SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2014/52/EU
ze dne 16. dubna 2014,
kterou se mění směrnice Rady 2011/92/EU o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 192 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
s ohledem na stanovisko Výboru regionů (2),
v souladu s řádným legislativním postupem (3),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/92/EU (4) harmonizovala zásady pro posuzování vlivů záměrů na životní prostředí zavedením minimálních požadavků (s ohledem na typ záměrů podléhajících posouzení, základní povinnosti oznamovatelů, obsah tohoto posouzení a účast příslušných orgánů a veřejnosti) a přispívá k vysoké úrovni ochrany životního prostředí a lidského zdraví. Členské státy mohou v souladu se Smlouvou o fungování Evropské unie stanovit přísnější ochranná opatření.
(2)
Sdělení Komise ze dne 30. dubna 2007 nazvané „Přezkum šestého akčního programu Společenství pro životní prostředí v polovině období“ a sdělení Komise ze dne 23. července 2009 o uplatňování a účinnosti směrnice Rady 85/337/EHS (5), která směrnici 2011/92/EU předcházela, zdůraznily nutnost zlepšení zásad posuzování vlivů záměrů na životní prostředí a přizpůsobení směrnice 85/337/EHS politickým, právním a technickým souvislostem, které prošly zásadním vývojem.
(3)
Je nezbytné změnit směrnici 2011/92/EU za účelem posílení kvality posuzování vlivů na životní prostředí, zajištění souladu postupů se zásadami inteligentní regulace a zvýšení soudržnosti a synergií s ostatními právními předpisy a politikami Unie, jakož i strategiemi a politikami vypracovanými členskými státy v oblastech spadajících do vnitrostátní pravomoci.
(4)
Dotčené členské státy mohou na základě rovného zastoupení zřídit společný orgán, který bude koordinovat a usnadňovat postupy posuzování přeshraničních záměrů a zejména vést konzultace v souladu s Úmluvou o posuzování vlivů na životní prostředí přesahujících hranice států ze dne 25. února 1991 (úmluva z Espoo).
(5)
Provádění požadavků uvedených ve směrnici 2011/92/EU mohou také usnadnit mechanismy stanovené nařízeními Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 347/2013 (6), (EU) č. 1315/2013 (7) a (EU) č. 1316/2013 (8), které souvisejí se záměry v oblasti infrastruktury spolufinancovanými Unií.
(6)
Směrnice 2011/92/EU by také měla být pozměněna takovým způsobem, aby zajišťovala lepší ochranu životního prostředí, účinnější využívání zdrojů a podporu udržitelného růstu v Unii. K tomuto účelu je nutné zjednodušit a harmonizovat postupy, které stanovuje.
(7)
V posledním desetiletí nabyly otázky životního prostředí, jako je účinné a udržitelné využívání zdrojů, ochrana biologické rozmanitosti, změna klimatu a riziko nehod a katastrof, v tvorbě politik na významu. Měly by se proto rovněž stát důležitou součástí postupů posuzování a rozhodování
(8)
Ve svém sdělení ze dne 20. září 2011 nazvaném „Plán pro Evropu účinněji využívající zdroje“ se Komise zavázala, že se v rámci revize směrnice 2011/92/EU bude zabývat i širšími otázkami účinného a udržitelného využívání zdrojů.
(9)
Ve sdělení Komise ze dne 22. září 2006 nazvaném „Tematická strategie pro ochranu půdy“ a v Plánu pro Evropu účinněji využívající zdroje je kladen důraz na udržitelné využívání půdy a potřebu řešit neustálé neudržitelné rozšiřování osídlených oblastí (zábor půdy). Rovněž závěrečný dokument konference OSN o udržitelném rozvoji, která se konala v Rio de Janeiru ve dnech 20.-22. června 2012, uznává hospodářský a společenský význam dobrého hospodaření s půdou a nutnost přijmout bezodkladná opatření, jimiž by bylo možno zvrátit degradaci půdy. Veřejné a soukromé záměry by proto měly zvažovat a omezit svůj vliv na půdu, zejména pokud jde o její zábor, ale i organickou hmotu, erozi, utužování a zakrývání; v tomto ohledu jsou rovněž významné celostátní, regionální a místní plány a politiky zaměřené na řádné využívání půdy.
(10)
Úmluva Organizace spojených národů o biologické rozmanitosti (dále jen „úmluva“), jíž je Unie smluvní stranou v souladu s rozhodnutím Rady 93/626/EHS (9), vyžaduje, pokud je to možné a vhodné, posouzení významných negativních vlivů záměrů na biologickou rozmanitost, která je definována v článku 2 úmluvy, s cílem tyto vlivy zamezit nebo minimalizovat. Toto předběžné posouzení těchto vlivů by mělo přispět k dosažení hlavního cíle, který přijala Evropská rada ve svých závěrech ze dne 25.-26. března 2010 a jímž je zastavení úbytku biologické rozmanitosti a degradace ekosystémových služeb do roku 2020 a jejich obnova všude tam, kde je to možné.
(11)
Opatření přijatá za účelem vyloučení, prevence, snížení a pokud možno vyrovnání významných negativních vlivů na životní prostředí, zejména na druhy a přírodní stanoviště, které jsou chráněny podle směrnice Rady 92/43/EHS (10) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/147/ES (11), by měla pomoci zabránit zhoršení kvality životního prostředí a čistému úbytku biologické rozmanitosti, a to v souladu se závazky Unie v souvislosti s úmluvou a cíli a opatřeními strategie v oblasti biologické rozmanitosti do roku 2020 stanovenými se sdělení Komise ze dne 3. května 2011 nazvaném „Naše životní pojistka, náš přírodní kapitál: strategie EU v oblasti biologické rozmanitosti do roku 2020“.
(12)
V zájmu zajištění vysoké úrovně ochrany mořského prostředí, zejména druhů a přírodních stanovišť, by postup posuzování vlivů na životní prostředí a zjišťovací řízení měly v případě záměrů v mořském prostředí zohledňovat vlastnosti těchto záměrů se zvláštním zřetelem na použité technologie, jako jsou například seismické průzkumy za použití aktivních sonarů. Za tímto účelem by plnění požadavků této směrnice mohly usnadnit rovněž požadavky směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/30/EU (12).
