PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 16. října 2014,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1313/2013/EU o mechanismu civilní ochrany Unie a zrušují rozhodnutí Komise 2004/277/ES, Euratom a 2007/606/ES, Euratom
(oznámeno pod číslem C(2014) 7489)
(Text s významem pro EHP)
(2014/762/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1313/2013/EU ze dne 17. prosince 2013 o mechanismu civilní ochrany Unie (1), a zejména na čl. 32 odst. 1 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Obecným cílem mechanismu civilní ochrany Unie (dále jen „mechanismus Unie“) je posilovat spolupráci mezi Unií a členskými státy a usnadňovat koordinaci v oblasti civilní ochrany s cílem zlepšit účinnost systémů pro předcházení přírodním a člověkem způsobeným katastrofám, připravenost a odezvu na ně.
(2)
Jelikož mohou katastrofy udeřit kdykoli, mělo by středisko pro koordinaci odezvy na mimořádné události (Emergency Response Coordination Centre, ERCC) zřízené podle článku 7 rozhodnutí č. 1313/2013/EU v kteroukoli dobu zajišťovat úzké styky s kontaktními místy v členských státech.
(3)
Společný komunikační a informační systém pro mimořádné události (CECIS) je důležitým prvkem mechanismu Unie, protože by měl zajišťovat pravost, integritu a důvěrnost informací vyměňovaných mezi členskými státy v běžných podmínkách i při mimořádných událostech. Vzhledem ke zvláštnostem reakce na nehody způsobující znečištění moří by měla být vytvořena samostatná verze CECIS umožňující přístup sekretariátům regionálních úmluv pro mořské prostředí a třetím zemím, které mají společné regionální moře s Unií.
(4)
Aby se zajistila provozní účinnost, měly by být stanoveny minimální požadavky pro moduly, další kapacity pro odezvu a odborníky určené podle čl. 9 odst. 1 rozhodnutí č. 1313/2013/EU, jakož i pro operační požadavky, fungování a interoperabilitu těchto modulů, jak je stanoveno v čl. 9 odst. 2 rozhodnutí č. 1313/2013/EU. Zejména pro moduly platí, že by měly být schopny po určitou dobu pracovat samostatně, být rychle připraveny k nasazení a interoperabilní. Za účelem posílení interoperability modulů je třeba zavést opatření na úrovni Unie a členských států.
(5)
V oblasti kapacit by měly být stanoveny a pravidelně přezkoumávány cíle pro evropskou kapacitu pro odezvu na mimořádné události (EERC), aby byl pro nasazení v rámci mechanismu Unie k dispozici dostatečný počet všech potřebných typů modulů, dalších kapacit pro odezvu a odborníků. Aby se zajistila jednotná minimální úroveň kvality a interoperability všech kapacit v rámci EERC, je třeba určit a pravidelně přezkoumávat požadavky na kvalitu a interoperabilitu.
(6)
Aby se potvrdilo, že kapacity v dobrovolném společném souboru kapacit splňují všechny nezbytné požadavky a případně využívají částečné spolufinancování „nákladů na úpravu“ ze strany Unie, je třeba stanovit certifikační a registrační postup, včetně prvků sebehodnocení. Tento certifikační a registrační postup by navíc měl zajišťovat odpovídající zeměpisnou vyváženost kapacit v souladu s rozmístěním rizik a zohlednit účast všech členských států, které projeví zájem.
(7)
Po zjištění potenciálních nedostatků v kapacitě pro odezvu v rámci EERC by Komise a členské státy měly mít možnost společně posoudit, zda nejsou k dispozici odpovídající kapacity v rámci nebo mimo rámec dobrovolného souboru. Členské státy, které je zajišťují jednotlivě nebo prostřednictvím konsorcií, by měly využívat částečného spolufinancování ze strany Unie za předpokladu, že je to nákladově efektivní a potvrzené na základě posouzení rizik.
(8)
Za účelem rozvoje fungování EERC by přístup členských států k dodatečným kapacitám pro řešení dočasných nedostatků při mimořádných katastrofách, tj. katastrofách, které svou povahou a rozsahem překračují to, co lze důvodně předpokládat a na což je možné se připravit, měl být částečně podpořen částkami spolufinancování z Unie prostřednictvím rámcových smluv, rámcových dohod o partnerství nebo podobných ujednání. Tyto kapacity by měly být zahrnuty do dobrovolného souboru kapacit pro nasazení v rámci mechanismu Unie.
(9)
Program odborné přípravy v rámci mechanismu Unie i nadále představuje zásadní prvek připravenosti pracovníků působících v oblasti civilní ochrany a zvládání katastrof a nasazených v souvislosti s mechanismem Unie. Rozsah programu je definován v čl. 13 odst. 1 rozhodnutí č. 1313/2013/EU a měl by zahrnovat fáze předcházení katastrofám, připravenosti a odezvy na ně.
(10)
Program mechanismu Unie zaměřený na cvičení by měl i nadále hrát důležitou úlohu pro praktickou připravenost na nasazení se zapojením mechanismu Unie a sdílení zkušeností získaných z provedených opatření v oblasti civilní ochrany v rámci mechanismu Unie. Program zaměřený na cvičení by se měl řídit strategickým rámcem, který stanoví cíle a úlohu cvičení v rámci mechanismu Unie, jakož i specifickými prioritami začleněnými do ročních pracovních programů.
(11)
Měl by být zaveden systematický, cílený a soudržný přístup ke shromažďování, analýze, šíření a uplatňování získaných zkušeností, který by se vztahoval na celý cyklus zvládání katastrof.
(12)
V rámci mechanismu Unie jsou pro zajištění účinné pomoci v případě katastrof důležité jasné operativní postupy pro odezvu na katastrofy, mimo jiné i pro příslušné mezinárodní organizace určené v souladu s čl. 16 odst. 1 rozhodnutí č. 1313/2013/EU.
(13)
Aby bylo dosaženo maximální účinnosti a účelnosti mechanismu Unie, měly by být všechny žádosti o pomoc a nabídky pomoci formulovány co nejkonkrétnějším způsobem, včetně všech nezbytných informací.
(14)
Za účelem zajištění účinné koordinace pomoci by ERCC mělo sdílet svá posouzení zásadních potřeb a svá doporučení pro nasazení prostředků z dobrovolného souboru kapacit se všemi členskými státy a vypracovávat odpovídající plány nasazení pro každou žádost o pomoc. Výběr kapacit z dobrovolného souboru by měl vycházet ze specifických a objektivních kritérií, jejichž priorita by měla být posouzena na základě stávajících operačních potřeb.
(15)
Aby se v rámci mechanismu Unie případně zlepšil čas potřebný na odezvu, měly by členské státy přijmout nezbytná předběžná opatření pro nasazení svých kapacit registrovaných v dobrovolném souboru.
(16)
Důležitým prvkem mechanismu Unie je dostupnost technických odborníků a odborníků v oblasti hodnocení a koordinace, včetně vedoucích týmů. Je třeba vymezit úkoly a funkce odborníků a postup pro jejich nasazení.
(17)
Článek 23 rozhodnutí č. 1313/2013/EU stanoví zvláštní ustanovení ohledně poskytování podpory na dopravu v případě katastrofy s cílem usnadnit rychlou a účinnou odezvu s pomocí mechanismu Unie. Je třeba stanovit pravidla a postupy vztahující se k žádostem členských států pro získání finanční podpory z Unie na dopravu pomoci do postižené země a ke zpracování těchto žádostí Komisí.
(18)
Z důvodů transparentnosti, soudržnosti a účinnosti je nutné vymezit informace, jež členské státy a Komise musí uvádět v žádostech o podporu na dopravu a v příslušných odpovědích.
(19)
V případě, že může být finanční pomoc Unie poskytnuta v souladu s rozhodnutím č. 1313/2013/EU, členské státy by měly mít možnost požádat buď o grant, nebo o dopravní službu.
(20)
Rozhodnutí Komise 2004/277/ES, Euratom (2) a 2007/606/ES, Euratom (3) by měla být zrušena.
(21)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro civilní ochranu,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
KAPITOLA 1
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět
Toto rozhodnutí stanoví podrobná prováděcí pravidla k rozhodnutí č. 1313/2013/EU, pokud jde o:
a)
komunikaci střediska pro koordinaci odezvy na mimořádné události (ERCC) s kontaktními místy členských států;
b)
složky společného komunikačního a informačního systému pro případy mimořádných událostí (CECIS), jakož i organizaci sdílení informací prostřednictvím CECIS;
c)
určení modulů, dalších kapacit pro odezvu a odborníků, jakož i operačních požadavků na fungování a interoperabilitu modulů, včetně jejich úkolů, kapacit, hlavních složek, soběstačnosti a nasazení;
d)
cíle v oblasti kapacit, požadavky na kvalitu a interoperabilitu a certifikační a registrační postup nezbytné pro fungování EERC, včetně finančních ujednání;
e)
určení a odstranění nedostatků v EERC;
f)
organizaci programu odborné přípravy, rámce pro cvičení a programu vyhodnocení získaných zkušeností;
g)
operativní postupy použitelné pro reakci na katastrofy uvnitř Unie, jakož i mimo Unii, včetně určení příslušných mezinárodních organizací;
h)
postup pro nasazování odborných týmů;
i)
organizování podpory při dopravě pomoci.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí se rozumí:
1)
„žadatelem o pomoc“ členský stát nebo třetí země, které jsou zasažené katastrofou nebo bezprostředně ohrožené katastrofou nebo které očekávají, že budou bezprostředně ohrožené katastrofou, jakož i OSN a její agentury a další příslušné mezinárodní organizace specifikované v příloze VII;
2)
„pomocí v oblasti civilní ochrany“ týmy, odborníci nebo moduly určené k civilní ochraně s jejich vybavením a dále materiál nebo zásoby pro pomoc nutnou ke zmírnění okamžitých následků katastrofy;
3)
„rezervními kapacitami“ kapacity pro odezvu na katastrofy, jejichž dostupnost a rychlý přístup k těmto kapacitám jsou spolufinancovány podle čl. 21 odst. 2 písm. d) rozhodnutí č. 1313/2013/EU;
4)
„zásahovými týmy“ lidské a materiální zdroje, včetně modulů, vytvořené jedním nebo několika členskými státy pro zásahy v oblasti civilní ochrany;
5)
„týmem pro technickou pomoc a podporu“ lidské a materiální zdroje vytvořené jedním nebo několika členskými státy pro vykonávání pomocných prací, jak je uvedeno v příloze II.
KAPITOLA 2
STŘEDISKO PRO KOORDINACI ODEZVY NA MIMOŘÁDNÉ UDÁLOSTI (ERCC)
Článek 3
Komunikace ERCC s kontaktními místy členských států
1. Každý členský stát určí národní kontaktní místo pro ERCC, které bude mít nepřetržitý provoz. Za tímto účelem použije „profilovou kartu země“ podle přílohy I.
2. ERCC udržuje úzké styky s kontaktními místy členských států za účelem plnění svých obvyklých povinností a provádění operací odezvy podle tohoto rozhodnutí a rozhodnutí č. 1313/2013/EU.
KAPITOLA 3
SPOLEČNÝ KOMUNIKAČNÍ A INFORMAČNÍ SYSTÉM PRO MIMOŘÁDNÉ UDÁLOSTI (CECIS)
Článek 4
Struktura CECIS
Systém CECIS se skládá z těchto tří složek:
a)
síťová vrstva, která propojuje příslušné orgány a kontaktní místa v členských státech a ERCC;
b)
aplikační vrstva, která se skládá z databází a jiných informačních systémů potřebných pro fungování mechanismu Unie, a zejména databází nutných k:
i)
sdělování oznámení;
ii)
zajišťování komunikace a sdílení informací mezi ERCC a příslušnými orgány a kontaktními místy;
iii)
šíření zkušeností získaných při zásazích;
c)
bezpečnostní vrstva, která se skládá ze souboru systémů, pravidel a postupů potřebných k zajišťování pravosti, integrity a důvěrnosti údajů uložených v systému CECIS a vyměňovaných jeho prostřednictvím.
Článek 5
Bezpečnost informací
1. Systém CECIS je schopen bezpečně nakládat s dokumenty, databázemi a informačními systémy prostřednictvím celoevropské sítě pro zabezpečenou výměnu dat mezi státními správami (sTESTA) nebo srovnatelné sítě.
2. Dokumenty a informace klasifikované jako „EU CONFIDENTIAL“ nebo vyšší třídy důvěrnosti se předávají podle zvláštních ujednání mezi jejich původcem a příjemcem nebo příjemci, jak je stanoveno v rozhodnutí Komise 2001/844/ES, ESUO, Euratom (4).
Článek 6
Poskytování informací a aktualizace
1. Členské státy předávají Komisi příslušné informace na „profilové kartě země“, která je uvedena v příloze I.
2. Členské státy poskytnou informace o kontaktních místech a v případě potřeby o dalších službách, které se zabývají přírodními, technologickými a radiologickými katastrofami a haváriemi ohrožujícími životní prostředí, včetně znečištění moří v důsledku havárií.
3. Členské státy neprodleně oznámí Komisi veškeré změny informací uvedených v odstavcích 1 a 2.
4. Databáze CECIS obsahuje vymezený oddíl s informacemi o registraci a dostupnosti kapacit pro odezvu v rámci EERC. Komise zajistí nepřetržitý přístup do této databáze národním kontaktním místům civilní ochrany.
5. Členské státy zajistí, aby vymezený oddíl v databázi CECIS byl vždy aktualizován, pokud jde o status dostupnosti a všechny nezbytné faktické údaje týkající se příslušných vlastností všech registrovaných kapacit pro odezvu v rámci EERC.
6. Členské státy případně mohou udělit přístup do CECIS pouze k nahlížení dalším příslušným vnitrostátním orgánům.
Článek 7
Skupina uživatelů CECIS
Skupina uživatelů, která se skládá ze zástupců jmenovaných členskými státy, napomáhá Komisi při ověřování, zkoušení a dalším rozvoji systému CECIS.
Článek 8
Provádění a další rozvoj
1. Komise spravuje a dále rozvíjí systém CECIS, přičemž zohledňuje potřeby a požadavky členských států.
2. Členské státy zavedou pro CECIS na svém území v souladu se závazky učiněnými na základě „profilové karty země“ podle přílohy I odpovídající informační prostředí.
Článek 9
Systém CECIS na pomoc při znečištění moří
1. Komise zajistí, aby měly členské státy a Evropská agentura pro námořní bezpečnost prostřednictvím internetu k dispozici speciální aplikaci CECIS na pomoc při znečištění moří, která zohlední zvláštnosti reakce na mimořádné události na moři.
2. Aplikace je prostřednictvím internetu přístupná rovněž třetím zemím, které mají společné regionální moře s Unií. Sekretariátům příslušných regionálních úmluv pro mořské prostředí lze umožnit přístup ad hoc.
KAPITOLA 4
MODULY, TÝMY PRO TECHNICKOU POMOC A PODPORU, DALŠÍ KAPACITY PRO ODEZVU A ODBORNÍCI
Článek 10
Registrace modulů, týmů pro technickou pomoc a podporu, dalších kapacit pro odezvu a odborníků
1. Členské státy zaregistrují své moduly, týmy pro technickou pomoc a podporu, další kapacity pro odezvu a odborníky zjištěné podle čl. 9 odst. 6 rozhodnutí č. 1313/2013/EU v databázi CECIS.
2. Moduly, týmy pro technickou pomoc a podporu, další kapacity pro odezvu a odborníci předem vyčlenění pro EERC se zaregistrují do již dříve vymezeného oddílu databáze CECIS.
