32005R2182
L 347/31
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 2182/2005 НА КОМИСИЯТА
от 22 декември 2005 година
за изменение на Регламент (ЕО) № 1973/2004 относно определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО) № 1782/2003 на Съвета относно схеми за помощи, предвидени в дялове ІV и ІVа от посочения регламент, и използване на земя, отделена за производство на суровини
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 1782/2003 на Съвета от 29 септември 2003 г., за създаване на общ правилник за схеми за директни помощи съгласно общата селскостопанска политика, създаване на някои схеми за помощи за земеделски стопани и за изменение на Регламенти (ЕИО) № 2019/93, (ЕО) № 1452/2001, (ЕО) № 1453/2001, (ЕО) № 1454/2001, (ЕО) № 1868/94, (ЕО) № 1251/1999, (ЕО) № 1254/1999, (ЕО) № 1673/2000, (ЕИО) № 2358/71 и (ЕО) № 2529/2001 (1), и по-специално членове 145 и 155 от него,
като има предвид, че:
(1)
Член 99, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1782/2003 предвижда, че сумата за помощи за семена, за която се кандидатства, не превишава тавана, определен от Комисията. Ако общата сума на помощта, за която се кандидатства, превишава определения таван, помощта на фермер следва да се намали пропорционално.
(2)
Глава 10 от Регламент (ЕО) № 1973/2004 на Комисията (2) предвижда условията за получаване на помощ за семена. Член 49 от този регламент предвижда, помощта за семена да се дава само при условие че семената се продават за сеитба от получателя най-късно до 15 юни в годината след реколтата.
(3)
Необходимостта от прилагане на евентуален коефициент на намаление през същата година предполага сериозна трудност за изпълнение на новата схема. За да се избегне прилагането на този коефициент на намаление, единствената алтернатива е всички плащания да се отпускат по принцип, когато всички семена бъдат продадени, т.е. когато общото количество семена. Това обаче би забавило съществено датата на плащане на земеделски стопани и би предизвикало евентуално финансови проблеми за тях. За да се избегне тази ситуация, следва да се въведе система за аванси за помощите за семена.
(4)
Регламент (ЕО) № 1782/2003, изменен с Регламент (ЕО) № 864/2004 на Съвета (3), определя правила за комбинирани помощи за памук, зехтин и суров тютюн.
(5)
По-специално дял IV, глава 10а от Регламент (ЕО) № 1782/2003 предвижда възможност на пряка помощ, която се отпуска за производството на памук. Поради това е необходимо да се предвидят подробни правила относно отпускане на тази помощ.
(6)
Член 10б, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1782/2003 посочва, че за да е избираем за помощта на хектар, земеделският стопанин трябва да засее площ с памук с одобрените сортове и да отглежда памук върху земя, одобрена от държавите-членки. Поради това критериите за одобрение трябва да са определени както за сортовете, така и за земите, подходящи за производство на памук.
(7)
За да получат помощта на хектар за памук, земеделските стопани трябва да засеят одобрени земи. Трябва да се създаде критерий, дефиниращ понятието „сеитба“. Определянето от държавите-членки на минимална плътност на засаждане върху тези земи, основана на почвените и климатични условия и конкретни регионални характеристики трябва да е обективен критерий за определяне дали сеитбата е извършена одобрение критериите правилно или не.
(8)
Превишаването на национални основни площи, определени за памук в член 110в, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1782/2003 води до намаление на сумата на помощта, която се плаща за всеки хектар, отговарящ на условията. В случая с Гърция обаче разделянето на националната площ в под-зони, за които се прилагат различни ставки за помощта означава, че следва да се уточни методът за изчисляване на намалената сума.
(9)
Държавите-членки трябва да упълномощават междубраншовите организации за производство на памук въз основа на обективни критерии, свързани с техния мащаб, задължения и вътрешна организация. Мащабът на една междубраншова организация трябва да е фиксиран, отчитайки изискването към даракчийницата да е в състояние да поеме доставката на достатъчни количества памук с неотделени влакна. Тъй като основна цел на междубраншовата организация е да подобри качеството на доставяния памук, тя трябва да предприеме подходящи мерки в тази насока в полза на своите членове.
(10)
За да избегнат усложнения при управление на схемата за помощи, производителят не може да е член на повече от една междубраншова организация. По същата причина, ако производител, който е член на междубраншова организация, се задължи да доставя памука, който е произвел, той може да го доставя само на даракчийница от същата организация.
(11)
Съгласно член 110д от Регламент (ЕО) № 1782/2003 междубраншовите организации могат да решат да диференцират помощта, на която членовете им имат право. Скалата за диференциация трябва да отговаря на критериите, засягащи по-специално качеството на доставяния памук, но като се изключат критериите, засягащи увеличено производство. За тази цел, междубраншовите организации трябва да създадат категории парцели, основаващи се в частност на критериите, свързани с качеството на памука, произведен върху тях.
(12)
За да се установи сумата на помощта, която да се изплати на производители от междубраншови организации, произвеждащи памук, скалата трябва да предвижда метод на разпределяне на общата сума на диференцираната помощ между различните категории парцели, процедури за оценка, които класифицират всеки парцел в една от тези категории, изчисляване на сумата на помощта на избираем хектар въз основа на наличния бюджет за всяка категория и общия брой хектара в рамките на всяка категория.
(13)
За да се класифицират парцелите в една от категориите, създадени със скала, доставеният памук може да се анализира в присъствие на всички засегнати страни.
(14)
Тъй като членът производител не е задължен да доставя своя памук, той трябва да има право най-малко на не диференцираната част на помощта, ако памукът не е доставен. Диференциалната скала трябва да предвижда това, определяйки минимална сума на помощта за избираем хектар, ако доставката не бъде осъществена.
(15)
За да се приложи скалата, и с оглед опростяване, всички парцели на един производител могат да се разглеждат като парцели от същата категория, произвеждащи същото качеството памук.
(16)
След като получи нотификацията на междубраншовата организация относно сумите на помощта, платими на нейните производители, агенцията по плащанията трябва да предприеме необходимите проверки и изплати помощта.
(17)
Скалата трябва да бъде одобрена от държавата-членка. За да се информират навреме производителите-членове, следва да се въведе краен срок, с който държавата-членка трябва да реши дали да одобри или не скалата на междубраншовата организация, както и всякакви изменения, направени впоследствие по нея. Тъй като от междубраншовата организация не се изисква да приеме диференциална скала, тя може да реши да суспендира прилагането на скалата и да информира държава-членка за това.
(18)
Схемата за помощи за памук изисква от държавите-членки да изпратят на своите производители известна информация относно отглеждането на памук, като например одобрени сортове, обективни критерии за одобренията за земите и минималната плътност на засаждане. За да информира земеделски стопани навреме, държавата-членка трябва да им изпрати тази информация до определена дата.
(19)
Тъй като Комисията отговаря за наблюдението и контрола на правилното прилагане на разпоредбите относно прилагане за конкретна помощ за памук, държавите-членки следва да дай предоставят навреме същата тази информация, както и информацията за междубраншовите организации.
(20)
Въвеждането на схемата за помощи за памук, предвидена в Регламент (ЕО) № 1782/2003 прави излишен Регламент (ЕО) № 1591/2001 на Комисията от 2 август 2001 г.за установяване на подробен правилник за прилагане на схемата за помощи за памук (4). Поради това този регламент следва да се отмени.
(21)
Дял IV, глава 10б от Регламент (ЕО) № 1782/2003 предвижда възможност за пряка помощ, отпускана за маслинени горички. Поради това е необходимо да се установи подробен правилник относно отпускането на помощта.
(22)
Член 110и от Регламент (ЕО) № 1782/2003 изисква от държавите-членки да определят до пет категории маслинени гори и фиксира помощта за маслини на хектар съгласно ГИС (5) за всяка от тези категории. За тази цел Комисията трябва да установи обща рамка на социалните и екологични критерии, свързани с характеристиките на ландшафта за отглеждане на маслини и социалните традиции.
(23)
За да се одобри контролът, информацията за категориите маслинени гори, които всеки фермер култивира, следва да се регистрира в географска информационна система за култивиране на маслини. Освен това следва да се предвиди клауза за корекция на категориите веднъж годишно, така че да се отчетат всякакви изменения в екологичните или социалните условия.
(24)
Помощта за производителите на маслини се предоставя на хектар маслини по ГИС. В резултат на това площта, отговаряща на условията за предоставяне на помощ, трябва да се изчисли за всеки фермер, като се използва общ метод, при положение че единицата площ се изразява като хектар маслини съгласно ГИС. За да се улеснят административните процедури, следва да се предвидят мерки за частична отмяна както по отношение на парцели с минимален размер, определен от държавите-членки, така и по отношение на парцели за отглеждане на маслини, разположени в рамките на една административна единица, ако държавата-членка е създала алтернативна система ГИС за маслини.
(25)
По смисъла на плащане на хектар маслини по ГИС и с цел да се информират земеделски стопани навреме, държавите-членки трябва първо да установят в началото на всяка година индикативна сума на помощта за хектар маслини по ГИС за всяка категория маслинени гори. Тази индикативна сума трябва да се изчисли въз основа на наличните данни за броя на земеделски стопани и площи, квалифицирани за предоставяне на помощ за маслинени горички; след което държавата-членка определя окончателната сума за помощта, използвайки по-точни данни.
(26)
Един от критериите за избираемост, създадени за помощта за маслинени гори посочва, че броят на маслинените дървета в горите не трябва да се различава с повече от 10 % от броя, регистриран на 1 януари 2005 г. За да проверят спазването на тази разпоредба, държавите-членки трябва да определят предварително информацията, необходима за идентифициране на съответния парцел. В случая с Франция и Португалия, определянето на информацията за съответните парцели трябва да се отложи за по-късна дата, така че да се отчетат площите, засадени с маслинени дървета по програмите, одобрени съгласно член 4 от Регламент (ЕО) № 1638/98 на Съвета от 20 юли 1998 г. за изменение на Регламент № 136/66/ЕИО относно създаване на обща организация на пазара за масла и мазнини (6).
(27)
За да дадат възможност на Комисията да проверява правилното прилагане на окончателните разпоредби за плащане на помощта за маслинени гори, държавите-членки следва да предават редовно информация за площите с маслинени дървета, квалифицирани за помощта и за нивото на помощта, предоставяне за всяка категория маслинени гори.
(28)
Дял IV, глава 10в от Регламент (ЕО) № 1782/2003 предвижда възможност за пряка помощ, предоставяна за производството на тютюн. Поради това е необходимо да се установи подробен правилник за отпускане на помощта.
(29)
За по-голяма яснота е необходимо да се предвидят някои дефиниции.
(30)
Сортовете тютюн следва да се класифицират в групи съгласно метода на консервиране и разходите за производство, като се вземат под внимание описанията, използвани в международната търговия.
(31)
Отчитайки ролята им на договорен партньор, се изисква одобрението на първичните преработващи предприятия, имащи право да подписват договори за култивация. Това одобрение следва да се оттегли, ако правилникът не се спазва и държавите-членки следва да определят специални условия, уреждащи обработката на тютюн.
(32)
Съгласно член 110к от Регламент (ЕО) № 1782/2003 признатите производствени площи следва да се определят за всяка група сортове тютюн въз основа на традиционните производствени площи по смисъла на отпускане помощта. На държавите-членки следва да се разреши да ограничат производствените площи, за да се подобри, по-специално, качеството.
(33)
За да се направи контролът възможен и се управлява ефективно плащането на помощта, тютюнът следва да е произведен съгласно договори за култивация, сключени между земеделски стопани и първичните преработватели. Следва да бъдат посочени основните елементи, които трябва да фигурират в договора за култивация за всяка реколта. Крайните дати за сключване и регистрация на договорите следва да са определени достатъчно рано, така че да се гарантират от самото начало на годината на реколтата както стабилни пазари за земеделски стопани за идващата реколта, така и редовни доставки за преработвателите.
(34)
Ако договорът за култивация е сключен с асоциация на производители, следва да се съобщят най-важните данни за всеки отделен фермер, което да позволи ефективен контрол. За да предотврати изкривяване на конкуренция и се наблюдават трудностите, на асоциациите на производители следва да се забрани да се ангажират с първична обработка. За да се уважат пазарните структури, следва да се посочи, че един фермер може да бъде член само на една асоциация на производители.
