РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 24 април 2007 година
относно схемата за държавна помощ, прилагана от Словения в рамките на нейното законодателство, за квалифицирани производители на енергия, дело № C 7/2005
(нотифицирано под номер C(2007) 1181)
(само текстът на словенски език е автентичен)
(Текст от значение за ЕИП)
(2007/580/ЕО)
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 88, параграф 2, първа алинея от него,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква a) от него,
като покани заинтересованите страни да представят своите мнения съгласно горепосочените разпоредби (1),
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
(1)
С писмо, получено от Комисията на 1 октомври 2003 г., Словения представи програма за събиране на трудно възстановими разходи в електроцентрали в Република Словения съгласно временната процедура, посочена в приложение IV, раздел 3, точка 1, буква в) от Договора за присъединяване на Чешката република, Естония, Кипър, Латвия, Литва, Унгария, Малта, Полша, Словения и Словакия към Европейския съюз. Това уведомление е заведено като дело за държавна помощ под номер SI 7/03.
(2)
В хода на последвалата размяна на писма се оказа, че двете електроцентрали, посочени в описанието на фактите относно декларираната мярка, са получавали помощ по друга схема за държавна подкрепа. Тази друга схема на държавна помощ (наричана по-долу „схемата“) е заведена от Комисията на 6 декември 2004 г. като дело за държавна помощ под номер 80/04.
(3)
Въз основа на предоставените ѝ данни Комисията изрази съмнения относно съвместимостта на някои части на схемата с общия пазар. По тези причини на 2 февруари 2005 г. тя прие решение за откриване на официална процедура за разследване съгласно член 88, параграф 2 от Договора за ЕО (наричано по-долу „решение за откриване на процедура“) и призова Словения да представи своите коментари. Решението за откриване на процедура беше публикувано на 15 март 2005 г. в Официален вестник на Европейския съюз (2). Всички заинтересовани страни бяха поканени да представят своите коментари в срок от един месец от датата на публикуване на решението.
(4)
В писмо от 11 март 2005 г., получено на 14 март 2005 г., Словения представи своите коментари относно съмненията, изразени в решението за откриване на процедура. На 25 април 2005 г., 11 юли 2005 г., 23 ноември 2005 г. и 22 юни 2006 г. Комисията изпрати на Словения допълнителни въпроси, на които Словения отговори с писма съответно от 14 юни 2005 г., 20 септември 2005 г., 31 януари 2006 г., регистрирани от Комисията в същия ден, и с писмо от 7 юли 2006 г., получено от Комисията на 14 юли 2006 г.
(5)
Комисията не е получила никакви коментари от други заинтересовани страни.
(6)
На 25 октомври 2006 г. се проведе техническо съвещание между Комисията и словенските органи, в резултат на което Словения предостави на Комисията допълнителни сведения с писмо от 23 ноември 2006 г., получено от Комисията на 24 ноември 2006 г.
2. ОПИСАНИЕ НА СХЕМАТА
(7)
Схемата е въведена през 2001 г. с цел подпомагане на производството на електроенергия от възобновяеми източници и комбинирано производство на топлинна и електроенергия в Словения и за осигуряване на надеждна доставка на енергия от местни източници.
(8)
За получаване на помощ по схемата Министерството на околната среда, териториалното устройство и енергетиката трябва да даде на производителя на електроенергия статута „квалифициран производител“ (3).
(9)
Статут на квалифициран производител може да бъде даден на три вида производители на електроенергия:
i)
на електроцентрали, които произвеждат електроенергия от възобновяеми източници с изключение на водни електроцентрали с мощност над 10 MW;
ii)
на производители на електроенергия с комбинирано производство на топлинна и електроенергия с ефективност над средната, с изключение на комуналните топлоцентрали с мощност над 10 MW и на промишлени топлоцентрали с мощност над 1 MW;
iii)
на топлоелектроцентрала Trbovlje (наричана по-долу „електроцентралата Trbovlje“), за онази част от нейното производство, което изразходва до 15 % собствена първична енергия, необходима за покриване на потреблението на електроенергия в Словения.
(10)
През 2003 г. квалифицираните производители са имали приблизително 11,2 % пазарен дял в производство на електроенергия в Словения. Без електроцентралата Trbovlje и електроцентралата с комбинирано производство на топлинна и електроенергия в Ljubljana, този дял спада приблизително на 2,7 %.
(11)
Квалифицираните производители имат право да продават на дистрибутора на мрежата, към която са включени, цялото производство по цена, която ежегодно се определя и актуализира от държавата. Тази цена е по-висока от пазарната цена. Квалифицираните производители могат също да решат да продават своята електроенергия пряко на пазара, като в този случай имат право на премия, която е равна на разликата между приходите, които биха получили, ако решат да продават своята електроенергия на дистрибутора на мрежата, и приходите, които са получили от пазара.
(12)
Дистрибуторите на мрежата покриват загубите си, които настъпват поради задължителното откупване, с плащания от фонд, учреден със закон. Със средства от фонда се изплащат също премии на квалифицирани производители, които решават да продават своята електроенергия на пазара. Фондът се финансира от постъпления от парафискални налози върху потреблението на електроенергия, наложени на всички потребители на електроенергия в Словения.
3. СЪМНЕНИЯ, ИЗРАЗЕНИ В РЕШЕНИЕТО ЗА ОТКРИВАНЕ НА ПРОЦЕДУРА
(13)
След анализа на предоставените данни Комисията стигна до предварителното заключение, че помощта представлява държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО, тъй като отговаря на всичките четири кумулативни критерия.
(14)
Комисията също е изразила съмнение, че схемата би била съвместима с общия пазар.
(15)
Първоначално Комисията анализира помощта от гледна точка на Насоките на Общността относно държавна помощ за защита на околната среда (4) (наричани по-долу „насоки за околната среда“). Направеният анализ предизвика съмнения относно съвместимостта на помощта с насоките за околната среда, по-конкретно що се касае до определянето на производители, използващи възобновяеми енергийни източници и ефективно комбиниране на топлинна и електроенергия, и относно нивото на помощта в сравнение с реалните разходи на производителите.
(16)
След това помощта бе анализирана с оглед на Съобщението на Комисията относно методология за анализиране на държавната помощ, свързана с трудно възстановими разходи (5) (наричана по-долу „методологията“). Този анализ предизвика съмнения относно съвместимостта на схемата с методологията. Комисията не успя да установи дали помощта е пресметната достатъчно прецизно, за да може да бъде осигурено изчисление по отделни електроцентрали, както е необходимо според посочената методология.
(17)
По-нататък тя анализира помощта като компенсация на разходите, свързани с услуги от общ икономически интерес. Този анализ предизвика съмнения относно съвместимостта на помощта, тъй като за повечето бенефициери Комисията не успя достатъчно прецизно да определи услугите от общ икономически интерес, които биха могли да им бъдат възложени, а за единствения бенефициер, за когото тази дейност би била прецизно определена, тя не успя да прецени пропорционалността на компенсацията.
(18)
Комисията също така изрази съмнение, че помощта, финансирана от парафискални налози, плащани от потребителите на електроенергия, е в съответствие с членове 25 и 90 от Договора за ЕО.
4. КОМЕНТАРИ НА ДРУГИ ЗАИНТЕРЕСОВАНИ СТРАНИ
(19)
След обявяване на решението за откриване на процедура Комисията не е получила никакви коментари от други заинтересовани страни.
5. НАЧАЛНИ КОМЕНТАРИ НА ДЪРЖАВАТА-ЧЛЕНКА
(20)
С писмо от 11 март 2005 г., регистрирано на 14 март 2005 г., Словения представи своите коментари относно съмненията, изразени в решението за откриване на процедура. Тези коментари се отнасят само до проблема за определението за държавна помощ и понятието за парафискални налози.
5.1. Наличие на държавна помощ
(21)
Словения подчертава, че словенските дистрибуторски дружества не са 100 % държавна собственост. Словения посочва, че собствеността на операторите на практика е разделена между държавата (приблизително 80 %), частни инвестиционни фондове и други (приблизително 20 %). Освен това, по схемата за задължително изкупуване словенското законодателство не прави разлика между държавни и частни оператори. Законът за енергетика (6) не поставя условие, според което операторът трябва да бъде държавна собственост, и дава възможност той да е частен или държавен.
(22)
По мнението на Словения фактът, че определен субект в схемата на задължително откупуване е държавна собственост, не означава, че само поради това става дума за държавна помощ. Тук тя се позовава на решението на Европейския съд по дело C-379/98 от 13 март 2001 г.
(23)
По-нататък Словения посочва, че системата за изкупуване на електроенергия от квалифицирани производители, както е уредено в словенското законодателство, е много подобна на други схеми, които Комисията вече е разгледала, например в дела NN 27/2000 и NN 68/2000 (7), за които Комисията констатира, че не представляват държавна помощ. Според Словения в решението за двата случая Комисията е констатирала, че задължението се отнася за многобройни частни и за някои обществени оператори на мрежи, поради което въпросните закони или примери не могат да бъдат разглеждани като такива, които включват държавни средства.
(24)
С оглед на изказаните съображения и предвид действащата система Словения счита, че сам по себе си въпросът за собствеността на въпросните субекти не може да промени естеството на средствата, ако те по своето естество не идват от държавни източници.
(25)
По-нататък Словения посочва, че средствата във вид на задължителни вноски, получени от общественото предприятие, не представляват държавна помощ, тъй като предприятието няма право да разполага свободно с тях. При задължителното изкупуване източник на финансиране на схемата е таксата за ползване на мрежите, която плащат всички потребители на електроенергия, част от която се събира от операторите на мрежите по отделни сметки за предварително планирани цели.
5.2. Парафискални налози
(26)
Словения подчертава, че схемата на задължително изкупуване се финансира от част от таксата за ползване на мрежите, която плащат всички потребители на електроенергия при еднакви и предварително известни условия. Компонентите на таксата за ползване на мрежите се определят от Агенцията по енергетика (регулатор на енергийния пазар) и правителството. Покриването на ценовата разлика става чрез механизъм, според който операторите на мрежи изкупуват електроенергията на фиксирана цена и я продават на пазарна цена. При наличие на загуба тя се покрива от част от таксата за ползване на мрежите. По този начин операторите, на които е наложено изкупуване, не получават средства от държавата, а част от таксата за ползване на мрежите.
(27)
Операторите са длъжни да разпределят тези средства по специална сметка. Средствата са източник също и на заплащане на допълнителна премия, ако квалифицираните производители продават част от своята електроенергия самостоятелно или чрез посредник.
(28)
Словения твърди също, че схемата не включва никакъв държавен или какъвто и да било друг капитал, чрез който да се вливат ресурси. Средствата за финансиране на схемата не могат да бъдат разглеждани като произтичащи от парафискални налози, тъй като не произтичат от държавния бюджет и не могат да бъдат приписвани на държавата.
6. ДОПЪЛНИТЕЛНИ ДАННИ, ПРЕДОСТАВЕНИ ОТ СЛОВЕНИЯ
(29)
В по-нататъшната си кореспонденция с Комисията Словения предостави допълнителни данни и ангажименти относно схемата.
(30)
Словения предостави нови подробни данни за целите на схемата, свързани с опазване на околната среда. На първо място, схемата е била създадена да допринесе за общите цели на политиката за околната среда:
i)
за по-ефективно използване на енергията;
ii)
за повишаване на дела на възобновяемите енергийни източници в първичния енергиен баланс на Общността от 8,8 % през 2001 г. до 12 % до 2010 г.
(31)
Посочените цели включват целите за комбинирано производство и за възобновяеми източници, и двете от които спадат към схемата за изкупуване на електроенергия. Тези цели съвпадат с целите, определени между другото за Словения с Директива 2001/77/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 септември 2001 г. относно насърчаване на производството и потреблението на електроенергия от възобновяеми енергийни източници на вътрешния електроенергиен пазар (8). Директива 2001/77/ЕО определя рамкови цели за отделните държави-членки. Целевият дял на Словения за използване на електроенергия от възобновяеми източници възлиза на 32,6 % до 2010 г.
(32)
Общият брой електроцентрали, от които електроенергията се изкупува по схемата, е 434, от които 430 са включени в дистрибуторските мрежи и 4 - в преносните мрежи. Над 90 % от електроцентралите, включени в дистрибуторски мрежи, са водни електроцентрали, а останалите са електроцентрали с използване на биомаса, слънчеви електроцентрали и електроцентрали за комбинирано производство на топлинна и електроенергия.
(33)
Схемата влиза в сила след като Наредбата относно правилата за определяне на цените и за изкупуване на електроенергия от квалифицирани производители на електроенергия (9) влезе в сила на 4 април 2002 г.
(34)
Договорите за изкупуване на електроенергия, действащи в момента за квалифицираните електроцентрали и операторите на мрежите или системите, са сключени за период от десет години.
(35)
Словения поясни, че съгласно член 4 от Закона за енергетиката от 1999 г. възобновяемите енергийни източници са определени в съответствие с Директива 2001/77/ЕО.
(36)
Главната цел на схемата е да осигури подходящи икономически условия за разработване и осъществяване на нови проекти за квалифицирани електроцентрали. За определянето на изкупните цени за различните видове квалифицирани електроцентрали, които биха осигурили поне минимална възвръщаемост, необходима за нови инвестиции, е използван анализ на разходите на отделните квалифицирани електроцентрали (с оглед на първичния източник на енергия и големината). Размерът на помощта или на премията се определя като разлика между единната годишна изкупна цена и средната пазарна цена на електроенергията. При повишаване на пазарната цена премиите съответно се понижават.
(37)
В таблица по-долу са показани производствените разходи на квалифицираните производители с оглед на технологията на електроцентралата и големината в сравнение с премията, която схемата предлага. Таблицата е основана на прогнозна средна пазарна цена от 8 SIT (словенски толари) за kWh. Тази сума е само ориентировъчна, тъй като премиите намаляват при нарастване на пазарните цени.
(38)
При всички случаи производствените разходи са по-високи от средните пазарни цени и от гарантираната единна изкупна цена според схемата за квалифицирани производители.
Таблица 1
Сравнение на производствените разходи на квалифицираните електроцентрали с изкупната цена според схемата
Вид квалифицирана електроцентрала (KE) според първичния източник на енергия
Мощност
Производствени разходи
Разлика
Премия
Големина
[kW]
[SIT/kWh]
[SIT/kWh]
[SIT/kWh]
Водни електроцентрали
до 1 MW
100
15,53
7,53
6,75
от 1 MW до 10 MW
3 000
14,33
6,33
6,23
Електроцентрали на биомаса
до 1 MW
600
24,80
16,80
8,69
над 1 MW
1 500
18,18
10,18
8,17
Вятърни електроцентрали
до 1 MW
100
23,28
15,28
6,55
над 1 MW
20 000
15,49
7,49
6,05
Геотермални електроцентрали
3 000
14,59
6,59
6,05
Слънчеви електроцентрали
до 36 kW
36
175,26
167,26
81,67
над 36 kW
100
122,58
114,58
7,46
Други KE (биогаз)
120
30,39
22,39
20,97
KE или топлоелектроцентрали, които употребяват комунални отпадъци
до 1 MW
100
13,97
5,97
4,74
от 1 MW до 10 MW
3 000
12,08
4,08
3,87
Топлоелектроцентрали с комбинирано производство на топлинна и електроенергия за регионално отопление
до 1 MW
700
16,54
8,54
5,9
от 1 MW до 10 MW
3 000
14,56
6,56
5,38
Промишлени топлоелектроцентрали с комбинирано производство на топлинна и електроенергия
до 1 MW
700
14,95
6,95
4,83
Забележка: При прогнозирана пазарна цена 8 SIT/kWh.