3. Informace uvedené v odstavcích 1 a 2 se v případě potřeby aktualizují.
Článek 11
Složení modulů, týmů pro technickou pomoc a podporu, dalších kapacit pro odezvu a odborníků
1. Moduly i týmy pro technickou pomoc a podporu mohou být složeny ze zdrojů jednoho nebo několika členských států.
2. Pokud se modul nebo tým pro technickou pomoc a podporu skládá z více než jedné složky, nasazení uvedeného modulu nebo týmu pro technickou pomoc a podporu může být při zásahu omezeno na složky nutné pro uvedený zásah.
Článek 12
Soběstačnost modulů
1. Podle přílohy II platí pro jednotlivé moduly tyto prvky soběstačnosti:
a)
vhodná ochrana před povětrnostními vlivy;
b)
zdroj elektrické energie a světla pokrývající spotřebu operační základny a vybavení nutného ke splnění mise;
c)
hygienická zařízení určená pro personál modulu;
d)
dostupnost potravin a vody pro personál modulu;
e)
vyšší a střední zdravotnický personál, zdravotnická zařízení a zdravotnické vybavení pro personál modulu;
f)
zařízení pro skladování a údržbu vybavení modulu;
g)
vybavení pro komunikaci s příslušnými partnery, zejména s těmi, kteří mají na starosti koordinaci na místě;
h)
místní přeprava;
i)
logistika, vybavení a personál, které umožňují zřídit operační základnu a zahájit plnění mise bezprostředně po příjezdu na místo.
2. Soulad s požadavky na soběstačnost zaručí členský stát nabízející pomoc některým z těchto způsobů:
a)
vybaví modul potřebným personálem, vybavením a spotřebním materiálem;
b)
provede nezbytná opatření na místě operace;
c)
provede nezbytná předběžná opatření pro spojení nesoběstačného zásahového týmu s týmem pro technickou pomoc a podporu, aby byly splněny požadavky uvedené v článku 13 před registrací příslušného modulu v souladu s čl. 10 odst. 1.
3. Doba, po kterou musí být na počátku plnění mise zaručena soběstačnost, nesmí být kratší než:
a)
96 hodin;
b)
období stanovená v příloze II.
Článek 13
Požadavky na moduly a týmy pro technickou pomoc a podporu
1. Moduly musí být v souladu s obecnými požadavky stanovenými v příloze II.
2. Týmy pro technickou pomoc a podporu musí splňovat obecné požadavky stanovené v příloze II.
3. Obecné požadavky stanovené v příloze II se občas revidují.
4. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily, že:
a)
moduly jsou schopné spolupracovat s jinými moduly;
b)
týmy pro technickou pomoc a podporu jsou schopné spolupracovat s jinými týmy pro technickou pomoc a podporu a příslušnými aktéry přímo na místě;
c)
složky modulu jsou schopné spolupracovat jako jeden modul;
d)
složky týmu pro technickou pomoc a podporu jsou schopné spolupracovat jako jeden tým pro technickou pomoc a podporu;
e)
moduly a týmy pro technickou pomoc a podporu jsou v případě nasazení mimo Unii schopny spolupracovat s mezinárodními kapacitami pro reakci na katastrofy, které pomáhají postižené zemi;
f)
vedoucí týmů, jejich zástupci a styčné osoby modulů a týmů pro technickou pomoc a podporu se účastní vhodných vzdělávacích kurzů a cvičení podle článků 26 až 32, které organizuje Komise.
KAPITOLA 5
VÝVOJ EVROPSKÉ KAPACITY PRO ODEZVU NA MIMOŘÁDNÉ UDÁLOSTI (EERC) V PODOBĚ DOBROVOLNÉHO SOUBORU
Článek 14
Cíle kapacity
1. Cíle EERC v oblasti kapacit jsou stanoveny v příloze III.
2. Komise ve spolupráci s členskými státy nejméně jednou za dva roky posoudí vhodnost cílů v oblasti kapacit a případně je změní na základě rizik vyplývajících z vnitrostátních posouzení rizik nebo jiných příslušných vnitrostátních nebo mezinárodních zdrojů informací.
3. Členské státy poskytnou Komisi relevantní informace o rizicích potřebné pro posouzení cílů v oblasti kapacit.
Článek 15
Požadavky na kvalitu a interoperabilitu
1. Požadavky na kvalitu a interoperabilitu uvedené v příloze IV platí pro moduly, týmy pro technickou pomoc a podporu, další kapacity pro odezvu a odborníky v EERC.
2. Komise ve spolupráci s členskými státy nejméně jednou za dva roky posoudí vhodnost požadavků na kvalitu a interoperabilitu a případně je změní. Požadavky na kvalitu vycházejí ze zavedených mezinárodních norem, pokud tyto normy již existují.
Článek 16
Certifikační a registrační postup
1. Certifikační a registrační postupy uvedené v odstavcích 2 až 8 platí pro moduly, týmy pro technickou pomoc a podporu, další kapacity pro odezvu a odborníky v EERC.
2. K certifikaci a registraci dochází po splnění požadavků na kvalitu stanovených v příloze IV, s výjimkou rezervních kapacit, na které se vztahuje čl. 25 odst. 3.
3. Členské státy, které dávají pro začlenění do EERC k dispozici specifický modul, tým pro technickou pomoc a podporu, další kapacitu pro odezvu nebo odborníka, poskytnou informační prvky uvedené v příloze V.
4. Komise posoudí, zda začlenění daného modulu, týmu pro technickou pomoc a podporu, dalších kapacit pro odezvu nebo daného odborníka do EERC připadá v úvahu, a své závěry neprodleně oznámí příslušnému členskému státu. Komise v tomto posouzení zejména zohlední splnění požadavků na kvalitu, cíle v oblasti kapacit, úplnost předložených informací, zeměpisnou blízkost a účast všech členských států, jakož i další relevantní faktory, které stanoví předem a které lze použít na všechny srovnatelné moduly, týmy pro technickou pomoc a podporu, další kapacity pro odezvu nebo odborníky.
5. Připadá-li na základě poskytnutých informací nebo jakýchkoli dalších informací, které si Komise může od příslušného orgánu členského státu vyžádat, začlenění modulu, týmu pro technickou pomoc a podporu, další kapacity pro odezvu nebo odborníka do EERC v úvahu, zahájí Komise certifikační postup. V případech, kdy Komise na základě dostupných informací považuje požadavky na kvalitu a interoperabilitu za splněné, může modul, tým pro technickou pomoc a podporu, další kapacitu pro odezvu nebo odborníka zaregistrovat do dobrovolného souboru.
6. Komise příslušnému orgánu členského státu písemně sdělí své hodnocení požadavků ohledně požadované odborné přípravy, cvičení a/nebo pracovních seminářů a dalších relevantních podmínek pro certifikaci a registraci.
7. Jsou-li splněny všechny podmínky pro certifikaci, Komise prohlásí modul, tým pro technickou pomoc a podporu, další kapacitu pro odezvu nebo odborníka za certifikované pro EERC a sdělí tuto skutečnost členskému státu.
8. Certifikace modulu, týmu pro technickou pomoc a podporu, další kapacity pro odezvu nebo odborníka by měla být opětovně vyhodnocena nejpozději po třech letech, jsou-li přihlášeny k opětovné registraci do EERC.
9. Komise ve spolupráci s členskými státy nejméně jednou za dva roky posoudí vhodnost certifikačních a registračních postupů a případně je změní.
Článek 17
Finanční ujednání ohledně nákladů na úpravu
1. Členské státy mohou požádat o grant na financování nákladů na úpravu individuálně na jednotlivé moduly, týmy pro technickou pomoc a podporu nebo další kapacity pro odezvu, aniž by Komise zveřejnila výzvu k předkládání návrhů. Náklady na úpravu zahrnou nákladové položky stanovené v čl. 21 odst. 2 písm. c) rozhodnutí č. 1313/2013/EU.
2. Pro odůvodnění své žádosti členské státy Komisi předloží prováděcí plány pro náklady na úpravu, včetně odhadovaných nákladů a harmonogramu.
3. Komise posoudí a - pokud budou splněny příslušné požadavky - schválí prováděcí plány uvedené v odstavci 2 a stanoví, které z uvedených nákladů jsou způsobilé jako náklady na úpravu.
4. Po posouzení žádosti Komise rozhodne o udělení finanční pomoci.
5. Členské státy sdělí Komisi podrobnosti k nákladům vzniklým v souvislosti s náklady na úpravu.
KAPITOLA 6
ŘEŠENÍ NEDOSTATKŮ V KAPACITÁCH PRO ODEZVU
Článek 18
Monitorování pokroku vzhledem k cílům v oblasti kapacit
Komise ve spolupráci s členskými státy soustavně monitoruje pokrok, pokud jde o cíle v oblasti kapacit, zohledňuje přitom kapacity určené podle článku 20 a pravidelně informuje členské státy o svém hodnocení dosaženého pokroku. Komise dostatečně podrobně informuje členské státy o všech přetrvávajících nedostatcích v kapacitách pro odezvu.
Článek 19
Postup zjišťování nedostatků v kapacitách pro odezvu
1. V rámci monitorování pokroku, pokud jde o cíle v oblasti kapacit, Komise ve spolupráci s členskými státy hodnotí rozdíly mezi kapacitami členských států registrovanými v EERC a cíli v oblasti kapacit uvedenými v příloze III.
2. Komise a členské státy považují za kapacity vyčleněné pro EERC pouze ty kapacity, které byly registrovány jako kapacity poskytnuté členskými státy do EERC v souladu s článkem 16.
Článek 20
Postup zjišťování kapacit pro odezvu mimo EERC
1. Pokud Komise spolu s členskými státy zjistila potenciálně významné nedostatky v kapacitách pro odezvu podle článku 19 tohoto rozhodnutí, přezkoumá v souladu s čl. 12 odst. 2 rozhodnutí č. 1313/2013/EU spolu s členskými státy, zda jsou nezbytné kapacity k dispozici mimo EERC.
2. Komise považuje za kapacity, které jsou k dispozici mimo EERC, pouze tyto kapacity:
a)
kapacity registrované v CECIS;
b)
rezervní kapacity nebo
c)
kapacity, které nespadají pod písmena a) nebo b), avšak které mohou být členskému státu či členským státům snadno poskytnuty v požadovaném objemu a na požadovaném místě, v požadované lhůtě a na potřebnou dobu.
3. Za účelem zjištění kapacit uvedených v odst. 2 písm. c) Komise zašle žádost vnitrostátním kontaktním místům, v níž vyloží podrobnosti posouzení potenciálně významných nedostatků v kapacitách pro odezvu a vyzve členské státy, aby poskytly informace o všech kapacitách dostupných mimo EERC podle odst. 2 písm. c).
4. Komise v žádosti stanoví lhůtu k zaslání odpovědi až 60 kalendářních dnů; její přesná délka bude odpovídat očekávané složitosti zjištění kapacit uvedených v odstavci 2 ze strany členských států.
5. Členské státy ve stanovené lhůtě písemně informují Komisi o podrobnostech ohledně všech kapacit uvedených v odstavci 2.
6. Pokud členský stát neodpoví písemně ve stanovené lhůtě, má Komise pro účely tohoto posouzení za to, že v daném členském státě nejsou k dispozici žádné kapacity podle odstavce 2.
7. Na základě informací sdělených členskými státy a při zohlednění pouze těch kapacit, které jsou uvedeny v odstavci 2, Komise posoudí, zda tyto kapacity doplní nedostatečné kapacity pro odezvu zjištěné v souladu s článkem 19 tohoto rozhodnutí. Komise považuje nedostatky v kapacitách za odstraněné pouze tehdy, pokud součet objemu kapacit v rámci EERC a kapacit podle odstavce 2 odpovídá cílům v oblasti kapacit podle přílohy III, nebo tyto cíle překračuje.
Článek 21
Postup při řešení nedostatků v kapacitách pro odezvu
1. Pokud Komise spolu s členskými státy zjistila potenciálně významné nedostatky v kapacitách pro odezvu podle článku 19, které nelze odstranit v souladu s článkem 20, informuje písemně členské státy, přičemž specifikuje, co považuje za strategické nedostatky v kapacitách pro odezvu.
2. Komise písemně vyzve členské státy, aby strategické nedostatky v kapacitách pro odezvu podle čl. 12 odst. 3 rozhodnutí č. 1313/2013/EU odstranily.
3. Členské státy Komisi sdělí, zda, kdy a jak hodlají strategické nedostatky v kapacitách pro odezvu buď samostatně, nebo ve spolupráci s dalšími členskými státy řešit.
Článek 22
Podpora Komise při odstraňování nedostatků v kapacitách pro odezvu
1. Je-li pro odstranění strategických nedostatků v kapacitách pro odezvu podle čl. 12 odst. 3 a čl. 21 odst. 1 písm. j) rozhodnutí č. 1313/2013/EU potřebná finanční podpora ze strany Unie, zveřejní Komise výzvu k předkládání návrhů na podporu členských států.
2. Při odpovídání na výzvu k předkládání návrhů členské státy jednají v souladu čl. 21 odst. 1 písm. j) body iii) a iv) rozhodnutí č. 1313/2013/EU.
3. Členské státy mimo jiné uvedou požadované procento spolufinancování ze strany Unie.
Článek 23
Způsobilé náklady pro účely podpory při odstraňování nedostatků v kapacitách pro odezvu
1. Způsobilé jsou všechny náklady na vybavení, služby nebo lidské zdroje nezbytné pro prvotní vytvoření kapacit pro odezvu.
2. Způsobilé nejsou průběžné náklady na údržbu nebo provozní náklady.
KAPITOLA 7
ŘEŠENÍ DOČASNÝCH NEDOSTATKŮ PŘI MIMOŘÁDNÝCH KATASTROFÁCH
Článek 24
Finanční ujednání
1. Komise v ročním pracovním programu obecně vymezí požadovaný druh a množství rezervních kapacit, přičemž vezme v úvahu možnost určitých mimořádných typů katastrof v členských státech, či jejich mimořádnou intenzitu, nebo jiné faktory, které činí katastrofu mimořádnou, jako je souběžnost s jinou katastrofou, jakož i možnost přechodných nedostatků v těchto scénářích.
2. Komise pravidelně zahajuje potřebné finanční postupy k pokrytí nákladů stanovených v čl. 21 odst. 2 písm. d) rozhodnutí č. 1313/2013/EU, aby zajistila rychlý přístup k rezervním kapacitám vymezeným v ročním pracovním programu.
3. Rezervní kapacity spolufinancované Komisí doplňují stávající kapacity pro odezvu, které mají členské státy k dispozici v rámci své připravenosti na vnitrostátní úrovni; nenahrazují tedy stávající kapacity pro odezvu.
Článek 25
Podmínky pro poskytnutí finančního příspěvku Unie
1. Finanční příspěvek Unie se poskytne za podmínky, že členské státy, které se účastní finančních postupů podle čl. 24 odst. 2, akceptují podmínky vymezené v odstavcích 2 až 9. Komise může ve finančních postupech stanovit další podmínky.
2. Členské státy dají rezervní kapacity k dispozici jako součást dobrovolného souboru.
3. Rezervní kapacity splňují nezbytné požadavky na kvalitu a certifikaci vymezené ve finančních postupech podle čl. 24 odst. 2.
4. Rezervní kapacity jsou v dobrovolném souboru registrovány po celou dobu stanovenou v příslušných rámcových smlouvách, rámcových dohodách o partnerství nebo podobných ujednáních. Všechny podmínky a omezení uložené členským státem či členskými státy registrujícími kapacity musí být řádně odůvodněny operačními požadavky.
