31979L1072
L 331/11
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ОСМА ДИРЕКТИВА НА СЪВЕТА
от 6 декември 1979 година
за хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху търговския оборот - режим на възстановяване на данък добавена стойност на данъчно задължени лица, които не са установени на територията на страната на сделката
(79/1072/ЕИО)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност,
като взе предвид Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 г. за хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху търговския оборот - обща система за данък добавена стойност (единна основа за оценка) (1), и по-специално член 17, параграф 4 от него,
като взе предвид предложението на Комисията (2),
като взе предвид становището на Европейския парламент (3),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (4),
като има предвид, че съгласно член 17, параграф 4 от Директива 77/388/ЕИО Съветът следва да приеме правила на Общността за установяване на нормативния режим по възстановяване на данък добавена стойност, посочен в параграф 3 от посочения член, на данъчно облагани лица, които не са установени на територията на страната,
като има предвид, че е необходим правилник за гарантиране на исковете на лица, установени извън територията на една държава-членка, за данъци, които са им начислени при доставка на стоки или услуги в друга държава-членка, или които са платени за внесени стоки в тази държава-членка, като по този начин се избегне двойното данъчно облагане,
като има предвид, че съществуват несъответствия и различия в действащите споразумения между държавите-членки, които водят в някои случаи до отклоняване на търговски потоци и нарушаване правилата на свободната конкуренция, и следователно следва да се отстранят,
като има предвид, че въвеждането на правилник на Общността в тази насока ще доведе до постепенен напредък към ефективна либерализация на движението на хора, стоки и услуги, като по този начин се подпомогне процесът на икономическа интеграция,
като има предвид, че правилникът не може да води до различно третиране на данъчните лица според държавата-членка, на чиято територия са установени,
като има предвид, че някои форми на укриване или избягване на данъци следва да бъдат предотвратени,
като има предвид, че съгласно член 17, параграф 4 от Директива 77/388/ЕИО държавите-членки могат да откажат възстановяването или да наложат допълнителни условия в случаите на данъчно облагани лица, които не са установени в митническата територия на Общността; като има предвид, че следва да се предприемат стъпки, които да не допускат такива данъчно облагаеми лица да се ползват от условия, по-благоприятни от тези, предвидени за данъчно облагаемите лица в Общността,
като има предвид, че първоначално могат да се приемат само режимите на Общността, предвидени в настоящата директива; като има предвид, че тези режими предвиждат, в частност, оповестяване на решенията във връзка с възстановяването да става в рамките на шест месеца от датата на подаване на заявление за възстановяване; като има предвид, че възстановяването следва да се извърши в същия срок; като има предвид, че с оглед даване на възможност на Италианската република да реорганизира сегашната си действаща система и да въведе системата на Общността, като в срок една година след крайната дата, определена за прилагане на тези режими, цитираната държава-членка получава право да известява за решенията на компетентните ѝ органи по заявления, подадени от данъчно облагаеми лица, които не са установени на нейна територия, и да направи съответното възстановяване в срок от девет месеца,
като има предвид, че е необходимо да се приемат нови договорености от Съвета, за да се допълни системата на Общността; като има предвид, че до влизане на тези договорености в сила държавите-членки възстановяват данъка върху стоки и услуги, които не са включени в настоящата директива, в съответствие с договореностите, които приемат съгласно член 17, параграф 4 от Директива 77/388/ЕИО,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
За целите на настоящата директива „данъчно облагаемо лице, което не е установено на територията на страната“ означава лице, посочено в член 4, параграф 1 от Директива 77/388/ЕИО, което по време на периода, посочен в член 7, параграф 1, първа алинея, първо и второ изречение, не е разполагало в тази страна нито със седалище за икономическа дейност, нито с регистрирана фирма, която да извършва стопански сделки, нито, когато не съществува такова установено седалище или фирма, с жилище или постоянен адрес и което през същият срок не е предоставяло в тази страна стоки или услуги, с изключение на:
a)
транспортни услуги и спомагателните им услуги, освободени по реда на член 14, параграф 1, i), член 15 или член 16, параграф 1, букви Б, В и Г от Директива 77/388/ЕИО;
б)
услуги, предоставени по ред, според който данъкът се заплаща само от лицето, което ги е получило, съгласно член 21, параграф 1, буква б) от Директива 77/388/ЕИО.