(39)
Както е показано в таблицата по-долу, от анализа на разходите и икономическите разчети по категории квалифицирани електроцентрали става ясно, че настоящата нетна стойност (ННС) на изкупните цени, прилагана според схемата, не надвишава ННС на всички инвестиционни разходи, в която и да е квалифицирана електроцентрала.
Таблица 2
Сравнение на ННС на изкупните цени с инвестиционните разходи на отделни квалифицирани електроцентрали
Вид квалифицирана електроцентрала (KE) според първичния източник на енергия
Капацитет
Прогнозирани годишни продажби
Отделни инвестиционни разходи
Инвестиция
Годишна премия
Премия - инвестиционни разходи (ННС)
Големина
[kW]
[MWh]
[SIT/kW]
[в милиони SIT]
[в милиони SIT годишно]
[в милиони SIT]
Водни електроцентрали
до 1 MW
100
456
480 000
48
2,9
-21,0
от 1 MW до 10 MW
3 000
10 656
380 000
1 140
63,1
- 549,1
Електроцентрали на биомаса
до 1 MW
600
2 725
990 000
594
22,5
- 369,3
над 1 MW
1 500
6 813
660 000
990
52,9
- 492,1
Вятърни електроцентрали
до 1 MW
100
187
341 000
34
1,2
-22,2
над 1 MW
20 000
40 800
253 000
5 060
234,5
-2 802,2
Геотермални електроцентрали
3 000
20 736
715 000
2 145
119,2
-1 029,1
Слънчеви електроцентрали
до 36 kW
36
34
1 430 000
52
2,7
-26,2
над 36 kW
100
116
1 210 000
121
0,8
- 105,4
Други KE (биогаз)
120
628
913 000
110
12,5
-1,0
KE или топлинни електроцентрали, които използват комунални отпадъци
до 1 MW
100
624
319 000
32
2,8
-7,0
от 1 MW до 10 MW
3 000
19 728
286 000
858
72,5
- 212,0
Топлоелектроцентрали с комбинирано производство на топлинна и електроенергия за регионално отопление
до 1 MW
700
2 496
198 000
139
16,1
-16,0
от 1 MW до 10 MW
3 000
10 698
165 000
495
63,0
-19,3
Промишлени топлоелектроцентрали с комбинирано производство на топлинна и електроенергия
до 1 MW
700
3 135
187 000
131
2,5
-5,0
Забележка: С използвана дисконтна лихва 8 %, за период от 15 години и понижаване на изкупната цена или премия с 5 % след пет години и с 10 % след десет години съгласно Наредбата за изкупуване.
(40)
Премиите за отделните квалифицирани електроцентрали включват също капиталова възвръщаемост, както е предвидено в словенското законодателство - тя възлиза най-малко на дисконтната лихва 8 % за инвестиции на обществените фондове. Поради факта, че изкупните цени и премиите не бяха съгласувани, сегашната възвръщаемост за всички квалифицирани електроцентрали, които използват възобновяеми източници, е по-ниска от 8 %, както е видно от таблицата по-долу. За слънчевите електроцентрали премията не позволява никаква капиталова възвръщаемост (отрицателна възвръщаемост), особено при малки и средноголеми електроцентрали.
Таблица 3
Капиталова възвръщаемост за отделни квалифицирани електроцентрали
Вид квалифицирана електроцентрала (KE) според първичния източник на енергия
Мощност
Премия
Капиталова възвръщаемост, включена в премия
Големина
[kW]
[SIT/kWh]
Водни електроцентрали
до 1 MW
100
6,75
6,95 %
от 1 MW до 10 MW
3 000
6,23
7,90 %
Електроцентрали на биомаса
до 1 MW
600
8,69
2,30 %
над 1 MW
1 500
8,17
6,00 %
Вятърни електроцентрали
до 1 MW
100
6,55
0,40 %
над 1 MW
20 000
6,05
6,35 %
Геотермални електроцентрали
3 000
6,05
7,30 %
Слънчеви електроцентрали
до 36 kW
36
81,67
-1,4 %
над 36 kW
100
7,46
-15,0 %
Други KE (биогаз)
120
20,97
6,80 %
KE или топлоелектроцентрали, използващи комунални отпадъци
до 1 MW
100
4,74
4,40 %
от 1 MW до 10 MW
3 000
3,87
7,30 %
Топлоелектроцентрали с комбинирано производство на топлинна и електроенергия за регионално отопление
до 1 MW
700
5,9
0,49 %
от 1 MW до 10 MW
3 000
5,38
4,20 %
Промишлени топлоелектроцентрали с комбинирано производство на топлинна и електроенергия
до 1 MW
700
4,83
-0,1 %
Забележка: Капиталова възвръщаемост, изчислена за инвестициите в KE (виж таблица 2), според сегашната стойност на премиите.
(41)
Словения пояснява, че новите централи за комбинирано производство на топлинна и електроенергия са оборудвани главно с газови турбини, които по време на работа достигат електрическа ефективност между 37 % и 40 %, както и обща ефективност над 80 %. Новите по-малки турбини достигат електрическа ефективност над 30 % и обща ефективност над 80 %. Поради факта, че средната електрическа ефективност на обикновените топлоелекроцентрали в Словения е приблизително 31 %, това означава големи икономии на първична енергия (между 15 % и 25 %), постигнати чрез производство на електроенергия в обектите за комбинирано производство и полезно използване на топлината.
(42)
Ефективността на работата на квалифицираните електроцентрали за комбинирано производство на топлинна и електроенергия е определена в съответствие с критериите за ефективност от Директива 2004/8/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 г. относно насърчаване на комбинираното производство на енергия, основаващо се на търсенето на полезна топлоенергия на вътрешния енергиен пазар и за изменение на Директива 92/42/ЕИО (10)
(43)
Словения доказа, че производствените разходи за електроенергия в квалифицираните електроцентрали за комбинирано производство на топлинна и електроенергия във всички случаи са по-високи от изкупната цена по схемата, че ННС на премиите е по-ниска от инвестиционните разходи и че възвръщаемостта на инвестициите е по-ниска от 4,20 % (виж последните три реда на всички таблици по-горе). В изчисленията са взети под внимание приходите от използване на топлинната енергия.
(44)
Словения е въвела услуга от общ икономически интерес в областта на сигурността при доставянето на електроенергия. Съгласно член 11, параграф 4 от Директива 2003/54/ЕО тази услуга от общ икономически интерес е базирана на производството на електроенергия с използване на местни източници на изкопаеми горива. За тази цел годишно за производството на електроенергия се изразходват 600 000 тона словенски кафеви въглища. Кафявите въглища са единственият източник на изкопаеми горива, с който разполага Словения. Тъй като кафевите въглища се използват най-ефективно в един от обектите на електроцентрала Trbovlje (TET 2, разположен близо до мина за кафяви въглища), изпълнението на тези дейности е възложено на тази електроцентрала. Решено бе, че това количество електроенергия може да се изкупи чрез системата на гарантирано изкупуване.
(45)
Необходимата електроенергия се изкупува на цена, която се определя ежегодно от органите и в съответствие с производствените разходи за електроенергия в електроцентрала Trbovlje. В изкупната цена не е включена печалбата.
(46)
Словения предостави следната таблица, в която е посочена предвидената сума за помощ за предприятието в предишни години:
Таблица 4
Предвидена сума за помощ
7-12.2001 г.
2002 г.
2003 г.
2004 г.
Количество (GWh)
254,3
562,2
563,4
563,0
Изкупна цена (SIT/kWh)
17,00
15,36
15,34
16,59
Стойност на покупката (в хиляди SIT)
4 323 943
8 636 245
8 644 855
9 339 836
Продажна цена (SIT/kWh)
7,13
5,97
7,60
7,71
Стойност на продадената енергия (в хиляди SIT)
1 813 111
3 357 073
4 281 840
4 340 040
Размер на помощта (в хиляди SIT)
2 510 832
5 279 172
4 363 015
4 999 795
Равнище на помощта (SIT/kWh)
9,87
9,39
7,74
8,88
(47)
Използването на местни кафеви въглища по принцип е възможно също и в електроцентралата Šoštanj, която има пет обекта, от които два са по-нови и са оборудвани с пречиствателни устройства за димни газове, а три са по-стари и нямат пречиствателни устройства. В тези обекти се изгарят въглища от близката мина, като при определени условия там биха могли да се изгарят кафеви въглища. По-новите са изцяло натоварени с изгарянето на лигнит от близката мина. Капацитетът на тази мина е приблизително достатъчен за тези два обекта. Изгарянето на кафеви въглища би било възможно само в трите по-стари обекта, които не са напълно натоварени и имат известни производствени резерви. Но, от друга страна, тази възможност е свързана със следните проблеми:
i)
Железопътният превоз на кафеви въглища от Trbovlje до Šoštanj би струвал около 5 EUR/т; от гледна точка на планираното производство на кафеви въглища от националния енергиен баланс (600 000 т/година) това би възлизало на 3 милиона EUR годишно;
ii)
С изгарянето на въглищата емисията на SO2 би се повишила с 30 000 тона годишно, тъй като обектите 1, 2 и 3 на електроцентрала Šoštanj не разполагат с пречиствателни устройства за димни газове, а словенските кафеви въглища съдържат от 2,2 % до 2,5 % сяра;
iii)
Поради това, че обекти 1, 2 и 3 на електроцентрала Šoštanj са със значително по-нисък термодинамичен показател в сравнение с електроцентрала Trbovlje, при изгарянето на еднакви количества кафеви въглища в трите обекта в Šoštanj вместо в електроцентралата в Trbovlje при производството на електрическа енергия емисиите на CO2 ще се повишат с около 15 %.
По тези причини е видно, че изгарянето на кафеви въглища в обектите в Šoštanj от икономическа гледна точка не е оправдано.
(48)
Единствената друга възможност за изгаряне на кафеви въглища е топлоцентралата с комбинирано производство в Ljubljana (TE-TOL), която до 2000 г. е използвала кафеви въглища като главен източник на енергия. Тъй като обектите в TE-TOL нямат вградени пречиствателни устройства за димни газове, в тях повече не могат да се изгарят словенски кафеви въглища, тъй като те съдържат от 2,2 % до 2,5 % сяра. Поради тази причина TE-TOL преустанови изгарянето на местни кафеви въглища и днес работи главно с вносни въглища от Индонезия, които съдържат значително по-нисък процент сяра (по-малко от 0,5 %) и електроцентралата не се нуждае от десулфуризиращи пречиствателни устройства за димни газове. Поставянето на пречиствателни устройства за димни газове в обектите на TE-TOL не би било икономически изгодно.
(49)
Словения се ангажира да гарантира, че държавна помощ за сигурност на доставките ще се предоставя най-много за 15 % от общата първична енергия, необходима за производството на енергия, изразходвана всяка календарна година в Словения.
(50)
Схемата на задължителното изкупуване осигурява само покриването на част от разходите за обезценяване на квалифицираните производители.
(51)
Правилникът за разпределяне на средства за стимулиране на използването на възобновяеми енергийни източници, на ефективното използване на енергия и комбинираното производство (11) позволи предоставянето на инвестиционна помощ за електроцентрали, които използват възобновяеми източници, и за електроцентрали за комбинирано производство на топлинна и електроенергия. Но инвестиционната помощ за тези електроцентрали бе преустановена с новия Правилник за разпределяне на средства за стимулиране на ефективното използване на енергия и използването на възобновяеми енергийни източници (12). Определени са изключения за електроцентрали, които не са включени към обществена мрежа и не получават помощ по схема, както и за електроцентрали с капацитет до 10 MW, които използват възобновяеми енергийни източници и нова или остаряла технология, при което, поради високата цена на разходите за производство на електроенергия, изкупната цена на електроенергията не е достатъчно висока за гарантиране на печалба от инвестициите. Видът на избраната технология за отпускане на субсидии се определя чрез периодични покани за търгове.
(52)
За предотвратяване на излишно припокриване на помощи член 14 от Наредбата за правилата за определяне на цените и за изкупуване на електроенергия от квалифицирани производители на електроенергия постановява, че за квалифицираните производители, които получават каквато и да е субсидия за изграждане на електрическа централа, гарантираната изкупна цена е намалена пропорционално.
(53)
Съгласно посочения член при подписване на договора за изкупуване на електроенергия с оператора на мрежата, към която е включен, квалифицираният производител на енергия трябва да обяви размера на субсидията, която е получил за изграждане на електроцентралата. Обявената сума се използва като база за изчисление на намалението на гарантираната изкупна цена. На базата на горните разпоредби за всеки 10 % от сумата на получената държавна помощ, според размера на инвестицията в електроцентралата, гарантираната изкупна цена за електроцентралата (в зависимост от нейния вид и мощност) се намалява с 5 %.
(54)
Разпоредбите на наредбата се базират на предположението, че цялостната гарантирана цена за електроенергия на квалифицирани производители обхваща постоянни разходи и променливи разходи. Прогнозирано е средно съотношение между постоянни и променливи разходи 50:50.
(55)
Словения е поела ангажимента да уточни правилото за намаляване и по този начин по-точно да го приспособи към съотношението между постоянните и променливите разходи в зависимост от технологията.
(56)
Словения се задължава да подготви измененията в наредбите за електроенергия от възобновяеми източници и комбинирано производство на топлинна и електроенергия, както и да промени действащата система за финансиране на схемата. За привеждане на схемата за помощ в съответствие с членове 25 и 90 от Договора за ЕО, ще бъдат направени следните промени:
i)
Начинът на събиране на средства за подкрепа ще се промени на сборни вноски след включването, независимо от количеството и произхода на потребяваната електроенергия. При определянето на размера на сборната вноска трябва да се имат предвид мощността на включването (мощност на предпазителите) и нивото на напрежение, към които са включени потребителят и групата потребители.
ii)
За периода от присъединяването на Словения към Европейския съюз до влизането в сила на новия начин на събиране на средства Словения ще гарантира, че вносителите на „зелена“ електроенергия могат да подадат молба за връщане на таксите за финансиране на помощ за възобновяеми източници по схемата, при условие че могат да докажат, че внесената от тях енергия наистина има „зелен“ произход. Условията на документацията, доказваща „зеления“ произход на вносната електроенергия, се базират главно на системата на Общността за гарантиране на произход. За избягване на неправомерно увеличаване на броя на молбите, срещу което системата на Общността за гарантиране на произход не осигурява задоволителна защита, при необходимост ще бъдат определени количествени ограничения на връщанията с оглед на дистрибутора. Подобна система ще бъде въведена за електроенергия от комбинирано производство на топлинна и електроенергия въз основа на системата на Общността за гарантиране на произход на комбинирано производство на топлинна и електроенергия.