5. Rezervní kapacity nejsou způsobilé pro finanční pomoc podle článku 17.
6. Komise neprodleně informuje všechny členské státy prostřednictvím CECIS o rezervních kapacitách registrovaných v dobrovolném souboru.
7. Podle článku 11 rozhodnutí č. 1313/2013/EU jsou rezervní kapacity registrované v dobrovolném souboru k dispozici pro nasazení v rámci mechanismu Unie za stejných všeobecných podmínek jako ostatní kapacity registrované v dobrovolném souboru.
8. Rezervní kapacity registrované v dobrovolném souboru se na základě žádosti o pomoc prostřednictvím ERCC nasazují v souladu s operativními postupy pro reakci na katastrofy vymezenými v kapitole 11.
9. Rezervní kapacity registrované v dobrovolném souboru jsou k dispozici pro vnitrostátní využití v členských státech, které dostupnost kapacit spolufinancovaly. Před vnitrostátním využitím tyto členské státy konzultují středisko ERCC, aby se ubezpečily, že:
i)
nedošlo současně k žádné mimořádné katastrofě ani bezprostředně nehrozí taková katastrofa, která by si mohla vyžádat nasazení rezervní kapacity;
ii)
vnitrostátní využití nebude nepřiměřeně bránit rychlému přístupu dalších členských států v případě, že dojde k nové mimořádné katastrofě.
KAPITOLA 8
PROGRAM ODBORNÉ PŘÍPRAVY
Článek 26
Program odborné přípravy
1. Zavádí se program odborné přípravy, který zahrnuje předcházení katastrofám, připravenost a odezvu na ně. Program zahrnuje obecné a zvláštní kurzy a systém výměny odborníků. Program je zaměřen na cílové skupiny uvedené v článku 27.
2. Komise odpovídá za koordinaci a organizaci a za stanovení obsahu a rozvrhu programu odborné přípravy.
Článek 27
Účastníci
1. Cílovými skupinami programu odborné přípravy jsou:
a)
pracovníci členských států působící v oblasti civilní ochrany a zvládání katastrof, zejména vedoucí týmů, jejich zástupci a styčné osoby, odborníci členských států ve smyslu článku 41, včetně odborníků v oblasti předcházení a připravenosti, a klíčoví zaměstnanci národních kontaktních míst;
b)
zaměstnanci orgánů a agentur Unie;
c)
vybraní odborníci ze zemí evropské politiky sousedství, kandidátských zemí a potenciálních kandidátských zemí.
2. Kurzů odborné přípravy se mohou účastnit rovněž vybraní odborníci z:
a)
OSN a jejích agentur;
b)
mezinárodních organizací uvedených v příloze VII;
c)
třetích zemí, případně další relevantní činitelé.
3. Členské státy a Komise určí účastníky každé vzdělávací akce.
Článek 28
Kurzy odborné přípravy
1. Program se skládá ze souboru kurzů - úvodních, operativních a kurzů na řídicí úrovni.
2. Komise ve spolupráci s členskými státy stanoví počet kurzů, jejich obsah, osnovy a harmonogram, včetně podmínek přihlášení.
3. Komise zajistí, aby instruktoři a přednášející měli aktuální informace o relevantním vývoji mechanismu Unie.
Článek 29
Výměna odborníků
Systém výměny odborníků mezi členskými státy nebo s Komisí odborníkům umožňuje:
a)
získávat a sdílet zkušenosti;
b)
seznámit se s různými technikami a používanými pracovními postupy;
c)
studovat koncepce ostatních zúčastněných složek a institucí pro řešení mimořádných událostí.
Článek 30
Další vzdělávací akce
V případě potřeby a v souladu s ročním pracovním programem se zajistí další možnosti vzdělávání, aby byly pokryty potřeby, které prokazatelně přispívají k hladkému a účinnému provádění opatření civilní ochrany a zvládání katastrof.
Článek 31
Systém hodnocení
Komise zajistí soulad mezi úrovní vzdělávání a jeho obsahem. Za tímto účelem Komise zavede vhodný systém hodnocení prováděných vzdělávacích akcí.
KAPITOLA 9
RÁMEC PRO CVIČENÍ
Článek 32
Program cvičení, strategický rámec a priority
1. Komise zavede a bude řídit program cvičení civilní ochrany.
2. Program cvičení civilní ochrany je určován strategickým rámcem, který stanoví cíle a úlohy cvičení v rámci mechanismu Unie.
3. Cílem programu cvičení je především:
a)
zlepšit kapacity členských států pro odezvu, zejména pokud jde o týmy a další zdroje poskytované při asistenčních zásazích v rámci mechanismu Unie;
b)
zlepšit a ověřit postupy a zavést společný přístup pro koordinaci asistenčních zásahů v rámci mechanismu Unie a snížit dobu odezvy v případě závažných katastrof;
c)
posílit spolupráci mezi složkami civilní ochrany členských států a Komisí;
d)
vyvodit ponaučení ze získaných zkušeností a šířit je;
e)
otestovat uplatňování získaných zkušeností.
4. Obecné priority programu cvičení jsou stanoveny v dlouhodobém komplexním plánu. Tento plán obsahuje prvky příslušných krizových scénářů a související kapacity.
5. Komise:
a)
vypracuje ve spolupráci s členskými státy strategický rámec a dlouhodobý komplexní plán při současném zohlednění programu vyhodnocení získaných zkušeností a dalších relevantních informací;
b)
stanoví cíle cvičení, jakož i jejich úlohu ve vztahu k ostatním složkám mechanismu Unie a
c)
v pracovním programu každoročně předloží návrh specifických priorit cvičení v souladu s dlouhodobým komplexním plánem.
KAPITOLA 10
PROGRAM VYHODNOCENÍ ZÍSKANÝCH ZKUŠENOSTÍ
Článek 33
Sledování, analýza a hodnocení
1. Komise a členské státy sdílejí údaje, informace a hodnocení, které jsou pro ně nezbytné pro sledování, analýzu a hodnocení všech relevantních opatření civilní ochrany v rámci mechanismu Unie.
2. Komise vytvoří a spravuje databázi, kterou mohou členské státy a Komise využívat při sběru a sdílení údajů, při šíření zjištěných zkušeností a vytváření přehledu o stavu jejich uplatňování.
3. Komise usnadní zjišťování zkušeností od příslušných zúčastněných stran, mimo jiné prostřednictvím pořádání zasedání.
Článek 34
Podpora uplatňování zjištěných zkušeností
1. Komise zajistí, aby se zkušeností zjištěné Komisí, členskými státy a příslušnými zúčastněnými stranami promítly do rozhodovacího procesu s cílem dále rozvíjet mechanismus Unie.
2. Zjištěné zkušenosti mají zejména přispět ke stanovení:
a)
priorit programu odborné přípravy, případně včetně obsahu a osnov kurzů odborné přípravy, a programu cvičení;
b)
priorit každoročních výzev k předkládání návrhů na projekty v oblasti předcházení a připravenosti a
c)
priorit plánování činností uvedených v článku 10 rozhodnutí č. 1313/2013/EU.
3. Komise pravidelně informuje o programu vyhodnocení získaných zkušeností, včetně seznamu zjištěných poznatků, plánovaných nápravných opatření, pravomocí a lhůt, jakož i o stavu uplatňování zkušeností.
4. Členské státy pravidelně informují o pokroku, kterého bylo dosaženo při uplatňování zjištěných poznatků, které spadají do jejich vnitrostátní pravomoci.
KAPITOLA 11
OPERATIVNÍ POSTUPY PRO ODEZVU NA KATASTROFY
Článek 35
Žádosti o podporu a odezva
1. V případě katastrofy uvnitř Unie nebo v případě bezprostřední hrozby takové katastrofy Komise po obdržení žádosti o pomoc prostřednictvím CECIS provede podle situace a neprodleně opatření podle čl. 15 odst. 3 rozhodnutí č. 1313/2013/EU.
2. V případě katastrofy mimo Unii nebo v případě bezprostřední hrozby takové katastrofy, která může vyžadovat pomoc v oblasti civilní ochrany, může Komise informovat třetí zemi o možnosti požádat o pomoc v rámci mechanismu Unie.
3. Členský stát nebo třetí země, které jsou zasažené katastrofou nebo bezprostředně ohrožené katastrofou, zašlou, pokud chtějí požádat o pomoc v rámci mechanismu Unie, prostřednictvím svých příslušných vnitrostátních orgánů písemnou žádost o pomoc v oblasti civilní ochrany středisku ERCC. Pokud chce o pomoc v rámci mechanismu Unie požádat OSN a její agentury nebo jakákoli mezinárodní organizace uvedená v příloze VII, zašlou písemnou žádost o pomoc v oblasti civilní ochrany středisku ERCC.
4. Žadatel o pomoc poskytne ERCC všechny příslušné informace o situaci a zejména o zvláštních potřebách, požadované pomoci a místě zásahu.
5. Žadatel o pomoc informuje ERCC o harmonogramu, místě vstupu a lokalitě, pro kterou se žádá o pomoc, a o místním operativním kontaktním místě pro řízení katastrofy.
6. ERCC dle možností vypracuje specifické plány nasazení pro každou žádost o pomoc. Tyto plány obsahují doporučení pro poskytování pomoci, včetně výzev k nasazení modulů, týmů pro technickou pomoc a podporu, dalších kapacit pro odezvu a odborníků registrovaných v EERC, a posouzení možných zásadních potřeb. Specifické plány nasazení se řídí strukturou a popisem uvedeným v příloze VI a vycházejí z obecných předem vytvořených plánů podle čl. 15 odst. 3 písm. c) a čl. 16 odst. 3 písm. b) rozhodnutí č. 1313/2013/EU, které pokrývají nejdůležitější druhy rizik katastrof a berou v úvahu rizikové scénáře uvedené v posouzení rizik členských států. Specifické plány nasazení se předávají všem členským státům.
7. Při výběru kapacit z EERC se zohlední tato kritéria, jejichž důležitost může být závislá na zvláštnostech žádosti o pomoc:
a)
dostupnost;
b)
vhodnost;
c)
lokalita/vzdálenost;
d)
odhadované trvání dopravy a náklady na dopravu;
e)
předchozí zkušenosti;
f)
dřívější využití zdroje;
g)
další relevantní kritéria jako jazykové schopnosti nebo kulturní blízkost.
8. Není-li s členskými státy dohodnuto jinak, ERCC nevyzve členské státy, aby nasadily specifické kapacity z EERC do oblastí, kde probíhá nebo hrozí ozbrojený konflikt nebo kde nastaly okolnosti, kdy je ohrožena bezpečnost týmů.
9. Členské státy, které byly vyzvány k nasazení kapacit z EERC, sdělí EERC své konečné rozhodnutí o jejich nasazení podle čl. 11 odst. 7 rozhodnutí č. 1313/2013/EU. ERCC stanoví lhůtu, ve které by měl členský stát odpovědět. Tato lhůta vychází z povahy katastrofy a v žádném případě není kratší než dvě hodiny.
10. Žadatel o pomoc informuje ERCC, které nabídky pomoci přijal.
11. Pokud je pomoc nezbytná pro řešení zásadní potřeby a není dostupná nebo není dostupná v dostatečné míře v EERC, Komise prostřednictvím CECIS neprodleně informuje všechna vnitrostátní kontaktní místa o dostupné finanční podpoře Unie na dopravu podle čl. 23 odst. 3 písm. b) nařízení č. 1313/2013/EU.
12. Pokud jde o žádosti o zásahové týmy a prostředky, ERCC informuje členské státy o výběru žadatele o pomoc. Členské státy poskytující pomoc pravidelně informují ERCC o vysílání zásahových týmů a prostředků, včetně všech kapacit, které jsou součástí EERC.
13. Komise může v souladu s článkem 17 rozhodnutí č. 1313/2013/EU vybrat, jmenovat a vyslat tým odborníků pro podporu na místě.
Článek 36
Mise odborníků
1. Vyslaní odborníci provádějí úkoly stanovené v čl. 8 písm. d) rozhodnutí č. 1313/2013/EU. Pravidelně podávají zprávy orgánům žádajícího státu a ERCC.
2. ERCC průběžně informuje členské státy o pokroku mise odborníků.
3. Žadatel o pomoc pravidelně informuje ERCC o průběhu činností na místě.
4. V případě zásahů v třetích zemích vedoucí týmu pravidelně informuje ERCC o průběhu činností na místě.
5. ERCC shromažďuje všechny obdržené informace a předává je kontaktním místům a příslušným orgánům členských států.
Článek 37
Ukončení zásahu
1. Žádající členský stát nebo kterýkoli z členských států poskytujících pomoc informuje co nejdříve ERCC a vyslané odborníky a zásahové týmy, pokud se domnívá, že jeho pomoc již není zapotřebí nebo nemůže být déle poskytována. Řádné ukončení zásahu organizují vhodným způsobem žadatel o pomoc a členské státy. ERCC je o tom informováno.
2. Ve třetích zemích vedoucí týmu co nejdříve informuje ERCC v případě, že se po přiměřené konzultaci s žadatelem o pomoc domnívá, že pomoci již není zapotřebí, nebo že existují překážky bránící účinnému poskytování pomoci. ERCC předá tyto informace delegaci Unie v dané zemi, jakož i příslušným útvarům Komise, Evropské službě pro vnější činnost a členským státům. ERCC v koordinaci s žadatelem o pomoc zajistí řádné ukončení zásahu vyslaných odborníků a intervenčních týmů.
Článek 38
Podávání zpráv a získané zkušenosti
1. Příslušné orgány žadatele o pomoc a členských států, které poskytly pomoc, a také vyslaní odborníci mají možnost předložit své závěry ke všem aspektům zásahu ERCC. ERCC vypracuje souhrnnou zprávu o poskytnuté pomoci a všech relevantních získaných zkušenostech.
2. Dodatečně k ustanovením článků 33 a 34 sleduje ERCC spolu s členskými státy uplatňování získaných zkušeností za účelem zlepšení asistenčních zásahů v rámci mechanismu Unie.
Článek 39
Náklady
1. Není-li dohodnuto jinak, nese náklady na pomoc poskytnutou členskými státy žadatel o pomoc.
2. Každý členský stát poskytující pomoc může s přihlédnutím k povaze katastrofy a rozsahu škody nabídnout svou pomoc zcela nebo zčásti bezplatně. Daný členský stát se také může kdykoli zcela nebo zčásti vzdát náhrady svých nákladů.
3. Není-li dohodnuto jinak, žadatel o pomoc po dobu trvání zásahu zajistí asistenčním týmům ubytování a stravu a bezplatně jim doplňuje zásoby. Asistenční týmy jsou nicméně zpočátku logisticky nezávislé a soběstačné po určitou rozumnou dobu závisející na použitých prostředcích a o své situaci informují ERCC.
4. Náklady na vyslání odborníků a příslušnou logistickou podporu se hradí v souladu s čl. 22 písm. a) rozhodnutí č. 1313/2013/EU. Tyto náklady jsou způsobilé pro financování z prostředků Unie.
Článek 40
Náhrada škody
1. Členský stát žádající pomoc nebude od ostatních členských států žádat náhradu škody v případě, že daná škoda vznikne následkem asistenčního zásahu v rámci mechanismu Unie a tohoto rozhodnutí, neprokáže-li se, že vznikla podvodem či závažným pochybením.
2. V případě škody, kterou utrpěly třetí strany v důsledku asistenčních zásahů, spolupracuje členský stát žádající pomoc s členským státem poskytujícím pomoc, aby usnadnily náhradu této škody v souladu s platnými právními předpisy a příslušnými rámci.