Член 2
Всяка държава-членка възстановява на всяко данъчно облагаемо лице, което не е установено на територията на страната, но е установено в друга държава-членка, и при условията, определени в настоящата директива, сумата на данък добавена стойност, начислена му с оглед услуги или движимо имущество, предоставени му от други данъчно облагаеми лица на територията на страната или наложен му във връзка с внос на стоки в тази страна, и доколкото тези стоки или услуги се използват за целите на сделки, посочени в член 17, параграф 3, букви a) и б) от Директива 77/388/ЕИО, и разпоредбите за услуги, посочени в член 1, буква б).
Член 3
За да получи право на възстановяване на сумите по данък добавена стойност, лице, отговарящо на условията по член 2, което не предлага стоки или услуги на територията на страната, следва да:
a)
представи на компетентните органи, упоменати в член 9, първи параграф, заявление съгласно образеца, съдържащ се в приложение А, като приложи оригиналите на фактурите или вносните документи. Държавите-членки предоставят на заявителя пояснителни бележки, като съдържанието им като минимум отговаря на информацията, посочена в приложение В;
б)
представи доказателство във формата на удостоверение, издадено от официалните органи на държавата, където е установено, което да удостоверява, че е данъчно облагаемо лице в съответната държава за целите на данък добавена стойност. Когато компетентните органи, посочени в член 9, разполагат вече с такова доказателство, данъчно облагаемото лице не е длъжно да представя нови доказателства в срок една година от датата на издаване на първото удостоверение от официалните органи на държавата, където е установено. Държавите-членки не издават удостоверения на данъчно облагаеми лица, ползващи право на освобождаване от данъка по реда на член 24, параграф 2 от Директива 77/388/ЕИО;
в)
удостовери с писмена декларация, че не е предоставяло стоки или услуги на територията на страната за периода, упоменат в член 7, параграф 1, първа алинея, първо и второ изречение;
г)
предприеме допълнително изплащане на сума, събрана погрешно.
Член 4
За да получи право на възстановяване на сумите по данък добавена стойност, данъчно облагаемо лице, отговарящо на условията по член 2, което не предлага стоки или услуги на територията на страната, различни от услугите, посочени в член 1, букви a) и б), следва да:
a)
отговаря на изискванията, установени в член 3, букви a), б) и г);
б)
удостовери с писмена декларация, че не е предоставяло стоки или услуги на територията на страната, различни от услугите, посочени в член 1, букви а) и б), за периода, упоменат в член 7, параграф 1, първа алинея, първо и второ изречение.
Член 5
За целите на настоящата директива стоки и услуги, за които може да се възстановява данък добавена стойност, следва да отговарят на условията, определени в член 17 от Директива 77/388/ЕИО, такива каквито се прилагат в държавата-членка на възстановяването.
Настоящата директива не се прилага за доставки на стоки, които може да са или са освободени по реда на член 15, точка 2 от Директива 77/388/ЕИО.
Член 6
Държавите-членки не могат да налагат на данъчно облагаемите лица, посочени в член 2, каквото и да е допълнително задължение освен посочените в членове 3 и 4, с изключение на задължение да предоставят при определени случаи необходимата информация, за да определят доколко е обосновано заявлението за възстановяване на данък добавена стойност.