7. ОЦЕНКА
7.1. Действащи директиви на Общността относно производството на електроенергия
(57)
За производството на електроенергия важат разпоредбите на няколко директиви на Общността, по-конкретно Директива 2003/54/ЕО, Директива 2001/77/ЕО и Директива 2004/8/ЕО.
(58)
Член 3, параграф 2 от Директива 2003/54/ЕО определя: „С оглед на съответните разпоредби на Договора, по-специално член 86 от него, държавите-членки може да налагат на предприятия, работещи в електроенергийния сектор, в общия икономически интерес, задължения, свързани с обществени услуги, които може да се отнасят до сигурността, включително сигурността на снабдяването, редовността, качеството и цената на доставките и опазването на околната среда, включително енергийната ефективност и опазването на климата.“
(59)
В член 11, параграф 4 от Директива 2003/54/ЕО е записано: „Държава-членка може, с оглед на сигурността на снабдяването, да укаже подобен приоритет да бъде даден на диспечирането на производствени съоръжения, използващи местни първични енергийни горивни източници, до степен, която не надвишава в една календарна година 15 % от цялата първична енергия, необходима за производство на електроенергията, консумирана в съответната държава-членка.“
(60)
Директива 2001/77/ЕО определя националните рамкови цели за използване на електроенергия от възобновяеми енергийни източници. Член 3 от нея определя:
„1. Държавите-членки предприемат необходимите стъпки, за да насърчават по-широкото потребление на електроенергия, произведена от възобновяеми енергийни източници в съответствие с националните индикативни цели, посочени в точка 2. Тези стъпки следва да бъдат съобразени с поставената цел.
2. Не по-късно от 27 октомври 2002 г. и на всеки пет години след това, държавите-членки следва да приемат и публикуват доклади, определящи националните им планове относно бъдещото потребление на електроенергия, произведена от възобновяеми енергийни източници като процент от общото потребление на електроенергия за следващите 10 години. Този доклад подчертава също предприетите или планирани мерки на национално ниво за постигане на тези национални индикативни цели. При изготвянето на тези цели в период до 2010 г., държавите-членки следва да:
-
вземат предвид референтните стойности, посочени в приложението,
-
се уверят, че целите съответстват на националните ангажименти, поети в контекста на ангажиментите, по отношение на промяната на климата, които Общността е поела в съответствие с Протокола от Киото към Рамковата конвенция на Организацията на обединените нации относно промяната на климата.“.
(61)
Приложението към Директива 2001/77/ЕО, изменено с Акта за присъединяване, определя национална рамкова цел за Словения от 33,6 %.
7.2. Оценка на подкрепата за „зелена“ електроенергия или за електроцентрали за комбинирано производство на топлинна и електроенергия
7.2.1. Наличие на помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО
(62)
За да може мярката да представлява държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО, тя трябва да предоставя специфично конкурентно предимство, да заплашва или нарушава конкуренцията и търговията между държавите-членки, както и да включва държавни средства.
(63)
Ясно е, че схемата е специфична, тъй като нейната цел са определени електроцентрали. Очевидно е също, че предоставя предимство само на тези електроцентрали, тъй като цялостното предназначение на системата е да позволи на тези електроцентрали да продават своята електроенергия на цена, по-висока от пазарната.
(64)
Електрическата енергия се търгува между държавите-членки. Директива 2003/54/ЕО завършва формирането на вътрешния пазар на електроенергия, започнато с Директива 96/92/ЕО. Словенската мрежа е свързана с австрийската и италианската. Словения търгува електроенергия със своите съседи. Например през 2004 г. Словения е внесла 6 314 GWh електроенергия и е изнесла 7 094 GWh (13). Следователно мярката оказва влияние върху търговията между държавите-членки.
(65)
Комисията също обръща внимание, че Словения не възразява относно изпълнението на нито един от горепосочените критерии.
(66)
Във връзка с четвъртия критерий относно наличието на държавни средства Комисията не е съгласна с аргументите на Словения, че системата е еднаква с онази, която Съдът е разглеждал в процеса по случая PreussenElektra.
(67)
Двете системи се различават помежду си по механизмите на финансиране. В случая с PreussenElektra тарифата за доставка е била финансирана пряко от отделни предприятия за доставка на електроенергия, които е трябвало да купуват от производители на електроенергия от възобновяеми източници на цена, по-висока от пазарната. В разглеждания случай разходите, които са последица от тарифата за доставка, се финансират от парафискални налози.
(68)
Във връзка с това Комисията взема предвид факта, че схемата се финансира с приходи от данъци, налагани от държавата. Приходите от данъци при това се прехвърлят по сметка, управлявана от обществени органи, което е различно от случая PreussenElektra. Обществените органи разпределят средствата по сметката според схемата за дистрибуция, определена от закона.
(69)
Установена практика на Комисията е да счита за държавни средства приходите от подобни данъци (14). Тази практика следва съдебната практика, при която приходите от данъци, които налага държавата и се събират във фондове, определени от държавата, и които са предназначени за даване на предимство на определени дружества, се считат за държавни средства. (Виж например решенията на Съда по дела C-173/73 (15) и C-78/79 (16).)
(70)
В решението по делото Pearle (17) Съдът определи, че приходите от парафискални налози, които сдружение под обществен контрол налага на своите членове, може да не се смятат за държавни средства. Налозите са определени от професионално сдружение в сектора по оптиката и се налагат на всички членове на този сектор. Налозите се използват за финансиране на рекламни кампании в полза на сектора, тоест на самите платци.
(71)
Съдът реши, че мярката не представлява държавна помощ, тъй като решението да се установи налогът не би могло да се припише на държавата и тъй като приходите от данъци не са били държавни средства.
(72)
Обратно на системата, разглеждана от Съда, отговорността на държавата в делото, което е предмет на настоящото решение, е много ясна, тъй като държавата сама е утвърдила налога със закон.
(73)
Във връзка с произхода на средствата Комисията отбелязва, че той се различава от произхода на средствата, свързани с горепосоченото решение, тъй като средствата не се събират от приходите на предприятията, които имат полза от мярката, а от всички купувачи, които изкупуват електроенергия, независимо дали са бенефициери на схемата или конкуренти. Сдружението на предприятията, което е било разглеждано в съдебното решение, не би могло да установи такъв механизъм. Това показва фискалната природа на схемата, която може да бъде реализирана само с правомощията на държавата.
(74)
Комисията счита, че тази разлика е достатъчна за обобщаващо становище за наличие на държавна помощ в това дело.
7.2.2. Законност на помощта
(75)
Схемата за помощ е била установена преди присъединяването на Словения към Европейския съюз. Главното правно основание за схемата е Енергийният закон от 1999 г. Определянето на квалифицираните производители, които са бенефициери на схемата, е било извършено през 2001 г. с Наредба за условията за придобиване на статут на квалифициран производител на електроенергия (18).
(76)
Финансовият риск за държавата във връзка със схемата по време на присъединяването ѝ към Европейския съюз не е бил определен. Схемата няма ограничен или предварително определен брой бенефициери. Всяка електроцентрала, която спазва техническите изисквания, определени в горепосочената наредба, може да получи помощ. Това се отнася всъщност за всяка една квалифицирана електроцентрала, включена в мрежата след присъединяването на Словения. Рискът за държавата за всяка отделна помощ, одобрена съгласно схемата, не може да бъде известен предварително, тъй като зависи от разликата между държавната фиксирана изкупна цена за електроцентрала и средната пазарна цена, която непредвидимо се повишава и понижава. Словения подчертава, че реалната тежест за държавата във връзка със схемата може да бъде известна допълнително в края на всяка година на използване на схемата.
(77)
С оглед на гореизложеното Комисията смята, че схемата продължава да се използва и след присъединяването на Словения към Европейския съюз.
(78)
Комисията обръща внимание на факта, че горната констатация е била изразена вече в решението за откриване на процедура и че Словения не я е оспорила в своите коментари.
(79)
Актът за присъединяване на Чешката република, Естония, Кипър, Латвия, Литва, Унгария, Малта, Полша, Словения и Словакия към Европейския съюз (наричан по-долу „Акта за присъединяване“) съдържа категориите помощи, които при присъединяването се считат за съществуваща помощ по смисъла на член 88, параграф 1 от Договора за ЕО:
-
Мерки за помощ, чието прилагане е започнало преди 10 декември 1994 г. Изпълнението на схемата е започнало през 2001 г. и затова тя не спада към тази категория.
-
Мерки за помощ, изброени в допълнението към приложение IV към Акта за присъединяване. Схемата не е част от този списък и затова не спада към тази категория.
-
Мерки за помощ, срещу които Комисията, след специалната процедура, известна като „временна процедура“, не е възразила.
Цялата помощ, която продължава да се използва след датата на присъединяване и която не отговаря на горепосочените изисквания, ще бъде считана за нова помощ при присъединяването за целите на прилагане на член 88, параграф 3 от Договора за ЕО.
(80)
Схемата не спада към нито една от горепосочените категории. Поради това тя трябва да бъде разглеждана като нова помощ при присъединяването за целите на прилагане на член 88, параграф 3 от Договора за ЕО. Комисията не е уведомена за тази помощ, което означава, че е незаконна помощ по смисъла на член 1, буква е) от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 г. за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (19).
7.2.3. Съвместимост на помощта с Договора за ЕО
(81)
Комисията констатира, че схемата се състои от три части, тъй като осигурява помощ на три различни групи бенефициери. В случая на първите две групи, т.е. на производителите на „зелена“ електроенергия и на ефективни електроцентрали за комбинирано производство, целта на Словения е опазване на околната среда. Помощта, която се осигурява на третата група законни претенденти, т.е. на електроцентралата Trbovlje, е предназначена за запазване на определено ниво на сигурност на снабдяването с електроенергия.
(82)
При зачитане на различните цели на мерките всяка част от схемата ще бъде оценена поотделно.
(83)
Комисията е преценила съвместимостта на механизма за подкрепа на електроцентрали на производители на „зелена“ електроенергия от гледна точка на насоките за околната среда, по-специално на точка 58 и следващите точки от насоките, като констатира следното:
(84)
Комисията установява, че определянето на възобновяемите енергийни източници в схемата е в съответствие с определението в Директива 2001/77/ЕО. Следователно, схемата е съгласувана с осма алинея, точка 6 от насоките за околната среда и могат да се приложат точка 58 и следващите точки.
(85)
Както е посочено в първа алинея, точка 59 от насоките за околната среда, държавите-членки могат да компенсират разликата между производствените разходи за възобновяема енергия и пазарната цена. Такава компенсация може да се отнася само за допълнителни производствени разходи за щадящо околната среда производство на електроенергия в сравнение с производство на електроенергия на базата на традиционни енергийни източници. Всяка евентуална подкрепа може да обхваща само производствената амортизация и ако държавите-членки сметнат, че това е необходимо, определена капиталова възвръщаемост.
(86)
Словения е изчислила компенсацията във вид на фиксирани тарифи (тарифи за изкупуване) за подпомагана енергия, както е описано по-горе. Законът описва обективните методи за изчисление на нивата на помощ. С оглед на горепосочените данни подкрепата няма да превиши амортизацията заедно с примерния доход от капитала. Помощта ще бъде одобрена само за период от 10 години, тъй като това е срокът на действие на договорите, подписани между операторите на мрежи и производителите на „зелена“ електроенергия. Този период е по-кратък от обичайния петнадесетгодишен амортизационен срок за такива електроцентрали. Комисията потвърждава, че във всички случаи цената на производствените разходи на квалифицирана електроцентрала е по-висока от средната пазарна цена и от гарантираната изкупна цена. Разликата между пазарната цена и производствените разходи за „зелена“ електроенергия всъщност за всички електроцентрали е по-висока от премията.
(87)
Освен това, втора алинея, точка 59 от насоките за околната среда гласи, че при определяне на размера на помощта за текущата дейност трябва да се има предвид цялата евентуална инвестиционна помощ, одобрена за въпросното предприятие във връзка с нова електроцентрала. След решението за започване на процедура Словения извести Комисията, че само ограничен брой производители на възобновяема електроенергия, освен въпросната помощ за текуща дейност, са получили също и инвестиционна помощ. Словения е създала законодателство, което задължава бенефициерите на инвестиционна помощ да обявят размера на одобрената помощ преди да пуснат на фиксирани цени своята електроенергия в мрежите.
(88)
В случаите, когато е била отпусната инвестиционна помощ, цената за изкупуване се понижава. Намаляването е пропорционално на половината от одобрената инвестиционна помощ. Независимо от това, че този фиксиран пропорционален дял теоретично би могъл да предизвика превишена компенсация за технологии с ниски оперативни разходи, Словения е доказала, че на практика в извънредно редки случаи, при които в миналото инвестиционната помощ се е прибавила към схемата за помощ, не се е стигнало до никаква прекомерна компенсация. Причина е фактът, че Словения засега няма електроцентрали за възобновяеми източници с ниски оперативни разходи, каквито са вятърните електроцентрали.
(89)
За бъдещото използване на схемата Словения се задължава при необходимост да приспособи пропорционален дял на намаляване, така че съгласно втора алинея, точка 59 от насоките за околната среда в никакъв случай да не се стигне до прекомерна компенсация.
(90)
Комисията констатира, че Словения е доказала, че подкрепата, одобрена съгласно мярката, няма да превишава допълнителните производствени разходи за възобновяеми енергийни източници, които се подкрепят от мярката. Всъщност, мярката е в съответствие с точка 58 и със следващите точки от насоките за околната среда.
(91)
Комисията прецени съвместимостта на механизма за подкрепа за ефективни електроцентрали за комбинирано производство с насоките за околната среда, по-специално с точки 66 и 67 от насоките, като констатира следното:
(92)
На първо място, Комисията установява, че съгласно точка 66 от насоките за околната среда ефективността на работата на обектите за комбинирано производство на топлинна и електрическа енергия, които имат право на премии по схемата, надвишава референтните стойности, определени в Директива 2004/8/ЕО. Словения ще осъвремени референтните стойности в съответствие с директивата. Електроцентралите за комбинирано производство на топлинна и електроенергия, които са покрити от схемата, по този начин изпълняват условията за допустимост, определени в точка 31 от насоките за околната среда.
(93)
Както се вижда от данните, които Словения е предоставила, средните разходи за производство на електроенергия в електроцентрали за комбинирано производство на топлинна и електрическа енергия при всички случаи са по-високи от гарантираната изкупна цена (20). В изчисленията са включени също приходите от производство и продажба на топлинна енергия. Комисията посочва, че размерът на помощта е изчислен в съответствие с точка 66 от насоките за околната среда.