KAPITOLA 12
POSTUP PRO NASAZOVÁNÍ ODBORNÝCH TÝMŮ
Článek 41
Kategorie odborníků
Členské státy zařadí odborníky do těchto kategorií:
a)
techničtí odborníci;
b)
odborníci na hodnocení;
c)
odborníci na koordinaci;
d)
vedoucí týmů.
Článek 42
Úkoly a funkce
1. Techničtí odborníci jsou schopni poskytovat poradenství o specifických, vysoce technických tématech a souvisejících rizicích a jsou k dispozici misím.
2. Odborníci na hodnocení jsou schopni provést hodnocení situace a poskytnout poradenství o vhodné reakci a jsou k dispozici misím.
3. Odborníky na koordinaci mohou být zástupci vedoucích týmu, osoby odpovědné za logistiku a komunikaci a případně další pracovníci. V případě potřeby mohou být techničtí odborníci a odborníci na hodnocení začleněni do koordinačního týmu, aby pomáhali vedoucímu týmu po celou dobu trvání mise.
4. Vedoucí týmu odpovídá za vedení hodnoticího a koordinačního týmu během zásahu. Udržuje kontakty s orgány dotčené země, s ERCC včetně styčného úředníka ERCC, s ostatními mezinárodními organizacemi a v případě asistenčních zásahů v rámci mechanismu Unie mimo členské státy také s delegací Unie v dané zemi.
5. Odborníci vysílaní na přípravné mise mohou být Komisí po dohodě s jejich jmenujícím členským státem pověřeni každou funkcí uvedenou v článku 41 a musejí být schopni poskytovat poradenství ohledně přiměřených opatření na zlepšení připravenosti, včetně správních kapacit, potřeby včasného varování, odborné přípravy, cvičení a zvyšování povědomí, a poskytovat o nich zprávy.
6. Odborníci vysílaní na preventivní mise mohou být Komisí po dohodě s jejich jmenujícím členským státem pověřeni každou funkcí uvedenou v článku 41 a musejí být schopni poskytovat poradenství ohledně přiměřených preventivních opatření a schopnosti zvládání rizik a poskytovat o nich zprávy.
Článek 43
Databáze odborníků
1. Údaje o odbornících uloží Komise v databázi odborníků a zpřístupní je prostřednictvím systému CECIS.
2. Odborníci registrovaní v EERC jsou v databázi podle odstavce 1 konkrétně identifikováni.
Článek 44
Požadavky na odbornou přípravu
Odborníci v případě potřeby absolvují program odborné přípravy zavedený v souladu s článkem 26.
Článek 45
Jmenování
V případě žádosti o pomoc jsou za jmenování dostupných odborníků a sdílení jejich kontaktních údajů s ERCC odpovědné členské státy.
Článek 46
Mobilizace a dohoda o poskytování služeb
1. ERCC je schopné mobilizovat a vyslat určené odborníky během velmi krátké doby po jejich jmenování do konkrétní mise členskými státy.
2. Komise s každým odborníkem podepíše dohodu o poskytování služeb, která obsahuje tyto prvky:
a)
cíle mise;
b)
mandát;
c)
předpokládané trvání mise;
d)
informace o místní kontaktní osobě;
e)
podmínky pojistného krytí;
f)
denní příspěvky na náhradu výdajů;
g)
specifické platební podmínky;
h)
pokyny pro technické odborníky, odborníky na hodnocení, odborníky na koordinaci a vedoucí týmů.
KAPITOLA 13
PODPORA DOPRAVY
Článek 47
Formy podpory dopravy
Podpora dopravy může mít tuto formu:
a)
sdružování a sdílení dopravních kapacit;
b)
zjištění zdrojů dopravy na komerčním trhu nebo z jiných zdrojů a usnadnění přístupu členských států k těmto zdrojům; nebo
c)
poskytnutí unijní podpory členským státům prostřednictvím grantů nebo dopravních služeb od soukromých či jiných subjektů.
Článek 48
Postup při podpoře dopravy prostřednictvím mechanismu Unie
1. U každé žádosti o podporu dopravy se použijí postupy uvedené v článcích 49 a 50.
2. Žádosti podává příslušný orgán uvedený v článku 56 a zasílá je v písemné podobě Komisi. Žádosti musí obsahovat informace stanovené v části A přílohy VIII.
3. V případě sdružování dopravních kapacit může jeden členský stát převzít vedoucí úlohu a požádat o finanční podporu ze strany Unie na celou operaci.
4. Všechny žádosti o podporu dopravy podle tohoto rozhodnutí a související odpovědi a výměna informací mezi členskými státy a Komisí se předávají ERCC, které je zpracovává.
5. Žádosti se předávají prostřednictvím CECIS nebo elektronickou poštou. Žádosti o financování z prostředků Unie zaslané systémem CECIS, faxem nebo elektronickou poštou se přijímají za předpokladu, že jsou Komisi neprodleně poskytnuty originály podepsané příslušným orgánem.
6. Komise však může podle článku 179 nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012 (5) zavést elektronický systém pro veškerou výměnu informací s příjemci, včetně uzavírání grantových dohod, oznamování rozhodnutí o udělení grantu a jejich případných změn.
Článek 49
Žádosti o podporu dopravy
1. Komise po obdržení žádosti o podporu tuto skutečnost ihned oznámí kontaktním místům určeným členskými státy podle čl. 9 odst. 7 rozhodnutí č. 1313/2013/EU.
2. V oznámení může Komise případně vyzvat členské státy, aby ji podrobně informovaly o všech dopravních zdrojích, které mohou dát žádajícímu členskému státu k dispozici, či o všech dalších alternativních řešeních, která mohou pro uspokojení potřeb vyjádřených dotčenou zemí navrhnout. Komise může pro poskytnutí těchto informací stanovit maximální lhůtu.
3. Poté, co Komise informovala kontaktní místa podle odstavce 1, se požadovaná podpora dopravy stává způsobilou pro spolufinancování ze strany Unie, aniž by byl dotčen článek 53.
Článek 50
Odpovědi na žádosti o podporu dopravy
1. Členské státy, které mohou poskytnout podporu dopravy, informují Komisi co nejdříve, nejpozději však do 24 hodin po obdržení oznámení podle článku 49, není-li v oznámení stanoveno jinak, o veškerých dopravních zdrojích, které mohou dát dobrovolně k dispozici v reakci na žádost o podporu při sdružování nebo zjišťování dopravních zdrojů. Tyto informace obsahují prvky uvedené v části B přílohy VIII a zahrnují informace o finančních podmínkách nebo dalších případných omezeních.
2. Komise co nejdříve shrne informace o dostupných dopravních zdrojích a předá je členskému státu, který podává žádost.
3. Kromě informací uvedených v odstavci 2 sdělí Komise členským státům veškeré ostatní informace o dopravních zdrojích, které má k dispozici z jiných zdrojů, včetně komerčního trhu, a usnadní členským státům přístup k těmto dodatečným zdrojům.
4. Členský stát, který podává žádost, informuje Komisi o dopravních řešeních, která zvolil, a udržuje spojení s členskými státy, jež tuto podporu poskytují, nebo s hospodářským subjektem určeným Komisí.
5. O volbě členského státu, který podává žádost, Komise informuje všechny členské státy. Tento členský stát Komisi pravidelně informuje o tom, jak pokračuje poskytování jemu určené pomoci v oblasti civilní ochrany.
Článek 51
Žádost o grant
1. V případě, že některý členský stát nalezl možné dopravní řešení, avšak pro dopravu pomoci v oblasti civilní ochrany je nutné financování z prostředků Unie, může tento členský stát požádat Unii o grant.
2. Členský stát ve své žádosti uvede požadované procento spolufinancování ze strany Unie, které nepřekročí 55 % způsobilých nákladů na opatření související s dopravou podle čl. 23 odst. 2 rozhodnutí č. 1313/2013/EU a nepřekročí 85 % způsobilých nákladů na opatření související s dopravou podle čl. 23 odst. 3 písm. a) a b) rozhodnutí č. 1313/2013/EU. Komise o žádosti neprodleně informuje všechny členské státy.
3. Komise může podle článku 178 nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012 navazovat rámcová partnerství s relevantními příslušnými orgány členských států.
Článek 52
Žádost o dopravní službu
1. V případech, kdy členský stát žádající o podporu dopravy nenalezl žádné dopravní řešení, může Komisi požádat, aby za účelem dopravy pomoci v oblasti civilní ochrany do postižené země uzavřela smlouvu na dopravní službu se soukromým nebo jiným subjektem.
2. Jakmile Komise žádost uvedenou v odstavci 1 obdrží, neprodleně o ní informuje všechny členské státy a zároveň informuje členský stát, který o dopravní službu žádá, o všech dostupných dopravních řešeních a jejich nákladech.
3. Na základě výměny informací uvedené v odstavcích 1 a 2 členský stát svou žádost o dopravní službu písemně potvrdí spolu se závazkem uhradit Komisi vzniklé náklady v souladu s ustanoveními článku 54. Členský stát uvede, jaké procento nákladů uhradí. Tento procentní podíl nesmí být nižší než 45 % na opatření související s dopravou podle čl. 23 odst. 2 rozhodnutí č. 1313/2013/EU a 15 % na opatření související s dopravou podle čl. 23 odst. 3 písm. a) a b) rozhodnutí č. 1313/2013/EU.
4. Členský stát neprodleně oznámí Komisi všechny změny v žádosti o dopravní službu.
Článek 53
Rozhodnutí o financování podpory dopravy z prostředků Unie
1. Za účelem zjištění, zda jsou splněna kritéria stanovená v čl. 23 odst. 1 písm. d) rozhodnutí č. 1313/2013/EU a zásady hospodárnosti, účinnosti a účelnosti podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 (6), se vezmou v úvahu:
a)
informace obsažené v žádosti o finanční podporu z prostředků Unie předložené členským státem v souladu s čl. 48 odst. 2;
b)
potřeby vyjádřené postiženou zemí;
c)
veškerá posouzení potřeb provedená odborníky, kteří během katastrofy podávají zprávy Komisi;
d)
další relevantní a spolehlivé informace, jež má Komise v době rozhodnutí k dispozici od členských států a mezinárodních organizací;
e)
údaje o účinnosti a účelnosti dopravních řešení, která mají zajistit včasné poskytnutí pomoci v oblasti civilní ochrany;
f)
možnosti zajištění dopravy na místě;
g)
jiné akce prováděné Komisí.
2. Členské státy poskytnou všechny další informace nutné k vyhodnocení toho, jak jsou plněna kritéria stanovená v čl. 23 odst. 1 písm. d) rozhodnutí č. 1313/2013/EU. Jakmile členské státy obdrží žádost Komise o tyto informace, informují Komisi co nejdříve.
3. Komise uvede výši předběžného financování, které má být vyplaceno a které může dosáhnout až 85 % požadovaného finančního příspěvku Unie za předpokladu, že jsou k dispozici rozpočtové prostředky. Předběžné financování není možné u grantů nižších než limit stanovený pro granty nízké hodnoty ve smyslu článku 185 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012, ledaže by členský stát požadující finanční podporu prokázal, že by bez předběžného financování bylo ohroženo provedení akce.
4. Rozhodnutí o finanční podpoře bude neprodleně sděleno členskému státu, který o finanční podporu žádá. Bude sděleno i všem ostatním členským státům.
5. Jednotlivé žádosti o granty na dopravu, u nichž je požadovaný finanční příspěvek Unie nižší než 2 500 EUR, nejsou způsobilé pro spolufinancování ze strany Unie s výjimkou případů, kdy se na ně vztahují rámcová partnerství uvedená v čl. 51 odst. 3.
Článek 54
Vyplacení finančních prostředků Unie na podporu dopravy
Na náklady, jež Komisi vzniknou postupem podle článku 52, Komise členským státům, které uvedenou finanční podporu Unie přijaly, vystaví do 90 dnů od ukončení dopravní operace, na niž byla finanční podpora Unie poskytnuta, inkasní příkaz na částku, která je uvedena v rozhodnutí vydaném Komisí na žádost o dopravní službu a představuje alespoň 15 % nákladů na dopravu pro opatření související s dopravou podle čl. 23 odst. 3 rozhodnutí č. 1313/2013/EU a 45 % pro opatření související s dopravou podle čl. 23 odst. 2 rozhodnutí č. 1313/2013/EU.
Článek 55
Náhrada škody
Členský stát žádající o podporu dopravy nebude Unii žádat o náhradu škody způsobené na jeho majetku nebo obslužném personálu v případě, že tato škoda vznikne následkem poskytnutí podpory dopravy, jež se řídí tímto rozhodnutím, neprokáže-li se, že vznikla podvodem či závažným pochybením.
Článek 56
Určení příslušných orgánů
Členské státy určí příslušné orgány oprávněné žádat a přijímat finanční podporu od Komise podle tohoto rozhodnutí a o tomto jmenování informují Komisi do 60 dnů od zveřejnění tohoto rozhodnutí. Jakékoliv změny v těchto informacích je třeba Komisi neprodleně oznámit.
Oznámení příslušných orgánů učiněná členskými státy podle článku 12 rozhodnutí 2007/606/ES, Euratom však zůstávají v platnosti, dokud dotčený členský stát neučiní další oznámení.
KAPITOLA 14
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 57
Zrušení
Zrušují se rozhodnutí 2004/277/ES, Euratom a 2007/606/ES, Euratom. Odkazy na zrušená rozhodnutí se považují za odkazy na toto rozhodnutí v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze IX.
Článek 58
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 16. října 2014.
IZVEDBENI SKLEP KOMISIJE
z dne 16. oktobra 2014
o določitvi pravil za izvajanje Sklepa št. 1313/2013/EU Evropskega parlamenta in Sveta o mehanizmu Unije na področju civilne zaščite ter razveljavitvi odločb Komisije 2004/277/ES, Euratom in 2007/606/ES, Euratom
(notificirano pod dokumentarno številko C(2014) 7489)
(Besedilo velja za EGP)
(2014/762/EU)
EVROPSKA KOMISIJA JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
ob upoštevanju Sklepa št. 1313/2013/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o mehanizmu Unije na področju civilne zaščite (1) in zlasti člena 32(1) Sklepa,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Mehanizem Unije na področju civilne zaščite (v nadaljnjem besedilu: mehanizem Unije) je na splošno namenjen krepitvi sodelovanja med Unijo in državami članicami na področju civilne zaščite ter olajševanju usklajevanja na tem področju, da bi se izboljšala učinkovitost sistemov za preprečevanje naravnih nesreč in nesreč, ki jih povzroči človek, ter za pripravljenost in odziv nanje.
(2)
Nesreče se lahko zgodijo kadar koli, zato mora Center za usklajevanje nujnega odziva („Emergency Response Coordination Centre“, v nadaljnjem besedilu: ERCC), ustanovljen v skladu s členom 7 Sklepa št. 1313/2013/EU, stalno vzdrževati tesne stike s kontaktnimi točkami držav članic.
(3)
Osnovni sestavni del mehanizma Unije je skupni komunikacijski in informacijski sistem za nujne primere („Common Emergency Communication and Information System“, v nadaljnjem besedilu: sistem CECIS), saj mora zagotavljati verodostojnost, celovitost in zaupnost podatkov, ki jih vsakodnevno in ob nesrečah izmenjujejo države članice. Zaradi posebnosti odzivanja na dogodke onesnaženja morskega okolja bi bilo treba ustvariti posebno različico sistema CECIS, ki bo zagotavljala dostop sekretariatom konvencij o regionalnih morjih in tretjim državam, ki si regionalni morski bazen delijo z Unijo.