Член 7
1. Предвиденото по реда на членове 3 и 4 заявление за възстановяване на данък добавена стойност се отнася до фактурирани покупки на стоки или услуги или за внос, направен за срок не по-кратък от три месеца и не по-дълъг от една календарна година. Заявленията могат да се отнасят за период, по-кратък от три месеца, когато това е оставащата част от календарната година. Тези заявления могат да се отнасят за фактури или документи по внос, които не са включени в предходни заявления, но се отнасят до сделки, извършени през същата календарна година. Заявленията се подават до компетентните органи, посочени в член 9, първи параграф, до шест месеца след изтичане на календарната година, през която е наложен данъкът.
Когато заявлението се отнася за срок, по-кратък от календарна година, но не по-кратък от три месеца, сумата, по която се подава заявлението, не може да е по-малка от равностойността на 200 европейски разчетни единици в национална валута; когато заявлението се отнася за срок една година или за остатък от календарната година, сумата не може да е по-малка от равностойността на 25 европейски разчетни единици в национална валута.
2. Използваната европейска разчетна единица е определена във Финансовия регламент от 21 декември 1977 (5) според курса, определен ѝ от 1 януари на годината, през която е насрочен периодът за възстановяване, посочен в параграф 1, първа алинея, първо и второ изречение. Държавите-членки могат да закръглят до 10 % нагоре или надолу сумите, получени от преобразуването в национална валута.
3. Компетентните органи, посочени в член 9, първи параграф, подпечатват всяка една фактура и/или документ по внос, за да предотвратят използването им в последващо заявление, и ги връщат на заявителя в срок до един месец.
4. Решенията по подадени заявления за възстановяване се вземат в срок до шест месеца от датата, на която съответното заявление, придружено от всички изисквани по реда на настоящата директива документи за проверка основанието на заявлението, е подадено пред компетентните органи, упоменати в параграф 3. Възстановяването на средствата става преди изтичане на гореспоменатия период по желание от страна на заявителя съответно или в държавата-членка, която възстановява, или в тази, където е установен. В последния случай банковите такси по превода се заплащат от заявителя.
Основанията за отхвърляне на заявление се декларират. По реда, определен от компетентните органи във въпросната държавата-членка за искове по възстановяване на данъчни вземания на лица, установени в тази държава, отказът може да бъде обжалван пред съответните органи за целта.
5. При възстановяване на данъчни суми чрез измама или по някакъв друг незаконен начин компетентните органи, упоменати в параграф 3, пристъпват пряко към събиране на грешно изплатените суми и съответни наложени наказания, като спазват процедурата в съответната държава-членка, при това без да нарушават разпоредбите, отнасящи се до взаимопомощ при възстановяване на данък добавена стойност.
При подадени с измама заявления, които не подлежат на административни наказания съобразно националното законодателство, въпросната държава-членка може да откаже в рамките на срок от максимум две години от датата на подаване на въпросното заявление да възстановява суми на цитираното данъчно задължено лице. Когато се налага административно наказание глоба, но сумата по нея не е изплатена, въпросната държава-членка може да преустанови всякакво възстановяване на дължащото данъчно облагаемо лице, докато не изплати глобата си.
Член 8
За данъчно облагаеми лица, които не са установени на територията на Общността, държавите-членки могат да откажат възстановяване или да наложат специални условия.
Не се допуска възстановяване на данък добавена стойност при условия, по-благоприятни от тези, прилагани за данъчно облагаеми лица, установени в Общността.
Член 9
Държавите-членки известяват по надлежния ред до кои компетентни органи се подават заявленията, посочени в член 3, буква а) и член 4, буква а).
Удостоверенията, посочени в член 3, буква б) и в член 4, буква а), доказващи, че въпросното лице е данъчно облагаемо лице, спазват образеца, посочен в приложение Б.
Член 10
Не по-късно от 1 януари 1981 г. държавите-членки приемат разпоредбите, необходими, за да се съобразят с настоящата директива. Директивата се прилага само за заявления за възстановяване, отнасящи се до данък добавена стойност, начислен върху фактурирани покупки на стоки или услуги или внос, направен от тази дата.