(94)
Словения информира Комисията, че помощта за електроцентрали за комбинирано производство на топлинна и електрическа енергия се отпуска съгласно същите разпоредби, които се отнасят и за производителите на „зелена“ електроенергия. Поради обстоятелството, че тези разпоредби са в съответствие с насоките за околната среда, Комисията констатира, че частта от схемата, която осигурява помощ за електроцентрали за комбинирано производство на топлинна и електрическа енергия, е в съответствие с точка 66 от насоките за околната среда.
(95)
Комисията посочва, че облагането с данък на произведена или внесена в страната „зелена“ електроенергия в полза на местната „зелена“ електроенергия в миналото вероятно е довело до дискриминация на внесената „зелена“ електроенергия. Но Словения е имала предвид факта, че ще даде възможност за възстановяване на налога за внесената „зелена“ електроенергия. Комисията констатира, че възстановяването ще се базира главно на системата на Общността за гарантиране на произход. Чрез допълнителни изисквания държавата-членка ще защити системата от неправомерно увеличаване на броя на молбите. При преценката на пропорционалността на критериите тя е отчела риска от неправомерни молби и малкия обем на словенския пазар, на който такива неправомерни молби могат да окажат голямо влияние върху системата за подпомагане. По този начин Комисията констатира, че Словения е поела задължението да въведе подходящ инструмент за предотвратяване на дискриминацията, до която в миналото евентуално се е стигнало.
(96)
Комисията констатира, че Словения е поела задължението да въведе нов механизъм на финансиране, който да се базира на такса за включване, която ще бъде независима от реалното потребление на местната произведена или вносна „зелена“ електроенергия. Този нов механизъм няма да дискриминира вносната „зелена“ електроенергия.
(97)
С оглед на гореизложеното помощта за производители на „зелена“ електроенергия и помощта за електроцентрали за комбинирано производство на топлинна и електроенергия е в съответствие с разпоредбите на насоките за околната среда. Тъй като това е достатъчно, за да бъде обявена помощта за съвместима с общия пазар, Комисията счита, че не е необходимо да се проучва дали помощта би могла да бъде обявена за съвместима и във връзка с други разпоредби, независимо от факта, че Комисията е взела предвид тези разпоредби в решението за откриване на процедура.
7.3. Оценка на подкрепата за електроцентрала Trbovlje
(98)
Словения счита, че подкрепата за електроцентрала Trbovlje е компенсация за разходи по услуга от общ икономически интерес в областта на сигурността на снабдяването с електроенергия.
(99)
Компенсациите за разходи по услуга от общ икономически интерес имат право на изключение от правилото за забрана на държавната помощ. В някои случаи такива компенсации дори не са държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО. В своето решение от 24 юли 2003 г. по дело C-280/00 (21) (наричано по-долу „решението Altmark“) Съдът е определил четири критерия, които трябва да бъдат изпълнени, съгласно които държавната подкрепа, разпределена като компенсация за разходи по услуга от общ икономически интерес, не е държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО.
(100)
Комисията анализира подкрепата за електроцентрала Trbovlje в съответствие с тези четири критерия.
(101)
Първи критерий:„предприятието-получател трябва действително да изпълнява задължения за обществена услуга и тези задължения трябва да бъдат ясно формулирани“.
(102)
Комисията установява, че според словенското законодателство на електроцентралата Trbovlje е поверена сигурността на снабдяване с електроенергия чрез пряко позоваване на Директива 2003/54/ЕО, по-специално на горепосочения член 3, параграф 2, и член 11, параграф 4 от нея.
(103)
Комисията вече в няколко решения е констатирала, че член 11, параграф 4 от Директива 2003/54/ЕО, във връзка с член 3, параграф 2 от същата директива, може да се разбира като основа за задълженията за обществените поръчки в областта на сигурността на снабдяването (22). В този член е посочена най-високата граница от 15 % от общата първична енергия, необходима за производство на електроенергия, която се използва в съответната държава-членка. Словения е поела задължението да ограничи обсега на подкрепата за електроцентрала Trbovlje до такава степен, че тази граница да бъде спазвана, като се спазва и цялата подкрепа, одобрена за същата цел извън схемата, разглеждана в това решение. Задължението е със срок до 2009 г.
(104)
Комисията счита, че първият критерий е изпълнен.
(105)
Втори критерий:„параметрите, въз основа на които е изчислена компенсацията, трябва да бъдат предварително определени по обективен и прозрачен начин“.
(106)
В разглеждания тук случай подкрепата е във вид на фиксирана изкупна цена. Правителството всяка година обявява решение, с което определя количеството електроенергия за задължително изкупуване и изкупната цена за нея. Цената е определена на базата на прозрачна методология със списък на законните разходи, които включват само производствени разходи на електроцентралата.
(107)
Комисията счита, че вторият критерий е изпълнен.
(108)
Трети критерий:„компенсацията не трябва да надвишава сумата, необходима за покриване на всички разходи или на производствените разходи за изпълнение на задължението за обществена услуга, с отчитане на необходимите приходи и съответната полза от изпълнението на тези задължения“.
(109)
Изкупната цена е определена така, че да не включва нищо друго освен производството на предвиденото количество електроенергия. Не съдържа никакъв елемент на печалба.
(110)
Комисията счита, че третият критерий е изпълнен.
(111)
Четвърти критерий:„когато предприятие, което трябва да изпълнява задължение за обществена услуга, в конкретен случай не е избрано в рамките на процедурата за обществени поръчки, което дава възможност за избор на изпълнител, способен да управлява тези дейности с най-ниските разходи за Общността, е необходимо при отчитане на съответните приходи и съответната печалба при изпълнение на тези задължения да се определи степента на необходимата компенсация на базата на анализа на разходите, които при изпълнение на тези задължения би направило обикновено предприятие, което е добре ръководено и има осигурени средства за изпълнение на необходимите изисквания за обществени поръчки“.
(112)
Електроцентрала Trbovlje не е била избрана в рамките на процедурата за обществени поръчки. Но, от друга страна, Комисията констатира, че Словения е доказала, че във въпросния случай изборът на електроцентрала Trbovlje е гарантирал осигуряване на услуга от общ икономически интерес с най-ниски разходи за Общността, според конкретните реални и правни препятствия, които преобладават в този случай. В разглеждания случай задължението за обществени поръчки включва гарантиране на националното снабдяване до 2009 г. с използване на местни източници на първична енергия, необходима за производството на електроенергия, използвана в Словения.
(113)
Във всички случаи, при сегашните обстоятелства и с оглед на тяхното сегашно състояние, само две електроцентрали могат да изпълнят задълженията за обществени поръчки. Това са електроцентралите Šoštanj и Trbovlje.
(114)
Що се отнася до останалите електроцентрали, те би трябвало да бъдат оборудвани с пречиствателни устройства за димни газове, поради което тази възможност не би била икономически ефективна. Обектите на електроцентрала Šoštanj, които могат да използват местно гориво, вече са напълно натоварени с използване на местен лигнит. Повишаването на техния върхов капацитет за изгаряне на местно гориво би било икономически неизгодно, тъй като това би изисквало разширяване на електроцентралите или модернизиране на някои техни обекти с пречиствателни устройства за димни газове. Словенските органи са имали предвид производството на тези два обекта при изчислението на 15-процентовата граница, посочена в съображение 112. Затова критериите за задължения за обществени поръчки в този случай е изпълнявала само електроцентрала Trbovlje. Подкрепата за електроцентрала Trbovlje включва само този дял от 15 %, който не може да поеме електроцентрала Šoštanj.
(115)
Така Словения по най-икономичен и ефективен начин е постигнала задължение за обществена услуга, което обхваща производството на електроенергия от местно гориво. Отчитайки факта, че компенсациите за задължение за обществена услуга не включват никаква печалба, Комисията заключава, че задължението за обществени услуги е изпълнено с най-ниски разходи за Общността. С явен конкурс не би могло да се постигне по-изгодно решение. При всички случаи краткосрочното (до 2009 г.) модернизиране на съществуващите електроцентрали или изграждането на нови, по-ефективни (при положение че това е възможно), ще изисква високи инвестиционни разходи и всеки изпълнител би искал компенсация, която да съдържа поне подходяща печалба с капиталова възвръщаемост. Това от своя страна по-късно ще повиши сумата на компенсацията, която би трябвало да бъде одобрена от оператора, на който е възложена дейност от общ икономически интерес.
(116)
По-нататък Комисията обръща внимание, че няма никакви признаци електроцентралата Trbovlje да не работи като добре ръководено обикновено предприятие или пък да работи особено неефективно. Комисията подчертава, че по време на икономическата транзакция в Словения предприятието вече е преструктурирало своята дейност чрез закриване на по-старите и нискоефективни обекти, които вече са били амортизирани, както и чрез намаляване на персонала. Комисията обръща внимание също и на факта, че възнаграждението за задължението за обществена услуга не включва никакви печалби.
(117)
Накрая Комисията посочва, че електроцентралата Trbovlje не би могла да използва новия кръг на системата за търговия с емисии за периода 2008-2012 г. за постигане на допълнителен приход или печалби, които биха могли да произтичат от нейното специално задължение за обществена услуга, съпоставими с такива, които всяко друго предприятие може да реализира. Във всички случаи държавата възлага на електроцентрала Trbovlje задължение за обществена услуга за производство на електроенергия. За разлика от електроцентрали, които свободно продават на пазара своята електроенергия, електроцентрала Trbovlje не би могла да преустанови производството на електроенергия и да продаде изискваните права на пазара на CO2, които е получила безплатно, без да може да закупи еднакъв брой права, за да изпълни своето задължение за преотстъпване. Това не влияе върху подобряването на ефективността на електроцентралата съгласно стимулиращата структура, реализирана чрез системата за търговия с емисии, и заради това да освобождава резервните права, които би могла да продаде, при което би отчитала нейното задължение за обществена услуга за производство на определено количество енергия.
(118)
Горното решение се основава на предположението, че в момента лигнитът е икономически най-изгодният източник на местно гориво за производство на електроенергия в Словения. Според Комисията това важи и за близкото бъдеще.
(119)
От друга страна, Комисията обръща внимание и на това, че още сега разходите за някои технологии за производство на електроенергия с използване на възобновяеми източници на местно гориво не са много по-високи от производствените разходи за лигнит. Това се отнася за големи електроцентрали с използване на биомаса, при които, по данни за Словения, производствените разходи възлизат средно на 18,18 SIT/MWh, което е малко повече от 10 % над разходите на електроцентрала Trbovlje.
(120)
Комисията подчертава, че заключението в това решение е формулирано в контекста на реалното състояние, и по-конкретно от гледна точка на факта, че задължението на електроцентрала Trbovlje приключва през 2009 г. В дългосрочен аспект, когато разходите за възобновяеми източници ще намаляват, а техният общ капацитет ще нараства, обстоятелствата вероятно ще са различни.
(121)
По-нататък Комисията се съобразява с факта, че точно това задължение за обществена услуга е възложено на базата на акт на Общността - Директива 2003/54/ЕО. Възможно е особеното естество на това задължение за обществена услуга за гарантиране на националната сигурност в снабдяването по дефиниция да ограничава обсега, така че изпълнителят, комуто е възложено това задължение, да се намира в страната.
(122)
Комисията счита, че методът, използван от Словения за определянето на компенсацията за електроцентрала Trbovlje, гарантира, че дейността от общ икономически интерес е осигурена с най-ниските разходи за Общността до 2009 г. При специални правни и фактически обстоятелства в този случай изглежда, че компенсацията не надвишава сумата, която би изисквало за нейното изпълнение обикновено добре управлявано предприятие. По тези причини Комисията смята, че четвъртият критерий е изпълнен, като се има предвид фактът, че задължението по държавните поръчки приключва в края на 2009 г. Този срок ще даде възможност на Словения да обмисли дали от 2010 г. нататък ще премине към „чиста технология за използване на въглища“ при използването на лигнита или ще се насочи към употреба на биомаса или на други по-малко замърсяващи горива в съответствие с енергийната политика на ЕС (23).
(123)
С оглед на гореизложеното Комисията заключи, че подкрепата за електроцентрала Trbovlje при посочените по-горе конкретни обстоятелства отговаря на четирите критерия на решението Altmark и не представлява помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Помощта, отпусната на квалифицирани производители на електроенергия, използващи възобновяеми енергийни източници, както е посочено в словенския Закон за енергетиката, е съвместима с член 87, параграф 3, буква в) от Договора за ЕО.
Член 2
Помощта, отпусната на квалифицирани производители на електроенергия, които прилагат комбинирано производство на топлинна и електроенергия, както е посочено в словенския Закон за енергетиката, е съвместима с член 87, параграф 3, буква в) от Договора за ЕО.
Член 3
Подкрепата, отпусната за електроцентрала Trbovlje, както е посочено в словенския Закон за енергетиката, не представлява държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО.
Член 4
Адресат на настоящото решение е Република Словения.
Съставено в Брюксел на 24 април 2007 година.
DECISIÓN DE LA COMISIÓN
de 24 de abril de 2007
relativa al régimen de ayudas estatales aplicado por Eslovenia en el marco de su legislación sobre productores de energía cualificados - Asunto no C 7/2005
[notificada con el número C(2007) 1181]
(El texto en lengua eslovena es el único auténtico)
(Texto pertinente a efectos del EEE)
(2007/580/CE)
LA COMISIÓN DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS,
Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea y, en particular, su artículo 88, apartado 2, párrafo primero,
Visto el Acuerdo sobre el Espacio Económico Europeo y, en particular, su artículo 62, apartado 1, letra a),
Después de haber emplazado a los interesados para que presentaran sus observaciones, de conformidad con los citados artículos (1),
Considerando lo siguiente:
1. PROCEDIMIENTO
(1)
Mediante carta registrada por la Comisión el 1 de octubre de 2003, Eslovenia presentó el programa de recuperación de los costes de transición a la competencia en las instalaciones de producción de electricidad en la República de Eslovenia conforme al procedimiento provisional a que se refiere el anexo IV, apartado 3, párrafo 1, letra c), del Tratado de adhesión de la República Checa, Estonia, Chipre, Letonia, Lituania, Hungría, Malta, Polonia, Eslovenia y Eslovaquia a la Unión Europea. Esta notificación se registró como asunto de ayuda estatal no SI 7/03.
(2)
En el curso del posterior intercambio de cartas se puso de manifiesto que dos centrales eléctricas mencionadas en la primera descripción de la medida notificada se beneficiaban de otro régimen de apoyo por parte del Estado. Este otro régimen de ayuda estatal (en adelante «el régimen») fue registrado por la Comisión el 6 de diciembre de 2004 como asunto de ayuda estatal no NN 80/04.
(3)
La Comisión, a la vista de los datos de los que disponía, albergaba dudas en lo relativo a la compatibilidad con el mercado común de algunas partes del régimen. Por esta razón, el 2 de febrero de 2005 tomó la decisión de abrir un procedimiento formal de investigación en virtud del artículo 88, apartado 2, del Tratado CE (en adelante «decisión de apertura») e instó a Eslovenia a presentar sus observaciones. La decisión de apertura se publicó el 15 de marzo de 2005 en el Diario Oficial de la Unión Europea (2). Se instó a todas las partes interesadas a presentar sus observaciones en el plazo de un mes a partir del día de la publicación de la Decisión.
