NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 404/2014
ze dne 17. února 2014,
kterým se mění příloha II nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 510/2011, pokud jde o sledování emisí CO2 z nových lehkých užitkových vozidel, jejichž typ byl schválen v rámci vícestupňového schvalování
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 510/2011 ze dne 11. května 2011, kterým se stanoví výkonnostní emisní normy pro nová lehká užitková vozidla v rámci integrovaného přístupu Unie ke snižování emisí CO2 z lehkých vozidel (1), a zejména na čl. 8 odst. 9 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V příloze XII nařízení Komise (ES) č. 692/2008 (2) jsou stanoveny nové metody stanovení emisí CO2 a spotřeby paliva pro vozidla N1, která prošla postupem vícestupňového schválení typu (dále jen „vozidla vyráběná ve více fázích“). Tato nová metoda se bude používat od 1. ledna 2014, ale dobrovolně se může používat již od 1. ledna 2013.
(2)
Bod 7 části B přílohy II nařízení (EU) č. 510/2011 stanoví, že specifické emise CO2 dokončených vozidel jsou připsány výrobci základního vozidla. Proto je třeba, aby se dokončená vozidla vyráběná ve více fázích v rámci sledování rozlišovala a aby bylo možné identifikovat výrobce základního vozidla. Rovněž je zapotřebí podle metodiky uvedené v příloze XII nařízení (ES) č. 692/2008 vymezit určité údaje, které se vztahují k základnímu vozidlu.
(3)
Výrobci základních vozidel mají v souladu s čl. 8 odst. 5 nařízení (EU) č. 510/2011 právo ověřovat údaje o vozidlech vyráběných ve více fázích, na jejichž základě jim byl vypočítán cíl pro specifické emise CO2. Proto je vhodné stanovit příslušné údaje parametrů a zajistit, aby takové ověření mohlo být účinně provedeno.
(4)
Metodika stanovená v příloze XII nařízení (ES) č. 692/2008 se uplatní na nedokončená nebo dokončená vozidla. Pokud se však dokončené vozidlo před první registrací dále upravuje, mělo by být upřesněno, že při výpočtu cíle pro specifické emise jsou sledovány a vzaty v úvahu hmotnost vozidla v provozním stavu a emise CO2 pro úplné vozidlo, které se používá jako vozidlo základní.
(5)
Je nezbytné dále upřesnit údaje, které by měly být poskytovány, s cílem zajistit, aby emise CO2 vozidel vyráběných ve více fázích mohly být adekvátně a účinně sledovány a ověřovány.
(6)
Vozidlo je identifikováno identifikačním číslem vozidla (dále jen „VIN“), tedy alfanumerickým kódem přiděleným vozidlu výrobcem v souladu s nařízením Komise (EU) č. 19/2011 (3). Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/46/ES (4) v oddíle 4 přílohy XVII stanoví jako základní pravidlo, že identifikační číslo základního vozidla musí být zachováno ve všech dalších stupních procesu schvalování typu, aby se zajistila sledovatelnost procesu. Prostřednictvím VIN by proto mělo být možné propojit dokončené vozidlo s vozidlem základním s cílem určit výrobce základního vozidla, který je odpovědný za emise CO2. Kromě toho by VIN mělo umožnit výrobci základního vozidla ověřit příslušné údaje týkající se základního vozidla. Poněvadž neexistují žádné jiné parametry, které mohou poskytnout tento druh propojení, je vhodné požadovat, aby členské státy sledovaly čísla VIN nově registrovaných vozidel N1 a podávaly o nich zprávu Komisi prostřednictvím systému shromažďování údajů Evropské agentury pro životní prostředí (EEA).
(7)
Za účelem výpočtu cílů pro specifické emise, pokud jde o vozidla vyráběná ve více fázích, je třeba v souladu s bodem 7 části B přílohy II nařízení (EU) č. 510/2011 posoudit standardní přidanou hmotnost stanovenou podle bodu 5.3 přílohy XII nařízení (ES) č. 692/2008. To bude vyžadovat sledování a hlášení hmotnosti v provozním stavu základního vozidla a technicky přípustné maximální hmotnosti naloženého vozidla, prostřednictvím čehož může být stanovena standardní přidaná hmotnost, nebo případně sledování a hlášení vlastní standardní přidané hmotnosti. Kromě toho, aby bylo možné určit, zda vozidlo vyrobené ve více fázích spadá do oblasti působnosti nařízení (EU) č. 510/2011, je nezbytné ověřit, že referenční hmotnost dokončeného vozidla nepřekročí limity uvedené v čl. 2 odst. 1 uvedeného nařízení.
(8)
Jestliže členské státy nejsou schopny poskytnout všechny parametry požadované podle přílohy II nařízení (EU) č. 510/2011 kvůli koncepci svého systému pro registraci údajů týkajících se nových lehkých užitkových vozidel, mohou být tyto parametry poskytnuty dotyčnými výrobci v oznámení uvedeném v čl. 8 odst. 5 nařízení (EU) č. 510/2011.