(13)
Změna klimatu bude i nadále poškozovat životní prostředí a ohrožovat hospodářský rozvoj. V tomto ohledu je vhodné posuzovat vliv záměrů na klima (například emise skleníkových plynů) a ohrožení záměrů v důsledku změny klimatu.
(14)
V návaznosti na sdělení Komise ze dne 23. února 2009 nazvané „Přístup Společenství v oblasti prevence přírodních katastrof a katastrof způsobených člověkem“ Rada ve svých závěrech ze dne 30. listopadu 2009 vyzvala Komisi, aby zajistila, že provádění, přezkum další rozvoj iniciativ Unie vezme v úvahu problematiku prevence rizika katastrof a jejich řešení, jakož i program akčního rámce OSN z Hyogo (2005-2015) přijatý dne 22. ledna 2005, který zdůrazňuje, že je třeba zavést postupy pro posuzování rizika katastrof vyplývajícího z velkých záměrů v oblasti infrastruktury.
(15)
Za účelem zajištění vysoké úrovně ochrany životního prostředí je třeba u určitých záměrů přijmout preventivní opatření, neboť vzhledem ke své povaze by v případě závažných nehod nebo přírodních katastrof, jako jsou například povodně, zvýšení hladiny moře nebo zemětřesení, mohly mít významný negativní vliv na životní prostředí. U těchto záměrů je důležité posoudit jejich zranitelnost (míru vystavení a odolnosti) vůči závažným nehodám nebo katastrofám a nebezpečí vzniku takových nehod a katastrof a vyvodit patřičné závěry, pokud jde o pravděpodobnost významných negativních vlivů na životní prostředí. Aby se předešlo duplikaci činností, mělo by být možné použít příslušné informace, které jsou již k dispozici a které byly získány v rámci posouzení rizik prováděných v souladu s právními předpisy Unie, jako je směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/18/EU (13) a směrnice Rady 2009/71/Euratom (14), nebo prostřednictvím příslušných posouzení, která jsou prováděna podle vnitrostátních právních předpisů, a to za předpokladu, že jsou splněny požadavky této směrnice.
(16)
Pro ochranu a podporu kulturního dědictví zahrnujícího městské historické památky a krajiny, které jsou nedílnou součástí kulturní rozmanitosti, již je Unie zavázána uznávat a podporovat v souladu s čl. 167 odst. 4 Smlouvy o fungování EU, mohou být užitečné definice a zásady stanovené příslušnými úmluvami Rady Evropy, zejména Evropskou úmluvou o ochraně archeologického dědictví ze dne 6. května 1969, Úmluvou o ochraně architektonického dědictví Evropy ze dne 3. října 1985, Evropskou úmluvou o krajině ze dne 20. října 2000 a Rámcovou úmluvou o hodnotě kulturního dědictví pro společnost ze dne 27. října 2005. V rámci posuzování vlivů na životní prostředí je v zájmu lepší ochrany historického a kulturního dědictví a krajiny důležité zabývat se vizuálním dopadem záměrů, zejména změnou vzhledu zastavěné či přírodní krajiny a městských oblastí.
(17)
Při uplatňování směrnice 2011/92/EU je nezbytné zajistit inteligentní a udržitelný růst podporující začlenění v souladu s cíli, které byly stanoveny ve sdělení Komise ze dne 3. března 2010 nazvaném „Evropa 2020-Strategie pro inteligentní a udržitelný růst podporující začlenění“.
(18)
V zájmu zlepšení přístupu veřejnosti k informacím a zvýšení transparentnosti by měly být včasné informace související s prováděním této směrnice dostupné rovněž v elektronické podobě. Členské státy by proto měly zřídit alespoň ústřední portál nebo přístupová místa na vhodné správní úrovni, které umožní snadný a účinný přístup veřejnosti k těmto informacím.
(19)
Zkušenosti ukázaly, že v případě záměrů nebo části záměrů určených pro účely obrany, včetně záměrů souvisejících s činností spojeneckých sil na území členských států v souladu s mezinárodními závazky, by na základě uplatňování směrnice 2011/92/EU mohlo dojít ke zveřejnění příslušných důvěrných informací, a tedy k nepříznivému ovlivnění účelů obrany. Proto je třeba členským státům umožnit, aby uvedenou směrnici v příslušných případech neuplatňovaly.
(20)
Zkušenosti ukázaly, že pokud jde o záměry, jejichž jediným účelem je zajistit reakci v případě mimořádných situací ohrožujících bezpečnost občanů, mohlo by mít dodržování směrnice 2011/92/EU negativní vliv, a to mimo jiné i na životní prostředí, a proto je třeba členským státům umožnit, aby uvedenou směrnici v příslušných případech neuplatňovaly.
(21)
Členské státy mají při provádění směrnice 2011/92/EU několik možností, jak začlenit posouzení vlivů na životní prostředí do vnitrostátních postupů. Jednotlivé prvky těchto vnitrostátních postupů se proto mohou lišit. Odůvodněný závěr, kterým příslušný orgán zakončí přezkoumání vlivů záměru na životní prostředí, tak může být součástí integrovaného povolovacího řízení nebo může být začleněn do jiného závazného rozhodnutí, které je vyžadováno pro dosažení souladu s cíli této směrnice.
(22)
Pro zajištění vysoké úrovně ochrany životního prostředí a lidského zdraví je nezbytné, aby se v rámci zjišťovacího řízení a posuzování vlivů na životní prostředí přihlíželo k vlivům dotyčného záměru jako celku, případně včetně jeho podpovrchové a podzemní části, během výstavby a provozu a případně demolice.
(23)
Příslušný orgán by v zájmu úplného posouzení přímých i nepřímých vlivů záměru na životní prostředí měl provést analýzu a přezkoumat podstatu informací poskytnutých oznamovatelem a získaných během projednávání, a případně by měl zvážit jakékoliv doplňující informace.
