20010528
Решение на Съвета
от 28 май 2001 година
за предаване на проби от контролирани вещества
(2001/419/ПВР)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за Европейския съюз, по-специално член 30, член 31 и член 34, параграф 2, буква в) от него,
като взе предвид инициативата на Кралство Швеция,
като взе предвид становището на Европейския парламент [1],
като има предвид, че:
(1) Борбата срещу незаконното производство и трафик на наркотици е въпрос на обща загриженост за правоприлагащите и съдебните органи в държавите-членки.
(2) Възможността за законно предаване на проби от иззети контролирани вещества между органите на държавите-членки с цел разкриване, разследване и съдебно преследване на криминални престъпления или извършване на съдебномедицински анализ би подобрила ефективността на борбата срещу незаконното производство и трафик на наркотици.
(3) В момента не съществуват юридически обвързващи правила, които да регламентират предаването на проби от иззети контролирани наркотични вещества между органите на държавите-членки. Поради това следва да се създаде система на равнище Европейския съюз, която да позволява законосъобразното предаване на такива проби. Тази система следва да се прилага за всички форми на предаване на проби от иззети контролирани вещества между държавите-членки. Предаването следва да се основава на споразумение между изпращащата и получаващата държава-членка.
(4) Предаването следва да се осъществява по сигурен начин, който да изключва възможността от злоупотреба с транспортираните проби,
РЕШИ:
Член 1
Създаване на система за предаване на проби
1. Настоящото решение установява система за предаване на проби от контролирани вещества между държавите-членки.
2. Предаването на проби от контролирани вещества (по-долу наричани "проби") се счита законно във всички държави-членки, когато се извършва в съответствие с настоящото решение.
Член 2
Определения
По смисъла на настоящото решение контролирано вещество е:
а) всяко вещество, естествено или синтетично, посочено в списък I или II на Единната конвенция на Организацията на обединените нации за наркотичните вещества от 1961 г., изменена и допълнена с Протокола от 1972 година;
б) всяко вещество, посочено в преразгледаните списъци I, II, III, и IV на Конвенцията на Организацията на обединените нации за психотропните вещества от 1971 година;
в) всяко вещество, предмет на мерки за контрол, постановени съгласно член 5, параграф 1 от Съвместно действие 97/396/ПВР от 16 юни 1997 г. относно обмена на информация, оценката на риска и контрола на нови синтетични наркотици [2].
Член 3
Национални органи за контакт
1. Всяка държава-членка определя национален орган за контакт за прилагане на настоящото решение.
2. Информацията относно определените национални органи за контакт включително последващите изменения се изпраща на Генералния секретариат на Съвета, който публикува информацията в Официален вестник.
3. Националните органи за контакт при необходимост съвместно с други съответни национални органи са единствените компетентни органи, които издават разрешение за предаването на проби съгласно настоящото решение независимо от съответните разпоредби за правна взаимопомощ по наказателни дела.
Член 4
Споразумение за предаване на проби и потвърждение за получаване
1. Националният орган за контакт на държавата-членка, която възнамерява да изпрати проба, и националният орган за контакт на държавата-членка, за която е предназначена пробата, се договарят за начина на транспортиране, преди да се осъществи предаването. За целта те използват формуляра за предаване на проба, даден в приложението.
2. Когато предаването на пробата включва транспортиране през територията на друга държава-членка (по-долу наричана "държава-членка на транзитно преминаване"), националният орган за контакт на изпращащата държава-членка съответно информира националния орган за контакт на тази държава-членка на транзитно преминаване за планирания превоз. За целта всяка държава-членка на транзитно преминаване получава екземпляр от надлежно попълнения формуляр за предаване на проба, преди да започне предаването.
3. Получаващата държава-членка потвърждава на изпращащата държава-членка получаването на пробата.
Член 5
Начин на транспортиране
1. Пробите се транспортират по сигурен начин.
2. Следните начини за транспортиране се считат за сигурни:
а) транспортиране от служител на изпращащата или на получаващата държава-членка;
б) транспортиране по куриер;
в) транспортиране с дипломатическа поща;
г) транспортиране с препоръчана (бърза) поща.
3. През цялото време на транспортиране пробата се придружава от посочения в член 4 надлежно попълнен формуляр за предаване на проба.