(4)
Za zagotovitev operativne učinkovitosti bi bilo treba opredeliti minimalne zahteve za module ter določiti druge odzivne zmogljivosti in strokovnjake v skladu s členom 9(1) Sklepa št. 1313/2013/EU, pa tudi njihove operativne zahteve glede delovanja in interoperabilnosti, kot je določeno v členu 9(2) Sklepa št. 1313/2013/EU. Zlasti moduli bi morali biti sposobni določeno časovno obdobje delovati samozadostno, biti pripravljeni na hitro napotitev in biti interoperabilni. Za povečanje interoperabilnosti modulov so potrebni ukrepi na ravni Unije in držav članic.
(5)
Za evropske zmogljivosti za nujni odziv („European Emergency Response Capacity“, v nadaljnjem besedilu: EERC) bi bilo treba opredeliti ter redno pregledovati ciljne zmogljivosti, da bi imeli dovolj vseh potrebnih vrst modulov, drugih odzivnih zmogljivosti in strokovnjakov, ki bi bili na voljo za uporabo oziroma napotitev v okviru mehanizma Unije. Opredeliti in redno pregledovati bi bilo treba zahteve glede kakovosti in interoperabilnosti, da se zagotovi enotna minimalna stopnja kakovosti in interoperabilnosti vseh zmogljivosti, ki sodelujejo v EERC.
(6)
Določiti bi bilo treba postopek certificiranja in registriranja, vključno z elementi samoocenjevanja, za potrditev, da prostovoljni nabor zmogljivosti izpolnjuje vse potrebne zahteve in je, če je to ustrezno, upravičen do omejenega sofinanciranja Unije za stroške prilagoditve. S tem postopkom certificiranja in registriranja bi bilo poleg tega treba zagotoviti ustrezno geografsko ravnovesje zmogljivosti v skladu z lokacijo tveganj ter proučiti udeležbo vseh zainteresiranih držav članic.
(7)
Komisiji in državam članicam bi morala opredelitev možnih vrzeli v odzivnih zmogljivostih v EERC omogočiti, da skupaj določijo, kje zunaj prostovoljnega nabora ali v njem ustrezne zmogljivosti niso na voljo. Države članice, ki si prizadevajo za odpravo teh vrzeli vsaka zase ali z združevanjem v konzorcije, bi morale biti upravičene do omejenega sofinanciranja Unije, če je to stroškovno učinkovito in potrjeno z ocenami tveganja.
(8)
Za razvoj delovanja EERC bi morala omejena sredstva sofinanciranja Unije prek okvirnih pogodb, okvirnih sporazumov o partnerstvu ali podobnih ureditev podpirati dostop držav članic do dodatnih zmogljivosti za odpravo začasnih pomanjkljivosti ob izrednih nesrečah, tj. nesrečah, katerih narava in obseg presegata, kar je mogoče razumno pričakovati in na kar je mogoče biti pripravljen. Te zmogljivosti bi bilo treba vključiti v prostovoljni nabor za uporabo v okviru mehanizma Unije.
(9)
Program usposabljanja mehanizma Unije je še naprej bistvena sestavina pripravljenosti osebja civilne zaščite in osebja za obvladovanje nesreč, napotenega v okviru mehanizma Unije. V skladu s področjem uporabe iz člena 13(1) Sklepa št. 1313/2013/EU bi moral vključevati stopnje preprečevanja, pripravljenosti in odziva.
(10)
Program vaj mehanizma Unije bi moral nadaljevati svojo bistveno vlogo pri praktični pripravljenosti na napotitve, kar bi vključevalo mehanizem Unije in izmenjavo spoznanj, pridobljenih pri izvajanju dejavnosti civilne zaščite v okviru mehanizma Unije. Program vaj bi se moral usmerjati s strateškim okvirom, v katerem bi bili določeni cilji in vloga vaj v okviru mehanizma Unije, ter posebnimi prednostnimi nalogami, vključenimi v letne delovne programe.
(11)
Vzpostaviti bi bilo treba sistematičen, usmerjen in skladen pristop za zbiranje, analiziranje, razširjanje ter uporabo pridobljenih spoznanj, ki bi vključeval celoten cikel obvladovanja nesreč.
(12)
V okviru mehanizma Unije so pomembni jasni operativni postopki za odziv na nesreče v skladu z mehanizmom, da se zagotovi učinkovita pomoč ob nesrečah, tudi za ustrezne mednarodne organizacije iz člena 16(1) Sklepa št. 1313/2013/EU.
(13)
Da bi bil mehanizem Unije kar najbolj učinkovit in uspešen, bi morale biti vse prošnje za pomoč in ponudbe pomoči čim bolj natančne ter vsebovati vse potrebne podatke.
(14)
Za učinkovito usklajevanje pomoči bi moral ERCC vse države članice seznaniti s svojimi ocenami kritičnih potreb in priporočili za uporabo iz prostovoljnega nabora ter pri vsaki prošnji za pomoč razviti ustrezen načrt uporabe. Izbor zmogljivosti iz prostovoljnega nabora bi moral temeljiti na posebnih in objektivnih merilih, razvrščenih po pomembnosti na podlagi trenutnih operativnih potreb.
(15)
Da bi se v okviru mehanizma Unije izboljšal odzivni čas, če je to ustrezno, bi morale države članice opraviti potrebne priprave za uporabo svojih zmogljivosti, registriranih v prostovoljnem naboru.
(16)
Pomemben sestavni del mehanizma Unije je razpoložljivost strokovnjakov za tehnično svetovanje, ocenjevanje in usklajevanje, vključno z vodji ekip. Opredeliti je treba naloge in funkcije strokovnjakov ter določiti postopek za njihovo napotitev.
(17)
V členu 23 Sklepa št. 1313/2013/EU so navedene posebne določbe za zagotavljanje podpore pri prevozu v primeru nesreče, da se omogoči hiter in učinkovit odziv z mehanizmom Unije. Določiti je treba pravila in postopke, po katerih lahko države članice zaprosijo za finančno podporo Unije pri prevozu pomoči v prizadeto državo ter po katerih navedene prošnje obravnava Komisija.
(18)
Zaradi zagotavljanja preglednosti, skladnosti in učinkovitosti je nujno določiti, katere podatke je treba navesti v prošnjah za podporo pri prevozu ter s tem povezanih odgovorih držav članic in Komisije.
(19)
Kadar se lahko zagotovi finančna pomoč Unije v skladu s Sklepom št. 1313/2013/EU, bi moralo biti državam članicam omogočeno, da izberejo bodisi nepovratna sredstva bodisi prevozne storitve.
(20)
Odločbi Komisije 2004/277/ES, Euratom (2) in 2007/606/ES, Euratom (3) je treba razveljaviti.
(21)
Ukrepi iz tega sklepa so skladni z mnenjem Odbora za civilno zaščito -
SPREJELA NASLEDNJI SKLEP:
POGLAVJE 1
SPLOŠNE DOLOČBE
Člen 1
Predmet urejanja
V tem sklepu so določena podrobna pravila za izvajanje Sklepa št. 1313/2013/EU, kar zadeva:
(a)
sodelovanje Centra za usklajevanje nujnega odziva (ERCC) s kontaktnimi točkami v državah članicah;
(b)
sestavne dele skupnega komunikacijskega in informacijskega sistema za nujne primere (sistem CECIS) ter postopka izmenjave informacij prek tega sistema;
(c)
določanje modulov, drugih odzivnih zmogljivosti in strokovnjakov ter operativne zahteve glede delovanja in interoperabilnosti modulov, vključno z njihovimi nalogami, zmogljivostmi, glavnimi sestavnimi deli, samozadostnostjo in napotitvijo;
(d)
ciljne zmogljivosti, zahteve glede kakovosti in interoperabilnosti ter postopek certificiranja in registriranja, ki so potrebni za delovanje EERC, vključno s finančnimi ureditvami;
(e)
ugotavljanje in zapolnjevanje vrzeli v EERC;
(f)
organizacijo programa usposabljanja, okvira vaj in programa pridobljenih spoznanj;
(g)
operativne postopke pri odzivanju na nesreče v Uniji in zunaj nje, vključno z določanjem ustreznih mednarodnih organizacij;
(h)
postopek napotitve strokovnih ekip;
(i)
ter organizacijo podpore pri prevozu pomoči.
Člen 2
Opredelitve pojmov
V tem sklepu se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:
1.
„prosilec za pomoč“ pomeni državo članico ali tretjo državo, ki jo je prizadela nesreča ali neizbežna nesreča ali ki pričakuje, da jo bo prizadela neizbežna nesreča, pa tudi Združene narode in njihove agencije in druge relevantne mednarodne organizacije, kot je določeno v Prilogi VII;
2.
„pomoč civilne zaščite“ pomeni ekipe, strokovnjake ali module za civilno zaščito, skupaj z njihovo opremo, ter material za pomoč ali zaloge, ki so potrebni, da se ublažijo neposredne posledice nesreče;
3.
„zmogljivosti za ublažitev posledic nesreče“ pomenijo zmogljivosti za odziv na nesreče, katerih razpoložljivost in hitra dostopnost se sofinancirata v skladu s členom 21(2)(d) Sklepa št. 1313/2013/EU;
4.
„intervencijska ekipa“ pomeni človeške in materialne vire, vključno z moduli, ki jo vzpostavi ena ali več držav članic za intervencije civilne zaščite;
5.
„ekipa za tehnično pomoč in podporo“ pomeni človeške in materialne vire, ki jo vzpostavi ena ali več držav članic za izpolnjevanje nalog podpore, kot je navedeno v Prilogi II.
POGLAVJE 2
CENTER ZA USKLAJEVANJE NUJNEGA ODZIVA (ERCC)
Člen 3
Sodelovanje ERCC s kontaktnimi točkami v državah članicah
1. Vsaka država članica določi nacionalno kontaktno točko za ERCC, ki je na voljo neprekinjeno 24 ur na dan, sedem dni v tednu. Pri določitvi se uporabi „Obrazec izkaznice države“ iz Priloge I.
2. ERCC vzdržuje tesne stike s kontaktnimi točkami držav članic zaradi opravljanja rednih nalog in operacij odzivanja, kot je določeno v tem sklepu in Sklepu št. 1313/2013/EU.
POGLAVJE 3
SKUPNI KOMUNIKACIJSKI IN INFORMACIJSKI SISTEM ZA NUJNE PRIMERE (SISTEM CECIS)
Člen 4
Sloji sistema CECIS
Sistem CECIS sestavljajo trije deli:
(a)
omrežni sloj, ki povezuje pristojne organe in kontaktne točke v državah članicah z ERCC;
(b)
aplikacijski sloj, sestavljen iz zbirk podatkov in drugih informacijskih sistemov, potrebnih za delovanje mehanizma Unije, zlasti za:
(i)
pošiljanje obvestil;
(ii)
zagotavljanje komunikacije in izmenjave informacij med ERCC in pristojnimi organi ter njihovimi kontaktnimi točkami;
(iii)
razširjanje spoznanj, pridobljenih pri intervencijah;
(c)
varnostni sloj, sestavljen iz sklopa sistemov, pravil in postopkov, potrebnih za zagotovitev verodostojnosti, celovitosti in zaupnosti podatkov, shranjenih in izmenjanih prek sistema CECIS.
Člen 5
Varovanje tajnosti podatkov
1. Sistem CECIS mora varno obravnavati dokumente, zbirke podatkov in informacijske sisteme prek Varnih vseevropskih telematskih storitev med upravami (v nadaljnjem besedilu: omrežje sTESTA) ali primerljivega omrežja.
2. Dokumenti in informacije, označeni kot „EU CONFIDENTIAL“ ali z višjo označbo tajnosti, se pošiljajo v skladu s posebnimi dogovori med organom izvora in prejemnikom, kot je določeno v Sklepu Komisije 2001/844/ES, ESPJ, Euratom (4).
Člen 6
Podatki in njihovo posodabljanje
1. Države članice Komisiji predložijo ustrezne podatke z uporabo obrazca izkaznice države iz Priloge I.
2. Države članice zagotovijo podatke o kontaktnih točkah in po potrebi o drugih službah, ki pokrivajo naravne, tehnološke, radiološke ali ekološke nesreče, vključno z nenamernim onesnaževanjem morja.
3. Države članice Komisijo nemudoma uradno obvestijo o vseh spremembah podatkov iz odstavkov 1 in 2.
4. Zbirka podatkov sistema CECIS vsebuje namenski oddelek s podatki o registraciji in razpoložljivosti odzivnih zmogljivosti v EERC. Komisija nacionalnim kontaktnim točkam civilne zaščite zagotavlja stalen dostop do te zbirke.
5. Države članice zagotovijo, da je namenski oddelek v zbirki podatkov sistema CECIS vedno posodobljen glede stanja razpoložljivosti in vseh potrebnih dejanskih podatkov v zvezi z relevantnimi značilnostmi vseh registriranih odzivnih zmogljivosti v EERC.
6. Države članice lahko drugim ustreznim državnim organom po potrebi dodelijo dostop do sistema CECIS, ki je omejen na branje.
Člen 7
Uporabniška skupina sistema CECIS
Komisiji pri potrjevanju, preskušanju in nadaljnjem razvoju sistema CECIS pomaga uporabniška skupina, sestavljena iz predstavnikov, ki jih imenujejo države članice.
Člen 8
Izvajanje in nadaljnji razvoj
1. Komisija upravlja in nadalje razvija sistem CECIS, pri čemer upošteva potrebe in zahteve držav članic.
2. Države članice na svojem ozemlju uredijo ustrezno okolje informacijske tehnologije sistema CECIS v skladu z zavezami iz obrazca izkaznice države iz Priloge I.
Člen 9
Sistem CECIS za onesnaževanje morja
1. Komisija zagotovi, da je državam članicam in Evropski agenciji za pomorsko varnost prek spleta na voljo posebna aplikacija sistema CECIS za onesnaževanje morja, ki upošteva posebnosti odzivanja na pomorske incidente.
2. Ta aplikacija je prek spleta na voljo tudi tretjim državam, ki si delijo regionalni morski bazen z Unijo. Priložnostno se lahko dostop omogoči tudi sekretariatom relevantnih konvencij o regionalnih morjih.
POGLAVJE 4
MODULI, EKIPE ZA TEHNIČNO POMOČ IN PODPORO, DRUGE ODZIVNE ZMOGLJIVOSTI IN STROKOVNJAKI
Člen 10
Registracija modulov, ekip za tehnično pomoč in podporo, drugih odzivnih zmogljivosti in strokovnjakov
1. Države članice svoje module, ekipe za tehnično pomoč in podporo, druge odzivne zmogljivosti in strokovnjake, določene v skladu s členom 9(6) Sklepa št. 1313/2013/EU, registrirajo v zbirko podatkov sistema CECIS.
2. Moduli, ekipe za tehnično pomoč in podporo, druge odzivne zmogljivosti in strokovnjaki, predhodno odrejeni v EERC, se registrirajo v namenskem oddelku zbirke podatkov sistema CECIS.
3. Podatki iz odstavkov 1 in 2 se po potrebi posodobijo.
Člen 11
Sestava modulov, ekip za tehnično pomoč in podporo, drugih odzivnih zmogljivosti in strokovnjakov
1. Module ter ekipe za tehnično pomoč in podporo lahko sestavljajo viri, ki jih zagotovi ena ali več držav članic.
2. Kadar je modul ali ekipa za tehnično pomoč in podporo sestavljena iz več kot enega sestavnega dela, se lahko uporaba tega modula ali te ekipe v intervenciji omeji na tiste sestavne dele, ki so potrebni za intervencijo.