(24)
V případě záměrů přijatých zvláštními vnitrostátními právními předpisy by členské státy měly zajistit, aby cílů této směrnice týkajících se projednání s veřejností bylo dosaženo prostřednictvím legislativního procesu.
(25)
Je nezbytné zajistit objektivitu příslušných orgánů. Střetu zájmů by šlo předejít mimo jiné funkčním oddělením příslušného orgánu od oznamovatele. V případě, že příslušný orgán je současně oznamovatelem, by členské státy měly alespoň rozdělit pravomoci v rámci své správy tak, aby zajistily, že u orgánů vykonávajících povinnosti podle směrnice 2011/92/EU budou funkce, u nichž by mohlo dojít ke střetu zájmů, náležitě odděleny.
(26)
Měly by být upřesněny informace, které musí oznamovatel poskytnout, aby příslušný orgán mohl určit, zda záměry uvedené v příloze II směrnice 2011/92/EU, jejich změny nebo rozšíření mají podléhat posouzení vlivů na životní prostředí (zjišťovací řízení), přičemž důraz by měl být kladen na klíčové aspekty, které příslušnému orgánu umožní provést určení v této věci. Toto určení by mělo být zpřístupněno veřejnosti.
(27)
Zjišťovací řízení by mělo zajistit, aby posouzení vlivů na životní prostředí bylo vyžadováno pouze u záměrů, které by mohly mít významný vliv na životní prostředí.
(28)
Kritéria výběru stanovená v příloze III směrnice 2011/92/EU, jež mají členské státy brát v úvahu pro určení, které záměry by měly podléhat posouzení vlivů na životní prostředí na základě významnosti jejich vlivů na životní prostředí, je třeba upravit a vyjasnit. Zkušenosti například ukázaly, že na životní prostředí mohou mít často významný vliv záměry, které využívají či ovlivňují cenné zdroje, záměry navržené na environmentálně citlivých místech nebo záměry s potenciálně nebezpečnými nebo nezvratnými vlivy.
(29)
Při určování, zda by záměr mohl mít významný vliv na životní prostředí, by příslušné orgány měly stanovit nejdůležitější kritéria, která je třeba vzít v úvahu, a zohlednit informace, které mohou být případně k dispozici z jiných posuzování požadovaných právními předpisy Unie, aby bylo možné účinně a transparentně použít zjišťovací řízení. Z tohoto hlediska je vhodné upřesnit obsah určení, které je výsledkem zjišťovacího řízení, zejména pokud není požadováno posuzování vlivů na životní prostředí. Řádnou správní praxi mimoto představuje rovněž přihlížení k nevyžádaným vyjádřením, která mohou pocházet z různých zdrojů, např. od občanů nebo orgánů veřejné moci, přestože ve fázi zjišťovacího řízení nejsou vyžadovány formální konzultace.
(30)
Aby bylo možné zvýšit kvalitu posuzování vlivů na životní prostředí, zjednodušit postupy a racionalizovat rozhodovací proces, měl by příslušný orgán v případě, že o to požádá oznamovatel, vydat stanovisko, v němž určí rozsah a míru podrobnosti informací týkajících se životního prostředí, jež mají být předloženy ve formě dokumentace vlivů záměru na životní prostředí (určení rozsahu posuzování).
(31)
Dokumentace vlivů záměru na životní prostředí, kterou má oznamovatel záměru předložit, by měla obsahovat popis vhodných alternativních řešení týkajících se daného záměru, která oznamovatel zvažoval, případně včetně nástinu pravděpodobného vývoje současného stavu životního prostředí bez provedení záměru (nulová varianta), jako prostředek ke zlepšení kvality posuzování vlivů na životní prostředí a k začlenění environmentálních hledisek do podoby záměru již v rané fázi.
(32)
Údaje a informace, jež jsou oznamovatelem v souladu s přílohou IV směrnice 2011/92/EU uvedeny v dokumentaci vlivů záměru na životní prostředí, by měly být úplné a měly by mít dostatečně vysokou kvalitu. S cílem zamezit duplicitnímu posuzování by se měly zohledňovat případné dostupné výsledky jiných posouzení prováděných na základě právních předpisů Unie, jako je směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/42/ES (15) nebo směrnice 2009/71/Euratom, nebo vnitrostátních právních předpisů.
(33)
Odborníci zapojení do vypracovávání dokumentace vlivů záměru na životní prostředí by měli být kvalifikovaní a kompetentní. K tomu, aby mohly příslušné orgány dotčený záměr posoudit, jsou nezbytné dostatečné odborné znalosti v dané oblasti, které zajistí úplnost a vysokou kvalitu informací poskytovaných oznamovatelem.
(34)
S cílem zajistit transparentnost a odpovědnost je vhodné, aby příslušný orgán, který vydal povolení pro určitý záměr, své rozhodnutí zdůvodnil a uvedl, že vzal v úvahu výsledky jednání, která vedl, a příslušné shromážděné informace.
(35)
Členské státy by měly zajistit, aby byla zavedena zmírňující a kompenzační opatření a aby byly stanoveny vhodné postupy pro monitorování významných negativních vlivů na životní prostředí spojených s výstavbou a provozem záměru, čímž by se mimo jiné zjistily nepředvídané negativní vlivy, a bylo by tak možné přijmout vhodná nápravná opatření. Toto monitorování by nemělo duplikovat nebo rozšiřovat rozsah monitorování podle jiných právních předpisů Unie než této směrnice nebo podle právních předpisů členských států.
(36)
V zájmu účinnějšího rozhodování a zvýšení právní jistoty by členské státy měly zajistit, aby jednotlivé kroky posuzování vlivů záměrů na životní prostředí byly prováděny v přiměřené časové lhůtě v závislosti na povaze, složitosti, umístění a rozsahu záměru. Tyto lhůty by za žádných okolností neměly ohrozit dosažení vysoké úrovně ochrany životního prostředí, zejména pokud vyplývá z jiných právních předpisů Unie týkajících se životního prostředí, než je tato směrnice, ani účinnou účast veřejnosti a přístup k právní ochraně.