4. Органите на участващите държави-членки не възпрепятстват или не задържат никое транспортиране, придружавано от надлежно попълнения формуляр за предаване на проба, освен ако имат съмнения относно законността на транспортирането. В случай на съмнения относно законността на формуляра за предаване на проба националният орган за контакт на държавата-членка, която задържа транспортирането, незабавно се свързва с националните органи за контакт на държавите-членки, които отговарят за попълването на формуляра за предаване на проба, с цел изясняване на въпроса.
5. Ако избраният начин за транспортиране е чрез служител на изпращащата или на получаващата държава-членка, на този служител не се разрешава да носи униформа. Освен това той няма право да изпълнява никакви оперативни задачи във връзка с транспортирането, освен ако те са съвместими с приложимото национално законодателство и изпращащата, получаващата или държавата-членка на транзитно преминаване са дали съгласие за това. При пътуване със самолет се използват само авиокомпании, регистрирани в една от държавите-членки.
Член 6
Количество и използване на пробата
1. Пробата не надвишава количеството, прието за необходимо за правоприлагащи и съдебни цели или за анализ на проби.
2. Изпращащата и получаващата държави-членки взаимно се договарят за използването на пробата в получаващата държава-членка, като се разбира, че пробите могат да се използват за разкриване, разследване и съдебно преследване на криминални престъпления или за извършване на съдебномедицински анализ на пробите.
Член 7
Оценка
1. Настоящото решение подлежи на оценка от Съвета най-малко две години и не повече от пет години след влизането му в сила.
2. За целите на оценката националният орган за контакт на всяка изпращаща държава-членка съхранява в архивите си в продължение най-малко на пет години копие от всеки издаден формуляр за предаване на проба.
Член 8
Влизане в сила
Настоящото решение влиза в сила от 1 юли 2001 година.
Съставено в Брюксел на 28 май 2001 година.
Decisión del Consejo
de 28 de mayo de 2001
sobre el envío de muestras de sustancias controladas
(2001/419/JAI)
EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado de la Unión Europea, y en particular, sus artículos 30 y 31 y la letra c) del apartado 2 de su artículo 34,
Vista la iniciativa del Reino de Suecia,
Visto el dictamen del Parlamento Europeo(1),
Considerando lo siguiente:
(1) La lucha contra la producción y el tráfico ilícitos de drogas es una cuestión de interés común para las autoridades policiales y judiciales de los Estados miembros.
(2) La posibilidad de que las autoridades de los Estados miembros se envíen legalmente muestras de sustancias controladas incautadas, a efectos del descubrimiento, investigación y persecución de delitos penales o para el análisis de policía científica de las muestras, haría más eficaz la lucha contra la producción y el tráfico ilícitos de estupefacientes.
(3) Actualmente no existen normas jurídicamente vinculantes que regulen el envío entre las autoridades de los Estados miembros de muestras de sustancias estupefacientes controladas incautadas. Debería por tanto crearse a escala de la Unión Europea un sistema que permitiera el envío legal de tales muestras. El sistema debería aplicarse a todas las formas de envío de muestras de sustancias controladas incautadas entre los Estados miembros. El envío debería basarse en un acuerdo entre el Estado remitente y el destinatario
(4) El envío debería efectuarse con medidas de seguridad para impedir el uso indebido de las muestras transportadas.
HA DECIDIDO LO SIGUIENTE:
Artículo 1
Creación de un sistema de envío de muestras
1. Por la presente Decisión se crea un sistema de envío de sustancias controladas entre los Estados miembros.
2. El envío de muestras de sustancias controladas (en lo sucesivo denominadas "muestras") se considerará lícito en todos los Estados miembros cuando se lleve a cabo con arreglo a la presente Decisión.
Artículo 2
Definiciones
A efectos de la presente Decisión, se entenderá por sustancias controladas:
a) cualquier sustancia, natural o de síntesis, mencionada en los anexos I o II de la Convención Única de las Naciones Unidas de 1961 sobre Estupefacientes, enmendada por el Protocolo de 1972;
b) cualquier sustancia mencionada en los anexos revisados I, II, III y IV del Convenio de las Naciones Unidas sobre sustancias sicotrópicas de 1971;
c) cualquier sustancia que deba ser objeto de medidas de control con arreglo al apartado 1 del artículo 5 de la Acción común 97/396/JAI del Consejo, de 16 de junio de 1997, relativa al intercambio de información, la evaluación del riesgo y el control de las nuevas drogas sintéticas(2).