(4)
Mediante carta de 11 de marzo de 2005, registrada el 14 de marzo de 2005, Eslovenia expresó sus observaciones en lo relativo a las dudas expresadas en la decisión de apertura. El 25 de abril de 2005, el 11 de julio de 2005, el 23 de noviembre de 2005 y el 22 de junio de 2006, la Comisión envió preguntas adicionales a las que Eslovenia respondió mediante cartas remitidas en las siguientes fechas: 14 de junio de 2005, registrada por la Comisión el mismo día; 20 de septiembre de 2005, registrada por la Comisión el mismo día; 31 de enero de 2006, registrada por la Comisión el mismo día; 7 de julio de 2006, registrada por la Comisión el 14 de julio de 2006.
(5)
La Comisión no recibió ninguna observación de otras partes interesadas.
(6)
El 25 de octubre de 2006 tuvo lugar una reunión técnica entre la Comisión y las autoridades eslovenas de resultas de la cual Eslovenia proporcionó a la Comisión información adicional mediante carta de 23 de noviembre de 2006, registrada por la Comisión el 24 de noviembre del mismo año.
2. DESCRIPCIÓN DEL RÉGIMEN
(7)
El régimen se creó en 2001 con la intención de ayudar a la producción de electricidad procedente de fuentes renovables y a la producción combinada de calor y electricidad en Eslovenia, así como para garantizar un suministro seguro de energía a partir de los recursos autóctonos.
(8)
Para que un productor de electricidad pueda recibir la ayuda establecida en el régimen, el Ministerio de Medio Ambiente, Urbanismo y Energía (Ministrstvo za okolje, prostor in energijo) debe concederle el estatus de «productor cualificado» (3).
(9)
El estatus de productor cualificado puede concederse a tres tipos de productores de energía eléctrica:
i)
a las centrales energéticas que producen energía eléctrica a partir de fuentes renovables, excepto en el caso de las centrales hidroeléctricas con capacidad superior a 10 MW,
ii)
a aquellos que producen combinadamente calor y electricidad con eficiencias superiores a la media, excepto las centrales de calefacción municipales con capacidad superior a 10 MW y las centrales de calefacción industriales con capacidad superior a 1 MW,
iii)
a la central termoeléctrica de Trbovlje (en adelante «central de Trbovlje») por la parte de su producción que utiliza hasta el 15 % de la energía primaria nacional para cubrir el consumo de energía eléctrica en Eslovenia.
(10)
En el año 2003, los productores cualificados tenían una cuota aproximada del 11,2 % en el mercado de producción de energía eléctrica en Eslovenia. Sin la central de Trbovlje y sin la central con producción combinada de calor y electricidad de Liubliana, esta cuota sería del 2,7 %.
(11)
Los productores cualificados tienen derecho a que el operador de la red a la que están conectados les compre el total de la producción al precio anualmente fijado y adaptado por el Estado. Este precio es superior al de mercado. Los productores cualificados también pueden optar por vender su electricidad directamente en el mercado, y en este caso reciben una prima igual a la diferencia entre el precio de mercado y el precio que habrían recibido del operador de red.
(12)
Los operadores de red cubren las pérdidas ocasionadas por la obligación de compra con pagos recibidos del Fondo creado en virtud a la ley. Con el dinero de este Fondo se abonan también las primas a los productores cualificados que deciden vender su energía en el mercado. El Fondo se financia con los ingresos provenientes de una tasa parafiscal impuesta al consumo de electricidad y que deben pagar todos los consumidores de electricidad en Eslovenia.
3. DUDAS EXPRESADAS EN LA DECISIÓN DE APERTURA
(13)
La Comisión, tras analizar la información disponible, llegó a la conclusión preliminar de que la subvención constituye una ayuda estatal en el sentido del artículo 87, apartado 1, del Tratado CE, ya que cumple los cuatro requisitos acumulativos de la clasificación correspondiente.
(14)
La Comisión expresó también dudas en lo relativo a la compatibilidad del régimen con el mercado común.
(15)
La Comisión analizó, en primer lugar, la ayuda desde el punto de vista de las Directrices comunitarias sobre ayudas estatales en favor del medio ambiente (4) (en adelante «las directrices medioambientales»). Este análisis despertó dudas sobre la compatibilidad de la ayuda con las directrices medioambientales, principalmente en lo que se refiere a la definición de productores que utilizan energía renovable y producción eficiente de calor y electricidad combinados, y también en lo relativo al nivel de ayudas con respecto a los sobrecostes reales asumidos por los productores.
(16)
En segundo lugar, analizó la ayuda con arreglo a la Comunicación de la Comisión relativa a la metodología de análisis de las ayudas estatales vinculada a costes de transición a la competencia (5) (en adelante «la metodología»). Este análisis planteó dudas sobre la compatibilidad del régimen con esta metodología. Principalmente, la Comisión no pudo concluir si la ayuda había sido computada con la suficiente precisión como para poder desglosarla por centrales eléctricas, lo cual es necesario para aplicar esta metodología.
(17)
En tercer lugar, analizó la ayuda como compensación por cargas ligadas a servicios de interés económico general. Este análisis despertó dudas sobre su compatibilidad puesto que, para la mayoría de los beneficiarios, la Comisión no pudo definir con precisión ningún servicio de interés económico general que les habría sido confiado y para el único beneficiario para el que este servicio pudo definirse de forma precisa, la Comisión no pudo evaluar la proporcionalidad de la compensación.
(18)
La Comisión también expresó dudas sobre la compatibilidad de la ayuda, financiada mediante una tasa parafiscal que deben pagar los consumidores de electricidad, con los artículos 25 y 90 del Tratado CE.
4. OBSERVACIONES DE OTRAS PARTES INTERESADAS
(19)
La Comisión, tras la publicación de la decisión de apertura, no recibió ninguna observación de otras partes interesadas.
5. OBSERVACIONES INICIALES DEL ESTADO MIEMBRO
(20)
Mediante carta de 11 de marzo de 2005, registrada el 14 de marzo de 2005, Eslovenia presentó sus observaciones en lo relativo a las dudas expresada a la decisión de apertura. Estas observaciones se referían únicamente al problema de definición de la ayuda estatal y al concepto de tasa parafiscal.
5.1. Existencia de ayuda estatal
(21)
Eslovenia subrayó que las compañías eslovenas de distribución no son propiedad del Estado al 100 %, especificando que la propiedad sobre los operadores está en realidad dividida entre el Estado (aproximadamente un 80 %) y fondos privados de inversión y otros (aproximadamente un 20 %). Además, la legislación eslovena, en lo referente al régimen de obligación de compra, no establece ninguna diferencia entre los operadores propiedad del Estado y los de propiedad privada. La Ley de Energía (6) no establece la condición de que el operador sea propiedad del Estado y permite que este sea propiedad privada o del Estado.
(22)
Según la opinión de Eslovenia, el hecho de que una entidad particular involucrada en el régimen de obligación de compra sea propiedad del Estado no significa que solo por eso exista una ayuda estatal, remitiéndose en este caso a la sentencia dictada el 13 de marzo de 2001 del Tribunal de Justicia de las Comunidades Europeas en el asunto C-379/98.
(23)
Así mismo, Eslovenia argumentó que el sistema de compra de electricidad a los productores cualificados, tal y como establece la legislación eslovena, era muy parecido a otros regímenes examinados por la Comisión, como por ejemplo en los asuntos NN 27/2000 y NN 68/2000 (7), en los que la Comisión concluyó que no correspondían a ayudas estatales. Eslovenia adujo que la Comisión, en su Decisión sobre ambos casos, había concluido que la obligación se refería a un número elevado de operadores de red privados y a algunos públicos, por lo no podía considerarse que las leyes, o más concretamente los casos correspondientes, implicaran recursos estatales.
(24)
En vista de las consideraciones anteriores y en virtud del sistema vigente, Eslovenia creía que en tanto que los recursos, por su naturaleza, no procedieran de fondos estatales, solo la cuestión de la propiedad de las entidades involucradas no podía cambiar por sí sola la naturaleza de dichos recursos.
(25)
Así mismo, Eslovenia consideraba que los recursos procedentes de las contribuciones obligatorias que recibe una empresa pública no constituyen ayudas estatales si la empresa no tiene derecho a disponer de ellos libremente. En el caso de obligación de compra, la fuente de financiación del régimen es la tarifa que pagan por el uso de la red todos los consumidores de electricidad, parte de la cual es recogida por los operadores de red en cuentas separadas para un fin predeterminado.
5.2. Tasa parafiscal
(26)
Eslovenia recalcó que el régimen de obligación de compra se financia con una parte de la tarifa que pagan los consumidores de energía eléctrica por el uso de las redes, en condiciones idénticas conocidas con anterioridad. Los componentes de la tarifa por el uso de las redes los deciden la Agencia de la Energía (regulador del mercado energético) y el Gobierno. Para cubrir la diferencia de precio, los operadores de red compran la electricidad a un precio fijo y la venden a precio de mercado. Si con esto tienen pérdidas, las cubren con una parte de la tarifa correspondiente al uso de las redes. Los operadores con obligación de compra no reciben, por tanto, recursos estatales sino de una parte de la tarifa correspondiente al uso de las redes.
(27)
Los operadores deben registrar estos recursos en una cuenta especial. Los recursos sirven, así mismo, para pagar la prima adicional si los productores cualificados venden parte de su electricidad independientemente o a través de un intermediario.
(28)
Eslovenia declaró también que el régimen no incluye ningún fondo estatal o cualquier otro fondo a través del cual transiten los recursos. Los recursos para financiar el régimen no se considera que provengan de la tarifa parafiscal, ya que no proceden del presupuesto estatal y no son, por tanto, imputables al Estado.
6. INFORMACIÓN ADICIONAL PRESENTADA POR ESLOVENIA
(29)
Eslovenia, en el curso de su correspondencia prolongada con la Comisión, aportó información y compromisos adicionales en lo referente al régimen.
(30)
Eslovenia presentó nuevos datos con detalles sobre los objetivos de protección del medio ambiente dispuestos en el régimen. En primer lugar, el régimen se creó para contribuir a los dos objetivos generales de la política medioambiental:
i)
uso más eficiente de la energía,
ii)
aumento de la parte correspondiente a las fuentes renovables de energía en el balance energético primario de la Comunidad de 8,8 % en 2001 a un 12 % en 2010.
(31)
Los objetivos mencionados incluyen los de cogeneración y fuentes renovables, los cuales están dentro del régimen de obligación de compra. Estos dos objetivos están en conformidad con los que, entre otros, estableció para Eslovenia la Directiva 2001/77/CE del Parlamento Europeo y del Consejo, de 27 de septiembre de 2001, relativa al apoyo a la electricidad generada a partir de fuentes de energía renovables en el mercado interior de la electricidad (8). La Directiva 2001/77/CE fija unos objetivos indicativos para cada Estado miembro. El porcentaje de consumo de energía eléctrica procedente de fuentes renovables fijado para Eslovenia es del 32,6 % para 2010.
(32)
El número total de centrales eléctricas a las que se compra energía con arreglo al régimen es de 434. De ellas, 430 están conectadas a la red de distribución, y 4 a la de transmisión. Más del 90 % de las centrales conectadas a la red de distribución son centrales hidroeléctricas. El resto son centrales eléctricas de biomasa, instalaciones solares y centrales de producción combinada de calor y electricidad.
(33)
El régimen es aplicable desde que, el 4 de abril de 2002, entrase en vigor el Reglamento sobre las normas para la determinación de las tarifas y la compra de electricidad a los productores cualificados (9).
(34)
Los acuerdos relativos a la compra de electricidad que se aplican actualmente a las centrales eléctricas cualificadas y a los operadores de redes o sistemas se concluyeron para un período de 10 años.
(35)
Eslovenia aclaró que, con arreglo al artículo 4 de la Ley de Energía del año 1999, la fuentes de energía renovables están definidas tal y como dispone la Directiva 2001/77/CE.
(36)
El principal objetivo del régimen es garantizar las condiciones económicas adecuadas para desarrollar y aplicar los nuevos proyectos de centrales eléctricas cualificadas. Para fijar los precios de compra, según los diferentes tipos de centrales eléctricas, que garantizasen la rentabilidad mínima necesaria para poder efectuar nuevas inversiones, se procedió al análisis de los costes para cada una de las centrales (en función de la fuente primaria de energía y de su tamaño). El importe de la ayuda o la prima se fija en función de la diferencia entre el precio uniforme anual de compra y el precio medio de mercado de la energía eléctrica. Si los precios de mercado aumentan, las primas se reducen en consecuencia.
(37)
En el cuadro inferior aparecen indicados los costes de producción de los productores cualificados en función de la categoría tanto de la tecnología como del tamaño en relación a las primas que ofrece el régimen para cada una de ellas. El cuadro ha sido elaborado bajo la suposición de que el precio medio de mercado es de 8 SIT/kWh. Este valor es solo de referencia, ya que las primas se reducen si los precios de mercado aumentan.
(38)
En todos los casos, los costes de producción son superiores a los precios medios de mercado y a los precios uniformes de compra garantizados conforme al régimen de productores cualificados.
Cuadro 1
Comparación de los costes de producción de las centrales eléctricas cualificadas con los precios de compra conforme al régimen
Tipo de central eléctrica cualificada (CEC) según la fuente primaria de energía
Capacidad
Coste de producción
Variación
Prima
Tamaño
[kW]
[SIT/kWh]
[SIT/kWh]
[SIT/kWh]
Centrales hidroeléctricas
hasta 1 MW
100
15,53
7,53
6,75
de 1 MW a 10 MW
3 000
14,33
6,33
6,23
Centrales eléctricas de biomasa
hasta 1 MW
600
24,80
16,80
8,69
superiores a 1 MW
1 500
18,18
10,18
8,17
Centrales eólicas
hasta 1 MW
100
23,28
15,28
6,55
superiores a 1 MW
20 000
15,49
7,49
6,05
Centrales geotérmicas
3 000
14,59
6,59
6,05
Centrales solares
hasta 36 kW
36
175,26
167,26
81,67
superiores a 36 kW
100
122,58
114,58
7,46
Otras CEC (biogás)
120
30,39
22,39
20,97
CEC o centrales térmicas que utilizan residuos municipales
hasta 1 MW
100
13,97
5,97
4,74
de 1 MW to 10 MW
3 000
12,08
4,08
3,87
Centrales térmicas con producción combinada de calor y electricidad para calefacción urbana
hasta 1 MW
700
16,54
8,54
5,9
de 1 MW to 10 MW
3 000
14,56
6,56
5,38
Centrales térmicas industriales con producción combinada de calor y electricidad
hasta 1 MW
700
14,95
6,95
4,83
Nota: Tomando 8 SIT/kWh como precio de mercado.