(37)
Aby se v případech, kdy povinnost provádět posouzení vyplývá současně z této směrnice a směrnice 92/43/EHS nebo směrnice 2009/147/ES, zvýšila účinnost posuzování, snížila se složitost správních postupů a zlepšila ekonomická účinnost, měly by členské státy zajistit, aby byly v případě potřeby stanoveny koordinované nebo společné postupy, které splňují požadavky uvedených směrnic, přičemž by se mělo přihlížet k jejich specifickým organizačním rysům. Jestliže povinnost provádět posouzení týkající se otázek životního prostředí vyplývá současně z této směrnice a z jiných právních předpisů Unie, jako je směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES (16), směrnice 2001/42/ES, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/98/ES (17), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/75/EU (18) a směrnice 2012/18/EU, členské státy by měly mít možnost stanovit koordinované nebo společné postupy, které splňují požadavky příslušných právních předpisů Unie. V případě stanovení koordinovaných nebo společných postupů by členské státy měly určit orgán odpovědný za vykonávání souvisejících povinností. Členské státy by měly mít možnost zohlednit institucionální strukturu a určit více než jeden orgán, považují-li to za nezbytné.
(38)
Členské státy by měly stanovit pravidla pro sankce za porušení vnitrostátních předpisů přijatých na základě této směrnice. Členské státy by měly samy určit druh nebo formu těchto sankcí. Takto stanovené sankce by měly být účinné, přiměřené a odrazující.
(39)
V souladu se zásadami právní jistoty a proporcionality a s cílem zajistit co nejplynulejší přechod ze stávajícího režimu stanoveného směrnicí 2011/92/EU na nový režim vyplývající ze změn zavedených touto směrnicí je vhodné stanovit přechodná opatření. Tato opatření by měla zajistit, že nedojde ke změně regulativního rámce pro posuzování vlivů na životní prostředí ve vztahu ke konkrétnímu oznamovateli, jestliže již byly zahájeny procesní úkony podle stávajícího režimu, avšak povolení nebo jiné závazné rozhodnutí, které je vyžadováno pro dosažení souladu s cíli této směrnice, nebylo v případě daného záměru dosud vydáno. Obdobně by se příslušná ustanovení směrnice 2011/92/EU ve znění před změnou provedenou touto směrnicí měla uplatňovat na záměry, u nichž bylo zahájeno zjišťovací řízení nebo určení rozsahu posuzování (v případě, že o jeho provedení požádal oznamovatel nebo si je vyžádal příslušný orgán) nebo u nichž byla dokumentace vlivů záměru na životní prostředí předložena před lhůtou pro provedení této směrnice.
(40)
V souladu se Společným politickým prohlášením členských států a Komise o informativních dokumentech (19), jež bylo přijato dne 28. září 2011, se členské státy zavázaly, že v odůvodněných případech oznámení o opatřeních přijatých za účelem provedení směrnice ve vnitrostátním právu doplní o jeden či více dokumentů s informacemi o vztahu mezi jednotlivými složkami směrnice a příslušnými částmi vnitrostátních nástrojů přijatých za účelem provedení směrnice ve vnitrostátním právu. Ve vztahu k této směrnici považuje normotvůrce předložení těchto dokumentů za odůvodněné.
(41)
Jelikož cíle této směrnice, totiž zajištění vysoké úrovně ochrany životního prostředí a lidského zdraví zavedením minimálních požadavků na posuzování vlivů záměrů na životní prostředí, nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy, ale spíše jej, z důvodu rozsahu, závažnosti a přeshraniční povahy otázek ochrany životního prostředí, které je třeba řešit, může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(42)
Směrnice 2011/92/EU by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 2011/92/EU se mění takto:
1)
Článek 1 se mění takto:
a)
v odstavci 2 se doplňuje nové písmeno, které zní:
„g)
‚posuzováním vlivů na životní prostředí‘ proces sestávající z:
i)
vypracování dokumentace vlivů záměru na životní prostředí oznamovatelem podle čl. 5 odst. 1 a 2,
ii)
projednávání podle článku 6 a případně článku 7,
iii)
přezkoumání informací uvedených v dokumentaci vlivů záměru na životní prostředí a jakýchkoli dalších doplňujících informací, které v případě potřeby poskytne oznamovatel v souladu s čl. 5 odst. 3, a jakýchkoli jiných významných informací získaných při projednávání podle článků 6 a 7, provedené příslušným orgánem,
iv)
odůvodněný závěr příslušného orgánu o významných vlivech záměru na životní prostředí, v němž přihlédne k výsledkům přezkoumání uvedeného v bodě iii) a případně svého vlastního doplňujícího přezkoumání,
v)
začlenění odůvodněného závěru příslušného orgánu do kteréhokoli rozhodnutí uvedeného v článku 8a.“;
b)
odstavec 3 se nahrazuje tímto:
„3. Členské státy se mohou případ od případu v souladu s vnitrostátními právem rozhodnout neuplatňovat tuto směrnici na záměry nebo části záměrů určené výhradně pro účely obrany nebo na záměry, jejichž jediným účelem je reakce na mimořádné civilní události, pokud se domnívají, že by takové uplatnění mohlo uvedené účely nepříznivě ovlivnit.“;
c)
odstavec 4 se zrušuje.
2)
Článek 2 se mění takto:
a)
odstavce 1 až 3 se nahrazují tímto:
„1. Členské státy přijmou všechna opatření nezbytná k zajištění, aby před vydáním povolení musely záměry, které mohou mít významný vliv na životní prostředí mimo jiné v důsledku své povahy, rozsahu nebo umístění, získat povolení a posouzení z hlediska jejich vlivů na životní prostředí. Tyto záměry jsou vymezeny v článku 4.
2. Posuzování vlivů na životní prostředí může být zahrnuto do povolovacích řízení již existujících v členských státech, nebo pokud taková řízení neexistují, do jiných řízení nebo do řízení, která mají být zavedena pro dosažení souladu s cíli této směrnice.