(35)
Суровият тютюн, избираем за помощта, следва да е със стабилно, чисто и продаваемо качество и да е без определени характеристики, възпрепятстващи нормалната продажба.
(36)
Отчитайки особеностите на схемата за помощи, следва да се предвиди възможност всякакви спорове да се решават от съвместни комитети.
(37)
За да могат да управляват правилно финансовия плик за суровия тютюн, държавите-членки следва да определят индикативна сума за помощта по сортове или по групи сортове в началото на годината на реколтата, а крайната сума за помощта след извършване на всички доставки. Крайната сума за помощта не следва да превишава нивото на премията от 2005 г.
(38)
За да се насърчи подобряването на качеството и стойността на произведения тютюн, на държавите-членки следва да се разреши да диференцират сумата за помощта, определена за всеки сорт или група сортове във връзка с качеството на доставения тютюн.
(39)
Помощта следва да се плаща за количеството тютюн на листа, доставено от земеделски стопани на първичните преработватели, при условие че са изпълнени минималните изисквания за качество. Помощта следва да се коригира, ако съдържанието на влага в доставения тютюн е различно от съдържанието на влага, фиксирано за всяка група сортове въз основа на разумни изисквания за качеството. За да се опростят проверките при доставката, следва да се определят нивата и честотата на вземане на проби, заедно с метода за изчисляване на коригираното тегло за определяне съдържанието на влага.
(40)
Периодът на доставката на тютюн на преработвателите следва да се ограничи, така че да се възпрепятства измамно пренасяне от една реколта на друга. В няколко държави-членки проверките се правят на мястото, където тютюнът е доставен, а не на това, където е обработен. Местата, на които тютюнът трябва да се достави и да се извършат проверки, следва да се посочат; държавите-членки следва да одобрят тези центрове на закупуване.
(41)
Следва да се определят условията, уреждащи плащането на помощта, така че да се предотврати измама. Отговорност на държавите-членки е обаче да определят следващите мерки за управление и контрол.
(42)
Помощта може да се плати само след проверка при доставките на целия тютюн, произведен в държавата-членка, така че да се гарантира това, че съответните операции са действително извършени. Следва обаче да се предвиди плащане на аванси на производителите на 50 % от дължимата индикативна сума за помощта - при условие че е предоставена съответна гаранция.
(43)
Поради административни основания, помощта следва във всяка държава-членка да се предоставя само за продукти, произведени на територията на тази държава-членка. Необходими са разпоредби, които са отчетат случаи, в които тютюнът е обработен в други държави-членки, а не в държавата-членка, в която е произведен. В тези случаи количеството на въпросния суров тютюн следва да се приеме в държавата-членка, в която е бил произведен, в полза на производителите в тази държава-членка.
(44)
В резултат на реформа в политиката за тютюна, програмата за обратно изкупуване на квоти за тютюн ще спре да се прилага. Все пак обаче, онези производители, които са участвали в програмата през 2002 г. и 2003 г., ще продължат да получават плащания на цената на обратното изкупуване съответно до 2007 г. и 2008 г. Понастоящем цената за обратно изкупуване е фиксирана като процент от премията за тютюн в дадената година на реколтата. Сегашната система за премии за тютюн няма вече да съществува от 1 януари 2006 г., поради което е необходимо да се установи, като временна мярка, нова база за изчисляване на бъдещата цена за обратно изкупуване на квота. Нивата на премията за суров тютюн не са се променили през време на годините на реколти от 2002 г. до 2005 г. Поради това, за да се получи непрекъснатост, е целесъобразно като база за изчисляване на цената за обратно изкупуване да се прилага нивото на премията за 2005 г.
(45)
Регламент (ЕО) № 2848/98 на Комисията от 22 декември 1998 г. за установяване на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2075/92 на Съвета относно схемата за премии, производствените квоти и конкретната помощ, предоставяна на групите производители в сектор суров тютюн (7) може да се отмени след премахване на прага за гаранцията и системата за премии, предвидени в Регламент (ЕИО) № 2075/92 на Съвета (8). Разпоредбите на Регламент (ЕИО) № 85/93 на Комисията от 19 януари 1993 г. относно агенциите за контрол в сектор тютюн (9) са остарели и могат поради това да бъдат отменени.
(46)
Регламент (ЕО) № 1973/2004 следва поради това съответно да се измени.
(47)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Управителния комитет по преките плащания,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Регламент (ЕО) № 1973/2004 се изменя, както следва:
1.
В член 1, параграф 1 се добавят букви р), с) и т):
„р)
специфично за културата плащане за памук, предвидено в дял IV, глава 10а от посочения регламент;
с)
помощ за маслинени горички, предвидена в дял IV, глава 10б от посочения регламент;
т)
помощ за тютюн, предвидена в дял IV, глава 10в от посочения регламент.“
2.
В член 3, първи параграф буква а) се заменя със следния текст:
„а)
най-късно до 15 септември съответната година: наличните данни за площите, или за количества, ако се отнася за премия на млечни продукти, допълнително плащане, семена и тютюн, предвидени в членове 95, 96, 99 и 110к от Регламент (ЕО) № 1782/2003, за които се претендира за помощ за съответната календарна година, ако случаят може да се подраздели на под-основна площ;“
3.
В член 21 параграф 1 се заменя със следния текст:
„1. Без да се засяга член 28 от Регламент (ЕО) № 1782/2003, помощта за картофена скорбяла се плаща от държавата-членка, на чиято територия е разположен имотът, доставящ картофи за производство на картофена скорбяла, на фермер - веднага щом всички негови количества за пазарната година бъдат доставени на произвеждащото скорбяла предприятие в срок от четири месеца от датата, на която е предоставено доказателството, посочено в член 20 от настоящия регламент и са спазени условията съгласно член 19 от настоящия регламент.“
4.
Добавя се следният член 49а:
„Член 49a
Авансови плащания
Държавите-членки могат да предоставят авансови плащания на производители на семена, считано от 1 декември на пазарната година. Това плащане е пропорционално на количеството семена, които се вече продадени за сеитба по смисъла на член 49 - при условие че са спазени всички условия от глава 10.“
5.
Добавя се следната глава 17а:
„ГЛАВА 17a
СПЕЦИФИЧНИ ЗА КУЛТУРАТА ПЛАЩАНИЯ ЗА ПАМУК
Член 171a
Одобрение на селскостопанска земя за производство на памук
Държавите-членки установяват обективни критерии, въз основа на които се одобрява земя за специфично за културата плащане за памук, предвидено в член 110а от Регламент (ЕО) № 1782/2003.
Тези критерии се основават на едно или няколко от следните:
а)
селскостопанската икономика на тези региони, ако памукът е основна култура;
б)
почвата и климата на въпросните площи;
в)
управление на водите за напояване;
г)
ротационни системи и методи на култивация, които са съобразени с околната среда.
Член 171аа
Одобрение на сортове за сеитба
Държавите-членки одобряват сортове, регистрирани в каталога на Общността, които са адаптирани към пазарните нужди.
Член 171аб
Изисквания за избираемост
Площите така, както е посочено в член 110б, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1782/2003, се засяват с минимална плътност на посевите, които се определят от държавата-членка въз основа на почвените условия и конкретните регионални характеристики, ако е необходимо.
Член 171ав
Агрономични практики
Държавите-членки имат право да създадат конкретен правилник за агрономичните практики, които са необходими за поддържане на културите при обичайните условия на отглеждане, с изключение на операциите по прибиране на реколтата.
Член 171аг
Изчисляване на сумата на помощта за един избираем хектар
1. Независимо от член 171аж от настоящия регламент, по отношение на Испания и Португалия, ако площта с памук, избираема за плащане на помощ, превишава националната базова площ, определена в член 110в, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1782/2003, сумата на помощта, определена в параграф 2 от посочения член, се умножава с коефициент на намаление, който се получава, като се раздели базовата площ на избираемата площ.
2. Независимо от член 171aж от настоящия регламент, по отношение на Гърция, ако площта с памук, избираема за плащане на помощ, превишава 300 000 хектара, сумата на платимата помощ на хектар се получава, като се умножи 594 EUR на 300 000 хектара, като се добави допълнителна сума, умножена на площта, превишаваща 300 000, и след това тази сума се раздели на избираемата площ.
Допълнителната сума, посочена в първия параграф, е:
-
342,85 EUR, ако избираемата площ превишава 300 000, но е равна или е по-малка от 370 000 хектара,
-
342,85 EUR, умножена с коефициент на намаление, равен на 70 000, разделена на броя на избираеми хектари, превишаващи 300 000, ако избираемата площ превишава 370 000 хектара.
Член 171ад
Одобрение на междубраншовите организации
Най-късно до 31 декември всяка година държавите-членки одобряват за следващата година всяка междубраншова организация за производство на памук, подала молба да засажда памук, която:
а)
покрива обща площ от най-малко 10 000 хектара, така както е установено от държавата-членка и отговаряща на критериите за одобрение, определени в член 171а, и включва поне една даракчийница;
б)
провежда ясно определена мярка, насочена по-специално към:
-
подобряване на търговската стойност на произведения неразвлачен памук,
-
подобряване на качеството на неразвлачения памук, отговарящо на нуждите на даракчийницата,
-
използване на методи за производство, съобразяващи се с околната среда;
в)
е приела вътрешен правилник за работа, по-специално за:
-
условията за членство и членския внос, съгласно националните и общностните правилници и регламенти,
-
ако е целесъобразно, скала за диференциация на помощта по категория парцели, създадена по-специално въз основа на качеството на неразвлачения памук, който трябва да се достави.
За 2006 г. обаче държавите-членки одобряват междубраншови организации за производство на памук до 28 февруари 2006 г.
Член 171ае
Задължения на производителите
1. Производителят не може да е член на повече от една междубраншова организация.
2. Производител, който е член на междубраншова организация, доставя своя памук на даракчийница, която е член на същата организация.
3. Участието на производителите в одобрена междубраншова организация, трябва да е основано на доброволно членство.
Член 171аж
Диференциация на помощта
1. Включвайки увеличението, предвидено в член 110е, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1782/2003, посочената в член 110e от посочения регламент скала (наречена по-долу скала) предвижда:
а)
сумите за помощи на избираем хектар, за които член производител е избираем да получи въз основа на класификация на неговите парцели в установените категории, посочени в параграф 2;
б)
метода за всяка категория парцели съгласно параграф 2 за разпределяне на цялата сума, запазена за диференциране на помощта.
По смисъла на прилагане на буква а) основната сума е най-малко равна на недиференцираната част от избираемата помощ на хектар, определена в член 110в, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1782/2003, при необходимост адаптирана съгласно параграф 3 от посочения член.
Изчислението, посочено в буква а), се прилага и в случаите, когато на даракчийницата не е доставен никакъв памук. В този случай минималната помощ на избираем хектар, която член- производител трябва да получи, е най-малко равна на недиференцираната част от избираемата помощ на хектар, определена в член 110в, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1782/2003, при необходимост адаптиран съгласно параграф 3 от посочения член.
2. Парцелите се класифицират на няколко категории, установени от междубраншовите организации въз основа на най-малко един от следните критерии за качество:
а)
дължина на произведеното памучно влакно;
б)
съдържание на влага в памука;
в)
средно съдържание на онечиствания в памука.
Скалата определя процедурите за оценка на всеки парцел спрямо критериите и за класирането на парцела в една от установените категории.
Скалата не включва в никакъв случай критериите, свързани с увеличение на производството или пласирането на памука на пазара.
За прилагането на скалата всички парцели, принадлежащи на един производител, могат да се считат, че са от една и съща средна категория и произвеждат едно и също качество памук.
3. Ако е необходимо, за да се класифицира неразвлачен памук в рамките на скалата по категория парцели, той се анализира въз основа на представителни мостри при доставката му до даракчийницата, в присъствие на всички засегнати страни.
4. Междубраншовата организация нотифицира агенцията по плащанията за сумата, която следва да се прати на всеки от нейните производители, въз основа на прилагане на скалата. Агенцията по плащанията извършва плащането веднага щом провери съответствието и избираемостта на въпросните суми за помощи.
Член 171аз
Одобрение и изменение на скала
1. Скалата се нотифицира за първи път на въпросната държава-членка, с оглед одобрението ѝ до 28 февруари 2006 г. за сеитбен сезон 2006 г.