Държавите-членки съобщават на Комисията текстовете на разпоредбите от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива. От своя страна Комисията известява останалите държави-членки за приетото законодателство.
Член 11
Като дерогация от разпоредбите на член 7, параграф 4 Италианската република има право от 1 януари 1982 г. да удължи срока, посочен в настоящия параграф, от шест на девет месеца.
Член 12
В тригодишен срок след датата, посочена в член 10, и след проведени консултации с държавите-членки Комисията представя доклад пред Съвета по прилагане на настоящата директива, и по-специално на членове 3, 4 и 7 от нея.
Член 13
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 6 декември 1979 година.
OCTAVA DIRECTIVA DEL CONSEJO
de 6 de diciembre de 1979
en materia de armonización de las legislaciones de los Estados miembros relativas a los impuestos sobre el volumen de negocios - modalidades de devolución del Impuesto sobre el valor añadido a los sujetos pasivos no establecidos en el interior del país
( 79/1072/CEE )
EL CONSEJO DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS ,
Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Económica Europea ,
Vista la Sexta Directiva 77/388/CEE del Consejo , de 17 de mayo de 1977 , en materia de armonización de las legislaciones de los Estados miembros relativas a los impuestos sobre el volumen de negocios sistema común del Impuesto sobre el valor añadido : base imponible uniforme (1) y , en particular , el apartado 4 de su artículo 17 ,
Vista la propuesta de la Comisión (2) ,
Visto el dictamen del Parlamento Europeo (3) ,
Visto el dictamen del Comité económico y social (4) ,
Considerando que , con arreglo a lo dispuesto en el apartado 4 del artículo 17 de la Directiva 77/388/CEE , el Consejo adopta las modalidades de aplicación comunitaria en materia de devolución del Impuesto sobre el valor añadido , a que se refiere el apartado 3 del mencionado artículo , en favor de los sujetos pasivos que nos estén establecidos en el interior del país ;
Considerando que procede evitar que un sujeto pasivo establecido en el interior de un Estado miembro soporte definitivamente el impuesto que se le haya liquidado en otro Estado miembro , por entregas de bienes o prestaciones de servicios , o que él haya satisfecho por las importaciones a ese otro Estado , hallándose por tanto sometido a una doble imposición ;
Considerando que conviene poner fin a las divergencias entre las disposiciones actualmente vigentes en los Estados miembros , y que en determinadas ocasiones son origen de desviaciones del tráfico comercial y de distorsiones en la competencia ;
Considerando que la introducción de una normativa comunitaria de esta materia constituye un progreso hacia la liberación efectiva de la circulación de personas , bienes y servicios , contribuyendo así a completar el proceso de integración económica ;
Considerando que tal normativa no debe concluir a que los sujetos pasivos queden sometidos a un tratamiento diferente , según cual sea el Estado miembro en cuyo interior se hallen establecidos ;
Considerando que deben impedirse ciertas formas de fraude o de evasión fiscal ;
Considerando que , según los términos del apartado 4 del artículo 17 de la Directiva 77/388/CEE , los Estados miembros tienen la posibilidad de excluir la devolución o de someterla a condiciones complementarias cuando se trate de sujetos pasivos no establecidos en territorio de la Comunidad ; que conviene , no obstante , evitar que estos sujetos pasivos se beneficien de devoluciones en condiciones más favorables que las previstas para los sujetos pasivos comunitarios ;