3. V případě záměrů, u nichž je povinnost provést posouzení vlivů na životní prostředí dána současně touto směrnicí a směrnicí Rady 92/43/EHS (20) nebo směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2009/147/ES (21), členské státy případně zajistí koordinované nebo společné postupy, které splňují požadavky uvedených právních předpisů Unie.
V případě záměrů, u nichž je povinnost provést posouzení vlivů na životní prostředí dána současně touto směrnicí a jinými právními předpisy Unie, než jsou směrnice uvedené v prvním pododstavci, mohou členské státy stanovit koordinované nebo společné postupy.
V rámci koordinovaného postupu podle prvního a druhého pododstavce členské státy usilují o koordinaci různých individuálních posouzení vlivů konkrétního záměru na životní prostředí vyžadovaných příslušnými právními předpisy Unie tím, že určí orgán k tomuto účelu, aniž jsou dotčena ustanovení obsažená v jiných příslušných právních předpisech Unie.
V rámci společného postupu podle prvního a druhého pododstavce členské státy usilují o vypracování jednotného posouzení vlivů konkrétního záměru na životní prostředí vyžadovaného příslušnými právními předpisy Unie, aniž jsou dotčena ustanovení obsažená v jiných příslušných právních předpisech Unie.
Pro záměry, u nichž je povinnost provést posouzení vlivů na životní prostředí dána současně touto směrnicí a směrnicemi 92/43/EHS, 2000/60/ES, 2009/147/ES a 2010/75/EU, poskytne Komise pokyny ohledně stanovení koordinovaných nebo společných postupů.
(20) Směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (Úř. věst. L 206, 22.7.1992, s. 7)." 						
(21) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/147/ES ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně volně žijících ptáků (Úř. věst. L 20, 26.1.2010, s. 7).“;" 						
b)
v odstavci 4 se první pododstavec nahrazuje tímto:
„4. Aniž je dotčen článek 7, mohou členské státy ve výjimečných případech vyjmout určitý záměr z působnosti ustanovení této směrnice, jestliže by uplatňování těchto ustanovení nepříznivě ovlivnilo účel záměru, pokud jsou splněny cíle této směrnice.“;
c)
doplňuje se nový odstavec, který zní:
„5. Aniž je dotčen článek 7, v případě záměru přijatého zvláštním vnitrostátním legislativním aktem jej mohou členské státy vyjmout z působnosti ustanovení této směrnice týkajících se projednání s veřejností, pokud jsou splněny cíle této směrnice.
Členské státy každé dva roky ode dne 16. května 2017 informují Komisi o všech případech, v nichž byla uplatněna výjimka uvedená v prvním pododstavci.“
3)
Článek 3 se nahrazuje tímto:
„Článek 3
1. Posuzování vlivů na životní prostředí vhodným způsobem určí, popíše a posoudí v každém jednotlivém případě přímé a nepřímé významné vlivy záměru na tyto faktory:
a)
obyvatelstvo a lidské zdraví;
b)
biologickou rozmanitost, se zvláštním zřetelem na druhy a přírodní stanoviště chráněné podle směrnice Rady 92/43/EHS a směrnice 2009/147/ES;
c)
půdu, vodu, ovzduší a klima;
d)
hmotný majetek, kulturní dědictví a krajinu;
e)
vzájemné působení mezi faktory uvedenými v písmenech a) až d).
2. Mezi vlivy podle odstavce 1 působící na faktory v něm uvedené patří vlivy předpokládané v důsledku zranitelnosti záměru vůči závažným nehodám nebo katastrofám, které jsou pro dotčený záměr relevantní.“
4)
Článek 4 se mění takto:
a)
odstavce 3 a 4 se nahrazují tímto:
„3. V případě přezkoumávání každého jednotlivého případu nebo při stanovení kritérií nebo prahových hodnot pro účely odstavce 2 jsou brána v úvahu odpovídající kritéria výběru uvedená v příloze III. Členské státy mohou stanovit prahové hodnoty nebo kritéria, na jejichž základě určí, kdy záměry nemusí podléhat určení podle odstavců 4 a 5 ani posouzení vlivů na životní prostředí, nebo prahové hodnoty a kritéria, na jejichž základě určí, kdy záměry musí v každém případě podléhat posouzení vlivů na životní prostředí, aniž by podléhaly určení podle odstavců 4 a 5.
4. Rozhodne-li se členský stát požadovat určení pro záměry uvedené v příloze II, oznamovatel poskytne informace o povaze záměru a o jeho možných významných vlivech na životní prostředí. Podrobný seznam informací, jež mají být poskytnuty, je upřesněn v příloze IIA. Oznamovatel případně zohlední dostupné výsledky jiných příslušných posouzení vlivů na životní prostředí, která byla provedena podle jiných právních předpisů Unie než této směrnice. Oznamovatel může rovněž poskytnout popis prvků záměru nebo zamýšlených opatření k vyloučení či prevenci významných negativních vlivů na životní prostředí.“;
b)
doplňují se nové odstavce, které znějí:
„5. Příslušný orgán provede určení na základě informací poskytnutých oznamovatelem v souladu s odstavcem 4 a případně s ohledem na výsledky předběžného ověření či posouzení vlivů na životní prostředí, která byla provedena podle jiných právních předpisů Unie než této směrnice. Toto určení se zpřístupní veřejnosti a:
a)
v případě, že bylo rozhodnuto o nutnosti provést posouzení vlivů na životní prostředí, uvede hlavní důvody, proč je toto posouzení vyžadováno, s ohledem na příslušná kritéria uvedená v příloze III, nebo
b)
v případě, že bylo rozhodnuto, že posouzení vlivů na životní prostředí není třeba provést, uvede hlavní důvody, proč toto posouzení není vyžadováno, s ohledem na příslušná kritéria uvedená v příloze III a uvede prvky záměru nebo zamýšlená opatření k vyloučení či prevenci významných negativních vlivů na životní prostředí, jestliže je oznamovatel navrhuje.