Държавата-членка може да реши да одобри или отхвърли скалата в срок от един месец от предаването ѝ.
2. Най-късно до 31 януари одобрените междубраншови организации нотифицират съответната държава-членка за измененията в скалата за сеитбите през текущата година.
Измененията в скалата се считат за одобрени, ако държавата-членка не получи възражения в срок един месец от датата, определена в първи параграф.
Ако измененията в скалата не бъдат одобрени, платимата помощ е тази, която е изчислена въз основа на действително одобрената скала, като неодобрените изменения не се отчитат.
3. Ако междубраншовата организация реши да суспендира прилагането на скалата, тя информира съответно държавата-членка. Суспендирането влиза в действие за сеитбения сезон през следващата година.
Член 171аи
Съобщения до производителите и Комисията
1. Най-късно до 31 януари на въпросната година държавите-членки нотифицират памукопроизводителите и Комисията относно:
а)
одобрените сортове; сортовете, одобрени съгласно член 171аа след тази дата, трябва обаче да бъдат нотифицирани на производителите до 15 март същата година;
б)
критериите за одобрение на земята;
в)
минималната плътност на засаждане на памука, посочена в член 171аб;
г)
необходимите агрономични практики.
2. Ако одобрението за определен сорт бъде оттеглено, държавите-членки информират производителите не по-късно от 31 януари за целите на сеитбения сезон следващата година.
3. Държавите-членки изпращат на Комисията следната информация:
а)
не по-късно от 30 април съответната година, имената на одобрените междубраншови организации и техните основни характеристики относно земните площи, производствени потенциал, брой производители, брой даракчийци и потенциал за развлачване;
б)
не по-късно от 15 септември съответната година, засадената с памук площ, за която има подадени молби за плащане, специфично за културата памук;
в)
не по-късно от 31 юли следващата година, окончателните данни, отговарящи на засадените площи или количества, за които конкретната помощ за памук е действително платена за съответната година, след като, ако е необходимо, е направено отчисление за намалените площи, така както е предвидено в част II, дял IV, глава 1 от Регламент (ЕО) № 796/2004.“
6.
Добавя се следната глава 17б:
„ГЛАВА 17б
ПОМОЩ ЗА МАСЛИНЕНИ ГОРИ
Член 171б
Категории маслинени горички
1. Държавите-членки определят маслинените горички, избираеми за помощта, определена в член 110ж от Регламент (ЕО) № 1782/2003 и ги класифицират в максимум пет категории въз основа на критериите, избрани измежду следните:
а)
критерии за околната среда:
i)
трудност на достъпа до парцелите;
ii)
риск от физическо влошаване на земята;
iii)
маслинени горички със специални характеристики: стари дървета, културна стойност или стойност за ландшафта, хълмиста земя, традиционни или редки сортове, или разположени в защитени естествени площи;
б)
социални критерии:
i)
площи със силна икономическа зависимост от отглеждане на маслини;
ii)
площи с традиции в култивирането на маслини;
iii)
площи с отрицателни икономически показатели;
iv)
съдържащи риск за отказ от маслинените горички;
v)
размер на маслинените горички в един имот;
vi)
площи със специални характеристики, като например производство със защитено наименование за произход или със защитено географско указание, органично или интегрално земеделие.
2. Държавите-членки определят, за всеки отделен фермер, към коя от категориите, изброени в параграф 1, спада всеки парцел за отглеждане на маслини, който е избираем за помощта. Тази информация се регистрира в ГИС за маслини.
3. Държавите-членки могат да коригират категориите маслинени горички, определени съгласно параграф 1, веднъж в годината.
Ако корекция на категории доведе до повторна класификация на маслинени горички, новата класификация се прилага от годината, в която е направена корекцията.
Член 171ба
Изчисляване на площи
1. Държавите-членки изчисляват за всеки производител площта, избираема за помощта, като използват обща методика, изложена в приложение XXIV.
Площите се декларират в хектари маслини по ГИС с точност до два десетични знака.
2. Независимо от параграф 1, общата методика, изложена в приложение XXIV, не се прилага, ако:
а)
парцелът за отглеждане на маслини е с минимален размер, който се определя от държавата-членка, но не превишава 0,1 хектар;
б)
парцелът за отглеждане на маслини е разположен в административна единица, която не е включена в графичната референтна база данни на ГИС.
В този случай държавата-членка определя площта за отглеждане на маслини въз основа на обективни критерии и по начин, гарантиращ еднаквото третиране на земеделски стопани.
Член 171бб
Сума на помощта
1. Държавите-членки установяват най-късно до 31 януари всяка година индикативна сума за помощта на хектар маслини по ГИС за всяка категория маслинени гори.
2. Държавите-членки определят най-късно до 31 октомври на въпросната година, сумата на помощта на хектар маслини по ГИС за всяка категория маслинени гори.
Тази сума се изчислява, като се умножи индикативната сума, посочена в параграф 1, с коефициент, отговарящ на максималната сума на помощта, определена в член 110и, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1782/2003 - като се отчита, ако е необходимо, намалението, предвидено в параграф 4 от посочения член, разделено на сбора от сумите, получени при умножение на индикативната сума за помощта, посочена в параграф 1 от настоящия член, определена за всяка категория, съгласно съответната площ.
3. Държавите-членки могат да прилагат параграфи 1 и 2 на регионална основа.
Член 171бв
Установяване на основните данни
1. По смисъла на прилагане на член 110з, буква в) от Регламент (ЕО) № 1782/2003, държавите-членки използват данните от ГИС за маслините и от декларациите на земеделски стопани, за да установят на 1 януари 2005 г. следната информация за всеки парцел за отглеждане на маслини: брой и местоположение на избираемите маслинени дървета, брой и местоположение на неизбираемите маслинени дървета, площта за отглеждане на маслини и избираемата площ на парцела за отглеждане на маслини, а така също и релевантната категория, така както е упоменато в член 171б.
2. Ако се отнася за площи, засадени с маслинени дървета по програми за нови насаждения във Франция и Португалия, одобрени от Комисията съгласно член 4 от Регламент (ЕО) № 1638/98 на Съвета (10) и регистрирани в ГИС за маслини преди 1 януари 2007 г., държавите-членки установяват информацията, посочена в параграф 1, към 1 януари 2006 г. за парцели, засадени през 2005 г., и към 1 януари 2007 г. за парцели, засадени през 2006. Тази информация се съобщава на земеделски стопани най-късно в отделната молба за 2007 г.
Член 171бг
Съобщения
Държавите-членки съобщават на Комисията всяка година:
а)
не по-късно от 15 септември: информация относно площите за отглеждане на маслини, за които има подадена молба за помощ през текущата година, по категория;
б)
не по-късно от 31 октомври:
i)
информация относно площите, посочени в буква а), считани за избираеми за помощта, отчитайки намаленията или корекциите, предвидени в член 51 от Регламент (ЕО) № 796/2004;
ii)
сумата на помощта, предоставяна за всяка категория маслинени горички;
в)
не по-късно от 31 юли: окончателните данни за площите за отглеждане на маслини, за които помощта е действително платена през предишната година, по категория.
7.
Добавя се глава 17в:
„ГЛАВА 17в
ПОМОЩ ЗА ТЮТЮН
Член 171в
Дефиниции
По смисъла на настоящата глава:
а)
„доставка“ означава всяка операция, извършена в даден ден, в която участва асоциация на фермерска или производители, предаващи суров тютюн на преработвателно предприятие съгласно договор за култивация;
б)
„сертификат за контрол“ означава документ, издаден от компетентен контролен орган, удостоверяващ че съответното количество тютюн е прието от първичният преработвател - а именно че количеството е доставено съгласно регистриран договор и че операциите са изпълнени съгласно членове 171вй и 171вк от настоящия регламент;
в)
„първичен преработвател“ означава всяко одобрено физическо или юридическо лице, което извършва първична обработка на суров тютюн като операция, от свое име и за своя сметка, в едно или няколко домакинства, оборудвани подходящо за целта;
г)
„първична обработка“ означава обработката на доставения от фермер суров тютюн във стабилен продукт, който може да се съхранява поставен в еднообразни бали или пакети с качеството, отговарящо на изискванията на крайния потребител (производител);
д)
„асоциация на производители“ означава асоциация, представляващи земеделски стопани, произвеждащи тютюн.
Член 171ва
Групи сортове суров тютюн
Сортовете тютюн се класифицират в следните групи:
а)
топлинно сушен: тютюн, изсушен в пещи с контролирана въздушна циркулация, температура и влажност;
б)
леко изсушен на открито: тютюн, изсушен на въздух под капак;
в)
силно изсушен на открито: тютюн изсушен на въздух под капак, ферментирал преди продажбата;
г)
сушен на огън: тютюн, изсушен на огън;
д)
сушен на слънце: тютюн, изсушен на слънце;
е)
Басмас (изсушен на слънце);
ж)
Катерини (изсушен на слънце);
з)
Кабакулак (класически) и аналогичен (изсушен на слънце).
Сортовете във всяка група са изброени в приложение XXV.
Член 171вб
Първични преработватели
1. Държавите-членки одобряват първичните преработватели, създадени на тяхна територия и създават подходящи условия за това одобрение.
Одобреният първичен преработвател има право да подписва договори за култивация, при условие че продава най-малко 60 % от закупения си тютюн с произход Общността на предприятия за производство на тютюн или пряко, или непряко без по-нататъшна обработка.
2. Одобрението се оттегля от държавата-членка, ако преработващият - умишлено или вследствие груба небрежност, не спази разпоредбите за суров тютюн на ниво Общността или на национално ниво.
Член 171вв
Производствени площи
За всяка група сортове производствените площи, така както е посочено в член 110к, буква а) от Регламент (ЕО) № 1782/2003, са онези, които са определени в приложение XXVI към настоящия регламент.
Държавите-членки могат да посочат по-ограничени производствени площи, особено в интерес на качеството. Ограничените производствени площи не могат да превишават площта на административната единица или, по отношение на Франция - на кантона.
Член 171вг
Договори за култивация
1. Договорите за култивация съгласно член 110к, буква в) от Регламент (ЕО) № 1782/2003 се сключват между първичен преработвател, от една страна, и фермер или асоциация на производители, която го представлява, от друга страна - при условие че асоциацията на производители е призната от съответната държава-членка.
2. Договорите за култивация се сключват по сорт или група сортове. Те задължават първичния преработвател да приеме доставката на количеството тютюн на листа, предвидено в договора, а фермерът или асоциацията на производители, която го представлява, да достави това количество на първичния преработвател - до размера, който действителното производство позволява.
3. За всяка реколта договорите за култивация включват най-малко следните детайли:
а)
имена и адреси на страните по договора;
б)
сорт и група сортове тютюн - предмет на договора;
в)
максималното количество за доставка;
г)
точното място, на което тютюнът е произведен: производствената площ, така както е посочено в член 171вв, провинция, община, идентификация на парцела съгласно интегралната система за контрол;
д)
площта на съответния парцел, с изключение на служебните пътища и огради;
е)
покупната цена съгласно степента на качеството, като се изключи помощта, всякакви такси са обслужване и данъци;
ж)
минималните изисквания за качество, договорени за съответната степен на качество, като се предвиждат най-малко три степени за всяка позиция върху стеблото, и задължението на фермера да достави на преработвателя суров тютюн съгласно степента на качеството, отговаряща най-малко на следните изисквания за качество;
з)
ангажимента на първичния преработвател да плати на фермера покупната цена съгласно степента на качеството;
и)
срок за плащане на покупната цена, който не може да превишава 30 дни от датата на доставката;
й)
задължение на фермера да засади отново тютюн на съответния парцел до 20 юни в годината на реколтата.
4. Ако повторното засаждане бъде забавено след датата 20 юни, фермерът информира за това преработвателя и компетентния орган в държавата-членка с препоръчано писмо преди тази дата, посочвайки причината за закъснението и давайки подробности относно всяка смяна на парцел.
5. Страните по договора за култивация могат, с писмено изменение, да увеличат количествата, посочени първоначално в договора. Изменението се представя до компетентния орган за регистрация не по-късно от 40-ия ден след крайния срок за сключване на договори за култивация, така както е посочено в член 171вд, параграф 1.