Considerando que conviene limitarse en una primera etapa a la adopción de las modalidades de aplicación comunitaria incluidas en la presente Directiva ; que estas modalidades establecen , en concreto , que las decisiones relativas a las solicitudes de devolución deberán ser notificadas en un plazo de seis meses a partir de la fecha de su presentación , y que las devoluciones deberán ser efectuadas en el mismo plazo ; que , durante un período de un año a partir de la última fecha prevista para la puesta en práctica de estas modalidades , conviene autorizar a la República italiana para que notifique las decisiones adoptadas por sus servicios competentes , en lo relativo a las solicitudes presentadas por sujetos pasivos no establecidos en su territorio , y para que efectúe las devoluciones correspondientes a estas solicitudes en un plazo de nueve meses a fin de permitir a este Estado miembro la reorganización de su actual sistema con miras a su ajuste a la aplicación del régimen comunitario ;
Considerando que el Consejo tendrá que acordar ulteriores modalidades para completar este régimen comunitario ; que hasta la entrada en vigor de estas últimas modalidades los Estados miembros devolverán el impuesto que grave las operaciones no incluidas en la presente Directiva de acuerdo con las modalidades que ellos decidan , en aplicación de lo dispuesto en el apartado 4 del artículo 17 de la Directiva 77/388/CEE ,
HA ADOPTADO LA PRESENTE DIRECTIVA :
Artículo 1
Para la aplicación de la presente Directiva se considera como sujeto pasivo no establecido en el interior del país al sujeto pasivo enunciado en el apartado 1 del artículo 4 de la Directiva 77/388/CEE que durante el período a que se refiere el párrafo primero del apartado 1 del artículo 7 de la presente Directiva , no haya tenido en el interior del país de que se trate ni la sede de su actividad económica ni un establecimiento permanente desde el que se efectúen las operaciones ni , en defecto de sede o establecimiento permanente , su domicilio o su residencia habitual , y que no haya efectuado durante el mismo período ninguna entrega de bienes o prestación de servicios que pueda considerarse efectuada en este país , con excepción :
a ) de las prestaciones de transporte , y de las prestaciones de servicios accesorios a estas prestaciones de transporte , exentas en virtud de lo dispuesto en la letra i ) del apartado 1 del artículo 14 , del artículo 15 , o de las letras B , C y D del apartado 1 del artículo 16 de la Directiva 77/388/CEE ;
b ) de las prestaciones de servicios en los casos en que el impuesto sea debido únicamente por el destinatario del servicio , de conformidad con lo establecido en la letra b ) del apartado 1 del artículo 21 de la Directiva 77/388/CEE .
Artículo 2
Cada Estado miembro devolverá , en las condiciones que se fijan en los artículos siguientes , a todo sujeto pasivo que no esté establecido en el interior del país , pero que se halle establecido en otro Estado miembro , el Impuesto sobre el Valor Añadido que haya gravado los servicios que se le hayan prestado o los bienes muebles que le hayan sido entregados en el interior del país por otros sujetos pasivos , o que haya gravado la importación de bienes al país , en la medida en que tales bienes y servicios se utilicen para las necesidades de las operaciones enunciadas en las letras a ) y b ) del apartado 3 del artículo 17 de la Directiva 77/388/CEE o para las necesidades de las prestaciones de servicios enunciadas en la letra b ) del artículo 1 .
Artículo 3
Para tener derecho a la devolución , todo sujeto pasivo definido en el artículo 2 que no haya efectuado ninguna entrega de bienes o ninguna prestación de servicios que puedan considerarse realizadas en el interior del país estará obligado a :
a ) presentar , ante el Servicio competente a que se refiere el párrafo primero del artículo 9 , una solicitud ajustada al modelo que figura en el Anexo A , a la que se acompañarán los originales de las facturas o de los documentos de importación . Los Estados miembros pondrán a disposición de los solicitantes una nota explicativa , en la que figurarán necesariamente los elementos de información mínimos recogidos en el Anexo C .