Artículo 3
Puntos de contacto nacionales
1. Cada Estado miembro designará un punto de contacto nacional a efectos de la aplicación de la presente Decisión.
2. La información relativa a los puntos de contacto nacionales que hayan sido designados, así como las modificaciones ulteriores, se transmitirá a la Secretaría General del Consejo, que la publicará en el Diario Oficial.
3. Los puntos de contacto nacionales, en su caso junto con las demás autoridades nacionales pertinentes, tendrán competencia exclusiva para autorizar el envío de muestras con arreglo a la presente Decisión, no obstante las disposiciones pertinentes sobre asistencia judicial en materia penal.
Artículo 4
Acuerdos sobre envío de muestras y acuse de recibo
1. Los puntos de contacto nacionales del Estado miembro remitente y del Estado miembro destinatario de las muestras se pondrán de acuerdo sobre el transporte antes de que se lleva a cabo el envío. Para ello utilizarán el modelo de ficha de transmisión que figura en el anexo.
2. En los casos en que el transporte para el envío de una muestra implique atravesar el territorio de otros Estados miembros (denominados en adelante "Estados miembros de tránsito"), el punto de contacto del Estado miembro remitente informará a continuación a los puntos de contacto nacionales de los Estados miembros de tránsito acerca del transporte previsto. A tal fin, cada Estado miembro de tránsito recibirá copia de la ficha de transmisión de muestras debidamente cumplimentada antes de que comience el envío.
3. El Estado miembro destinatario dará un acuse de recibo al Estado miembro que le ha enviado la muestra.
Artículo 5
Medios de transporte
1. El transporte de las muestras se realizará con garantías de seguridad.
2. Se considerará que los siguientes medios de transporte ofrecen garantías de seguridad:
a) transporte por un funcionario del Estado miembro remitente o destinatario;
b) transporte por servicios de paquetería;
c) transporte por valija diplomática;
d) transporte por correo certificado (urgente).
3. La muestra irá acompañada durante todo el transporte de la ficha de transmisión de muestras debidamente cumplimentada a la que se refiere el artículo 4.
4. Las autoridades de los Estados miembros afectados no obstaculizarán ni retendrán ningún transporte que vaya acompañado de la ficha de transmisión de muestras debidamente cumplimentada, salvo que existan dudas acerca de la legalidad de su transporte. En tal caso, el punto de contacto nacional del Estado miembro que retenga el transporte se pondrá en contacto sin pérdida de tiempo con los puntos de contacto nacionales de los Estados miembros que hayan cumplimentado la ficha de transmisión de muestras a fin de aclarar la cuestión.
5. Cuando se haya optado por el transporte de la muestra por un funcionario del Estado miembro remitente o del Estado miembro destinatario, dicho funcionario no podrá vestir uniforme y no podrá llevar a cabo ninguna misión operativa relacionada con el transporte, salvo si es compatible con la legislación nacional aplicable y ha sido aprobada por el Estado miembro remitente, el Estado miembro de tránsito o el Estado miembro destinatario. Cuando se viaje en avión, sólo deberán utilizarse compañías aéreas registradas en uno de los Estados miembros.
Artículo 6
Volumen y uso de la muestra
1. La muestra no superará el volumen que se considere necesario con fines policiales, judiciales o para el análisis de muestras.
2. El Estado miembro remitente y el Estado miembro destinatario acordarán el uso que deba darse a la muestra en este último Estado, sin perjuicio de la prohibición de usarla para fines distintos del descubrimiento, la investigación y la persecución de delitos penales o del análisis de policía científica de las muestras.
Artículo 7
Evaluación
1. La presente Decisión será objeto de una evaluación en el Consejo una vez transcurridos por lo menos dos años de su entrada en vigor, y antes de que hayan transcurrido cinco años.
2. A efectos de la evaluación, los puntos de contacto nacionales de los Estados miembros remitentes mantendrán en sus archivos una copia de todas las fichas de transmisión de muestras expedidas al menos durante los últimos cinco años.
Artículo 8
Entrada en vigor
La presente Decisión surtirá efecto el 1 de julio de 2001.
Hecho en Bruselas, el 28 de mayo de 2001.