(9)
Ze stejného důvodu mohou výrobci podle prováděcího nařízení Komise (EU) č. 293/2012 (5) poskytnout Komisi a Evropské agentuře pro životní prostředí čísla VIN, která přidělili vozidlům prodaným v předchozím kalendářním roce nebo vozidlům, kterým byla v uvedeném roce poskytnuta záruka.
(10)
Po registraci vozidla s cílem jeho uvedení do provozu na pozemních komunikacích, může být číslo VIN propojeno se soubory údajů, které umožňují identifikaci vlastníka vozidla. VIN však samo o sobě není nositelem osobních údajů a zpracování údajů pro účely nařízení (EU) č. 510/2011 nevyžaduje přístup k jakýmkoli propojeným osobním údajům nebo jejich zpracování. Sledování a hlášení čísel VIN není proto považováno za zpracování osobních údajů spadající do působnosti směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES (6) ani nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 (7). Uznává se však, že čísla VIN mohou být považována za citlivé údaje, mimo jiné s ohledem na prevenci krádeží vozidel, a proto je vhodné zajistit, aby čísla VIN oznámená Komisi a EHP nebyla zveřejňována.
(11)
Porovnáním čísel VIN ohlášených členskými státy s údaji poskytnutými výrobci by Komise, za podpory EHP, měla určit dotyčné výrobce a vozidla a připravit předběžný datový soubor v souladu s článkem 10b prováděcího nařízení (EU) č. 293/2012.
(12)
S cílem zajistit úplný soulad požadavků na sledování podle nařízení (EU) č. 510/2011 s požadavky uplatňovanými na osobní automobily podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 443/2009 (8) je vhodné přizpůsobit požadavky uvedené v příloze II nařízení (EU) č. 510/2011 týkající se poskytování souhrnných údajů a metodiky pro stanovení údajů o sledování emisí CO2 pro lehká užitková vozidla.
(13)
Příloha II nařízení (EU) č. 510/2011 by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha II nařízení (EU) č. 510/2011 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 17. února 2014.
DELEGIRANA UREDBA KOMISIJE (EU) št. 404/2014
z dne 17. februarja 2014
o spremembi Priloge II k Uredbi (EU) št. 510/2011 Evropskega parlamenta in Sveta glede spremljanja emisij CO2 iz novih lahkih gospodarskih vozil, homologiranih s postopkom večstopenjske homologacije
(Besedilo velja za EGP)
EVROPSKA KOMISIJA JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 510/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. maja 2011 o določitvi standardov emisijskih vrednosti za nova lahka gospodarska vozila kot del celostnega pristopa Unije za zmanjšanje emisij CO2 iz lahkih tovornih vozil (1) in zlasti drugega pododstavka člena 8(9) Uredbe,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Priloga XII k Uredbi Komisije (ES) št. 692/2008 (2) določa novo metodo za določanje emisij CO2 in porabe goriva za vozila N1, homologirana s postopkom večstopenjske homologacije (v nadaljnjem besedilu: večstopenjska vozila). Nova metodologija se uporablja od 1. januarja 2014, prostovoljno pa se lahko izvaja od 1. januarja 2013.
(2)
Točka 7 dela B Priloge II k Uredbi (EU) št. 510/2011 določa, da se specifične emisije CO2 iz dodelanih vozil dodelijo proizvajalcu osnovnega vozila. Zato mora biti mogoče dodelana večstopenjska vozila prepoznati v postopku spremljanja in identificirati proizvajalca osnovnega vozila. Prav tako je treba določiti nekatere podatke, ki se nanašajo na osnovno vozilo, in sicer v skladu z metodologijo iz Priloge XII k Uredbi (ES) št. 692/2008.
(3)
Proizvajalci osnovnega vozila imajo v skladu s členom 8(5) Uredbe (EU) št. 510/2011 pravico preveriti podatke o večstopenjskem vozilu, na podlagi katerih so izračunani njihovi cilji specifičnih emisij CO2. Zato je primerno določiti ustrezne podatkovne parametre, ki zagotavljajo učinkovito izvajanje takih preverjanj.
(4)
Metodologija iz Priloge XII k Uredbi (ES) št. 692/2008 se uporablja za nedokončana in dodelana vozila. Vendar bi bilo treba pojasniti, da bi bilo v primerih, ko se dokončano vozilo nadalje preoblikuje pred prvo registracijo, za izračun ciljev specifičnih emisij treba spremljati in upoštevati maso v neobremenjenem stanju in emisije CO2 dokončanega vozila, ki se uporablja kot osnovno vozilo.
(5)
Treba je natančneje določiti podatke, ki bi jih bilo treba predložiti za zagotovitev, da se vrednosti emisij CO2 iz večstopenjskih vozil lahko ustrezno in učinkovito spremljajo in preverjajo.