b ) justificar , mediante certificación expedida por la administración del Estado en que el sujeto pasivo esté establecido , que está sometido al Impuesto sobre el Valor Añadido en dicho Estado . No obstante , cuando el servicio competente a que se refiere el párrafo primero del artículo 9 , se halle ya en posesión de esta justificación , el sujeto pasivo no estará obligado a proporcionar una nueva durante un período de un año , a contar de la fecha de expedición de la primera certificación de la administración del Estado en que se halle establecido . Los Estados miembros no expedirán certificación a los sujetos pasivos que gocen de franquicia del Impuesto en virtud del apartado 2 del artículo 24 de la Directiva 77/388/CEE ;
c ) declarar por escrito que no ha efectuado ninguna entrega de bienes o ninguna prestación de servicios , que puedan considerarse realizadas en el interior del país durante el período a que se refiere el párrafo primero del apartado 1 del artículo 7 ;
d ) Comprometerse a reintegrar toda suma indebidamente percibida .
Artículo 4
Para tener derecho a la devolución , todo sujeto pasivo definido en el artículo 2 que no haya efectuado en el interior del país ninguna entrega de bienes ni ninguna prestación de servicios que puedan considerarse realizadas en el interior del país , distintas de las prestaciones enunciadas en las letras a ) y b ) del artículo 1 estará obligado a :
a ) cumplir las obligaciones a que se refieren las letras a ) , b ) y d ) del artículo 3 ;
b ) declarar por escrito que no ha efectuado , durante el período a que se refieren la primera y segunda frase del párrafo primero del apartado 1 del artículo 7 ninguna entrega de bienes ni ninguna prestación de servicios , que puedan considerarse realizadas en el interior del país , distintas de las prestaciones enunciadas en las letras a ) y b ) del artículo 1 .
Artículo 5
A efectos de la presente Directiva , el derecho a la devolución del Impuesto que determina , de conformidad con el artículo 17 de la Directiva 77/388/CEE , tal como se aplique en el Estado miembro de la devolución .
La presente Directiva no será aplicable a las entregas de bienes exentas o que puedan exonerarse en virtud del apartado 2 del artículo 15 de la Directiva 77/388/CEE .
Artículo 6
Los Estados miembros no podrán imponer a los sujetos pasivos definidos en el artículo 2 , además de las obligaciones enunciadas en los artículos 3 y 4 , ninguna obligación distinta de la de facilitar , en casos particulares , las informaciones necesarias para apreciar el correcto fundamento de la solicitud de devolución .
Artículo 7
1 . La solicitud de devolución prevista en los artículos 3 y 4 se referirá a las compras de bienes o servicios facturadas o a las importaciones efectuadas durante un período que no sea inferior a tres meses ni superior a un año natural . No obstante , la solicitud podrá referirse a un período inferior a tres meses cuando dicho período constituya el saldo de un año natural . Las solicitudes podrán referirse igualmente a facturas o documentos de importación que no hayan sido objeto de solicitudes anteriores y que conciernan a operaciones efectuadas durante el año natural en cuestión . La solicitud del artículo 9 , dentro de los seis meses siguientes a la expiración del año natural durante el que se hubiera devengado el impuesto .
Si la solicitud se refiere a un período inferior a un año natural pero igual o superior a tres meses , el total correspondiente no deberá ser inferior al equivalente en moneda nacional de 200 unidades de cuenta europea ; si el período de que se trata corresponde a un año natural o al saldo de un año natural , el total no deberá ser inferior al equivalente en moneda nacional de 25 unidades de cuenta europeas .
2 . La unidad de cuenta europea utilizada es la definida en el Reglamento financiero , de 21 de diciembre de 1977 (5) , determinada al 1 de enero del año correspondiente al período a que se refiere la primera y segunda linea del párrafo primero del apartado 1 . Los Estados miembros quedan facultados para redondear hasta el 10 º , por exceso o por defecto , los totales resultantes de esta conversión en moneda nacional .
3 . El servicio competente a que se refiere el párrafo primero del artículo 9 , marcará con su sello cada factura o documento de importación a fin de que no puedan ser nuevamente utilizados en otra solicitud , y los devolverá en el plazo de un mes .