Член 171вд
Сключване и регистрация на договори
1. Договорите за култивация се сключват, освен в случаи на форсмажорни обстоятелства, до 30 април в годината на реколтата. Държавите-членки могат да определят по-ранна дата.
2. Освен в случаите на форсмажорни обстоятелства, сключените договори за култивация се представят за регистрация от компетентния орган не по-късно от 15 дни след крайния срок за сключването им, така както е посочено в параграф 1.
Компетентният орган е органът в държавата-членка, в която се прави обработката.
Ако обработката ще се прави в държава-членка, която не е страната, в която е отгледан, компетентният орган в държавата-членка, в която ще се прави обработката, изпраща незабавно копие от регистрирания договор до компетентния орган в държавата-членка производител. Ако този орган не извърши сам проверки на системата за помощи, той изпраща копие от регистрирания договор до компетентния контролен орган.
3. Ако крайният срок за сключване на договорите, посочени в параграф 1, или за представяне на договори за култивация, предвидени в параграф 2, бъде превишен с максимум 15 дни, помощта, която ще се плати, се намалява с 20 %.
Член 171ве
Договори с асоциация на производители
1. Ако между първичен преработвател и асоциация на производители бъде сключен договор за култивация, той се придружава от списък, съдържащ имената на съответните земеделски стопани и съответното им максимално количество, което ще доставят, точното местоположение на парцелите и площта на съответните парцели, така както е посочено в член 171вг, параграф 3, букви в), г) и д).
Този списък се представя за регистрация от компетентния орган не по-късно от 15 май в годината на реколтата.
2. Асоциациите на производителите, посочени в параграф 1, могат да не извършват първичната обработка на тютюн.
3. Земеделски стопани, произвеждащи тютюн, не могат да са членове на повече от една асоциация на производители.
Член 171вж
Минимални изисквания за качество
Тютюнът, доставен на преработвателите, е с устойчиво, чисто и търговско качество и не притежава никоя от характеристиките, съгласно приложение XXVII. Държавата-членка може да установи по-строги изисквания за качеството или такова може да се съгласува между договарящите страни.
Член 171вз
Спорове
Държавите-членки могат да предвидят това, че споровете относно качеството на тютюна, доставен на първичния преработвател, се представят на арбитражен орган. Държавите-членки определят правилник, уреждащ членството и процедурите за вземане на решения от тези органи. Арбитражните органи трябва да включват един или няколко представители на производителите и преработвателите, в еднакъв брой.
Член 171ви
Ниво на помощта
В изпълнение на член 110к, буква г) от Регламент (ЕО) № 1782/2003 държавите-членки определят индикативна сума за помощта на килограм по сорт тютюн или група сортове най-късно до 15 март в годината на реколтата. Държавите-членки могат да диференцират нивото на помощта, в зависимост от качеството на доставения тютюн. За всеки сорт или група сортове, нивото на помощта не превишава сумата на премията по група сортове, определена за реколта 2005 г. с Регламент (ЕО) № 546/2002 на Съвета (11).
Държавите-членки определят окончателната сума за помощта на килограм по сорт тютюн или група сортове в рамките на 15 работни дни след деня, в който бъде доставен целият тютюн за съответната реколта. Ако общата сума на помощта, за която има подадена молба в държава-членка, превишава националния таван, установен в член 110л от Регламент (ЕО) № 1782/2003, така както е коригиран съгласно член 110м от посочения регламент, държавата-членка продължава с линейно намаление на сумите, плащани на всеки фермер.
Член 171вй
Изчисляване на плащаната помощ
1. Помощта, плащана на земеделски стопани, се изчислява въз основа на теглото на тютюна на листа от съответния сорт или съответната група сортове, отговарящи на минималното изисквано качеството и приети от първичен преработвател.
2. Ако съдържанието на влага се различава от нивото, определено в приложение XXVIII за съответния сорт, теглото се коригира за всеки процент разлика, в рамките на толерансите, определени в посоченото приложение.
3. Методите за определяне съдържанието на влага, нивата за вземане на мостри и тяхната честота, както и методът за изчисляване на коригираното тегло, са изложени в приложение XXIX.
Член 171вк
Доставка
1. Освен в случаи на форсмажорни обстоятелства, земеделски стопани доставят цялата си продукция на първичния преработвател до 30 април в годината след годината на реколтата и ако не направят това, губят правото си на помощта. Държавите-членки могат да определят по-ранна дата.
2. Доставката се прави или директно до мястото, на което тютюнът ще се обработва или, ако държавата-членка разреши, до одобрени изкупвателни центрове. Компетентният контролен орган одобрява тези изкупвателни центрове, които трябва да имат съответните съоръжения, кантари и помещения.
3. Ако необработеният тютюн не е доставен до местата, посочени в параграф 2, или транспортната фирма, пренасяща количествата тютюн от закупвателния център до инсталацията за обработка, няма разрешение да извършва транспорт, първичното преработвателно предприятие, получило съответния тютюн, плаща в държавата-членка сума, равна на помощта за въпросното количество тютюн. Тази сума се осчетоводява в Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на селското стопанство (ФЕОГА).
Член 171вл
Плащане
Компетентният орган в държавата-членка плаща помощта на фермера въз основа на сертификат за контрол, издаден от компетентния контролен орган, удостоверяващ че тютюнът е доставен.
Член 171вм
Аванси
1. Като частична отмяна на член 10, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 796/2004 държавите-членки могат да прилагат система на аванси за помощите за тютюн за земеделски стопани.
2. Молбите на земеделски стопани за аванс могат да се подават след 16 септември в годината на реколтата. Те се придружават от следните документи, освен ако държавата-членка не предвиди нещо друго на основание на това, че вече ги притежава:
а)
копие от договора за култивация или неговия регистрационен номер;
б)
писмена декларация от съответния фермер, посочваща количествата тютюн, които фермерът може да достави през текущата реколта.
3. Плащането на аванса, максималната сума на който е равна на 50 % от сумата на платимата помощ, въз основа на индикативното ниво на помощта, посочено съгласно член 171ви, е под условие на предоставяне на гаранция, равна на сумата на аванса плюс 15 % от сумата на аванса.
Гаранцията се освобождава, когато бъде платена общата сума за помощта съгласно член 19 от Регламент (ЕИО) № 2220/85.
4. Авансът се плаща от 16 октомври в годината на реколтата и в срок от 30 дни след представяне на молбата, посочена в параграф 2, както и на доказателство, че посочената в параграф 3 гаранция е предоставена.
Платеният аванс се изважда от сумата на помощта за тютюн, платима съгласно член 171вл.
5. Държавите-членки определят всички следващи условия, уреждащи предоставянето на аванси, и в частност окончателната дата за подаване на молбите. Земеделски стопани могат да не подават молба за аванс, след като започнат да правят доставки.
Член 171вн
Презгранична обработка
1. Помощта се плаща или авансира от държавата-членка, в която е произведен тютюнът.
2. Ако тютюнът е обработен в държава-членка, която не е тази, в която е бил произведен, преработващата държава-членка, след извършване на необходимите проверки, предоставя на държавата-членка производител цялата необходима информация за плащане на помощта или освобождаване на гаранцията.
Член 171во
Нотификации до Комисията
1. Всяка съответна държава-членка нотифицира Комисията най-късно до 31 януари всяка година на реколта относно:
а)
имената и адресите на органите, отговарящи за регистрацията на договорите за култивация;
б)
имената и адресите на одобрените предприятия за първична обработка.
Комисията публикува списък на органите, отговарящи за регистрацията на договорите за култивация, и на одобрените предприятия за първична обработка в серия С на Официален вестник на Европейския съюз.
2. Всяка съответна държава-членка нотифицира незабавно Комисията относно предприетите национални мерки за прилагане на настоящата глава.
Член 171вп
Временна мярка
Без това да накърнява каквито и да са бъдещи изменения, производителите, чиито квоти за производство на тютюн са изкупени обратно през реколти 2002 г. и 2003 г. съгласно член 14 от Регламент (ЕИО) № 2075/92 имат право от 1 януари 2006 г. на остатъка от петте години на реколта след годината, в която тяхната квота е изкупена обратно, да получат сума, равна на процент от премията, предоставена за реколта 2005 г., така както е показано в таблиците в приложение XXX. Тези суми се плащат най-късно до 31 май всяка година.
8.
Член 172 се изменя, както следва:
а)
Добавят се следните параграфи 3а и 3б:
„3а. Регламент (ЕО) № 1591/2001 се отменя. Той ще продължи обаче да се прилага за 2005/06 пазарна година.
3б. Регламенти (ЕИО) № 85/93 и (ЕО) № 2848/98 се отменят считано от 1 януари 2006 г. Те ще продължат да се прилагат обаче за реколта 2005.“
б)
Параграф 4 се заменя със следния текст:
„4. Препратките към отменените актове ще се тълкуват като препратки към настоящия регламент, с изключение на Регламент (ЕИО) № 85/93.“
9.
Текстът в приложението към настоящия регламент се добавя като приложения от XXIV до XXX.
Член 2
Настоящия регламент влиза в сила в деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 януари 2006 г., с изключение на член 1, параграф 4, който се прилага от 1 януари 2005 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 22 декември 2005 година.
REGLAMENTO (CE) N o 2182/2005 DE LA COMISIÓN
de 22 de diciembre de 2005
que modifica el Reglamento (CE) no 1973/2004, por el que se establecen las disposiciones de aplicación del Reglamento (CE) no 1782/2003 del Consejo en lo que respecta a los regímenes de ayuda previstos en los títulos IV y IV bis de dicho Reglamento y a la utilización de las tierras retiradas de la producción con vistas a la obtención de materias primas
LA COMISIÓN DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS,
Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea,
Visto el Reglamento (CE) no 1782/2003 del Consejo, de 29 de septiembre de 2003, por el que se establecen disposiciones comunes aplicables a los regímenes de ayuda directa en el marco de la política agrícola común y se instauran determinados regímenes de ayuda a los agricultores y por el que se modifican los Reglamentos (CEE) no 2019/93, (CE) no 1452/2001, (CE) no 1453/2001, (CE) no 1454/2001, (CE) no 1868/94, (CE) no 1251/1999, (CE) no 1254/1999, (CE) no 1673/2000, (CEE) no 2358/71 y (CE) no 2529/2001 (1), y, en particular, sus artículos 145 y 155,
Considerando lo siguiente:
(1)
El artículo 99, apartado 3, del Reglamento (CE) no 1782/2003 dispone que la cuantía de la ayuda solicitada para las semillas no superará un límite máximo fijado por la Comisión. En caso de que el importe total de la ayuda solicitada rebase el límite máximo fijado, la ayuda por agricultor debe reducirse de manera proporcional.
(2)
El capítulo 10 del Reglamento (CE) no 1973/2004 de la Comisión (2) establece las condiciones para recibir la ayuda para las semillas. El artículo 49 de ese Reglamento dispone que la ayuda únicamente se abonará a condición de que las semillas hayan sido realmente comercializadas para siembra por el beneficiario antes del 15 de junio del año siguiente al de la cosecha.
(3)
La necesidad de aplicar un eventual coeficiente de reducción en el mismo año dificulta considerablemente la aplicación del nuevo régimen. Con el fin de evitar la aplicación de ese coeficiente de reducción, la única alternativa sería conceder todos los pagos principalmente cuando se comercialicen todas las semillas, es decir, cuando se conozca la cantidad total de éstas. No obstante, ello retrasaría considerablemente la fecha del pago a los agricultores y posiblemente les causaría problemas financieros. Con el fin de evitar esta situación, debe implantarse un sistema de anticipos de las ayudas para las semillas.
(4)
El Reglamento (CE) no 1782/2003, modificado por el Reglamento (CE) no 864/2004 del Consejo (3), establece las normas aplicables a las ayudas no disociadas para el algodón, el aceite de oliva y el tabaco crudo.
(5)
En particular, el capítulo 10 bis del título IV del Reglamento (CE) no 1782/2003 contempla la posibilidad de conceder ayudas directas para la producción de algodón. Por consiguiente, es necesario establecer disposiciones para la concesión de esas ayudas.
(6)
El artículo 110 ter, apartado 1, del reglamento (CE) no 1782/2003 dispone que, para poder acogerse a la ayuda por hectárea para el algodón, el agricultor deberá utilizar variedades autorizadas y cultivarlas en tierras autorizadas por los Estados miembros. Es necesario, pues, establecer los criterios en que debe basarse la autorización, tanto de las variedades como de las tierras agrícolas aptas para la producción de algodón.
