que el deudor del impuesto sea el sujeto pasivo destinatario de dichas entregas o prestaciones:
i)
la prestación de servicios de construcción, incluidos los servicios de reparación, limpieza, mantenimiento, modificación o demolición relacionados con bienes inmuebles, así como la entrega de obras en inmuebles considerada entrega de bienes en virtud del artículo 5, apartado 5,
ii)
la puesta a disposición de personal que desempeñe actividades cubiertas por el inciso i),
iii)
la entrega de bienes inmuebles, prevista en el artículo 13, parte B, letras g) y h), cuando el proveedor haya optado por la imposición de la entrega con arreglo a lo dispuesto en la parte C, letra b), de dicho artículo,
iv)
la entrega de material usado, material usado no reutilizable en el estado en que se encuentra, desechos, residuos industriales y no industriales, residuos reciclables, residuos parcialmente transformados y determinados bienes y servicios, con arreglo a la lista que figura en el anexo M,
v)
la entrega de bienes entregados como garantía por un sujeto pasivo a otro en ejecución de dicha garantía,
vi)
la entrega de bienes a raíz de la cesión de la reserva de propiedad a un cesionario, en el ejercicio de este derecho por parte del mismo,
vii)
la entrega de bienes inmuebles vendidos por el deudor judicial en un procedimiento obligatorio de liquidación.
A efectos de la presente letra, los Estados miembros podrán prever que un sujeto pasivo que asimismo desarrolle actividades o realice operaciones que no se consideren entregas de bienes o prestaciones de servicios imponibles de conformidad con el artículo 2 sea considerado sujeto pasivo respecto de las entregas de bienes o las prestaciones de servicios que se hayan recibido a que se refiere el párrafo primero. Una institución de derecho público que no tenga la consideración de sujeto pasivo podrá ser considerada sujeto pasivo respecto de las entregas de bienes o prestaciones de servicios que haya recibido a que se refieren los incisos v), vi) y vii).
A efectos de la presente letra, los Estados miembros podrán especificar para qué entregas de bienes y prestaciones de servicios, así como las categorías de proveedores o de destinatarios, recurren a estas medidas. Asimismo, podrán restringir la aplicación de la presente medida a algunas de las entregas de bienes o prestaciones de servicios incluidas en el anexo M.
Los Estados miembros informarán al Comité establecido en virtud del artículo 29 sobre la introducción de cualquier nueva medida nacional que se haya adoptado en aplicación de lo dispuesto en la presente letra.».
8)
Se inserta el anexo M que figura en el anexo I de la presente Directiva.
Artículo 2
Las Decisiones que figuran en la lista del anexo II de la presente Directiva quedarán derogadas el 1 de enero de 2008.
Artículo 3
Los Estados miembros pondrán en vigor las disposiciones legales, reglamentarias y administrativas necesarias para cumplir la presente Directiva.
Los Estados miembros aplicarán las disposiciones necesarias para cumplir lo establecido en el artículo 1, apartado 3, en lo tocante al nuevo artículo 11, parte A, apartado 7, de la Directiva 77/388/CEE, y en el artículo 1, apartado 4, en lo tocante a la referencia que figura en el artículo 17, apartado 4, letras a) y b), de la Directiva 77/388/CEE en la versión contenida en el artículo 28 séptimo, apartado 1, al artículo 21, apartado 1, letra f), de dicha Directiva, el 1 de enero de 2008 a más tardar.
Cuando los Estados miembros adopten disposiciones con arreglo a la presente Directiva, comunicarán inmediatamente a la Comisión el texto de dichas disposiciones, que incluirán una referencia a la presente Directiva o irán acompañadas de dicha referencia en su publicación oficial. Los Estados miembros establecerán las modalidades de la mencionada referencia.
Artículo 4
La presente Directiva entrará en vigor el día siguiente al de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
Artículo 5
Los destinatarios de la presente Directiva son los Estados miembros.
Hecho en Bruselas, el 24 de julio de 2006.