Člen 12
Samozadostnost modulov
1. Za posamezni modul se uporabljajo naslednji elementi samozadostnosti, kot so določeni v Prilogi II:
(a)
primerno zavetje pred prevladujočimi vremenskimi razmerami;
(b)
proizvodnja energije in razsvetljava, ki zadostuje za porabo v operativni bazi in za opremo, potrebno za izpolnitev naloge;
(c)
sanitarije in prostori za higieno, namenjeni osebju modula;
(d)
razpoložljivost hrane in vode za osebje modula;
(e)
zdravstveno in reševalno osebje, pripomočki in zaloge za osebje modula;
(f)
skladiščenje in vzdrževanje opreme modula;
(g)
oprema za komunikacijo z zadevnimi partnerji, zlasti tistimi, ki so odgovorni za usklajevanje na terenu;
(h)
lokalni prevoz;
(i)
logistika, oprema in osebje, ki omogočajo vzpostavitev operativne baze ter začetek opravljanja naloge takoj po prihodu na teren.
2. Skladnost z zahtevami po samozadostnosti zagotavlja država članica, tako da:
(a)
vključi potrebno osebje, opremo in potrošno blago v modul;
(b)
uredi vse potrebno na kraju delovanja;
(c)
ali vnaprej poskrbi za dopolnitev nesamozadostne intervencijske ekipe z ekipo za tehnično pomoč in podporo, da se pred registracijo zadevnega modula v skladu s členom 10(1) izpolnijo zahteve iz člena 13.
3. Obdobje, za katero je treba ob začetku naloge zagotoviti samozadostnost, ne sme biti krajše kot eno od:
(a)
96 ur;
(b)
obdobja iz Priloge II.
Člen 13
Zahteve za module ter ekipe za tehnično pomoč in podporo
1. Moduli izpolnjujejo splošne zahteve iz Priloge II.
2. Ekipe za tehnično pomoč in podporo izpolnjujejo splošne zahteve iz Priloge II.
3. Splošne zahteve iz Priloge II se občasno pregledajo.
4. Države članice sprejmejo potrebne ukrepe, s katerimi zagotovijo, da:
(a)
lahko moduli delujejo z drugimi moduli;
(b)
lahko ekipe za tehnično pomoč in podporo sodelujejo z drugimi ekipami za tehnično pomoč in podporo ter relevantnimi akterji na terenu;
(c)
lahko sestavni deli modula delujejo skupaj kot en modul;
(d)
lahko sestavni deli ekip za tehnično pomoč in podporo skupaj delujejo kot ena ekipa za tehnično pomoč in podporo;
(e)
lahko moduli ter ekipe za tehnično pomoč in podporo, kadar se uporabljajo zunaj Unije, sodelujejo z mednarodnimi zmogljivostmi odzivanja na nesreče za pomoč prizadeti državi;
(f)
se vodje ekip, njihovi namestniki in uradniki za zvezo modulov ter ekip za tehnično pomoč in podporo udeležijo ustreznih usposabljanj in vaj, ki jih organizira Komisija, kot je določeno v členih 26 do 32.
POGLAVJE 5
RAZVOJ EVROPSKE ZMOGLJIVOSTI ZA NUJNI ODZIV (EERC) V OBLIKI PROSTOVOLJNEGA NABORA
Člen 14
Ciljne zmogljivosti
1. Ciljne zmogljivosti EERC ustrezajo zmogljivostim, opredeljenim v Prilogi III.
2. Komisija v sodelovanju z državami članicami vsaj vsako drugo leto oceni primernost ciljnih zmogljivosti in jih po potrebi prilagodi na podlagi tveganj, ugotovljenih v nacionalnih ocenah tveganja ali drugih ustreznih nacionalnih ali mednarodnih virih informacij.
3. Države članice Komisiji pošljejo ustrezne informacije o tveganjih, potrebne za oceno ciljnih zmogljivosti.
Člen 15
Zahteve glede kakovosti in interoperabilnosti
1. Zahteve glede kakovosti in interoperabilnosti, določene v Prilogi IV, se uporabljajo za module, ekipe za tehnično pomoč in podporo, druge odzivne zmogljivosti ter strokovnjake v EERC.
2. Komisija v sodelovanju z državami članicami vsaj vsako drugo leto oceni primernost zahtev glede kakovosti in interoperabilnosti ter jih po potrebi prilagodi. Zahteve glede kakovosti temeljijo na uveljavljenih mednarodnih standardih, kadar ti že obstajajo.
Člen 16
Postopek certificiranja in registriranja
1. Za module, ekipe za tehnično pomoč in podporo, druge odzivne zmogljivosti ter strokovnjake v EERC se uporablja postopek certificiranja in registriranja, določen v odstavkih 2 do 8.
2. Pri certificiranju in registriranju je treba izpolniti zahteve glede kakovosti, kot so določene v Prilogi IV, razen pri zmogljivostih za ublažitev posledic nesreče, za katere se uporablja člen 25(3).
3. Države članice, ki ponujajo določen modul, ekipo za tehnično pomoč in podporo, drugo odzivno zmogljivost ali strokovnjaka v EERC, zagotovijo informacijske elemente iz Priloge V.
4. Komisija oceni, ali zadevni modul, ekipa za tehnično pomoč in podporo, druga odzivna zmogljivost ali strokovnjak pridejo v poštev za vključitev v EERC, ter svoje ugotovitve nemudoma sporoči zadevni državi članici. Komisija v tej oceni obravnava zlasti izpolnjevanje zahtev glede kakovosti, ciljne zmogljivosti, popolnost poslanih informacij, geografsko bližino in sodelovanje vseh držav članic, pa tudi druge ustrezne dejavnike, ki jih določi vnaprej ter ki se uporabljajo za vse primerljive module, ekipe za tehnično pomoč in podporo, druge odzivne zmogljivosti ali strokovnjake.
5. Če se modul, ekipa za tehnično pomoč in podporo, druga odzivna zmogljivost ali strokovnjak obravnavajo za vključitev v EERC, Komisija začne postopek njihovega certificiranja na podlagi predloženih informacij in vseh dodatnih informacij, ki jih lahko zahteva od organa zadevne države članice. Kadar Komisija na podlagi razpoložljivih informacij meni, da so zahteve glede kakovosti in interoperabilnosti izpolnjene, lahko modul, ekipo za tehnično pomoč in podporo, drugo odzivno zmogljivost ali strokovnjaka registrira v prostovoljni nabor.
6. Komisija organu zadevne države članice pisno sporoči svojo oceno glede zahtevanih usposabljanj, vaj in/ali delavnic ter druge ustrezne pogoje za certifikacijo in registracijo.
7. Če so izpolnjeni vsi pogoji za certifikacijo, Komisija izjavi, da je modul, ekipa za tehnično pomoč in podporo, druga odzivna zmogljivost ali strokovnjak v EERC certificiran, ter to sporoči državi članici.
8. Certifikacijo modula, ekipe za tehnično pomoč in podporo, druge odzivne zmogljivosti ali strokovnjaka je treba najpozneje po treh letih ponovno oceniti, če se sredstvo predloži za ponovno registracijo v EERC.
9. Komisija v sodelovanju z državami članicami vsaj vsako drugo leto oceni primernost postopka certificiranja in registriranja ter ga po potrebi prilagodi.
Člen 17
Finančne ureditve za stroške prilagoditve
1. Države članice lahko zaprosijo za nepovratna sredstva, s katerimi financirajo stroške prilagoditve za vsak posamezni modul, ekipo za tehnično pomoč in podporo ali drugo odzivno zmogljivost, ne da bi Komisija objavila razpis za zbiranje predlogov. Stroški prilagoditve vsebujejo elemente stroškov iz člena 21(2)(c) Sklepa št. 1313/2013/EU.
2. Države članice to prošnjo utemeljijo tako, da Komisiji predložijo izvedbene načrte za stroške prilagoditve, vključno z ocenjenimi stroški in časovnim okvirom.
3. Komisija oceni in, če so ustrezne zahteve izpolnjene, odobri izvedbene načrte iz odstavka 2, pri čemer opredeli, kateri od stroškov so upravičeni kot stroški prilagoditve.
4. Po oceni prošnje Komisija odloči o dodelitvi sredstev.
5. Države članice Komisiji poročajo o podrobnostih stroškov prilagoditve.
POGLAVJE 6
ODPRAVLJANJE VRZELI V ODZIVNIH ZMOGLJIVOSTIH
Člen 18
Spremljanje napredka pri doseganju ciljnih zmogljivosti
Komisija v sodelovanju z državami članicami nenehno spremlja napredek pri doseganju ciljnih zmogljivosti, pri čemer upošteva zmogljivosti iz člena 20, in države članice redno obvešča o oceni doseženega napredka. Komisija države članice podrobno obvesti o vseh preostalih vrzelih v odzivnih zmogljivostih.
Člen 19
Postopek za ugotavljanje vrzeli v zmogljivostih
1. V okviru spremljanja napredka pri doseganju ciljnih zmogljivosti Komisija v sodelovanju z državami članicami oceni razliko med zmogljivostmi držav članic, registriranimi v EERC, in ciljnimi zmogljivostmi iz Priloge III.
2. Kot zmogljivosti, dane na voljo v EERC, Komisija in države članice obravnavajo samo tiste zmogljivosti, ki so jih države članice registrirale kot razpoložljive za EERC v skladu s členom 16.
Člen 20
Postopek za ugotavljanje odzivnih zmogljivosti zunaj EERC
1. Če Komisija skupaj z državami članicami ugotovi, da obstajajo potencialno znatne vrzeli v odzivnih zmogljivostih v skladu s členom 19 tega sklepa, v sodelovanju z državami članicami v skladu s členom 12(2) Sklepa št. 1313/2013/EU prouči, ali so potrebne zmogljivosti na voljo zunaj EERC.
2. Kot zmogljivosti, ki so na voljo zunaj EERC, Komisija obravnava le naslednje zmogljivosti:
(a)
zmogljivosti, registrirane v sistemu CECIS;
(b)
zmogljivosti za ublažitev posledic nesreče; ali
(c)
zmogljivosti, ki niso zajete v točkah (a) in (b), vendar so lahko državi članici ali državam članicam takoj na voljo v zahtevanem obsegu, na zahtevani lokaciji, v zahtevanem časovnem okviru in za zahtevano obdobje.
3. Za identifikacijo zmogljivosti iz točke (c) odstavka 2 Komisija na nacionalne kontaktne točke naslovi zahtevo, v kateri določi podrobnosti ocene potencialno znatnih vrzeli v odzivnih zmogljivostih in države članice pozove, da predložijo informacije o vseh zmogljivostih, ki so na voljo zunaj EERC, kot je določeno v točki (c) odstavka 2.
4. Komisija v zahtevi določi rok za odgovor, ki je do 60 koledarskih dni, natančna dolžina roka pa je odvisna od pričakovane zahtevnosti identifikacije zmogljivosti iz odstavka 2 za države članice.
5. Države članice v določenem roku pisno obvestijo Komisijo o podrobnostih vseh zmogljivosti iz odstavka 2.
6. Če država članica ne odgovori pisno v določenem roku, Komisija za namene te ocene domneva, da v tej državi članici zmogljivosti iz odstavka 2 niso na voljo.
7. Komisija na podlagi informacij, ki jih predložijo države članice, in ob upoštevanju zgolj zmogljivosti iz odstavka 2 oceni, ali te zapolnjujejo vrzeli v odzivnih zmogljivostih, ugotovljene v skladu s členom 19 tega sklepa. Komisija šteje, da so vrzeli v zmogljivostih zapolnjene šele, ko je seštevek števila zmogljivosti v EERC in zmogljivosti iz odstavka 2 enak ali višji od ciljnih zmogljivosti iz Priloge III.
Člen 21
Postopek za odpravljanje vrzeli v odzivnih zmogljivostih
1. Če Komisija skupaj z državami članicami ugotovi potencialno znatne vrzeli v odzivnih zmogljivostih v skladu s členom 19, ki jih ne more odpraviti v skladu s členom 20, o tem uradno pisno obvesti države članice, pri čemer podrobno opiše, kaj šteje za strateške vrzeli v odzivnih zmogljivostih.
2. Komisija države članice v skladu s členom 12(3) Sklepa št. 1313/2013/EU pisno pozove, naj odpravijo strateške vrzeli v odzivnih zmogljivostih.
3. Države članice Komisiji sporočijo, če, kdaj in kako nameravajo odpraviti strateške vrzeli v odzivnih zmogljivostih, bodisi same bodisi v sodelovanju z drugimi državami članicami.
Člen 22
Podpora Komisije pri odpravljanju strateških vrzeli v odzivnih zmogljivostih
1. Če je za odpravljanje strateških vrzeli v odzivnih zmogljivostih potrebno financiranje Unije v skladu s členom 12(3) in členom 21(1)(j) Sklepa št. 1313/2013/EU, Komisija v podporo državam članicam objavi razpis za zbiranje predlogov.
2. Države članice pri odzivu na razpis za zbiranje predlogov ravnajo skladno s členom 21(1)(j)(iii) in (iv) Sklepa št. 1313/2013/EU.
3. Države članice med drugim navedejo potreben odstotek sofinanciranja Unije.
Člen 23
Upravičeni stroški za podporo pri odpravljanju vrzeli v odzivnih zmogljivostih
1. Upravičeni so vsi stroški za opremo, storitve ali človeške vire, potrebni za vzpostavitev odzivnih zmogljivosti.
2. Redni stroški vzdrževanja ali tekoči stroški niso upravičeni.
POGLAVJE 7
ODPRAVA ZAČASNIH POMANJKLJIVOSTI OB IZREDNIH NESREČAH
Člen 24
Finančna ureditev
1. Komisija v letnem delovnem programu na splošno opredeli zahtevano vrsto in število zmogljivosti za ublažitev posledic nesreče, pri čemer upošteva možnost določenih vrst izrednih nesreč v državah članicah ter izredno intenzivnost ali druge dejavnike, zaradi katerih je nesreča izredna, kot je sovpadanje z drugo nesrečo, pa tudi možnost začasnih pomanjkljivosti pri takih scenarijih.
2. Komisija redno uvede potrebne finančne postopke za pokritje stroškov iz člena 21(2)(d) Sklepa št. 1313/2013/EU, da zagotovi hiter dostop do zmogljivosti za ublažitev posledic nesreče iz letnega delovnega programa.
3. Zmogljivosti za ublažitev posledic nesreče, ki jih sofinancira Komisija, dopolnjujejo obstoječe odzivne zmogljivosti, ki jih imajo države članice na voljo kot del svoje nacionalne pripravljenosti, in jih ne nadomeščajo.
Člen 25
Pogoji za finančni prispevek Unije
1. Finančni prispevek Unije je odvisen od tega, ali države članice sprejmejo udeležbo v finančnih postopkih iz člena 24(2) pogojev, navedenih v odstavkih 2 do 9. Komisija lahko v finančnih postopkih opredeli dodatne pogoje.
2. Države članice dajo zmogljivosti za ublažitev posledic nesreče na voljo v okviru prostovoljnega nabora.
3. Te zmogljivosti izpolnjujejo potrebne zahteve glede kakovosti in certificiranja, opredeljene v finančnih postopkih iz člena 24(2).
4. Zmogljivosti za ublažitev posledic nesreče so v prostovoljnem naboru registrirane za celotno obdobje, določeno v zadevnih okvirnih pogodbah, okvirnih sporazumih o partnerstvu ali podobnih ureditvah. Vsi pogoji in omejitve, ki jih nalagajo države članice, ki registrirajo zmogljivosti, morajo utemeljevati operativne zahteve.