(7)
Con el fin de obtener la ayuda por hectárea para el algodón, los agricultores deben sembrar tierras autorizadas. Conviene, por lo tanto, fijar un criterio que defina la siembra. La fijación por los Estados miembros de la densidad mínima de plantación de estas tierras en función de condiciones edafoclimáticas y de las especificidades regionales debe ser un criterio objetivo para determinar si la siembra se ha realizado correctamente.
(8)
El rebasamiento de las superficies básicas nacionales fijadas para el algodón en el artículo 110 quater, apartado 1, del Reglamento (CE) no 1782/2003 implica una reducción del importe de la ayuda que deba abonarse por hectárea admisible. No obstante, en el caso de Grecia, conviene determinar el modo de cálculo del importe reducido, habida cuenta de la subdivisión de la superficie nacional en subsuperficies a las que se aplican importes de ayuda diferentes.
(9)
Los Estados miembros deben proceder a la autorización de las organizaciones interprofesionales de producción de algodón basándose en criterios objetivos que tengan presente la dimensión de dichas organizaciones, sus tareas y su organización interna. La dimensión de una organización interprofesional debe fijarse teniendo en cuenta la necesidad de que los desmotadores afiliados puedan recibir cantidades suficientes de algodón sin desmotar. Puesto que el objetivo principal de las organizaciones profesionales es la mejora de la calidad del algodón que se vaya a entregar, sus actuaciones deben tender a ese fin por el bien de sus miembros.
(10)
Con el fin de evitar complicaciones en la gestión del régimen de ayudas, un mismo productor sólo podrá pertenecer a una única organización interprofesional. Por ese mismo motivo, cuando un productor que esté afiliado a una organización interprofesional se comprometa a entregar el algodón producido, sólo podrá entregarlo a un desmotador que esté afiliado a esa misma organización.
(11)
De conformidad con lo dispuesto en el artículo 110 sexies del Reglamento (CE) no 1782/2003, las organizaciones interprofesionales pueden decidir diferenciar la ayuda a la que tengan derecho sus productores afiliados. El baremo de diferenciación debe respetar unos criterios relacionados, en particular, con la calidad del algodón que deba entregarse, excluyendo los criterios relativos al aumento de la producción. Con este fin, las organizaciones interprofesionales deben determinar las categorías de parcelas en función, principalmente, de criterios relacionados con la calidad del algodón producido en ellas.
(12)
Con el fin de fijar el importe de la ayuda que haya que abonar a los productores afiliados a las organizaciones interprofesionales de producción de algodón, el baremo debe establecer el método de distribución del importe global de la ayuda diferenciada entre las diferentes categorías de parcelas, los procedimientos de evaluación y clasificación de cada parcela en una de esas categorías, el cálculo del importe de la ayuda por hectárea admisible en función del presupuesto disponible para cada categoría y el número total de hectáreas de cada categoría.
(13)
Al objeto de clasificar las parcelas en una de las categorías determinadas con arreglo al baremo, el algodón entregado podrá analizarse en presencia de todas las partes interesadas.
(14)
Dado que los productores afiliados no están obligados a entregar su algodón, deben tener derecho, al menos, a la parte no diferenciada de la ayuda cuando no haya entrega. El baremo de diferenciación debe tener en cuenta esta situación fijando el importe mínimo de la ayuda por hectárea admisible cuando no haya entrega.
(15)
A efectos de la aplicación del baremo y por simplificación, debe considerarse que todas las parcelas de un mismo productor pertenecen a una misma categoría de parcelas y rinden la misma calidad de algodón.
(16)
Una vez recibida la comunicación de la organización interprofesional sobre los importes de la ayuda que deba abonarse a los productores afiliados, el organismo pagador debe proceder a las comprobaciones necesarias y al pago de la ayuda.
(17)
El baremo debe aprobarlo el Estado miembro. Al objeto de informar a los productores afiliados a su debido tiempo, es conveniente fijar una fecha límite antes de la cual el Estado miembro debe decidir si aprueba o no el baremo de la organización interprofesional y sus posibles modificaciones posteriores. Dado que las organizaciones interprofesionales no están obligadas a adoptar un baremo de diferenciación, deben poder decidir si interrumpen su aplicación, informando al Estado miembro.
(18)
El régimen de ayuda al algodón obliga a los Estados miembros a comunicar a sus productores determinados datos sobre el cultivo de aquél, tales como las variedades autorizadas, los criterios objetivos utilizados para la autorización de las tierras y la densidad mínima de las plantas. Al objeto de informar a los agricultores a su debido tiempo, los Estados miembros deben comunicarles estos datos antes de una fecha determinada.
(19)
El control de la aplicación correcta de las disposiciones relativas a la gestión de la ayuda específica del algodón corre a cargo de la Comisión, por lo que conviene que los Estados miembros le faciliten a su debido tiempo esos mismos datos y los relativos a las organizaciones interprofesionales.
(20)
La aplicación del régimen de ayuda al algodón establecido por el Reglamento (CE) no 1782/2003 hace innecesarias las disposiciones del Reglamento (CE) no 1591/2001 de la Comisión, de 2 de agosto de 2001, por el que se establecen las disposiciones de aplicación del régimen de ayuda del algodón (4). Procede, pues, derogar ese Reglamento.
(21)
El capítulo 10 ter del título IV del Reglamento (CE) no 1782/2003 contempla la posibilidad de conceder ayudas directas al olivar. Es necesario, pues, establecer disposiciones aplicables a la concesión de estas ayudas.
(22)
El artículo 110 decies del Reglamento (CE) no 1782/2003 dispone que los Estados miembros determinarán hasta un máximo de cinco categorías de olivares y fijarán una ayuda por ha-SIG oleícola para cada una de estas categorías. Para ello, la Comisión debe establecer un marco común de criterios ambientales y sociales, vinculados a las características de los paisajes oleícolas y las tradiciones sociales.
(23)
Con el fin de mejorar los controles, es necesario que los datos sobre la pertenencia de cada agricultor a las categorías de olivares se registren en el sistema de información geográfica oleícola. En caso de modificación de las condiciones medioambientales y sociales, procede prever la posibilidad de adaptar las categorías una vez al año.
(24)
La ayuda al olivo se concede por ha-SIG oleícola. Es preciso, pues, calcular la superficie con derecho a ayuda de cada agricultor con arreglo a un método común cuya unidad de superficie se exprese en ha-SIG oleícola. Con el fin de facilitar la gestión administrativa, conviene establecer excepciones tanto respecto de las parcelas de una dimensión mínima que determine el Estado miembro, como de las parcelas oleícolas situadas en una entidad administrativa en la que el Estado miembro haya optado por un sistema alternativo al SIG oleícola.
(25)
A efectos del pago de la ayuda por ha-SIG oleícola, resulta oportuno que, en un primer momento y con el fin de informar a su debido tiempo a los agricultores, el Estado miembro fije al principio de cada año un importe indicativo de la ayuda por ha-SIG oleícola para cada categoría de olivares. El importe indicativo debe calcularse basándose en los datos disponibles sobre el número de agricultores y las superficies que reciben la ayuda al olivar. El Estado miembro fija posteriormente la cuantía definitiva de la ayuda valiéndose de datos más precisos.
(26)
Según una de las condiciones que deben cumplirse para poder optar a la ayuda al olivar, el número de olivos de un olivar no debe diferir en más del 10 % del que se haya registrado el 1 de enero de 2005. Para comprobar el cumplimiento de esta disposición, los Estados miembros deben determinar antes de esa fecha los datos necesarios para identificar la parcela en cuestión. En el caso de Francia y Portugal, procede disponer que la determinación de los datos sobre las parcelas de que se trate debe posponerse con el fin de tener en cuenta las superficies en las que se hayan plantado olivos dentro de los programas aprobados en virtud del artículo 4 del Reglamento (CE) no 1638/98 del Consejo, de 20 de julio de 1998, que modifica el Reglamento no 136/66/CEE por el que se establece la organización común de mercados en el sector de las materias grasas (5).
(27)
Al objeto de que la Comisión pueda comprobar la correcta aplicación de las disposiciones relativas al pago de la ayuda al olivo, conviene que los Estados miembros comuniquen periódicamente los datos sobre las superficies oleícolas que disfrutan de la ayuda y sobre la cuantía de la ayuda que debe concederse por cada categoría de olivares.
(28)
El capítulo 10 quater del título IV del Reglamento (CE) no 1782/2003 contempla la posibilidad de conceder ayudas directas a la producción de tabaco. Es necesario, pues, establecer disposiciones aplicables a la concesión de estas ayudas.
(29)
Por claridad, procede establecer determinadas definiciones.
(30)
Las variedades de tabaco deben clasificarse en grupos de acuerdo con el método de curación y los costes de producción, teniendo en cuenta las descripciones utilizadas en el comercio internacional.
(31)
Habida cuenta de su función como contratante, es necesaria la aprobación de las empresas de primera transformación autorizadas para firmar contratos de cultivo. La aprobación debe retirarse cuando se incumplan las normas y los Estados miembros deben establecer las condiciones especiales que regulen la transformación del tabaco.
(32)
Con arreglo al artículo 110 duodecies del Reglamento (CE) no 1782/2003, a efectos de la concesión de la ayuda, las zonas de producción reconocidas deben fijarse por cada grupo de variedades basándose en las zonas de producción tradicionales. Es conveniente permitir que los Estados miembros limiten las zonas de producción para mejorar la calidad.
(33)
Con el fin de posibilitar los controles y gestionar el pago de las ayudas de manera eficiente, la producción de tabaco debe efectuarse al amparo de contratos de cultivo celebrados entre los agricultores y las empresas de primera transformación. Es preciso determinar los elementos principales que deben figurar en los contratos de cultivo de cada cosecha. Procede fijar con suficiente antelación las fechas límite de celebración y registro de los contratos para poder garantizar, desde el principio del año de la cosecha, una salida estable de ésta a los agricultores y un abastecimiento regular a las empresas de transformación.
(34)
Para que los controles sean efectivos, al celebrar un contrato de cultivo con una asociación de productores, conviene notificar los datos fundamentales de cada agricultor. Para evitar falseamientos de la competencia y dificultades en las tareas de control, es conveniente precisar que las asociaciones de productores no pueden ejercer actividades de primera transformación. Con el fin de respetar las estructuras del mercado, procede disponer que un productor sólo puede estar afiliado a una única asociación de productores.
(35)
El tabaco crudo que puede optar a la ayuda debe ser de calidad sana, cabal y comercial y estar exento de determinadas características que impiden una comercialización normal.
(36)
Habida cuenta de las características del régimen de ayuda, conviene establecer disposiciones que permitan resolver los litigios que puedan surgir mediante comités mixtos.
(37)
Con el fin de poder gestionar convenientemente la dotación financiera destinada al tabaco crudo, los Estados miembros deben fijar un importe indicativo de la ayuda por variedades o grupos de variedades a comienzos del año de la cosecha y un importe final de la ayuda una vez que se hayan efectuado todas las entregas. El importe final de la ayuda no debe superar la cuantía de la prima de 2005.
(38)
Para fomentar la mejora de la calidad y el valor de la producción de tabaco, conviene permitir que los Estados miembros diferencien la cuantía de la ayuda fijada para cada variedad o grupo de variedades en función de la calidad del tabaco entregado.
(39)
El pago de la ayuda debe efectuarse en función de la cantidad de tabaco en hoja entregado por los agricultores a las empresas de primera transformación, siempre que se cumplan los requisitos mínimos de calidad. Conviene adaptar la ayuda cuando haya una diferencia entre el grado de humedad del tabaco entregado y el que se fije para cada grupo de variedades con arreglo a unos requisitos cualitativos razonables. Para simplificar el control en el momento de la entrega, procede fijar los niveles y frecuencias de las tomas de muestras y el modo de cálculo del peso adaptado para determinar el grado de humedad.
(40)
Es necesario limitar el período de entrega del tabaco a las empresas de transformación para impedir la transferencia fraudulenta de una cosecha a otra. En algunos Estados miembros, los controles se realizan en el lugar de entrega del tabaco, no en el de transformación. Conviene determinar los lugares en que debe entregarse el tabaco y precisar qué controles se deben llevar a cabo. Los Estados miembros deben autorizar los centros en los que se efectúen las compras.