(39)
Tal y como se muestra en el cuadro siguiente, del análisis de los costes y de los cálculos económicos desglosados según las categorías de las unidades de las centrales eléctricas cualificadas se sigue que el valor neto actual (VNA) de los precios de compra, el cual se utiliza conforme al régimen, no supera el VNA de todos los costes de inversión en ninguna de las centrales eléctricas cualificadas.
Cuadro 2
Comparación del VNA de los precios de compra con los costes de inversión en las diferentes centrales eléctricas
Tipo de central eléctrica cualificada (CEC) según la fuente primaria de energía
Capacidad
Venta anual prevista
Costes de inversión específicos
Inversión
Prima anual
Prima - costes de inversión (VNA)
Tamaño
[kW]
[MWh]
[SIT/kW]
[millones de SIT]
[millones de SIT/año]
[millones de SIT]
Centrales hidroeléctricas
hasta 1 MW
100
456
480 000
48
2,9
-21,0
de 1 MW a 10 MW
3 000
10 656
380 000
1 140
63,1
- 549,1
Centrales eléctricas de biomasa
hasta 1 MW
600
2 725
990 000
594
22,5
- 369,3
superiores a 1 MW
1 500
6 813
660 000
990
52,9
- 492,1
Centrales eólicas
hasta 1 MW
100
187
341 000
34
1,2
-22,2
superiores a 1 MW
20 000
40 800
253 000
5 060
234,5
-2 802,2
Centrales geotérmicas
3 000
20 736
715 000
2 145
119,2
-1 029,1
Centrales solares
hasta 36 kW
36
34
1 430 000
52
2,7
-26,2
superiores a 36 kW
100
116
1 210 000
121
0,8
- 105,4
Otras CEC (biogás)
120
628
913 000
110
12,5
-1,0
CEC o centrales térmicas que utilizan residuos municipales
hasta 1 MW
100
624
319 000
32
2,8
-7,0
de 1 MW a 10 MW
3 000
19 728
286 000
858
72,5
- 212,0
Centrales térmicas con producción combinada de calor y electricidad para calefacción urbana
hasta 1 MW
700
2 496
198 000
139
16,1
-16,0
de 1 MW a 10 MW
3 000
10 698
165 000
495
63,0
-19,3
Centrales térmicas industriales con producción combinada de calor y electricidad
hasta 1 MW
700
3 135
187 000
131
2,5
-5,0
Nota: Aplicando, conforme al Reglamento de compra, un descuento del 8 %, un período de 15 años y una reducción del precio de compra o de la prima del 5 % a los cinco años y del 10 % a los diez.
(40)
Las primas para las diferentes centrales eléctricas cualificadas incluyen, así mismo, la rentabilidad del capital fijada por la legislación eslovena y que asciende a un descuento mínimo del 8 % en las inversiones con fondos públicos. Tal y como se muestra en el cuadro siguiente, la rentabilidad actual de todas las centrales eléctricas que utilizan fuentes de energía renovables es inferior al 8 % como consecuencia de la falta de concordancia entre los precios de compra y las primas. La prima no permite a las centrales solares ningún tipo de rentabilidad del capital (rentabilidad negativa), principalmente en el caso de pequeñas y medianas centrales eléctricas.
Cuadro 3
Rentabilidad del capital para los diferentes tipos de centrales eléctricas
Tipo de central eléctrica cualificada (CEC) según la fuente primaria de energía
Capacidad
Prima
Rentabilidad del capital incluida en la prima
Tamaño
[kW]
[SIT/kWh]
Centrales hidroeléctricas
hasta 1 MW
100
6,75
6,95 %
de 1 MW to 10 MW
3 000
6,23
7,90 %
Centrales eléctricas de biomasa
hasta 1 MW
600
8,69
2,30 %
superiores a 1 MW
1 500
8,17
6,00 %
Centrales eólicas
hasta 1 MW
100
6,55
0,40 %
superiores a 1 MW
20 000
6,05
6,35 %
Centrales geotérmicas
3 000
6,05
7,30 %
Centrales solares
hasta 36 kW
36
81,67
-1,4 %
superiores a 36 kW
100
7,46
-15,0 %
Otras CEC (biogás)
120
20,97
6,80 %
CEC o centrales térmicas que utilizan residuos municipales
hasta 1 MW
100
4,74
4,40 %
de 1 MW a 10 MW
3 000
3,87
7,30 %
Centrales térmicas con producción combinada de calor y electricidad para calefacción urbana
hasta 1 MW
700
5,9
0,49 %
de 1 MW a 10 MW
3 000
5,38
4,20 %
Centrales térmicas industriales con producción combinada de calor y electricidad
hasta 1 MW
700
4,83
-0,1 %
Nota: Rentabilidad del capital calculada a partir de las inversiones en CEC (ver cuadro 2) y en función del valor actual de las primas.
(41)
Eslovenia aclara que las nuevas unidades para producción combinada de calor y electricidad están, en su mayoría, equipadas con turbinas de gas que alcanzan, en funcionamiento, una eficiencia eléctrica de entre el 37 % y el 40 %, así como una eficiencia global superior al 80 %. La nuevas turbinas más pequeñas alcanzan una eficiencia eléctrica superior al 30 % y una eficiencia global de más de un 80 %. El hecho de que, en Eslovenia, la eficiencia eléctrica media de las centrales térmicas ordinarias sea aproximadamente del 31 % da cuenta del gran ahorro de energía primaria (entre el 15 % y el 25 %) obtenido mediante la producción de electricidad en unidades de cogeneración y el aprovechamiento del calor.
(42)
La eficiencia del funcionamiento de las centrales eléctricas con producción combinada de calor y electricidad se fija de tal forma que cumpla los requisitos de eficiencia dispuestos en la Directiva 2004/8/CE del Parlamento Europeo y del Consejo, de 11 de febrero de 2004, relativa al fomento de la cogeneración sobre la base de la demanda de calor útil en el mercado interior de la energía y por la que se modifica la Directiva 92/42/CEE (10).
(43)
Eslovenia demostró que los costes de producción de electricidad en las centrales eléctricas cualificadas con producción combinada de calor y electricidad son en todos los casos superiores a los precios de compra dispuestos en el régimen, que el VNA de las primas es inferior a los costes de inversión y que la rentabilidad de las inversiones asciende a menos del 4,20 % (ver las tres filas inferiores de los cuadros anteriores). En los cálculos se incluyen las ganancias provenientes del consumo de calor.
(44)
Eslovenia ha introducido un servicio de interés económico general en el ámbito de la seguridad del suministro de electricidad. Conforme al artículo 11, apartado 4, de la Directiva 2003/54/CE, este servicio de interés económico general se basa en la producción de electricidad a partir de las fuentes autóctonas de combustibles fósiles. Con este fin, se consumen anualmente 600 000 toneladas de carbón subbituminoso esloveno para la producción de electricidad. El carbón subbituminoso es la única fuente de combustibles fósiles disponible en Eslovenia. La responsabilidad de cumplir con estos compromisos recae en la central de Trbovlje, por ser en una de sus unidades (TET 2, la cual está situada cerca de la mina de carbón subbituminoso) donde dicho carbón se usa con la mayor eficiencia. Se decidió que dicha cantidad de electricidad se puede comprar mediante el sistema de compra garantizada.
(45)
La electricidad correspondiente se compra al precio que anualmente fijan las autoridades y en función de los costes de producción de electricidad en la central de Trbovlje. En el precio de compra no se incluye ningún beneficio.
(46)
Eslovenia preparó el siguiente cuadro en el que se indica el importe de la subvención prevista para la empresa en años anteriores:
Cuadro 4
Importe previsto de la subvención
7-12.2001
2002
2003
2004
Cantidad (GWh)
254,3
562,2
563,4
563,0
Precio de compra (SIT/kWh )
17,00
15,36
15,34
16,59
Costes de compra (en miles de SIT)
4 323 943
8 636 245
8 644 855
9 339 836
Precio de venta (SIT/kWh)
7,13
5,97
7,60
7,71
Costes de la energía vendida (en miles de SIT)
1 813 111
3 357 073
4 281 840
4 340 040
Importe de la ayuda (en miles de SIT)
2 510 832
5 279 172
4 363 015
4 999 795
Nivel de la ayuda (SIT/kWh)
9,87
9,39
7,74
8,88
(47)
El uso de carbón subbituminoso es, en principio, también posible en la central eléctrica de Šoštanj, la cual comprende cinco unidades, dos de la cuales son más nuevas y están equipadas con sistemas de depuración de efluentes gaseosos, mientras que las otras tres, más antiguas, no disponen de tales sistemas. En estas unidades se quema el carbón de la mina más cercana y, en determinadas condiciones, se podría también quemar carbón subbituminoso. Las dos unidades más nuevas trabajan a pleno rendimiento en la incineración del lignito de la mina más cercana. En términos generales, la capacidad de esta mina es suficiente para abastecer a estas dos unidades. La incineración de carbón subbituminoso sería entonces posible únicamente en las tres unidades más antiguas, las cuales no funcionan a pleno rendimiento y disponen aún de algunas reservas de explotación. Sin embargo, de esta posibilidad se derivan los siguientes problemas:
i)
el transporte ferroviario del carbón subbituminoso desde Trbovlje hasta Šoštanj costaría aproximadamente 5 EUR/t, por lo que, dada la producción de carbón subbituminoso planificada a partir del balance energético nacional (600 000 t/año), el coste ascendería a 3 millones EUR al año,
ii)
la incineración del carbón aumentaría la emisión de CO2 en 30 000 t/año, ya que las unidades 1, 2 y 3 de la central de Šoštanj no disponen de sistemas de depuración de efluentes gaseosos y el carbón subbituminoso esloveno contiene entre un 2,2 % y un 2,5 % de azufre,
iii)
al tener las unidades 1, 2 y 3 de la central de Šoštanj una eficiencia termodinámica considerablemente menor que la de Trbovlje, la incineración de las mismas cantidades de carbón subbituminoso para la producción de electricidad en estas tres unidades en vez de en la central Trbovlje aumentaría las emisiones de CO2 en aproximadamente un 15 %.
De los hechos indicados se sigue que, desde el punto de vista económico, la incineración de carbón subbituminoso en las unidades de la central de Šoštanj no está justificada.
(48)
La única posibilidad restante es quemar el carbón subbituminoso en la central termoeléctrica de Liubliana (Termoelektrarna toplarna, en lo sucesivo TE-TOL), la cual utilizó dicho carbón como principal fuente de energía hasta el año 2000. Como las unidades de TE-TOL no disponen de sistemas de depuración de efluentes gaseosos, ya no es posible quemar carbón subbituminoso en ellas, ya que este contiene entre 2,2 % y 2,5 % de azufre. Por esta razón TE-TOL dejó de quemar el carbón subbituminoso autóctono y hoy en día se dedica exclusivamente a la incineración de carbón importado de Indonesia, el cual contiene una proporción considerablemente menor de azufre (menos del 0,5 %) por lo que la central no necesita sistemas de desulfuración de los gases de combustión. La instalación de sistemas de depuración de efluentes gaseosos en las unidades de TE-TOL no sería rentable.
(49)
Eslovenia se ha comprometido a garantizar que la ayuda estatal para la seguridad del suministro se concederá como máximo al 15 % de la energía primaria global necesaria para la producción de la energía consumida en Eslovenia en el curso de un año civil.
(50)
El régimen de obligación de compra ofrece garantías únicamente para cubrir una parte de los costes de amortización de los productores cualificados.
(51)
El Reglamento sobre la asignación de los fondos para fomentar la utilización de fuentes renovables de energía y el uso eficiente de la energía y la cogeneración (11) permitió ayudas a la inversión para las centrales eléctricas que utilizan fuentes renovables de energía y para aquellas con producción combinada de calor y electricidad. Sin embargo, la ayuda a la inversión para estas centrales fue cancelada en el nuevo Reglamento sobre asignación de fondos para fomentar el uso eficiente de la energía y la explotación de las fuentes renovables de energía (12). Se establecieron excepciones para el caso de las centrales que no estuvieran conectadas a la red pública y que no recibieran ayuda del régimen, y para aquellas con capacidad de hasta 10 MW que utilizaran energías renovables y tecnología nueva u obsoleta, en las que, debido a los elevados precios de los costes de producción de electricidad, el precio de compra de la electricidad no era lo suficientemente elevado como para garantizar la rentabilidad de las inversiones. El tipo de tecnología que puede beneficiarse del reparto de las subvenciones se determina a través de licitaciones periódicas.
(52)
Para evitar el exceso de acumulación, el artículo 14 del Reglamento relativo a las normas para la determinación de los precios y la compra de energía eléctrica a los productores cualificados establece que se les reduzcan los precios garantizados de compra a los productores cualificados que reciben algún tipo de subvención para la construcción de una central eléctrica.
(53)
Conforme a este mismo artículo, el productor cualificado de energía debe declarar, en el momento de firmar el contrato de compra de electricidad con el operador de red al que está conectado, el montante de la subvención que haya recibido para la construcción de la central. El importe declarado se utiliza como base para calcular las deducciones del precio garantizado de compra. En base a las disposiciones citadas, por cada 10 % del importe de la subvención estatal recibida en función del montante de la inversión en la central eléctrica, el precio garantizado de compra se reducirá en un 5 % (dependiendo del tipo de central eléctrica y la potencia).
(54)
En las disposiciones del Reglamento se considera que el total del precio garantizado para la electricidad obtenida de los productores cualificados incluye los costes fijos y los variables. Se considera que los costes fijos y variables se reparten al 50 %.
(55)
Eslovenia se ha comprometido a determinar con más precisión las normas para la deducción y adaptarlas así mejor a la proporción entre los costes fijos y variables en función de la tecnología.
(56)
Eslovenia se ha comprometido, con el fin de cambiar el sistema actual de financiación del régimen, a modificar los reglamentos relativos a la energía eléctrica obtenida a partir de fuentes renovables de energía y de la producción combinada de calor y electricidad, Para que el régimen de ayuda esté en consonancia con los artículos 25 y 90 del Tratado CE, se introducirán las siguientes modificaciones:
i)
la forma de recaudar fondos para la ayuda se realizará en forma de pagos a tanto alzado por conexión, independientemente de la cantidad u origen de la electricidad consumida. En la determinación del montante del importe a tanto alzado habrá de tenerse en cuenta la potencia de la conexión (capacidad de los fusibles) y el voltaje al que el consumidor particular o un grupo de consumidores están conectados,
ii)
para el período que se extiende desde la adhesión de Eslovenia a la UE hasta la entrada en vigor de la nueva forma de recaudar fondos, Eslovenia asegurará que los consumidores que hayan importado electricidad ecológica puedan solicitar el rembolso de las tasas destinadas a financiar la ayuda a las fuentes renovables de energía previstas por el régimen, a condición de que puedan demostrar que dicha energía importada es realmente de origen ecológico. Los requisitos sobre la documentación acreditativa del origen ecológico de la electricidad importada se basan mayormente en el sistema comunitario de certificación del origen. Donde sea necesario y para evitar el aumento artificial de las inscripciones, contra el que el sistema comunitario de certificación del origen no garantiza protección satisfactoria, se pondrán limites a las cantidades que han de ser rembolsadas en función del distribuidor. Un sistema similar se introducirá para el caso de la energía eléctrica obtenida en la producción combinada de calor y electricidad en base al sistema comunitario de certificación del origen de la producción combinada de calor y electricidad.