5. Zmogljivosti za ublažitev posledic nesreče niso upravičene do finančne pomoči iz člena 17.
6. Komisija države članice prek sistema CECIS nemudoma obvesti o zmogljivostih za ublažitev posledic nesreče, registriranih v prostovoljnem naboru.
7. Zmogljivosti za ublažitev posledic nesreče, registrirane v prostovoljnem naboru, so za uporabo v okviru mehanizma Unije na voljo pod enakimi splošnimi pogoji kot druge zmogljivosti, registrirane v prostovoljnem naboru, v skladu s členom 11 Sklepa št. 1313/2013/EU.
8. Po prošnji za pomoč prek ERCC se pri uporabi zmogljivosti za ublažitev posledic nesreče, registriranih v prostovoljnem naboru, upoštevajo operativni postopki pri odzivanju na nesreče, opisani v poglavju 11.
9. Zmogljivosti za ublažitev posledic nesreče, registrirane v prostovoljnem naboru, so na voljo za uporabo na ozemlju držav članic, ki so sofinancirale razpoložljivost teh zmogljivosti. Pred uporabo na lastnem ozemlju se te države članice posvetujejo z ERCC za potrditev, da:
(i)
ni nobene sočasne ali neizbežne izredne nesreče, zaradi katere bi bilo pričakovati prošnjo za uporabo zmogljivosti za ublažitev posledic nesreče;
(ii)
hiter dostop drugih držav članic v primeru novih izrednih nesreč zaradi uporabe na lastnem ozemlju ni neupravičeno oviran.
POGLAVJE 8
PROGRAM USPOSABLJANJA
Člen 26
Program usposabljanja
1. Pripravi se program usposabljanja, v katerega so vključeni preprečevanje nesreč ter pripravljenost in odzivanje nanje. Program vključuje splošne in posebne tečaje ter sistem izmenjave strokovnjakov. Program je usmerjen na ciljne skupine iz člena 27.
2. Komisija je odgovorna za usklajevanje in organizacijo ter opredelitev vsebine in časovni razpored programa usposabljanja.
Člen 27
Udeleženci
1. Ciljne skupine programa usposabljanja so:
(a)
osebje držav članic za civilno zaščito in obvladovanje nesreč, zlasti vodje ekip, njihovi namestniki in uradniki za zvezo, strokovnjaki držav članic v skladu s členom 41, vključno s strokovnjaki za preprečevanje nesreč in pripravljenost nanje, ter ključno osebje nacionalnih kontaktnih točk;
(b)
osebje institucij in agencij Unije;
(c)
izbrani strokovnjaki iz držav evropske sosedske politike ter držav kandidatk in potencialnih držav kandidatk.
2. Sodelovanja v tečajih usposabljanja se lahko udeležijo tudi izbrani strokovnjaki:
(a)
Organizacije združenih narodov in njenih agencij;
(b)
mednarodnih organizacij iz Priloge VII;
(c)
tretjih držav in po potrebi drugi zadevni udeleženci.
3. Države članice in Komisija imenujejo svoje udeležence za vsako usposabljanje.
Člen 28
Tečaji usposabljanja
1. Program je sestavljen iz sklopa tečajev na uvodni ravni, operativni ravni in ravni vodenja.
2. Komisija v sodelovanju z državami članicami določi sklop tečajev, njihovo vsebino, učne načrte in časovne razporede tečajev, vključno s pogoji udeležbe.
3. Komisija zagotovi, da so izvajalci usposabljanja in predavatelji seznanjeni z relevantnim najnovejšim razvojem mehanizma Unije.
Člen 29
Izmenjava strokovnjakov
Sistem izmenjave med državami članicami ali s Komisijo strokovnjakom omogoča, da:
(a)
pridobijo izkušnje in si jih izmenjujejo;
(b)
se seznanijo z različnimi tehnikami in operativnimi postopki;
(c)
proučijo pristope drugih sodelujočih služb in ustanov za ukrepanje ob nesrečah.
Člen 30
Dodatne dejavnosti usposabljanja
Kadar je to potrebno in v skladu z letnim delovnim programom, se organizirajo dodatne priložnosti za usposabljanje, da se izpolnijo ugotovljene potrebe za gladko in učinkovito izvajanje ukrepov civilne zaščite in obvladovanja nesreč.
Člen 31
Sistem ocenjevanja
Komisija zagotovi skladnost med stopnjo usposabljanja in njegovo vsebino. V ta namen vzpostavi ustrezen sistem ocenjevanja organiziranih dejavnosti usposabljanja.
POGLAVJE 9
OKVIR ZA ORGANIZACIJO VAJ
Člen 32
Okvir za organizacijo vaj, strateški okvir in prednostne naloge
1. Komisija pripravi in vodi program vaj civilne zaščite.
2. Program vaj civilne zaščite usmerja strateški okvir, v katerem so določeni cilji in vloge vaj v mehanizmu Unije.
3. Program vaj je usmerjen zlasti v:
(a)
izboljšanje odzivne zmogljivosti držav članic, predvsem glede ekip in drugih sredstev, ki se v okviru mehanizma Unije zagotavljajo pri intervencijah pomoči;
(b)
izboljšanje in preverjanje postopkov, uvedbo skupnega pristopa pri usklajevanju intervencij pomoči v okviru mehanizma Unije ter zmanjšanje odzivnega časa ob večjih nesrečah;
(c)
spodbujanje sodelovanja med službami civilne zaščite držav članic in Komisijo;
(d)
opredelitev in izmenjavo pridobljenih spoznanj;
(e)
preskušanje uporabe pridobljenih spoznanj.
4. Splošne prednostne naloge programa vaj so začrtane v dolgoročnem celovitem načrtu. Ta vključuje elemente ustreznih scenarijev nesreč in zmogljivosti.
5. Komisija:
(a)
v sodelovanju z državami članicami razvije strateški okvir in dolgoročni celoviti načrt, pri čemer upošteva program pridobljenih spoznanj in druge pomembne informacije;
(b)
določi cilje vaj in njihovo vlogo glede na druge sestavne dele mehanizma Unije ter
(c)
v skladu z dolgoročnim celovitim načrtom pripravi letni predlog v delovnem programu za posebne prednostne naloge vaj.
POGLAVJE 10
PROGRAM PRIDOBLJENIH SPOZNANJ
Člen 33
Spremljanje, analiza in ocenjevanje
1. Komisija in države članice si izmenjujejo podatke, informacije in ocene, ki jih potrebujejo za spremljanje, analizo ter oceno vseh zadevnih ukrepov civilne zaščite v okviru mehanizma Unije.
2. Komisija vzpostavi in upravlja zbirko podatkov, ki jo lahko uporabljajo države članice in ona sama, da zbirajo podatke in si jih izmenjujejo, širijo opredeljene spoznanja ter ohranjajo pregled nad njihovim stanjem izvajanja.
3. Komisija omogoči, da je opredelitev spoznanj z zadevnimi deležniki lažja, vključno z organizacijo srečanj.
Člen 34
Spodbujanje izvajanja
1. Komisija zagotovi, da se spoznanja, ki so jih opredelile Komisija, države članice in zadevni deležniki, uporabijo v postopku sprejemanja odločitev pri nadaljnjem razvoju mehanizma Unije.
2. Opredeljena spoznanja prispevajo zlasti k določanju:
(a)
prednostnih nalog programa usposabljanja, po potrebi vključno z vsebino in učnim načrtom tečajev usposabljanja, ter programa vaj;
(b)
prednostnih nalog letnih razpisov za predložitev projektov preprečevanja nesreč in pripravljenosti nanje;
(c)
prednostnih nalog pri dejavnostih načrtovanja iz člena 10 Sklepa št. 1313/2013/EU.
3. Komisija redno poroča o programu pridobljenih spoznanj, in sicer z navedbo ustreznih ugotovljenih spoznanj, predvidenih popravnih ukrepov, odgovornosti in časovnih okvirov ter stanjem uporabe spoznanj.
4. Države članice občasno poročajo o napredku, doseženem pri izvajanju opredeljenih spoznanj, ki spadajo v njihovo nacionalno pristojnost.
POGLAVJE 11
OPERATIVNI POSTOPKI PRI ODZIVANJU NA NESREČE
Člen 35
Prošnje za pomoč in odzivanje
1. Če se v Uniji zgodi nesreča ali je ta neizbežna, Komisija po prejemu prošnje za pomoč prek sistema CECIS po potrebi in nemudoma izvede ukrepe iz člena 15(3) Sklepa št. 1313/2013/EU.
2. Če se zunaj Unije zgodi ali je neizbežna nesreča, zaradi katere bo morda potrebna pomoč civilne zaščite, lahko Komisija tretjo državo obvesti o možnosti, da zaprosi za pomoč v okviru mehanizma Unije.
3. Če želi država članica ali tretja država, ki jo je prizadela ali ji grozi neizbežna nesreča, prositi za pomoč prek mehanizma Unije, prek pristojnih nacionalnih organov na ERCC naslovi pisno prošnjo za pomoč civilne zaščite. Če želijo Organizacija združenih narodov in njene agencije ali katera koli od mednarodnih organizacij iz Priloge VII zaprositi za pomoč prek mehanizma Unije, na ERCC naslovijo pisno prošnjo za pomoč civilne zaščite.
4. Prosilec za pomoč zagotovi ERCC vse potrebne informacije o razmerah, zlasti pa posebnih potrebah, zahtevani podpori in lokaciji.
5. Prosilec za pomoč obvesti ERCC o časovnem okviru, vstopni točki in lokaciji, na kateri prosi za pomoč, ter o operativni kontaktni točki, ki obvladuje nesrečo na terenu.
6. Če je to mogoče, ERCC za vsako prošnjo za pomoč izdela poseben napotitveni načrt. Vanj vključi priporočila za zagotavljanje pomoči, vključno s pozivi za uporabo modulov, ekip za tehnično pomoč in podporo, drugih odzivnih zmogljivosti in strokovnjakov, registriranih v EERC, ter oceno morebitnih kritičnih potreb. Posebni napotitveni načrti povzemajo strukturo in oris iz Priloge VI ter temeljijo na splošnih vnaprej razvitih načrtih iz člena 15(3)(c) in člena 16(3)(b) Sklepa št. 1313/2013/EU, ki pokrivajo najznačilnejše vrste tveganj nesreče in pri katerih se upoštevajo scenariji tveganj iz ocen tveganj držav članic. Posebni napotitveni načrti se pošljejo vsem državam članicam.
7. Pri postopku izbiranja zmogljivosti v EERC se upoštevajo naslednja merila, katerih prednostno razvrščanje je lahko odvisno od posebnosti prošenj za pomoč:
(a)
razpoložljivost;
(b)
primernost;
(c)
lokacija/bližina;
(d)
ocenjeni čas in stroški prevoza;
(e)
predhodne izkušnje;
(f)
predhodna uporaba sredstva;
(g)
druga zadevna merila, kot so znanje tujih jezikov in kulturne vezi.
8. ERCC držav članic ne pozove k uporabi posebnih zmogljivosti iz EERC na območjih oboroženih spopadov, ob nevarnosti takih spopadov ali v drugih razmerah, v katerih bi bili ogroženi varnost in zaščita ekip, če z državami članicami ni dogovorjeno drugače.
9. Država članica, na katero je naslovljen poziv za uporabo zmogljivosti iz EERC v skladu s členom 11(7) Sklepa št. 1313/2013/EU, v ERCC sporoči svojo končno odločitev o uporabi. ERCC določi rok, v katerem mora država članica načeloma odgovoriti. Rok se določi glede na naravo nesreče in v nobenem primeru ne sme biti krajši od dveh ur.
10. Prosilec za pomoč obvesti ERCC, katere ponudbe pomoči je sprejel.
11. Kadar je pomoč potrebna za izpolnitev kritičnih potreb, ni pa na voljo ali ni na voljo v zadostnem obsegu v EERC, Komisija prek sistema CECIS nemudoma obvesti vse nacionalne kontaktne točke o razpoložljivi finančni pomoči Unije za prevoz v skladu s členom 23(3)(b) Sklepa št. 1313/2013/EU.
12. ERCC obvesti države članice o izboru prosilca za pomoč glede prošenj za intervencijske ekipe in sredstva. Država članica, ki zagotavlja pomoč, redno obvešča ERCC o pošiljanju intervencijskih ekip in sredstev, vključno z vsemi zmogljivostmi, ki so del EERC.
13. Komisija lahko za pomoč na terenu izbere, imenuje in pošlje ekipo strokovnjakov v skladu s členom 17 Sklepa št. 1313/2013/EU.
Člen 36
Misije strokovnjakov
1. Poslani strokovnjaki opravljajo naloge iz člena 8(d) Sklepa št. 1313/2013/EU. Redno poročajo organom države prosilke in ERCC.
2. ERCC sproti obvešča države članice o napredku misije strokovnjakov.
3. Prosilec za pomoč redno obvešča ERCC o poteku dejavnosti, ki potekajo na terenu.
4. V primeru intervencij v tretjih državah vodja ekipe redno obvešča ERCC o poteku dejavnosti, ki potekajo na terenu.
5. ERCC zbira vse prejete informacije ter jih pošilja kontaktnim točkam in pristojnim organom držav članic.
Člen 37
Zaključek intervencije
1. Država članica prosilka ali katera koli od držav članic, ki zagotavljajo pomoč, čim prej obvesti ERCC ter napotene strokovnjake in intervencijske ekipe, če meni, da njihova pomoč ni več potrebna ali se ne more več zagotavljati. Prosilec za pomoč in države članice ustrezno organizirajo zaključek intervencije. ERCC je o tem sproti obveščen.
2. V tretjih državah vodja ekipe, potem ko se ustrezno posvetuje s prosilcem pomoči, kar najhitreje obvesti ERCC, če meni, da pomoč ni več potrebna ali se zaradi ovir ne more učinkovito zagotavljati. ERCC prenese to informacijo delegaciji Unije v navedeni državi ter ustreznim službam Komisije, Evropski službi za zunanje delovanje in državam članicam. ERCC v sodelovanju s prosilcem za pomoč zagotovi učinkovit umik napotenih strokovnjakov in intervencijskih ekip.
Člen 38
Poročanje in opredeljena spoznanja
1. Pristojnim organom prosilca za pomoč in držav članic, ki so zagotovile pomoč, ter poslanim strokovnjakom se zagotovi možnost, da ERCC predstavijo svoje ugotovitve o vseh vidikih intervencije. ERCC nato pripravi zbirno poročilo o zagotovljeni pomoči in vseh relevantnih opredeljenih spoznanjih.
2. ERCC skupaj z državami članicami ne spremlja le izvajanja členov 33 in 34, temveč tudi uporabe opredeljenih spoznanj za izboljšanje intervencij pomoči v okviru mehanizma Unije.
Člen 39
Stroški
1. Če ni dogovorjeno drugače, stroške pomoči, ki jo zagotavljajo države članice, krije prosilec za pomoč.
2. Vsaka država članica, ki zagotavlja pomoč, lahko to pomoč v celoti ali deloma zagotovi brezplačno, pri čemer upošteva zlasti naravo nesreče in obseg morebitne škode. Navedena država članica se lahko tudi kadar koli v celoti ali delno odpove povračilu stroškov.
3. Če ni dogovorjeno drugače, mora prosilec za pomoč med intervencijo poskrbeti za nastanitev in prehrano ekip, ki zagotavljajo pomoč, ter brezplačno obnoviti njihove zaloge potrebščin in živil. Ne glede na to pa morajo biti ekipe, ki zagotavljajo pomoč, sprva v določenem razumnem obdobju logistično neodvisne in samozadostne, kar je odvisno od sredstev, ki jih uporabljajo, ter o tem ustrezno obveščati ERCC.