(41)
Con el fin de evitar fraudes, conviene establecer las condiciones aplicables al pago de las ayudas. No obstante, compete a los Estados miembros adoptar medidas de gestión y control complementarias.
(42)
Para garantizar la realización efectiva de las operaciones pertinentes, las ayudas no se podrán abonar hasta haberse efectuado un control de las entregas de todo el tabaco producido en un Estado miembro. No obstante, procede establecer disposiciones que permitan el pago a los productores de anticipos equivalentes al 50 % del importe indicativo de la ayuda que se deba abonar, a condición de que se constituya una garantía suficiente.
(43)
Por razones de orden administrativo, en cada Estado miembro sólo se deben conceder ayudas con respecto a los productos cosechados en el territorio de ese Estado miembro. Es necesario establecer disposiciones relativas a la transformación de tabaco en un Estado miembro distinto del de producción. En este caso, procede tener en cuenta la cantidad de tabaco crudo de que se trate en el Estado miembro en el que se produjo, en favor de los productores de ese Estado miembro.
(44)
De resultas de la reforma de la política en el sector del tabaco, dejará de aplicarse el programa de readquisición de cuotas de este producto. No obstante, los productores que hayan participado en este programa en 2002 y 2003 seguirán recibiendo los pagos correspondientes al precio de readquisición hasta 2007 y 2008, respectivamente. Actualmente, el precio de readquisición se fija como un porcentaje de la prima por tabaco de una cosecha determinada. Dado que el actual régimen de primas por tabaco dejará de existir el 1 de enero de 2006, es necesario establecer, como medida transitoria, una nueva base para el cálculo del futuro precio de readquisición de cuotas. La cuantía de las primas por tabaco crudo no ha experimentado variaciones en las cosechas del período comprendido entre 2002 y 2005. Así pues, para mantener la continuidad, procede utilizar el importe de la prima de 2005 como base para el cálculo del precio de readquisición.
(45)
Como consecuencia de la supresión del umbral de garantía y el sistema de primas establecidos en el Reglamento (CEE) no 2075/92 del Consejo (6), puede derogarse el Reglamento (CE) no 2848/98 de la Comisión, de 22 de diciembre de 1998, por el que se establecen las disposiciones de aplicación del Reglamento (CEE) no 2075/92 del Consejo en lo que respecta al régimen de primas, las cuotas de producción y la ayuda específica que se concede a las agrupaciones de productores en el sector del tabaco (7). Por otro lado, las disposiciones del Reglamento (CEE) no 85/93 de la Comisión, de 19 de enero de 1993, relativo a las agencias de control en el sector del tabaco (8), se han vuelto obsoletas y pueden, pues, derogarse.
(46)
El Reglamento (CE) no 1973/2004 debe, por lo tanto, modificarse en consecuencia.
(47)
Las medidas previstas en el presente Reglamento se ajustan al dictamen del Comité de gestión de pagos directos.
HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
Artículo 1
El Reglamento (CE) no 1973/2004 queda modificado como sigue:
1)
En el artículo 1, apartado 1, se añaden las letras siguientes:
«q)
ayuda específica al cultivo de algodón, prevista en el capítulo 10 bis del título IV de dicho Reglamento;
r)
ayuda al olivar, prevista en el capítulo 10 ter del título IV de dicho Reglamento;
s)
ayudas al tabaco, prevista en el capítulo 10 quater del título IV de dicho Reglamento.».
2)
En el artículo 3, párrafo primero, el texto de la letra a) se sustituye por el siguiente:
«a)
a más tardar el 15 de septiembre del año considerado: los datos disponibles sobre las superficies, o las cantidades en el caso de la prima láctea, los pagos adicionales, las semillas y el tabaco, contemplados en los artículos 95, 96, 99 y 110 duodecies del Reglamento (CE) no 1782/2003, respecto de las cuales se haya solicitado ayuda para ese año civil, subdivididas en su caso por subsuperficies básicas;».
3)
En el artículo 21, el texto del apartado 1 se sustituye por el siguiente:
«1. Sin perjuicio de lo dispuesto en el artículo 28 del Reglamento (CE) no 1782/2003, la ayuda a la patata para fécula será pagada a cada agricultor por el Estado miembro en cuyo territorio esté situada la explotación que entregue las patatas para la fabricación de fécula, cuando el agricultor haya entregado todas las cantidades correspondientes a la campaña de comercialización a la empresa productora de fécula dentro de los cuatro meses siguientes a la fecha en la que se haya presentado la prueba contemplada en el artículo 20 del presente Reglamento y cuando se hayan cumplido las condiciones establecidas en el artículo 19 del presente Reglamento.»
4)
Se inserta el artículo 49 bis siguiente:
«Artículo 49 bis
Anticipos
Los Estados miembros podrán conceder anticipos a los productores de semillas desde el 1 de diciembre de la campaña de comercialización. Los anticipos deberán ser proporcionales a la cantidad de semillas que ya se hayan comercializado para siembra con arreglo al artículo 49, siempre que se cumplan todas las condiciones previstas en el capítulo 10.».
5)
Se inserta el siguiente capítulo 17 bis:
«CAPÍTULO 17 bis
AYUDA ESPECÍFICA AL CULTIVO DE ALGODÓN
Artículo 171 bis
Autorización de tierras agrícolas para la producción de algodón
Los Estados miembros establecerán los criterios objetivos de acuerdo con los cuales se autorizarán las tierras para la ayuda específica al cultivo del algodón prevista en el artículo 110 bis del Reglamento (CE) no 1782/2003.
Estos criterios se basarán en uno o varios de los elementos siguientes:
a)
la economía agraria de las regiones para las que la producción de algodón es importante;
b)
el estado edafoclimático de las superficies de que se trate;
c)
la gestión de las aguas de regadío;
d)
las rotaciones y las técnicas de cultivo susceptibles de respetar el medio ambiente.
Artículo 171 bis bis
Autorización de las variedades para siembra
Los Estados miembros procederán a la autorización de las variedades registradas en el catálogo comunitario que se adapten a las necesidades del mercado.
Artículo 171 bis ter
Condiciones de pago de la ayuda
La siembra de superficies a que se refiere el artículo 110 ter, apartado 1, del Reglamento (CE) no 1782/2003 se producirá cuando se alcance una densidad mínima de plantas que deberá fijar el Estado miembro en función de las condiciones edafoclimáticas y, en su caso, de las especificidades regionales.
Artículo 171 bis quater
Prácticas agronómicas
Se autorizará a los Estados miembros a establecer normas específicas sobre las prácticas agronómicas necesarias para el mantenimiento de los cultivos en condiciones de crecimiento normales, con exclusión de las operaciones de recolección.
Artículo 171 bis quinquies
Cálculo del importe de la ayuda por hectárea admisible
1. Sin perjuicio de lo dispuesto en el artículo 171 bis octies del presente Reglamento, en el caso de España y Portugal, si la superficie de algodón que puede optar a la ayuda supera la superficie básica nacional fijada en el artículo 110 quater, apartado 1, del Reglamento (CE) no 1782/2003, el importe de la ayuda previsto en el apartado 2 de dicho artículo se multiplicará por un coeficiente reductor, obtenido dividiendo la superficie básica por la superficie admisible.
2. Sin perjuicio de lo dispuesto en el artículo 171 bis octies del presente Reglamento, en el caso de Grecia, si la superficie de algodón que puede optar a la ayuda es superior a 300 000 hectáreas, el importe de la ayuda que deberá abonarse por hectárea se obtendrá añadiendo a la cifra que se obtenga de multiplicar 594 EUR por 300 000 hectáreas el resultado de multiplicar un importe complementario por la superficie que exceda de 300 000 y dividiendo la suma total por la superficie total admisible.
El importe complementario mencionado en el párrafo primero será igual a:
-
342,85 EUR si la superficie admisible es superior a 300 000 hectáreas e inferior o igual a 370 000 hectáreas,
-
342,85 EUR multiplicados por un coeficiente reductor igual a 70 000 dividido por el número de hectáreas admisibles que exceda de 300 000, si la superficie admisible es superior a 370 000 hectáreas.
Artículo 171 bis sexies
Autorización de las organizaciones interprofesionales
Todos los años, los Estados miembros autorizarán antes del 31 de diciembre, con respecto a la siembra del año siguiente, a toda organización interprofesional de producción de algodón que lo solicite y que:
a)
reúna una superficie total superior a un límite de al menos 10 000 hectáreas fijado por el Estado miembro y que cumpla los criterios de autorización contemplados en el artículo 171 bis, y que integre al menos a una desmotadora;
b)
realice actuaciones bien definidas que tengan por objeto, en particular:
-
la revalorización del algodón no desmotado producido,
-
la mejora de la calidad del algodón no desmotado que responda a las necesidades del desmotador,
-
la utilización de métodos de producción ecológicos;
c)
haya adoptado reglas de funcionamiento interno que tengan por objeto, en particular:
-
las condiciones de afiliación y las cotizaciones, de conformidad con la normativa nacional y comunitaria;
-
en su caso, un baremo de diferenciación de la ayuda por categoría de parcelas, determinado, en particular, en función de la calidad del algodón no desmotado que se vaya a suministrar.
No obstante, con respecto a 2006, los Estados miembros autorizarán a las organizaciones interprofesionales de producción de algodón antes del 28 de febrero de ese año.
Artículo 171 bis septies
Obligaciones de los productores
1. Un mismo productor no podrá estar afiliado a varias organizaciones interprofesionales.
2. El productor afiliado a una organización interprofesional estará obligado a entregar el algodón producido a un desmotador que pertenezca a esa misma organización.
3. La participación de los productores en una organización interprofesional autorizada debe ser el fruto de una afiliación voluntaria.
Artículo 171 bis octies
Diferenciación de la ayuda
1. Incluyendo el incremento previsto en el artículo 110 septies, apartado 2, del Reglamento (CE) no 1782/2003, el baremo mencionado en el artículo 110 sexies de ese Reglamento (en adelante denominado «el baremo») establecerá:
a)
los importes de la ayuda por hectárea admisible que deba percibir un productor afiliado en función de la clasificación de sus parcelas dentro de las categorías determinadas a que se refiere el apartado 2;
b)
el método de distribución por categoría de parcela, con arreglo al apartado 2, del importe total reservado para la diferenciación de la ayuda.
A los efectos de la aplicación de la letra a), el importe de base será igual, al menos, a la parte no diferenciada de la ayuda por hectárea admisible prevista en el artículo 110 quater, apartado 2, del Reglamento (CE) no 1782/2003, adaptada, en su caso, con arreglo al apartado 3 de ese artículo.
El cálculo mencionado en la letra a) contempla asimismo la posibilidad de que no se entregue algodón al desmotador. En tal caso, el importe mínimo de la ayuda por hectárea admisible que deba percibir el productor afiliado de que se trate será igual, al menos, a la parte no diferenciada de la ayuda por hectárea admisible prevista en el artículo 110 quater, apartado 2, del Reglamento (CE) no 1782/2003, adaptada, en su caso, con arreglo al apartado 3 de ese artículo.
2. Las organizaciones interprofesionales clasificarán las parcelas en varias categorías teniendo en cuenta, al menos, uno de los criterios cualitativos siguientes relativos al algodón producido:
a)
longitud de la fibra;
b)
grado de humedad;
c)
índice medio de impurezas.
El baremo establecerá los procedimientos que permitan evaluar cada parcela con relación a estos criterios y clasificarla entre las categorías determinadas.
El baremo no podrá incluir en ningún caso criterios vinculados al aumento de la producción y la comercialización del algodón.
A efectos de la aplicación del baremo, podrá considerarse que todas las parcelas de un mismo productor pertenecen a una misma categoría media de parcelas y rinden una misma calidad de algodón.
3. En caso necesario, para la clasificación por categorías de parcelas dentro del baremo, el algodón sin desmotar se analizará basándose en muestras representativas en el momento de su entrega a la empresa desmotadora, en presencia de todas las partes interesadas.
4. Las organizaciones interprofesionales comunicarán al organismo pagador el importe obtenido aplicando el baremo que deba abonarse a cada uno de sus productores. El organismo pagador efectuará el pago previa comprobación de la conformidad y admisibilidad de los importes de la ayuda de que se trate.