7. EVALUACIÓN
7.1. Actuales Directivas comunitarias relativas a la producción de electricidad
(57)
La producción de electricidad está sujeta a las disposiciones de varias Directivas comunitarias, que incluyen principalmente la Directiva 2003/54/CE, la Directiva 2001/77/CE y la Directiva 2004/8/CE.
(58)
El artículo 3, apartado 2, de la Directiva 2003/54/CE establece: «Dentro del pleno respeto de las disposiciones pertinentes del Tratado, y, en particular, de su artículo 86, los Estados miembros podrán imponer a las empresas eléctricas, en aras del interés general, obligaciones de servicio público que podrán referirse a la seguridad, incluida la seguridad del suministro, a la regularidad, a la calidad y al precio de los suministros, así como a la protección del medio ambiente, incluida la eficiencia energética y la protección del clima».
(59)
El artículo 11, apartado 4, de la Directiva 2003/54/CE establece: «Por motivos de seguridad del suministro, los Estados miembros podrán disponer que sea preferente la entrada en funcionamiento de las instalaciones generadoras que utilicen fuentes de combustión de energía primaria autóctonas en una proporción que no supere, en el curso de un año civil, el 15 % de la cantidad total de la energía primaria necesaria para producir la electricidad que se consuma en el Estado miembro de que se trate.».
(60)
La Directiva 2001/77/CE fija los objetivos indicativos nacionales para el consumo de electricidad a partir de fuentes renovables de energía. Su artículo 3 dispone:
«1. De conformidad con los objetivos indicativos nacionales del apartado 2, los Estados miembros introducirán las medidas apropiadas para fomentar un consumo mayor de la electricidad obtenida a partir de fuentes renovables. Dichas medidas deben estar en consonancia con los objetivos que pretenden alcanzar.
2. El 27 de octubre de 2002 a más tardar y posteriormente cada cinco años, los Estados miembros introducirán y publicarán un informe en el que fijarán los objetivos indicativos nacionales para el futuro consumo de la electricidad obtenida de fuentes renovables como un tanto por ciento del consumo de energía de los próximos 10 años. El informe ha de presentar, así mismo, las medidas tomadas o planificadas a nivel nacional para alcanzar dichos objetivos indicativos nacionales. Para fijar dichos objetivos hasta el año 2010, los Estados miembros han de:
-
considerar los valores de referencia del anexo,
-
garantizar que los objetivos son compatibles con cualquier compromiso nacional adoptado en el marco de los compromisos en materia de cambio climático contraídos por la Comunidad con el Protocolo de Kioto de la Convención Marco de las Naciones Unidas sobre el Cambio Climático.».
(61)
El anexo de la Directiva 2001/77/CE, modificada por el Acta de adhesión, fija un objetivo indicativo nacional para Eslovenia del 33,6 %.
7.2. Evaluación de la ayuda a la electricidad ecológica y a las centrales eléctricas con producción combinada de calor y electricidad
7.2.1. Existencia de ayuda en virtud del artículo 87, apartado 1, del Tratado CE
(62)
Para que una medida constituya ayuda estatal en el sentido del artículo 87, apartado 1, del Tratado CE, debe ofrecer ventajas competitivas específicas, perjudicar o amenazar con hacerlo a la competencia y al comercio entre Estados miembros, e incluir fondos estatales.
(63)
Queda claro que el régimen es específico, ya que solo determinadas centrales eléctricas están incluidas en su objetivo. También es evidente que confiere preferencia a dichas centrales, ya que la sola intención del sistema es permitir a dichas centrales la venta de su electricidad a un precio superior al de mercado.
(64)
La electricidad se intercambia entre los Estados miembros. La Directiva 2003/54/CE completa la creación del mercado interior de electricidad que fue iniciada con la Directiva 96/92/CE. La red eslovena está conectada principalmente a la austríaca y a la italiana. Eslovenia intercambia electricidad con sus vecinos. Por ejemplo, Eslovenia importó, en 2004, 6 314 GWh de electricidad y exportó 7 094 GWh (13). La medida tiene, por tanto, repercusiones en el comercio entre Estados miembros.
(65)
La Comisión observa, así mismo, que Eslovenia no puso en duda el cumplimiento de los tres criterios anteriores.
(66)
En relación al cuarto criterio, sobre la presencia de fondos estatales, la Comisión no está de acuerdo con los argumentos aducidos por Eslovenia que pretenden que el sistema es igual al que el tribunal examinó en el asunto PreussenElektra.
(67)
Los dos sistemas se diferencian en los mecanismos de financiación. En el caso de PreussenElektra, fueron las empresas privadas del suministro de electricidad quienes financiaron directamente las tarifas de alimentación, y quienes, a su vez, tuvieron que comprar la electricidad a los productores de electricidad obtenida de fuentes renovables a un precio superior al de mercado. Sin embargo, en el caso que nos ocupa los costes resultantes de las tarifas de alimentación se financian a partir de la tasa parafiscal.
(68)
Así, en relación a este asunto, la Comisión constata que el régimen se financia a través de los aportes obtenidos de una tasa impuesta por el Estado. Los aportes de las tasas se vierten en una cuenta que manejan las autoridades públicas, lo que se diferencia del caso PreussenElektra. Las autoridades públicas distribuyen los fondos de la cuenta en función del régimen de reparto previsto por la ley.
(69)
Es práctica consolidada de la Comisión considerar los aportes provenientes de dicha tasa como fondos estatales (14). Esta práctica se sigue de la jurisprudencia, en virtud de la cual los aportes recogidos de las tasas impuestas por el Estado, vertidos a fondos fijados por el Estado y que están, además, destinados a proporcionar ventajas a determinadas sociedades, se consideran fondos estatales. [Véase, por ejemplo, la sentencia del tribunal en los asuntos C-173/73 (15) y C-78/79 (16).]
(70)
A través de la sentencia en el Asunto Pearle (17), el Tribunal decidió que los aportes de las tasas parafiscales impuestas a sus miembros por un comité bajo control público no se consideran fondos estatales. Las tasas fueron fijadas por una asociación de profesionales del sector de la óptica e impuestas a todos sus miembros. Las tasas se utilizaron para financiar campañas publicitarias en interés del sector, es decir, de los propios contribuyentes.
(71)
El Tribunal decidió que la medida no constituía ayuda estatal, ya que ni se le puede imputar al Estado la decisión de crear estas tasas ni las aportaciones de las tasas eran fondos estatales.
(72)
Al contrario que el sistema examinado en el Tribunal, la responsabilidad del Estado en el asunto objeto de la presente Decisión es totalmente clara, ya que fue el propio Estado quien, a través de una ley, creó la tasa.
(73)
En relación al origen de los fondos, la Comisión concluye que es diferente al origen de los fondos a que se refería la sentencia anteriormente citada, ya que el dinero no se recauda de las aportaciones de las empresas que se benefician de la medida, sino de todos los compradores que adquieren la electricidad, sean éstos beneficiarios del régimen o sus competidores. La asociación de empresas examinada en la sentencia no habría podido crear tal mecanismo. Esto revela ciertamente la naturaleza fiscal del régimen, la cual solo puede ser creada a través de las competencias del Estado.
(74)
La Comisión opina que esta diferencia es suficiente para concluir que hubo ayuda estatal en el asunto en cuestión.
7.2.2. Legalidad de la ayuda
(75)
El régimen de ayudas se creó antes de la entrada de Eslovenia en la UE. La principal base jurídica del régimen es la Ley de Energía de 1999. La definición de los productores cualificados que pueden beneficiarse del régimen se estableció en el año 2001, a través del Reglamento sobre los requisitos para adquirir el estatus de productor cualificado de electricidad (18).
(76)
En el momento de la adhesión, no se determinó el riesgo financiero del Estado a causa del régimen. El régimen no cuenta con un número de beneficiarios limitado o determinado de antemano. Podrá beneficiarse de la ayuda toda central eléctrica que cumpla los requisitos técnicos establecidos en el reglamento citado anteriormente. Esto incluye principalmente a cualquier nueva central eléctrica cualificada que se conecte a la red tras la adhesión de Eslovenia. El riesgo al que se enfrenta el Estado no puede conocerse de antemano, ni siquiera para cada ayuda individual concedida conforme al régimen, ya que este depende de la diferencia entre el precio de compra fijado por el Estado para la central y el precio medio de mercado, el cual fluctúa de forma imprevisible. Eslovenia subrayó que, únicamente a posteriori al final de cada año de aplicación del régimen, podía conocerse la carga real del Estado debida a este.
(77)
Con arreglo a lo mencionado anteriormente, la Comisión opina que el régimen se sigue aplicando después de la adhesión de Eslovenia a la Unión Europea.
(78)
La Comisión advierte que la conclusión anterior había sido ya expresada en la decisión de apertura y que Eslovenia, en sus observaciones, no la impugnó.
(79)
El Acta de adhesión de la República Checa, Estonia, Chipre, Letonia, Lituania, Hungría, Malta, Polonia, Eslovenia y Eslovaquia a la UE (en adelante «el Acta de adhesión») especifica las categorías de ayuda que, en el momento de la adhesión, se consideran ayudas existentes en el sentido del artículo 88, apartado 1, del Tratado CE:
-
las medidas de ayuda aplicadas antes del 10 de diciembre de 1994; el régimen empezó a aplicarse en el año 2001 y, por tanto, no pertenece a esta categoría,
-
las medidas de ayuda incluidas en el apéndice del anexo IV del Acta de adhesión; el régimen no está incluido en esa lista y, por tanto, no pertenece a esta categoría,
-
las medidas de ayuda que, mediante un proceso específico conocido normalmente como «proceso provisional», no han sido objetadas por la Comisión.
Toda ayuda que se siga aplicando después de la fecha de adhesión, y que no cumpla los requisitos mencionados, será considerada como nueva ayuda en el momento de la adhesión a efectos de la aplicación del artículo 88, apartado 3, del Tratado CE.
(80)
El régimen no pertenece a ninguna de las categorías arriba indicadas. Por consiguiente, hay que considerarlo como nueva ayuda en el momento de la adhesión a efectos de la aplicación del artículo 88, apartado 3, del Tratado CE. Dicha ayuda no fue notificada a la Comisión, lo que la hace ilegal en el sentido del artículo 1, letra f), del Reglamento (CE) no 659/1999 del Consejo, de 22 de marzo de 1999, relativo a la determinación de las reglas específicas de aplicación del artículo 93 del Tratado CE (19).
7.2.3. Compatibilidad de la ayuda con el Tratado CE
(81)
La Comisión entiende que el régimen está compuesto de tres partes, ya que garantiza ayuda a tres grupos diferentes de beneficiarios. En el caso de los dos primeros grupos, a saber, los productores de electricidad ecológica y las centrales de cogeneración eficientes, el objetivo de Eslovenia es la protección del medio ambiente. La ayuda garantizada al tercer grupo de beneficiarios, es decir, la central de Trbovlje, está destinada a mantener determinados niveles de seguridad del suministro de electricidad.
(82)
Vistos los diferentes objetivos de las medidas, se emitirá un juicio para cada parte del régimen por separado.
(83)
La Comisión evaluó la coherencia del mecanismo de ayuda a las centrales de productores de electricidad ecológica teniendo en cuenta las directrices medioambientales, principalmente los puntos 58 y siguientes, y concluyó lo siguiente.
(84)
La Comisión concluye que la definición de fuente renovable de energía utilizada en el régimen está en consonancia con la de la Directiva 2001/77/CE. El régimen es, por tanto, coherente con el punto 6, párrafo octavo, de las directrices medioambientales y pueden utilizarse los puntos 58 y siguientes.
(85)
Conforme al punto 59, párrafo primero, de las directrices medioambientales, los Estados miembros pueden compensar la diferencia entre los costes de producción de energía renovable y el precio de mercado de la forma de energía en cuestión. Dicha compensación se refiere únicamente a los costes adicionales de producción de electricidad ecológica con respecto a la producción de energía a partir de fuentes ordinarias. La ayuda puede cubrir únicamente la amortización de la instalación y, si los Estados miembros demuestran que es necesario, una remuneración justa del capital.
(86)
Eslovenia estimó la compensación en forma de tarifas fijas (tarifa sobre la alimentación de corriente) para la energía que, conforme a lo mencionado anteriormente, ha recibido ayuda. La ley describe los métodos objetivos de cálculo del montante de la ayuda. Teniendo en cuenta la información antes citada, la ayuda no superará a la suma del importe de la amortización y una remuneración justa del capital. La ayuda se concede para un período de 10 años, por ser este el período de validez de los contratos firmados entre los operadores de redes y los productores de electricidad ecológica. Este período es inferior al período normal de amortización (15 años) para tales centrales. La Comisión observa que, en todos los casos, el precio de los costes de producción de las centrales cualificadas es superior al precio medio de mercado y al precio garantizado de compra. La diferencia entre el precio de mercado y los costes de producción de electricidad ecológica es, para todas las centrales, superior a la prima.
(87)
Además, el punto 59, párrafo segundo, de las directrices medioambientales establece que, al determinar el importe de la ayuda de funcionamiento, deberán tenerse en cuenta también todas las posibles ayudas a la inversión concedidas a la empresa en cuestión en relación a la nueva central. Eslovenia, tras la decisión de apertura, informó a la Comisión de que únicamente un número limitado de productores de energía renovable había recibido ayudas a la inversión, además de las ayudas de funcionamiento en cuestión. Eslovenia adoptó medidas legislativas que obligan a los beneficiarios de las ayudas a la inversión a declarar el importe de la ayuda concedida antes de alimentar a la red su electricidad a precios fijos.
(88)
Si se ha concedido una ayuda a la inversión, el precio de alimentación de la corriente disminuye. La deducción es proporcional a la mitad de la ayuda a la inversión concedida. Aunque esta parte proporcional fija podría, teoréticamente, provocar una compensación excesiva en el caso de las tecnologías con bajos costes operativos, Eslovenia ha demostrado que, en la práctica, los pocos casos excepcionales en los que, en el pasado, se acumularon la ayuda a la inversión y la del régimen, no se dio en compensación excesiva. La explicación está en el hecho de que Eslovenia, por el momento, no dispone de centrales que utilicen fuentes renovables con bajos costes operativos, como por ejemplo las centrales eólicas.
(89)
Eslovenia se ha comprometido a adaptar, cuando sea necesario, la parte proporcional de la deducción en la futura aplicación del régimen de forma que, conforme al punto 59, párrafo segundo, de las directrices medioambientales, en ningún caso se llegue a una compensación excesiva.