4 . Las decisiones relativas a las solicitudes de devolución deberán notificarse en el plazo de seis meses , a contar desde la fecha de presentación , al servicio competente a que se refiere el apartado 3 de estas solicitudes acompañados de todos los documentos requeridos por la presente Directiva para tramitar la solicitud . La devolución deberá efectuarse antes de que expire el plazo precitado previa solicitud del interesado , sea en el Estado miembro que haya de efectuar la devolución , sea en el Estado en que el solicitante se halle establecido . En este último caso los gastos bancarios de transferencia correrán a cargo del solicitante .
Las decisiones denegatorias deberán exponer los motivos en que se fundan . Podrán ser objeto de recurso ante las instancias competentes del Estado miembro interesado en la forma y los plazos previstos para las reclamaciones relativas a las devoluciones solicitadas por los sujetos pasivos establecidos en ese Estado .
5 . En los casos en que se hubiera obtenido una devolución de modo fraudulento o de otra forma irregular , el servicio competente a que se refiere el apartado 3 procederá directamente a la recuperación de las sumas indebidamente percibidas y a la imposición de las eventuales multas según el procedimiento aplicable en el Estado miembro interesado , sin perjuicio de las disposiciones relativas a la asistencia mutua en materia de recaudación del Impuesto sobre el Valor Añadido .
En el caso de una solicitud fraudulenta que , según la legislación nacional , no pueda ser objeto de multa , el Estado miembro interesado podrá negar toda devolución ulterior al sujeto pasivo en cuestión durante un período máximo de dos años , a contar desde la fecha de presentación de la solicitud fraudulenta . En el caso de una solicitud fraudulenta , a propósito de la cual se hubiera impuesto una multa pero ésta no hubiera sido pagada , el Estado miembro interesado podrá suspender toda devolución ulterior que haya de pagarse al sujeto pasivo en cuestión hasta que la multa sea satisfecha .
Artículo 8
En lo relativo a los sujetos pasivos que no estén establecidos en territorio comunitario , cada Estado miembro está facultado para excluirlos de la devolución o para someter la devolución a unas condiciones particulares .
La devolución no podrá concederse en unas condiciones más favorables que las aplicadas a los sujetos pasivos de la Comunidad .
Artículo 9
Los Estados miembros darán a conocer , por el procedimiento más adecuado , cuál es el servicio competente para recibir las solicitudes a que se refieren la letra a ) del artículo 3 y la letra a ) del artículo 4 .
Las certificaciones designadas en la letra b ) del artículo 3 y en la letra a ) del artículo 4 , relativas a la condición de sujeto pasivo , deberán ajustarse al modelo que figura en el Anexo B .
Artículo 10
Los Estados miembros aplicarán las disposiciones necesarias para cumplir la presente Directiva , a más tardar el 1 de enero de 1981 . La presente Directiva afecta exclusivamente a las solicitudes de devolución relativas al Impuesto sobre el Valor Añadido que grave las compras de bienes o las prestaciones de servicios facturadas o las importaciones efectuadas a partir de esta misma fecha .
Los Estados miembros comunicarán a la Comisión el texto de las disposiciones básicas de Derecho interno que adopten en el ámbito regulado por la presente Directiva . La Comisión informará de ello a los demás Estados miembros .
Artículo 11
Sin perjuicio de lo dispuesto en el apartado 4 del artículo 7 , la República italiana podrá ampliar , hasta el 1 de enero de 1982 , el plazo que se fija en dicho apartado de seis a nueve meses .
Artículo 12
La Comisión presentará al Consejo , previa consulta a los Estados miembros y en el plazo de tres años a partir de la fecha designada en el artículo 10 , un informe sobre la aplicación de la presente Directiva , y en especial de los artículos 3 , 4 y 7 .
Artículo 13
Los destinatarios de la presente Directiva serán los Estados miembros .
Hecho en Bruselas , el 6 de diciembre de 1979 .