Artículo 171 bis nonies
Aprobación y modificaciones del baremo
1. El baremo se notificará por primera vez al Estado miembro interesado, con vistas a su aprobación, antes del 28 de febrero de 2006 con respecto a la siembra de ese año.
El Estado miembro decidirá aprobar o no el baremo en el plazo de un mes tras la notificación.
2. Las organizaciones interprofesionales autorizadas comunicarán al Estado miembro interesado, antes del 31 de enero, las modificaciones del baremo con respecto a la siembra del año en curso.
Salvo que el Estado miembro interesado presente objeciones en el plazo de un mes tras la fecha mencionada en el párrafo primero, se considerará que las modificaciones del baremo han sido aprobadas.
En caso de no aprobarse las modificaciones del baremo, la ayuda que se abone será la calculada con el baremo aprobado sin tener en cuenta las modificaciones no aprobadas.
3. En caso de que las organizaciones interprofesionales decidan interrumpir la aplicación del baremo, lo pondrán en conocimiento del Estado miembro. La interrupción surtirá efecto con respecto a la siembra del año siguiente.
Artículo 171 bis decies
Notificaciones a los productores y a la Comisión
1. Los Estados miembros notificarán a los agricultores que produzcan algodón y a la Comisión, antes del 31 de enero del año de que se trate:
a)
las variedades autorizadas; no obstante, las variedades autorizadas con arreglo al artículo 171 bis bis después de esa fecha deberán comunicarse a los agricultores antes del 15 de marzo del mismo año;
b)
los criterios de autorización de las tierras;
c)
la densidad mínima de plantas de algodón a que se refiere el artículo 171 bis ter;
d)
las prácticas agronómicas exigidas.
2. En caso de retirarse la autorización de una variedad, los Estados miembros lo pondrán en conocimiento de los agricultores a más tardar el 31 de enero con respecto a la siembra del año siguiente.
3. Los Estados miembros notificarán a la Comisión los datos siguientes:
a)
a más tardar el 30 de abril del año de que se trate, los nombres de las organizaciones interprofesionales autorizadas y sus características principales en lo relativo a su superficie, potencial de producción, número de productores, número de desmotadores y capacidades de desmotado;
b)
a más tardar el 15 de septiembre del año de que se trate, las superficies sembradas por las que se hayan presentado solicitudes de ayuda específica al algodón;
c)
a más tardar el 31 de julio del año siguiente, los datos finales de las superficies sembradas por las que se haya abonado efectivamente la ayuda específica al algodón con respecto al año considerado, previa deducción, en su caso, de las reducciones en materia de superficie previstas en la parte II, título IV, capítulo I, del Reglamento (CE) no 796/2004.».
6)
Se inserta el siguiente capítulo 17 ter:
«CAPÍTULO 17 ter
AYUDA AL OLIVAR
Artículo 171 ter
Categorías de olivares
1. Los Estados miembros determinarán los olivares que pueden optar a la ayuda prevista en el artículo 110 octies del Reglamento (CE) n° 1782/2003 y los clasificarán en un máximo de cinco categorías en función de algunos de los criterios siguientes:
a)
criterios medioambientales:
i)
dificultad de acceso a las parcelas,
ii)
riesgo de degradación física de las tierras,
iii)
carácter especial de los olivares: añosos, valiosos desde el punto de vista del cultivo y el paisaje, situados en pendiente, de variedades tradicionales, raros o situados en zonas naturales protegidas;
b)
criterios sociales:
i)
zonas con gran dependencia del cultivo olivarero,
ii)
zonas con tradición oleícola,
iii)
zonas con indicadores económicos desfavorables,
iv)
explotaciones con riesgo de abandono de los olivares,
v)
dimensión de los olivares en la explotación,
vi)
zonas con elementos característicos, tales como producciones DOP, IGP, ecológicas e integradas.
2. Los Estados miembros determinarán, con respecto a cada agricultor, la pertenencia a las categorías mencionadas en el apartado 1 de cada parcela oleícola con derecho a la ayuda. Esta información se registrará en el sistema de información geográfica oleícola (“SIG oleícola”).
3. Los Estados miembros podrán adaptar una vez al año las categorías de olivares definidas en aplicación del apartado 1.
Cuando la adaptación de las categorías comporte una reclasificación de los olivares, la nueva clasificación se aplicará a partir del año siguiente al de la adaptación.
Artículo 171 ter bis
Cálculo de superficies
1. Los Estados miembros calcularán por cada productor la superficie que puede optar a la ayuda según el método común establecido en el anexo XXIV.
Las superficies se expresarán en ha-SIG oleícola, con dos decimales.
2. No obstante lo dispuesto en el apartado 1, el método común establecido en el anexo XXIV no se aplicará cuando:
a)
la parcela oleícola tenga una dimensión mínima que determinará el Estado miembro dentro del límite de una dimensión que no supere 0,1 hectáreas;
b)
la parcela oleícola esté situada en una entidad administrativa que no se recoja en la base de referencia gráfica del sistema de información geográfica oleícola.
En tales casos, el Estado miembro determinará la superficie oleícola según criterios objetivos y de modo que se garantice la igualdad de trato entre los agricultores.
Artículo 171 ter ter
Importe de la ayuda
1. Los Estados miembros fijarán, antes del 31 de enero de cada año, el importe indicativo de la ayuda por ha-SIG oleícola para cada categoría de olivar.
2. Los Estados miembros fijarán, antes del 31 de octubre del año de que se trate, el importe de la ayuda por ha-SIG oleícola para cada categoría de olivar.
Este importe se calculará multiplicando el importe indicativo mencionado en el apartado 1 por un coeficiente que corresponderá al importe máximo de la ayuda fijado en el artículo 110 decies, apartado 3, del Reglamento (CE) no 1782/2003, habida cuenta, en su caso, de la reducción prevista en el apartado 4 de ese artículo, dividido por la suma de los importes que resulten de la multiplicación del importe indicativo de la ayuda mencionado en el apartado 1 del presente artículo, establecido para cada categoría, por la superficie correspondiente.
3. Los Estados miembros podrán aplicar los apartados 1 y 2 a escala regional.
Artículo 171 ter quater
Determinación de los datos de base
1. Basándose en los datos del SIG oleícola y en las declaraciones de los agricultores, el 1 de enero de 2005, los Estados miembros determinarán de cada parcela oleícola, con vistas a la aplicación del artículo 110 nonies, letra c), del Reglamento (CE) no 1782/2003, el número y la localización de los olivos subvencionables, el número y la localización de los olivos no subvencionables, la superficie oleícola y la superficie subvencionable de la parcela oleícola, así como su categoría de conformidad con el artículo 171 ter.
2. Tratándose de las superficies plantadas con olivos al amparo de los programas de nuevas plantaciones de Francia y Portugal, que hayan sido aprobadas por la Comisión en virtud del artículo 4 del Reglamento (CE) no 1638/98 del Consejo (9) y que se hayan registrado en el SIG oleícola antes del 1 de enero de 2007, los Estados miembros determinarán, el 1 de enero de 2006 respecto de las parcelas plantadas en 2005 y el 1 de enero de 2007 respecto de las plantadas en 2006, los datos mencionados en el apartado 1 del presente artículo. Estos datos se notificarán a los agricultores a más tardar en la solicitud única de 2007.
Artículo 171 ter quinquies
Notificaciones
Los Estados miembros comunicarán anualmente a la Comisión:
a)
a más tardar el 15 de septiembre: los datos sobre las superficies de olivares, desglosadas por categoría, objeto de solicitud de ayuda para el año en curso;
b)
a más tardar el 31 de octubre
i)
los datos sobre las superficies mencionadas en la letra a) que se considere que pueden optar a la ayuda, habida cuenta de las reducciones o correcciones previstas en el artículo 51 del Reglamento (CE) no 796/2004,
ii)
la cuantía de la ayuda que se vaya a conceder por cada categoría de olivares;
c)
a más tardar el 31 de julio: los datos finales de las superficies de olivares, desglosadas por categorías, por las que la ayuda se haya abonado efectivamente con respecto al año anterior.
7)
Se inserta el siguiente capítulo 17 quater:
«CAPÍTULO 17 quater
AYUDAS AL TABACO
Artículo 171 quater
Definiciones
A los efectos del presente capítulo se entenderá por:
a)
“entrega”: toda actividad que se realice un día determinado y suponga el suministro de tabaco crudo a una empresa de transformación por parte de un agricultor o una asociación de productores en virtud de un contrato de cultivo;
b)
“certificado de control”: el documento expedido por el organismo de control competente que certifique la recepción de la cantidad de tabaco en cuestión por parte de la empresa de primera transformación, la entrega de esta cantidad en virtud de un contrato registrado y la conformidad de estas actividades con las disposiciones de los artículos 171 quater undecies y 171 quater duodecies del presente Reglamento;
c)
“empresa de primera transformación”: toda persona física o jurídica autorizada que efectúe la primera transformación del tabaco crudo explotando, en su propio nombre o por cuenta propia, uno o varios establecimientos de primera transformación de tabaco equipados convenientemente para ese fin;
d)
“primera transformación”: la transformación del tabaco crudo, entregado por un agricultor, en un producto estable y almacenable presentado en balas o paquetes cuya calidad se ajuste a las exigencias del usuario final (fabricante);
e)
“asociación de productores”: una asociación que represente a productores de tabaco.
Artículo 171 quater bis
Grupos de variedades de tabaco crudo
Las variedades de tabaco crudo se clasificarán en los grupos siguientes:
a)
tabaco curado al aire caliente (“flue cured”): tabaco curado en hornos en los que la circulación del aire, la temperatura y el grado higrométrico están controlados;
b)
tabaco rubio curado al aire (“light air-cured”): tabaco curado al aire, a cubierto;
c)
tabaco negro curado al aire (“dark air-cured”): tabaco curado al aire, a cubierto, que se deja fermentar antes de su comercialización;
d)
tabaco curado al fuego (“fire-cured”);
e)
tabaco curado al sol (“sun-cured”);
f)
Basmas (tabaco curado al sol);
g)
Katerini (tabaco curado al sol);
h)
Kaba Koulak clásico y las variedades similares (tabaco curado al sol).
En el anexo XXV figuran las variedades de cada grupo.
Artículo 171 quater ter
Empresas de primera transformación
1. Los Estados miembros autorizarán las empresas de primera transformación que estén establecidas en su territorio y fijarán las condiciones pertinentes aplicables a la autorización.
Una empresa de primera transformación autorizada podrá firmar contratos de cultivo a condición de que al menos el 60 % del tabaco de origen comunitario comercializado de que disponga lo venda directa o indirectamente sin transformaciones posteriores a empresas de fabricación de tabaco.
2. Los Estados miembros retirarán la autorización en caso de que la empresa de transformación incumpla, deliberadamente o por negligencia grave, las disposiciones aplicables al tabaco crudo a escala comunitaria o nacional.
Artículo 171 quater quater
Zonas de producción
Respecto de cada grupo de variedades, las zonas de producción mencionadas en el artículo 110 duodecies, letra a), del Reglamento (CE) no 1782/2003 serán las que figuran en el anexo XXVI del presente Reglamento.
Los Estados miembros podrán determinar zonas de producción más restringidas en función, sobre todo, de criterios cualitativos. Una zona de producción restringida no podrá contar con una superficie superior a la de una unidad administrativa o, en el caso de Francia, un cantón.
Artículo 171 quater quinquies
Contratos de cultivo
1. Los contratos de cultivo mencionados en el artículo 110 duodecies, letra c), del Reglamento (CE) no 1782/2003 se celebrarán entre una empresa de primera transformación, por un lado, y un agricultor o una asociación de productores que lo represente, por otro, a condición de que la asociación de productores cuente con el reconocimiento del Estado miembro interesado.
2. Los contratos de cultivo se celebrarán por variedades o grupos de variedades. Los contratos obligarán a la empresa de primera transformación a hacerse cargo de la cantidad de tabaco en hoja que figure en el contrato, y al agricultor o la asociación de productores que lo represente, a entregar esta cantidad a la empresa de primera transformación, dentro de los límites de su producción real.