(90)
La Comisión concluye, por tanto, que Eslovenia ha mostrado que la ayuda concedida con arreglo a la medida no excederá los costes adicionales de producción de energía renovable incluidos en la medida. La medida es, así, compatible con el punto 58 y siguientes de las directrices medioambientales.
(91)
La Comisión evaluó la coherencia del mecanismo de ayuda a las centrales eficaces de producción combinada con las directrices medioambientales, principalmente con los puntos 66 y 67 de las directrices, y concluyó lo siguiente:
(92)
En primer lugar, la Comisión observa que, conforme al punto 66 de las directrices medioambientales, la eficiencia operacional de las unidades de producción combinada de calor y electricidad que pueden beneficiarse de la prima del régimen supera el valor de referencia fijado en la Directiva 2004/8/CE. Eslovenia actualizará los valores de referencia con arreglo a la Directiva. La centrales con producción combinada de calor y electricidad incluidas en el régimen cumplen los requisitos necesarios para ser beneficiarias, conforme a lo establecido en el punto 31 de las directrices medioambientales.
(93)
Como puede apreciarse en los datos aportados por Eslovenia, los costes medios de producción de electricidad en las centrales de producción combinada son, en todos los casos, superiores al precio garantizado de compra (20). En los cálculos se incluyen, así mismo, los ingresos resultantes de la producción y venta de calor. La Comisión opina, por tanto, que el importe de la ayuda ha sido calculado con arreglo al punto 66 de las directrices medioambientales.
(94)
Eslovenia informó a la Comisión de que la ayuda a las centrales con producción combinada de calor y electricidad se concede conforme a las mismas reglas que en el caso de los productores de electricidad ecológica. Al haberse demostrado que estas reglas son coherentes con las directrices medioambientales, la Comisión concluye consecuentemente que la parte del régimen referida a la ayuda a las centrales de producción combinada es compatible con el punto 66 de las directrices.
(95)
La Comisión concluye que la imposición de una tasa a la electricidad ecológica, tanto a la autóctona como a la importada, en beneficio de la electricidad ecológica autóctona pudo, en el pasado, suponer una discriminación de la electricidad ecológica importada. Sin embargo, Eslovenia se comprometió a introducir la posibilidad de rembolso de las tasas impuestas a la electricidad ecológica importada. La Comisión observa que el rembolso se fundamentará, principalmente, en el sistema comunitario de certificación del origen. El Estado miembro, a través de requisitos adicionales, protegerá el sistema frente al aumento artificial de inscripciones. La Comisión, al evaluar la proporcionalidad de los requisitos, tuvo en cuenta el riesgo de inscripciones artificiales y el pequeño tamaño del mercado esloveno, en el que tales inscripciones artificiales podrían haber afectado al sistema de ayuda. Así, la Comisión concluye que Eslovenia se comprometió a introducir un instrumento adecuado para impedir la discriminación a la que pudiera haberse llegado en el pasado.
(96)
La Comisión concluye que Eslovenia se comprometió a aplicar un nuevo mecanismo de financiación que se basará en una tarifa de conexión independiente del consumo real de electricidad ecológica, sea ésta autóctona o importada. Este nuevo mecanismo no discriminará a la electricidad ecológica importada.
(97)
En vista de lo anterior, la ayuda a los productores de electricidad ecológica y a las centrales de producción combinada de calor y electricidad cumple los requisitos de las directrices medioambientales. Al ser suficiente esta condición para que sea declarada compatible con el mercado común, la Comisión opina que no es necesario analizar si dicha ayuda pudiera ser también considerada compatible con arreglo a otras disposiciones, aunque la Comisión haya previsto dichas disposiciones en la decisión de apertura.
7.3. Evaluación de la ayuda a la central de Trbovlje
(98)
Eslovenia entiende que la ayuda a la central de Trbovlje es una compensación por los costes de los servicios de interés económico general en el sector de la seguridad del suministro de electricidad.
(99)
Las compensaciones por los costes de servicios de interés económico general pueden beneficiarse de una excepción al principio de prohibición de ayudas estatales. En algunos casos dichas compensaciones no representan siquiera una ayuda estatal en el sentido del artículo 87, apartado 1, del Tratado CE. El Tribunal, en su sentencia de 24 de julio de 2003 en el asunto C-280/00 (21) (en adelante «la sentencia Altmark»), estableció cuatro requisitos que deben cumplirse para que la ayuda estatal ofrecida como compensación a los gastos de servicios de interés económico general no sea considerada ayuda estatal en el sentido del artículo 87, apartado 1, del Tratado CE.
(100)
La Comisión analizó la ayuda a la central de Trbovlje en función de estos cuatro requisitos.
(101)
Primer requisito:«La empresa beneficiaria debe ejercer realmente obligaciones de servicio público, las cuales deben estar claramente definidas».
(102)
La Comisión constata que, en las leyes eslovenas, se confía la seguridad del suministro de electricidad a la central de Trbovlje a través de una referencia explícita a la Directiva 2003/54/CE, y, en particular, a su artículo 3, apartado 2, y su artículo 11, apartado 4, citados anteriormente.
(103)
La Comisión determinó ya en varias decisiones que el artículo 11, apartado 4, de la Directiva 2003/54/CE leído en relación con el artículo 3, apartado 2, de la misma directiva, puede interpretarse como base de obligaciones de servicio público en el sector de la seguridad del suministro (22). El artículo menciona un límite máximo del 15 % de la energía primaria global necesaria para la producción de la electricidad que se consume en el Estado miembro en cuestión. Eslovenia se comprometió a limitar el alcance de la ayuda a la central de Trbovlje de tal forma que se respetara dicho límite y se tuviera en cuenta toda la ayuda concedida con el mismo fin y que fuese externa al régimen aplicado en esta Decisión. La obligación está, así mismo, limitada hasta el año 2009.
(104)
La Comisión opina, por tanto, que se cumple el primer requisito.
(105)
Segundo requisito:«Los parámetros, en base a los cuales se calcula la compensación, deben estar fijados de antemano de forma objetiva y transparente».
(106)
En el caso que aquí se trata, la ayuda aparece en forma de precio fijo de compra. El Gobierno publica anualmente una decisión en la que establece la cantidad de electricidad que está incluida en la obligación de compra y su precio de compra. El precio se fija aplicando una metodología transparente con una lista de costes subvencionables, los cuales cubren únicamente los de producción.
(107)
La Comisión opina, por tanto, que se cumple el segundo requisito.
(108)
Tercer requisito:«La compensación no ha de superar el importe necesario para cubrir todos los costes o parte de ellos que resulten del ejercicio de las obligaciones de servicio público, teniendo en cuenta los ingresos oportunos y los beneficios adecuados resultantes de estas obligaciones».
(109)
El precio de compra se fija de tal forma que cubra solamente el coste de la producción de la cantidad prevista de electricidad. No contiene ningún tipo de beneficio.
(110)
La Comisión opina, por tanto, que se cumple el tercer requisito.
(111)
Cuarto requisito:«Cuando la empresa que estuviese autorizada a ejercer obligaciones de servicio público, en un caso particular, no fuese elegida en el marco del procedimiento de contratos públicos que permiten la elección del proveedor de dicho servicio con el menor coste para la Comunidad, hay que determinar, vistos los ingresos y ganancias oportunos por el ejercicio de estas obligaciones, el nivel de compensación requerida en base al análisis de los costes que tendría, en el ejercicio de dichas obligaciones, una empresa normal bien dirigida y con los medios de transporte adecuados para el cumplimiento de las exigencias que requieren los servicios públicos».
(112)
La central de Trbovlje no fue elegida en el marco de un procedimiento de contratación pública. Sin embargo, la Comisión concluye que Eslovenia demostró que, en el caso en cuestión, la elección de la central de Trbovlje permitió obtener los servicios de interés económico general con los menores costes para la comunidad, vistos los obstáculos reales y jurídicos presentes en este caso. En el caso que se trata, la responsabilidad de servicio público incluye garantizar la seguridad, a nivel nacional, del suministro hasta el año 2009 utilizando fuentes autóctonas de energía primaria en una cuantía que, dentro de un año civil, no supere el 15 % de la energía primaria global necesaria para la producción de la electricidad consumida en Eslovenia.
(113)
En todo caso, únicamente dos centrales en Eslovenia podrían, dadas las condiciones actuales en las que se encuentran, cumplir con la responsabilidad de servicio público. Estas dos centrales son la de Šoštanj y la de Trbovlje.
(114)
Si el resto de centrales también hubiesen querido hacer uso de ellas, habría que haberlas equipado con costosos sistemas de limpieza de efluentes de gases, por lo que esta posibilidad no resultaría rentable. Las dos unidades de la central de Šoštanj que pueden utilizar combustibles autóctonos utilizan ya a pleno rendimiento el lignito autóctono. No sería rentable aumentar su capacidad máxima de incineración del combustible autóctono, ya que requeriría la ampliación de la central o la renovación de algunas de sus unidades para incluir sistemas de limpieza de efluentes gaseosos. Las autoridades eslovenas tuvieron en cuenta la producción de estas dos unidades al calcular el 15 % del límite fijado en el punto 103. Por eso, únicamente la central Trbovlje cumplía en este caso los requisitos de la obligación de servicio público. La ayuda a la central Trbovlje incluye únicamente la parte del 15 % que no pueda cubrir la central de Šoštanj.
(115)
Eslovenia, por tanto, consiguió, de la forma más eficiente y rentable posible, la obligación de servicio público, relativa a la producción de electricidad a partir de combustible autóctono. Visto que la compensación por la obligación de servicio público no incluye ningún beneficio, la Comisión concluye que dicha obligación se cumple con los costes más bajos para la comunidad. Una licitación no habría aportado soluciones más económicas. De todas formas, la actualización de las centrales existentes o la construcción de otras nuevas más eficientes (en caso de ser posible) habría requerido, a corto plazo (hasta el año 2009), elevados costes de inversión y los licitadores habrían exigido una compensación que incluyese, al menos, ganancias razonables obtenidas de la rentabilidad del capital invertido. Consecuentemente, esto hubiera aumentado el importe de la compensación que habría que conceder al operador encargado de la obligación de prestar un servicio de interés económico general.
(116)
Además, la Comisión advierte que no hay ninguna indicación de que la central de Trbovlje no funcionase igual que cualquier empresa ordinaria bien dirigida o que lo hiciese de forma especialmente no eficiente. La Comisión advierte que la empresa, durante la transición económica en Eslovenia, ya había reestructurado sus actividades, principalmente mediante el cierre de sus unidades más anticuadas y menos eficientes, que eran obsoletas, y la disminución del número de empleados. También observó que la compensación por la obligación de servicio público no incluye, en ningún caso, beneficios.
(117)
Por último, la Comisión advierte que la central de Trbovlje no podrá aprovecharse de la nueva ronda del régimen para el comercio de derechos de emisión para el período 2008-2012 con el fin de obtener ingresos adicionales o ganancias que resultasen de su obligación específica de servicio público y fuesen distintos a los que cualquier otra empresa adecuada pudiese realizar. En cualquier caso, el Estado impone a la central de Trbovlje la obligación de servicio público para la producción de electricidad. La central Trbovlje, a diferencia de las centrales que venden su electricidad libremente en el mercado, no podrá dejar de producir electricidad ni vender, en el mercado de CO2, los derechos necesarios recibidos gratuitamente sin tener que comprar para ello un número equivalente de derechos para cumplir con su obligación de cesión. Esto no influye en el hecho de que la central mejore la eficiencia conforme a la estructura de incentivos creada con el régimen de comercio de derechos de emisión, y por ello se desprenda de derechos adicionales, los cuales podría vender, respetando, así, su obligación de servicio público de producir una cierta cantidad de electricidad.
(118)
La conclusión anterior se basa en la suposición de que actualmente el lignito es la fuente de combustible autóctono más rentable para la producción de electricidad en Eslovenia. La Comisión opina que esto es así en el presente y en un futuro próximo.
(119)
Sin embargo, la Comisión también observa que los actuales costes de producción en el caso de algunas tecnologías de producción de electricidad a partir de fuentes renovables de combustibles autóctonos no son excesivamente superiores a los de producción con lignito. Esto ocurre en algunas grandes centrales de biomasa, para las que, según Eslovenia, los costes de producción ascienden en promedio a 18,18 SIT/MWh, cifra poco más del 10 % superior a la de la central de Trbovlje.
(120)
La Comisión, por tanto, advierte que la conclusión de la presente Decisión se basa en las características reales específicas de la situación actual y principalmente en el hecho de que la obligación impuesta a la central de Trbovlje concluye en el año 2009. A largo plazo, cuando los costes resultantes de las fuentes renovables se reduzcan y su capacidad global aumente, la situación será probablemente diferente.
(121)
Además, la Comisión tiene en cuenta que dicha obligación de servicio público ha sido confiada en base a un acto comunitario: la Directiva 2003/54/CE. Es posible que la naturaleza específica de dicha obligación de servicio de público, que garantiza la seguridad del suministro a nivel nacional, limite, por definición, el alcance de tal forma que el proveedor al que se le confía la obligación deba ser nacional del país.
(122)
La Comisión opina que el método utilizado por Eslovenia para fijar el importe de las compensaciones concedidas a la central de Trbovlje asegura que el servicio de interés económico general se preste con los costes mínimos para la comunidad hasta el año 2009. Debido a la situación jurídica y práctica de este caso, parece que la compensación no supera el importe que exigiría una empresa ordinaria bien dirigida para llevarlo a cabo. Por eso la Comisión opina que se cumple el cuarto requisito, teniendo en cuenta que la obligación de servicio público se termina a finales del año 2009. Esta limitación en el tiempo permitirá a Eslovenia reflexionar sobre si, a partir del año 2010, pasará a utilizar «tecnologías limpias en el uso del carbón» para la utilización del lignito o se redirigirá al uso de biomasa o de otros combustibles menos contaminantes, conforme a la política energética de la UE (23).
(123)
En vista de lo anterior, la Comisión concluye que la ayuda a la central de Trbovlje en las condiciones específicas citadas cumple los cuatro requisitos de la sentencia Altmark y no constituye una ayuda en el sentido del artículo 87, apartado 1, del Tratado CE.
HA ADOPTADO LA PRESENTE DECISIÓN:
Artículo 1
La ayuda concedida a los productores cualificados de electricidad que utilizan fuentes renovables de energía primaria, tal y como aparece definida en la Ley eslovena de Energía, es compatible con el artículo 87, apartado 3, letra c), del Tratado CE.
Artículo 2
La ayuda otorgada a los productores cualificados de electricidad con producción combinada de calor y electricidad, tal y como aparece definida en la Ley eslovena de Energía, es compatible con el artículo 87, apartado 3, letra c), del Tratado CE.
Artículo 3
La ayuda concedida a la central de Trbovlje, tal y como aparece definida en la Ley eslovena de Energía, no constituye ayuda estatal en el sentido del artículo 87, apartado 1, del Tratado CE.
Artículo 4
El destinatario de la presente Decisión será la Republica de Eslovenia.
Hecho en Bruselas, el 24 de abril de 2007.