6. Členské státy zajistí, aby příslušný orgán provedl určení co nejdříve, nejpozději však do 90 dnů ode dne, kdy mu oznamovatel předložil všechny informace potřebné podle odstavce 4. Ve výjimečných případech, souvisejících například s povahou, složitostí, umístěním či rozsahem záměru, může příslušný orgán uvedenou lhůtu k určení prodloužit; v takovém případě musí příslušný orgán oznamovatele písemně informovat o důvodech prodloužení lhůty a dni, kdy lze jeho určení očekávat.“
5)
V článku 5 se odstavce 1 až 3 nahrazují tímto:
„1. Pokud je posouzení dopadu na životní prostředí vyžadováno, oznamovatel vypracuje a předloží dokumentaci vlivů záměru na životní prostředí. Oznamovatel v dokumentaci uvede alespoň tyto informace:
a)
popis záměru obsahující informace o jeho umístění, podobě, rozsahu a dalších relevantních prvcích záměru;
b)
popis možných významných vlivů záměru na životní prostředí;
c)
popis prvků záměru a zamýšlených opatření k vyloučení, prevenci, snížení a pokud možno vyrovnání možných významných negativních vlivů na životní prostředí;
d)
popis vhodných alternativ týkajících se záměru a jeho zvláštní povahy, které oznamovatel zvažoval, a uvedení hlavních důvodů, které vedly k volbě dané varianty při zohlednění vlivů záměru na životní prostředí;
e)
všeobecně srozumitelné shrnutí informací uvedených v písmenech a) až d) netechnické povahy a
f)
jakékoli dodatečné informace uvedené v příloze IV týkající se zvláštní povahy určitého záměru nebo typu záměru a environmentálních faktorů, které mohou být ovlivněny.
Pokud je vydáno stanovisko podle odstavce 2, musí být dokumentace vlivů záměru na životní prostředí založena na tomto stanovisku a musí obsahovat informace, které lze důvodně vyžadovat pro učinění odůvodněného závěru o významných vlivech záměru na životní prostředí s ohledem na současné poznatky a metody posuzování. Při vypracovávání dokumentace vlivů záměru na životní prostředí oznamovatel s cílem zabránit opakovanému posuzování zohlední dostupné výsledky příslušných posouzení vypracovaných na základě právních předpisů Unie nebo vnitrostátních právních předpisů.
2. Na žádost oznamovatele příslušný orgán s přihlédnutím k informacím poskytnutých oznamovatelem, jež se týkají zejména zvláštní povahy záměru, včetně jeho umístění a technické kapacity, a jeho možných vlivů na životní prostředí, vydá stanovisko, v němž určí rozsah a míru podrobnosti informací, které musí oznamovatel podle odstavce 1 uvést v dokumentaci vlivů záměru na životní prostředí. Příslušný orgán před vydáním svého stanoviska projedná záměr s orgány uvedenými v čl. 6 odst. 1.
Členské státy mohou rovněž požadovat, aby příslušné orgány vyjádřily své stanovisko uvedené v prvním pododstavci bez ohledu na to, zda o ně žádá oznamovatel.
3. Za účelem zajištění úplnosti a kvality dokumentace vlivů záměru na životní prostředí:
a)
oznamovatel zajistí, aby dokumentaci vlivů záměru na životní prostředí vypracovali kvalifikovaní odborníci;
b)
příslušný orgán zajistí, že má k dispozici dostatečné odborné zázemí pro posouzení dokumentace vlivů záměru na životní prostředí, nebo že má k takovému odbornému zázemí potřebný přístup, a
c)
příslušný orgán si v případě potřeby od oznamovatele vyžádá další informace podle přílohy IV, které přímo souvisejí s učiněním odůvodněného závěru o významných vlivech na životní prostředí.“
6)
Článek 6 se mění takto:
a)
odstavec 1 se nahrazuje tímto:
„1. Členské státy přijmou nezbytná opatření k zajištění toho, aby orgány, kterých by se záměr mohl týkat, měly vzhledem ke své zvláštní působnosti v otázkách životního prostředí nebo na základě místní a regionální příslušnosti možnost vyjádřit své stanovisko k informacím poskytnutým oznamovatelem a k žádosti o povolení, přičemž v případě potřeby vezmou v potaz případy uvedené v čl. 8a odst. 3. Za tímto účelem členské státy určí orgány, s nimiž je třeba záměr projednat, buď obecně, nebo v jednotlivých případech. Těmto orgánům musí být předány informace shromážděné podle článku 5. Podrobné podmínky týkající se projednání stanoví členské státy.“;
b)
v odstavci 2 se návětí nahrazuje tímto:
„2. V zájmu zajištění účinné účasti dotčené veřejnosti na rozhodovacích procesech se následující informace sdělují veřejnosti prostřednictvím elektronických sdělovacích prostředků a veřejného oznámení nebo jiným vhodným způsobem v počáteční fázi rozhodovacích procesů týkajících se životního prostředí podle čl. 2 odst. 2, a nejpozději jakmile je možné tyto informace rozumně poskytnout:“;
c)
odstavec 5 se nahrazuje tímto:
„5. Podrobné podmínky informování veřejnosti (například formou vývěsek v určité oblasti nebo oznámeními v místním tisku) a projednání s dotčenou veřejností (například písemným vyjádřením nebo veřejnou anketou) stanoví členské státy. Členské státy přijmou na vhodné správní úrovni nezbytná opatření s cílem zajistit, aby příslušné informace byly veřejnosti přístupné v elektronické podobě, a to alespoň prostřednictvím ústředního portálu nebo snadno dostupných přístupových míst.“;
d)
odstavec 6 se nahrazuje tímto:
„6. Pro jednotlivé fáze se stanoví přiměřené lhůty poskytující dostatek času, aby
a)
bylo možné informovat orgány uvedené v odstavci 1 a veřejnost a
b)
orgány uvedené v odstavci 1 a dotčená veřejnost měly dost času na přípravu a účinnou účast na rozhodování ve věcech životního prostředí podle ustanovení tohoto článku.“;
e)
doplňuje se nový odstavec, který zní:
„7. Lhůty pro jednání s dotčenou veřejností o dokumentaci vlivů záměru na životní prostředí uvedené v čl. 5 odst. 1 nesmí být kratší než 30 dnů.“
7)
Článek 7 se mění takto:
a)
odstavec 4 se nahrazuje tímto:
„4. Dotčené členské státy zahájí projednávání mimo jiné o možných vlivech záměru překračujících hranice států a opatřeních zamýšlených ke snížení nebo vyloučení těchto vlivů a dohodnou přiměřený časový rámec pro dobu jednání.