4. Stroški za pošiljanje strokovnjakov in ustrezno logistično podporo se obravnavajo v skladu s členom 22(a) Sklepa št. 1313/2013/EU. Ti stroški so upravičeni do financiranja Unije.
Člen 40
Povračilo škode
1. Države članice, ki prosijo za pomoč, od držav članic ne zahtevajo povračila povzročene škode, kadar je taka škoda posledica intervencije pomoči, zagotovljene v okviru mehanizma Unije in tega sklepa, razen če se dokaže, da je nastala zaradi goljufije ali hujše kršitve.
2. V primeru škode, ki jo zaradi intervencije pomoči utrpijo tretje osebe, države članice prosilke sodelujejo z državo članico, ki pomoč zagotavlja, da se omogoči povračilo take škode v skladu z zakonodajo in ustreznimi okviri, ki se uporabljajo.
POGLAVJE 12
POSTOPEK NAPOTITVE STROKOVNIH EKIP
Člen 41
Kategorije strokovnjakov
Države članice razvrstijo strokovnjake v naslednje kategorije:
(a)
tehnični strokovnjaki;
(b)
strokovnjaki za oceno stanja;
(c)
strokovnjaki za usklajevanje;
(d)
vodje ekip.
Člen 42
Naloge in funkcije
1. Tehnični strokovnjaki svetujejo glede posebnih, zelo strokovnih tem in s tem povezanih tveganj ter so na voljo za misije.
2. Strokovnjaki za oceno stanja izdelajo oceno razmer in svetujejo pri sprejetju primernih ukrepov ter so na voljo za misije.
3. K strokovnjakom za usklajevanje se prištevajo namestniki vodje ekip, osebe, odgovorne za logistiko in komunikacijo, ter drugo osebje, če je to potrebno. V ekipo za usklajevanje se lahko na zahtevo vključijo tehnični strokovnjaki in strokovnjaki za oceno stanja, da vodji ekipe pomagajo med celotnim trajanjem misije.
4. Vodja ekipe je med intervencijo odgovoren za vodenje ekipe za oceno in usklajevanje. Vzdržuje dobre stike z organi države, ki jo je prizadela nesreča, z ERCC, tudi z uradnikom za zvezo ERCC, z drugimi mednarodnimi organizacijami in, pri intervencijah pomoči v okviru mehanizma Unije zunaj držav članic, tudi z delegacijo Unije v navedeni državi.
5. Strokovnjaki, napoteni na naloge v zvezi s pripravljenostjo na nesreče, lahko po pooblastilu Komisije in v dogovoru z državo članico, ki jih je imenovala, prevzamejo katero koli od funkcij iz člena 41 ter morajo biti sposobni svetovati in poročati o ustreznih ukrepih pripravljenosti, tudi o upravni zmogljivosti, potrebah po zgodnjem opozarjanju, usposabljanju, vajah in ozaveščanju.
6. Strokovnjaki, napoteni na naloge v zvezi s preprečevanjem, lahko po pooblastilu Komisije in v dogovoru z državo članico, ki jih je imenovala, prevzamejo katero koli od funkcij iz člena 41 ter svetujejo in poročajo o ustreznih ukrepih preprečevanja in zmožnosti obvladovanja tveganj.
Člen 43
Zbirka podatkov o strokovnjakih
1. Komisija podatke o strokovnjakih zbira v podatkovni zbirki, ki je na voljo prek sistema CECIS.
2. Strokovnjaki, vključeni v EERC, so v zbirki podatkov iz odstavka 1 posebej označeni.
Člen 44
Zahteve glede usposabljanja
Strokovnjaki se po potrebi udeležijo programa usposabljanja, izdelanega v skladu s členom 26.
Člen 45
Imenovanje
V primeru prošnje za pomoč so države članice odgovorne za imenovanje strokovnjakov, ki so na voljo, in za predložitev njihovih kontaktnih podatkov ERCC.
Člen 46
Mobilizacija in pogodba o storitvah
1. Potem ko države članice imenujejo strokovnjake za posamezno misijo, mora biti ERCC sposoben, da jih mobilizira in napoti v zelo kratkem času.
2. Komisija z vsakim strokovnjakom podpiše pogodbo o storitvah, v katero so vključeni naslednji elementi:
(a)
cilj misije;
(b)
naloge in pristojnosti;
(c)
predvideno trajanje misije;
(d)
podatki o lokalni kontaktni osebi;
(e)
zavarovalno kritje;
(f)
dnevno nadomestilo za kritje stroškov;
(g)
podrobni plačilni pogoji;
(h)
smernice za tehnične strokovnjake, strokovnjake za oceno, strokovnjake za usklajevanje in vodje ekip.
POGLAVJE 13
PODPORA PRI PREVOZU
Člen 47
Oblike podpore pri prevozu
Podpora pri prevozu ima lahko obliko:
(a)
združevanja ali delitve prevoznih zmogljivosti;
(b)
identifikacije in omogočanja dostopa državam članicam do prevoznih sredstev, ki so na voljo na trgu ali iz drugih virov;
(c)
zagotavljanja podpore Unije državam članicam z nepovratnimi sredstvi ali prevoznimi storitvami, ki jih zagotavljajo zasebni ali drugi subjekti.
Člen 48
Postopek za podporo pri prevozu prek mehanizma Unije
1. Kadar koli se vloži prošnja za podporo pri prevozu, se uporabljajo postopki iz členov 49 in 50.
2. Prošnjo v pisni obliki pri Komisiji vloži pristojni organ iz člena 56. Prošnja vsebuje podatke iz dela A Priloge VIII.
3. Pri združevanju prevoznih zmogljivosti lahko ena država članica prevzame vodilno vlogo pri prošnji za finančno pomoč Unije za celotno operacijo.
4. Vse prošnje za podporo pri prevozu po tem sklepu ter s tem povezani odgovori in izmenjava informacij med državami članicami in Komisijo se posredujejo ERCC, ki jih nato obravnava.
5. Prošnje se pošiljajo prek sistema CECIS ali po elektronski pošti. Prošnje za financiranje Unije, poslane prek sistema CECIS, telefaksa ali po elektronski pošti, se sprejmejo, če pristojni organi Komisiji nato nemudoma pošljejo podpisane izvirnike.
6. Vendar lahko Komisija v skladu s členom 179 Delegirane uredbe Komisije (EU) št. 1268/2012 (5) za vso izmenjavo z upravičenci, tudi za sklepanje sporazumov o dodelitvi nepovratnih sredstev, objavo sklepov o dodelitvi nepovratnih sredstev in vseh njihovih sprememb, izvede prek sistemov za elektronsko izmenjavo.
Člen 49
Prošnje za podporo pri prevozu
1. Komisija po prejemu prošnje za podporo takoj obvesti vse kontaktne točke, ki so jih imenovale države članice po členu 9(7) Sklepa št. 1313/2013/EU.
2. Komisija lahko v obvestilu po potrebi pozove države članice, naj ji pošljejo podatke o vseh prevoznih sredstvih, ki jih lahko zagotovijo državi članici prosilki, ali drugih možnih rešitvah, ki jih lahko ponudijo za izpolnitev potreb prizadetih držav. Komisija lahko določi rok za zagotovitev teh informacij.
3. Potem ko Komisija uradno obvesti kontaktne točke iz odstavka 1, zahtevano prevozno sredstvo postane upravičeno do sofinanciranja Unije brez poseganja v člen 53.
Člen 50
Odgovori na prošnje za podporo pri prevozu
1. Države članice, ki lahko zagotovijo podporo pri prevozu, čim prej in najpozneje v 24 urah po prejemu uradnega obvestila iz člena 49, če v obvestilu ni določeno drugače, Komisijo obvestijo o vseh prevoznih sredstvih, ki jih lahko prostovoljno zagotovijo kot odziv na prošnjo za pomoč za združevanje ali identifikacijo prevoznih sredstev. Te informacije vsebujejo elemente iz dela B Priloge VIII in vključujejo informacije o finančnih pogojih ali morebitnih drugih omejitvah.
2. Komisija čim prej zbere informacije o razpoložljivih prevoznih sredstvih in jih pošlje državi članici prosilki.
3. Komisija državam članicam poleg informacij iz odstavka 2 pošlje vse druge informacije o prevoznih sredstvih, ki so na voljo iz drugih virov, tudi na trgu, in državam članicam olajša dostop do teh dodatnih sredstev.
4. Država članica prosilka obvesti Komisijo o izbranih prevoznih rešitvah in se poveže z državami članicami, ki zagotavljajo tako pomoč, ali ponudnikom storitev, ki ga je določila Komisija.
5. Komisija obvesti vse države članice o izboru države članice prosilke. Navedena država članica sproti obvešča Komisijo o napredku v zvezi z izvajanjem pomoči civilne zaščite.
Člen 51
Prošnja za nepovratna sredstva
1. Kadar država članica najde možno prevozno rešitev, vendar je za prevoz pomoči civilne zaščite potrebno financiranje Unije, lahko ta država članica Unijo zaprosi za nepovratna sredstva.
2. Država članica v svoji prošnji navede potreben odstotek sofinanciranja Unije, vendar ta ne sme presegati 55 % upravičenih stroškov za dejavnosti prevoza po členu 23(2) Sklepa št. 1313/2013/EU oziroma 85 % upravičenih stroškov za dejavnosti prevoza po členu 23(3)(a) in (b) Sklepa št. 1313/2013/EU. Komisija o tej prošnji takoj obvesti vse države članice.
3. Komisija lahko z zadevnimi pristojnimi organi držav članic vzpostavi okvirna partnerstva, kot je navedeno v členu 178 Delegirane uredbe (EU) št. 1268/2012.
Člen 52
Prošnja za prevozno storitev
1. Kadar država članica, ki prosi za pomoč pri prevozu, ne najde prevozne rešitve, lahko Komisijo prosi, da prevozno storitev odda v izvajanje zasebnim ali drugim subjektom, da njeno pomoč civilne zaščite prepeljejo v prizadeto državo.
2. Komisija po prejemu prošnje iz odstavka 1 o njej takoj obvesti vse države članice, državo članico, ki prosi za prevozno storitev, pa obvesti o vseh razpoložljivih prevoznih rešitvah in njihovih stroških.
3. Država članica na podlagi izmenjave informacij iz odstavkov 1 in 2 pisno potrdi svojo prošnjo za prevozno storitev ter svojo zavezo o povračilu stroškov Komisiji v skladu z določbami člena 54. Država članica navede odstotek stroškov, ki ga bo povrnila. Navedeni odstotek ne sme biti nižji od 45 % za dejavnosti prevoza po členu 23(2) Sklepa št. 1313/2013/EU oziroma 15 % za dejavnosti prevoza po členu 23(3)(a) in (b) Sklepa št. 1313/2013/EU.
4. Država članica takoj obvesti Komisijo o vseh spremembah v zvezi s prošnjo za prevozno storitev.
Člen 53
Sklep o dodelitvi finančnih sredstev Unije za podporo pri prevozu
1. Da se ugotovi, ali so izpolnjena merila iz člena 23(1)(d) Sklepa št. 1313/2013/EU ter načela gospodarnosti, učinkovitosti in uspešnosti iz Uredbe (EU, Euratom) št. 966/2012 Evropskega parlamenta in Sveta (6), je treba upoštevati:
(a)
informacije iz prošnje za finančna sredstva Unije, ki jo v skladu s členom 48(2) vloži država članica;
(b)
potrebe, ki jih izrazi prizadeta država;
(c)
ocene, ki jih izvedejo strokovnjaki, ki med nesrečo poročajo Komisiji;
(d)
druge pomembne in zanesljive informacije držav članic ter mednarodnih organizacij, ki so Komisiji na voljo, ko sprejme odločitev;
(e)
učinkovitost in uspešnost prevoznih rešitev, izbranih za pravočasno zagotovitev pomoči civilne zaščite;
(f)
možnosti lokalnih javnih naročil;
(g)
druge ukrepe, ki jih je sprejela Komisija.
2. Države članice zagotovijo vse dodatne informacije, potrebne, da se oceni izpolnjevanje meril iz člena 23(1)(d) Sklepa št. 1313/2013/EU. Komisijo obvestijo čim prej po prejemu njenega zahtevka za take informacije.
3. Komisija navede znesek predhodnega financiranja, ki ga je treba plačati in ki lahko znaša do 85 % zahtevanega finančnega prispevka Unije, pri čemer se upošteva razpoložljivost finančnih sredstev. Za nepovratna sredstva, ki ne presegajo mejne vrednosti, določene za nepovratna sredstva nizke vrednosti iz člena 185 Delegirane uredbe (EU) št. 1268/2012, se predhodno financiranje ne dodeli, razen če lahko država članica, ki prosi za finančno pomoč, dokaže, da bi bilo brez predhodnega financiranja izvajanje dejavnosti ogroženo.
4. Državi članici, ki prosi za finančno pomoč, se odločitev o taki pomoči sporoči takoj. Sporoči se tudi vsem ostalim državam članicam.
5. Do sofinanciranja Unije niso upravičene posamične vloge za nepovratna sredstva za prevoz, pri katerih je zahtevani finančni prispevek Unije manjši od 2 500 EUR, razen če so zajete v okvirne sporazume o partnerstvu iz člena 51(3).
Člen 54
Povračilo finančnih sredstev Unije za podporo pri prevozu
Komisija za stroške, ki jih ima v skladu s postopkom iz člena 52, v 90 dneh po zaključku prevozne operacije, za katero je bila dodeljena finančna pomoč Unije, državam članicam, upravičenim do financiranja Unije, izda bremepis za znesek, ki ustreza določbam sklepa, ki ga je Komisija sprejela o prošnji za prevozno storitev, ter znaša vsaj 15 % stroškov prevoza za dejavnosti prevoza po členu 23(3) Sklepa št. 1313/2013/EU in 45 % za dejavnosti prevoza po členu 23(2) Sklepa št. 1313/2013/EU.
Člen 55
Povračilo škode
Država članica, ki zaprosi za podporo pri prevozu, ne sme zaprositi tudi za povračilo Unije za škodo, ki je nastala na njenem premoženju ali jo ima njeno osebje, kadar taka škoda nastane zaradi zagotavljanja podpore pri prevozu, ki jo ureja ta sklep, razen če se dokaže, da je nastala zaradi goljufije ali hujše kršitve.
Člen 56
Imenovanje pristojnih organov
Države članice imenujejo pristojne organe, pooblaščene za vlaganje prošenj za finančno pomoč Komisije in prejemanje te pomoči na podlagi tega sklepa, ter v 60 dneh po uradnem obvestilu o tem sklepu o tem obvestijo Komisijo. Komisijo je treba takoj obvestiti o vseh spremembah te informacije.
Uradna obvestila pristojnih organov, ki so jih države članice izdale v skladu s členom 12 Odločbe 2007/606/ES, Euratom, ostanejo veljavna do novega uradnega obvestila zadevne države članice.
POGLAVJE 14
KONČNE DOLOČBE
Člen 57
Razveljavitev
Odločbi 2004/277/ES, Euratom in 2007/606/ES, Euratom se razveljavita. Sklicevanja na razveljavljeni odločbi se štejejo za sklicevanja na ta sklep in berejo v skladu s korelacijsko tabelo iz Priloge IX.
Člen 58
Naslovniki
Ta sklep je naslovljen na države članice.
V Bruslju, 16. oktobra 2014