(6)
Vozilo se identificira z identifikacijsko številko vozila (v nadaljnjem besedilu: VIN), tj. alfanumerično oznako, ki jo proizvajalec dodeli vozilu v skladu z Uredbo Komisije (EU) št. 19/2011 (3). Oddelek 4 Priloge XVII k Direktivi 2007/46/ES Evropskega parlamenta in Sveta (4) določa kot osnovno pravilo, da se identifikacijska številka osnovnega vozila ohrani na vseh naslednjih stopnjah homologacijskega postopka, da se zagotovi sledljivost postopka. Zato bi moralo biti dodelano vozilo prek VIN mogoče povezati z osnovnim vozilom in tako določiti proizvajalca osnovnega vozila, ki je odgovoren za emisije CO2. Poleg tega bi morala VIN proizvajalcu osnovnega vozila omogočati preverjanje ustreznih podatkov, ki se nanašajo na osnovno vozilo. Glede na to, da ni drugih parametrov, ki bi lahko zagotovili takšno povezavo, je primerno, da se od držav članic zahteva, da spremljajo in Komisiji sporočajo VIN novo registriranih vozil N1 prek sistema za zbiranje podatkov Evropske agencije za okolje (v nadaljnjem besedilu: EEA).
(7)
Za izračun ciljev specifičnih emisij v zvezi z večstopenjskimi vozili je treba v skladu s točko 7 dela B Priloge II k Uredbi (EU) št. 510/2011 upoštevati privzeto dodano maso, določeno v skladu s točko 5.3 Priloge XII k Uredbi (ES) št. 692/2008. Zato bo potrebno spremljanje in sporočanje mase osnovnega vozila v neobremenjenem stanju in največje tehnično dovoljene mase navedenega vozila, na podlagi katerih se lahko določi privzeta dodana masa, ali pa spremljanje in sporočanje privzete dodane mase. Poleg tega je za določitev, ali večstopenjsko vozilo spada v področje uporabe Uredbe (EU) št. 510/2011, treba preveriti, ali referenčna masa dodelanega vozila ne presega omejitev iz člena 2(1) navedene uredbe.
(8)
Če države članice ne morejo zagotoviti vseh parametrov, ki se zahtevajo v skladu s Prilogo II k Uredbi (EU) št. 510/2011 zaradi strukture svojega sistema za evidentiranje podatkov o novih lahkih gospodarskih vozilih, lahko navedene parametre zagotovijo zadevni proizvajalci v obvestilu iz člena 8(5) Uredbe (EU) št. 510/2011.
(9)
Iz istega razloga lahko proizvajalci v skladu z Izvedbeno uredbo Komisije (EU) št. 293/2012 (5) Komisiji in EEA predložijo VIN, ki so jih dodelili vozilom, prodanim v prejšnjem koledarskem letu ali za katere je bila v navedenem letu izdana garancija.
(10)
VIN so lahko po registraciji vozila za začetek njegove uporabe v cestnem prometu povezane z zbirkami podatkov, ki omogočajo identifikacijo lastnika vozila. Vendar sama VIN ne zajema osebnih podatkov in za obdelavo podatkov za namene Uredbe (EU) št. 510/2011 ni potreben dostop do kakršnih koli povezanih osebnih podatkov kot tudi ne njihova obdelava. Spremljanje in sporočanje VIN se zato ne šteje za obdelavo osebnih podatkov s področja uporabe Direktive 95/46/ES Evropskega parlamenta in Sveta (6) ali Uredbe (ES) št. 45/2001 Evropskega parlamenta in Sveta (7). Kljub temu se priznava, da se VIN lahko štejejo za občutljive podatke, med drugim v zvezi s preprečevanjem kraje vozila, zato je primerno zagotoviti, da se VIN, ki se sporočijo Komisiji in EEA, ne objavijo.
(11)
S primerjanjem VIN, ki jih sporočijo države članice, s tistimi, ki jih zagotovijo proizvajalci, bi morala Komisija ob podpori EEA identificirati proizvajalce in zadevna vozila ter pripraviti začasno zbirko podatkov v skladu s členom 10b Izvedbene uredbe (EU) št. 293/2012.
(12)
Za zagotovitev popolne vzporednosti zahtev glede spremljanja v skladu z Uredbo (EU) št. 510/2011 z zahtevami, ki veljajo za osebne avtomobile, v skladu z Uredbo (ES) št. 443/2009 Evropskega parlamenta in Sveta (8), je primerno prilagoditi zahteve iz Priloge II k Uredbi (EU) št. 510/2011 o zagotavljanju zbirnih podatkov in metodologiji za določanje podatkov o spremljanju emisij CO2 za lahka gospodarska vozila.
(13)
Prilogo II k Uredbi (EU) št. 510/2011 bi bilo zato treba ustrezno spremeniti -
SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:
Člen 1
Priloga II k Uredbi (EU) št. 510/2011 se spremeni v skladu s Prilogo k tej uredbi.
Člen 2
Ta uredba začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.
V Bruslju, 17. februarja 2014