Tato projednávání mohou být vedena prostřednictvím vhodného společného orgánu.“.
b)
odstavec 5 se nahrazuje tímto:
„5. Podrobné podmínky provádění odstavců 1 až 4, včetně lhůt pro projednávání, stanoví dotčené členské státy na základě ustanovení a lhůt uvedených v čl. 6 odst. 5 až 7, přičemž tyto podmínky musí umožňovat dotčené veřejnosti na území dotčeného členského státu účinně se účastnit rozhodovacích procesů ve věcech životního prostředí podle čl. 2 odst. 2, která se týkají daného záměru.“
8)
Článek 8 se nahrazuje tímto:
„Článek 8
Výsledky jednání a informace shromážděné podle článků 5 až 7 jsou patřičně zohledněny v povolovacím řízení.“
9)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 8a
1. Rozhodnutí, jímž se uděluje povolení, obsahuje alespoň tyto informace:
a)
odůvodněný závěr podle čl. 1 odst. 2 písm. g) bodu iv);
b)
veškeré environmentální podmínky připojené k rozhodnutí a popis prvků záměru nebo zamýšlených opatření k vyloučení, prevenci nebo snížení a pokud možno vyrovnání významných negativních vlivů na životní prostředí, jakož případně i popis opatření pro monitorování.
2. Rozhodnutí, jímž se udělení povolení zamítá, uvede hlavní důvody tohoto zamítnutí.
3. Pokud členské státy uplatňují řízení uvedená v čl. 2 odst. 2 jiná než povolovací řízení, má se za to, že požadavky odstavců 1 a 2 tohoto článku jsou splněny, jestliže jakékoli rozhodnutí vydané v rámci těchto řízení obsahuje informace uvedené v těchto odstavcích a jsou stanoveny mechanismy umožňující splnit požadavky odstavce 6 tohoto článku.
4. V souladu s požadavky uvedenými v odst. 1 písm. b) členské státy zajistí, aby oznamovatel provedl prvky záměru nebo opatření, které mají za cíl vyloučení, prevenci, snížení a pokud možno vyrovnání významných negativních vlivů na životní prostředí, a stanoví postupy pro monitorování významných negativních vlivů na životní prostředí.
Parametry, které mají být sledovány, a délka trvání monitorování musí být přiměřené povaze, umístění a rozsahu záměru a významnosti jeho vlivů na životní prostředí.
S cílem zabránit duplikaci monitorování mohou být, pokud je to vhodné, použita stávající opatření pro monitorování, která vyplývají z jiných právních předpisů Unie než z této směrnice a z vnitrostátních právních předpisů.
5. Členské státy zajistí, aby příslušný orgán přijal rozhodnutí podle odstavců 1 až 3 v přiměřené časové lhůtě.
6. Dříve než příslušný orgán rozhodne o vydání povolení, přesvědčí se, že odůvodněný závěr uvedený v čl. 1 odst. 2 písm. g) bodě iv) nebo kterékoli z rozhodnutí uvedených v odstavci 3 tohoto článku je stále aktuální. Členské státy mohou za tímto účelem stanovit dobu platnosti odůvodněného závěru uvedeného v čl. 1 odst. 2 písm. g) bodě iv) nebo kteréhokoli z rozhodnutí uvedených v odstavci 3 tohoto článku.“
10)
V článku 9 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. Jakmile bylo povolení uděleno nebo jeho udělení zamítnuto, příslušný orgán nebo orgány o tom bezodkladně uvědomí veřejnost a orgány uvedené v čl. 6 odst. 1 této směrnice v souladu s vnitrostátními postupy a zajistí, aby veřejnosti a orgánům uvedeným v čl. 6 odst. 1 byly při případném zohlednění postupů uvedených v čl. 8a odst. 3 zpřístupněny tyto informace:
a)
obsah rozhodnutí a všechny podmínky k němu připojené, jak je uvedeno v čl. 8a odst. 1 a 2;
b)
hlavní důvody a úvahy, na kterých je rozhodnutí založeno, včetně informací o účasti veřejnosti. Tyto informace zahrnují rovněž shrnutí výsledků projednávání a informací shromážděných podle článků 5 až 7 a způsob, jakým byly tyto výsledky začleněny nebo jiným způsobem vypořádány, zejména pokud jde o připomínky obdržené od dotčených členských států podle článku 7.“
11)
Za článek 9 se vkládá nový článek, který zní:
„Článek 9a
Členské státy zajistí, aby příslušný orgán či orgány plnily povinnosti vyplývající z této směrnice objektivně a nedostaly se do situace, při níž by mohlo dojít ke střetu zájmů.
V případě, že příslušný orgán je současně oznamovatelem, členské státy alespoň rozdělí pravomoci v rámci své správy tak, aby zajistily, že u orgánů vykonávajících povinnosti podle této směrnice jsou funkce, u nichž by mohlo dojít ke střetu zájmů, náležitě odděleny.“
12)
V článku 10 se první pododstavec nahrazuje tímto:
„Aniž je dotčena směrnice 2003/4/ES, ustanoveními této směrnice není dotčena povinnost příslušných orgánů dodržovat omezení uložená vnitrostátními právními a správními předpisy a uznávané právní zvyklosti v oblasti zachovávání obchodního a průmyslového tajemství, včetně duševního vlastnictví, a ochrany veřejného zájmu.“
13)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 10a
Členské státy stanoví sankce za porušení vnitrostátních předpisů přijatých na základě této směrnice. Takto stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.“
14)
V článku 12 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. Zejména členské státy každých šest let počínaje 16. květnem 2017 informují Komisi, mají-li k dispozici takové údaje, o:
a)
počtu záměrů uvedených v přílohách I a II, které byly předmětem posouzení vlivů na životní prostředí podle článků 5 až 10;
b)
rozčlenění posouzení vlivů na životní prostředí podle kategorií záměrů uvedených v přílohách I a II;
c)
počtu záměrů uvedených v příloze II, které byly předmětem posouzení podle čl. 4 odst. 2;
d)
průměrné době trvání posuzování vlivů na životní prostředí;
e)
celkových odhadech průměrné výše přímých nákladů na posouzení vlivů na životní prostředí, včetně dopadu uplatňování této směrnice na malé a střední podniky.“
15)
Přílohy směrnice 2011/92/EU se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Aniž je dotčen článek 3, uvedou členské státy v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 16. května 2017.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
1. Na záměry, u nichž bylo určování podle čl. 4 odst. 2 směrnice 2011/92/EU zahájeno před 16. květnem 2017, se vztahují povinnosti uvedené v článku 4 směrnice 2011/92/EU ve znění před změnou provedenou touto směrnicí.