3. Respecto de cada cosecha, los contratos de cultivo deberán contener al menos los elementos siguientes:
a)
nombre, apellidos y domicilio de las partes contratantes;
b)
la variedad o grupo de variedades de tabaco reguladas por el contrato;
c)
la cantidad máxima que deba entregar;
d)
lugar preciso de producción del tabaco: la zona de producción mencionada en el artículo 171 quater quater, la provincia, el municipio y la identificación de la parcela de acuerdo con el sistema integrado de control;
e)
la superficie de la parcela en cuestión, excluidos los caminos de servicio y los cercados;
f)
el precio de compra por grado cualitativo, excluidos los importes de la ayuda, los posibles servicios y los impuestos;
g)
los requisitos cualitativos mínimos acordados por grado cualitativo, con un mínimo de tres grados por posición en la planta, y el compromiso del agricultor de entregar a la empresa de transformación tabaco crudo por grados de calidad que cumpla al menos esos requisitos cualitativos;
h)
el compromiso de la empresa de primera transformación de pagar al agricultor el precio de compra por grado cualitativo;
i)
el plazo de pago del precio de compra, que no podrá ser superior a 30 días a partir de la fecha de la entrega;
j)
el compromiso del agricultor de volver a plantar tabaco en la parcela de que se trate antes del 20 de junio del año de la cosecha.
4. En caso de que la replantación se realice con posterioridad al 20 de junio, el agricultor informará a la empresa de transformación y a las autoridades competentes del Estado miembro interesado, mediante carta certificada enviada antes de esa fecha, de los motivos del retraso y de los posibles cambios de parcela.
5. Las partes interesadas de un contrato de cultivo podrán incrementar, mediante una cláusula adicional escrita, las cantidades inicialmente estipuladas en dicho contrato. La cláusula adicional se presentará a efectos de su registro a la autoridad competente, a más tardar el cuadragésimo día siguiente al de expiración del plazo fijado para la celebración de los contratos a que se refiere el artículo 171 quater sexies, apartado 1).
Artículo 171 quater sexies
Celebración y registro de contratos
1. Salvo en caso de fuerza mayor, los contratos de cultivo deberán celebrarse, a más tardar, el 30 de abril del año de la cosecha. Los Estados miembros podrán fijar una fecha anterior.
2. Salvo en caso de fuerza mayor, una vez celebrados, los contratos de cultivo se presentarán a efectos de su registro al organismo competente, a más tardar 15 días después del plazo fijado para su celebración a que se refiere el apartado 1.
El organismo competente será el del Estado miembro en el que tenga lugar la transformación.
Cuando la transformación se realice en un Estado miembro distinto de aquél en el que se haya cultivado el tabaco, el organismo competente del Estado miembro de transformación transmitirá inmediatamente una copia del contrato registrado al organismo competente del Estado miembro de producción. En caso de que este organismo no efectúe por sí mismo los controles del régimen de ayuda, enviará una copia de los contratos registrados al organismo de control competente.
3. En caso de que el plazo fijado para la celebración de los contratos a que se refiere el apartado 1 o para el envío de los contratos de cultivo previsto en el apartado 2 se supere en un máximo de 15 días, la ayuda que deba pagarse se reducirá un 20 %.
Artículo 171 quater septies
Contratos con una asociación de productores
1. Cuando una empresa de primera transformación y una asociación de productores celebren un contrato de cultivo, éste deberá ir acompañado de una lista en la que se recojan los nombres de los agricultores interesados y las respectivas cantidades máximas que vayan a entregar, la situación exacta de las parcelas y la superficie de éstas, tal como se indica en el artículo 171 quater quinquies, apartado 3), letras c), d) y e).
Esa lista deberá enviarse para su registro al organismo competente a más tardar el 15 de mayo del año de la cosecha.
2. Las asociaciones de productores mencionadas en el apartado 1 no podrán realizar la primera transformación del tabaco.
3. Los agricultores que produzcan tabaco no podrán estar afiliados a más de una asociación de productores.
Artículo 171 quater octies
Requisitos cualitativos mínimos
El tabaco que se entregue a las empresas de transformación deberá ser de calidad sana, cabal y comercial y estar exento de las características que figuran en el anexo XXVII. Se podrán fijar requisitos de calidad más estrictos por parte de los Estados miembros o ser acordados por las partes contratantes.
Artículo 171 quater nonies
Litigios
Los Estados miembros podrán disponer que los litigios que surjan por la calidad del tabaco entregado a las empresas de primera transformación se sometan a un organismo de arbitraje. Los Estados miembros establecerán las normas que regulen la composición y las deliberaciones de dichos organismos. Éstos deberán estar compuestos de manera paritaria por uno o varios representantes de los productores y de las empresas de transformación.
Artículo 171 quater decies
Cuantía de la ayuda
En aplicación de lo dispuesto en el artículo 110 duodecies, letra d), del Reglamento (CE) no 1782/2003, los Estados miembros deberán fijar el importe indicativo de la ayuda por kilogramo y por variedades o grupos de variedades de tabaco antes del 15 de marzo del año de la cosecha. Los Estados miembros podrán diferenciar la cuantía de la ayuda en función de la calidad del tabaco entregado. Respecto de cada variedad o grupo de variedades, la cuantía de la ayuda no deberá superar el importe de la prima que se fija, por grupos de variedades, para la cosecha de 2005 en el Reglamento (CE) no 546/2002 del Consejo (10).
Los Estados miembros fijarán el importe final de la ayuda por kilogramo y por variedades o grupos de variedades de tabaco dentro de los 15 días hábiles siguientes a aquel en que se haya entregado todo el tabaco de la cosecha de que se trate. En caso de que el importe total de la ayuda solicitado en un Estado miembro supere el límite máximo nacional que se fija en el artículo 110 terdecies del Reglamento (CE) no 1782/2003, adaptado de acuerdo con el artículo 110 quaterdecies de ese Reglamento, el Estado miembro reducirá linealmente los importes abonados a cada uno de los agricultores.
Artículo 171 quater undecies
Cálculo del pago de la ayuda
1. La ayuda que deba pagarse a los agricultores se calculará en función del peso del tabaco en hoja de la variedad o grupo de variedades en cuestión que corresponda a la calidad mínima exigida y que haya recibido la empresa de primera transformación.
2. Si el grado de humedad difiere del que se fija en el anexo XXVIII para la variedad en cuestión, se adaptará el peso por cada punto porcentual de diferencia, dentro de los límites de tolerancia establecidos en ese mismo anexo.
3. En el anexo XXIX se recogen los métodos para determinar el grado de humedad, los niveles y frecuencias de las tomas de muestras y el modo de cálculo del peso adaptado.
Artículo 171 quater duodecies
Entrega
1. Salvo en casos de fuerza mayor, los agricultores deberán entregar toda su producción a la empresa de primera transformación a más tardar el 30 de abril del año siguiente al de la cosecha, en caso contrario perderán el derecho a la ayuda. Los Estados miembros podrán fijar una fecha anterior.
2. La entrega se efectuará directamente en el lugar en que se vaya a transformar el tabaco o, en caso de que el Estado miembro lo autorice, en un centro de compra autorizado. El organismo de control competente autorizará los centros de compra, que deberán disponer de instalaciones, instrumentos de pesaje y locales adecuados.
3. Si el tabaco sin transformar no se ha entregado en los lugares mencionados en el apartado 2 o si el transportista que efectúa el traslado de las diferentes cantidades de tabaco desde el centro de compra a la empresa de transformación no posee autorización para ello, la empresa de primera transformación que reciba el tabaco de que se trate pagará al Estado miembro un importe igual al de la ayuda correspondiente a esa cantidad de tabaco. Este importe se abonará en la cuenta del Fondo Europeo de Orientación y Garantía Agraria (FEOGA).
Artículo 171 quater terdecies
Pago
El organismo competente del Estado miembro abonará la ayuda al agricultor basándose en un certificado de control expedido por el organismo de control competente en el que conste la entrega del tabaco.
Artículo 171 quater quaterdecies
Anticipos
1. No obstante lo dispuesto en el artículo 10, apartado 1, del Reglamento (CE) no 796/2004, los Estados miembros podrán aplicar un régimen de anticipos de las ayudas al tabaco para los agricultores.
2. Las solicitudes de anticipos podrán presentarlas los agricultores después del 16 de septiembre del año de la cosecha. Deberán ir acompañadas de los siguientes documentos, salvo que los Estados miembros dispongan otra cosa por tenerlos ya en su posesión:
a)
una copia del contrato de cultivo o su número de registro;
b)
una declaración escrita del agricultor de que se trate en la que consten las cantidades de tabaco que puede entregar en la cosecha en curso.
3. El pago del anticipo, cuyo importe máximo podrá ascender al 50 % de la cuantía de la ayuda pagadera, según el importe indicativo fijado con arreglo al artículo 171 quater decies, estará supeditado a la constitución de una garantía equivalente al importe del anticipo incrementado un 15 %.
La garantía quedará liberada cuando se pague el importe total de la ayuda con arreglo al artículo 19 del Reglamento (CEE) no 2220/85.
4. Los anticipos se abonarán a partir del 16 de octubre del año de la cosecha y dentro de los 30 días siguientes a la presentación de la solicitud a que se refiere el apartado 2 y de la prueba de la constitución de la garantía mencionada en el apartado 3.
Los anticipos se deducirán del importe de la ayuda al tabaco pagadera de conformidad con el artículo 171 quater terdecies.
5. Los Estados miembros determinarán las condiciones complementarias que regularán la concesión de los anticipos, en particular la fecha límite para la presentación de solicitudes. Los agricultores no podrán presentar solicitudes de anticipo una vez hayan comenzado las entregas.
Artículo 171 quater quindecies
Transformación transfronteriza
1. El Estado miembro en el que se haya producido el tabaco deberá pagar las ayudas o los anticipos.
2. Cuando el tabaco se transforme en un Estado miembro distinto del de producción, el Estado miembro de transformación comunicará, tras efectuar los controles necesarios, todos los datos que permitan al Estado miembro de producción proceder al pago de las ayudas o a la liberación de las garantías.
Artículo 171 quater sexdecies
Notificaciones a la Comisión
1. Los Estados miembros notificarán a la Comisión, a más tardar el 31 de enero de cada año de cosecha:
a)
los nombres y direcciones de los organismos encargados del registro de los contratos de cultivo;
b)
los nombres y direcciones de las empresas de primera transformación autorizadas.
La Comisión publicará la lista de los organismos encargados del registro de los contratos de cultivo y de las empresas de primera transformación autorizadas en la serie C del Diario Oficial de la Unión Europea.
2. Los Estados miembros notificarán inmediatamente a la Comisión las medidas de ámbito nacional que hayan adoptado para aplicar el presente capítulo.
Artículo 171 quater sepdecies
Disposición transitoria
Sin perjuicio de las modificaciones que se efectúen en el futuro, los productores cuyas cuotas de producción de tabaco se hayan readquirido en las cosechas de 2002 y 2003 con arreglo a lo dispuesto en el artículo 14 del Reglamento (CEE) no 2075/92 tendrán derecho, a partir del 1 de enero 2006 y durante el resto de los cinco años de cosecha siguientes al de readquisición de su cuota, a percibir un importe equivalente a un porcentaje de la prima concedida respecto de la cosecha de 2005, tal como se muestra en los cuadros del anexo XXX. Estos importes se abonarán antes del 31 de mayo de cada año.
8)
El artículo 172 queda modificado como sigue:
a)
se insertan los apartados 3 bis y 3 ter siguientes:
«3 bis. Queda derogado el Reglamento (CE) no 1591/2001. No obstante, seguirá aplicándose a la campaña de comercialización 2005/06.
3 ter. Quedan derogados los Reglamentos (CEE) no 85/93 y (CE) no 2848/98 con efecto desde el 1 de enero de 2006. No obstante, seguirán aplicándose a la cosecha de 2005.»;
b)
el texto del apartado 4 se sustituye por el siguiente:
«4. Las referencias a los actos derogados se entenderán hechas al presente Reglamento, salvo en el caso del Reglamento (CEE) no 85/93.».
9)
El texto del anexo del presente Reglamento se añade como anexos XXIV a XXX.
Artículo 2
El presente Reglamento entrará en vigor el día de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
Será aplicable desde el 1 de enero de 2006, salvo el artículo 1, punto 4, que se aplicará desde el 1 de enero de 2005.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Bruselas, el 22 de diciembre de 2005.