2. Na záměry se vztahují povinnosti uvedené v článku 3 a článcích 5 až 11 směrnice 2011/92/EU ve znění před změnou provedenou touto směrnicí, pokud u nich před 16. květnem 2017.
a)
bylo zahájeno řízení pro vydání stanoviska podle čl. 5 odst. 2 směrnice 2011/92/EU, nebo
b)
byly poskytnuty informace uvedené v čl. 5 odst. 1 směrnice 2011/92/EU.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 5
Tato směrnice je určena členským státům.
Ve Štrasburku dne 16. dubna 2014.
DIREKTIVA 2014/52/EU EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA
z dne 16. aprila 2014
o spremembi Direktive 2011/92/EU o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje
(Besedilo velja za EGP)
EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 192(1) Pogodbe,
ob upoštevanju predloga Evropske komisije,
po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom,
ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora (1),
ob upoštevanju mnenja Odbora regij (2),
v skladu z rednim zakonodajnim postopkom (3),
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Direktiva 2011/92/EU Evropskega parlamenta in Sveta (4) vsebuje harmonizirana načela za presojo vplivov na okolje pri projektih z uvedbo minimalnih zahtev, v zvezi z vrsto projektov, predloženih v presojo, glavnimi obveznostmi nosilcev projekta, vsebino presoje ter sodelovanjem pristojnih organov in javnosti, in prispeva k visoki ravni varstva okolja in človeškega zdravja. Države članice lahko določijo strožje zaščitne ukrepe v skladu s Pogodbo o delovanju Evropske unije (PDEU).
(2)
Sporočilo Komisije z dne 30. aprila 2007 z naslovom „Vmesni pregled šestega akcijskega programa za okolje“ in poročilo Komisije z dne 23. julija 2009 o uporabi in učinkovitosti Direktive Sveta 85/337/EGS (5), predhodnice Direktive 2011/92/EU, sta poudarila potrebo po izboljšanju načel presoje vplivov na okolje projektov ter prilagajanju Direktive 85/337/EGS politiki, pravnemu in tehničnemu kontekstu, ki so se precej razvili.
(3)
Treba je spremeniti Direktivo 2011/92/EU, da se okrepi kakovost postopka presoje vplivov na okolje, uskladi postopek z načeli pametne ureditve ter da se izboljšajo skladnost in sinergije z drugo zakonodajo Unije in njenimi drugimi politikami kot tudi s strategijami in politikami, ki so jih pripravile države članice na področjih nacionalne pristojnosti.
(4)
Zadevne države članice lahko ustanovijo skupni organ, v katerem so enakopravno zastopane, da bi uskladile in olajšale postopke presoje za čezmejne projekte, zlasti da bi opravile posvetovanja v skladu s Konvencijo z dne 25. februarja 1991 o presoji čezmejnih vplivov na okolje (Konvencija iz Espooja).
(5)
Mehanizmi iz uredb (EU) št. 347/2013 (6), (EU) št. 1315/2013 (7) in (EU) št. 1316/2013 (8) Evropskega parlamenta in Sveta, ki se nanašajo na sofinanciranje infrastrukturnih projektov Unije, lahko olajšajo izvajanje zahtev Direktive 2011/92/EU.
(6)
Treba bi bilo tudi revidirati Direktivo 2011/92/EU, tako da bi zagotovila izboljšanje varstva okolja, povečanje učinkovitosti virov in podporo trajnostni rasti v Uniji. Zato bi bilo treba v njej določene postopke poenostaviti in uskladiti.
(7)
V zadnjem desetletju so okoljski problemi, kot so npr. učinkovitost in trajnost virov, varstvo biotske raznovrstnosti, podnebne spremembe in tveganja nesreč in katastrof, postali pomembnejši dejavnik pri oblikovanju politik. Zato bi jih bilo treba tudi uvrstiti med pomembne elemente postopkov presoje in odločanja.
(8)
Komisija se je v svojem sporočilu z dne 20. septembra 2011 z naslovom „Časovni okvir za Evropo, gospodarno z viri“ zavezala, da bo v revizijo Direktive 2011/92/EU vključila obsežnejše ugotovitve o učinkoviti in trajnostni rabi virov.
(9)
Sporočilo Komisije z dne 22. septembra 2006 z naslovom „Tematska strategija za varstvo tal“ in Časovni okvir za Evropo, gospodarno z viri, poudarjata pomembnost trajnostne rabe tal in potrebo po obravnavanju netrajnostnega porasta bivalnih površin skozi leta (izkoriščanje zemljišč). Poleg tega končni dokument konference Združenih narodov o trajnostnem razvoju, ki je potekala v Rio de Janeiru od 20. do 22. junija 2012, priznava gospodarsko in družbeno pomembnost dobrega upravljanja z zemljišči, vključno s prstjo, in potrebo po nujnih ukrepih za obrnitev trenda degradacije tal. Javni in zasebni projekti bi zato morali upoštevati in omejevati svoje vplive na zemljišča, zlasti izkoriščanje zemljišč, in na tla, vključno z vplivi na organske snovi, erozijo, zbijanje in pozidavo; v zvezi s tem so pomembni ustrezni načrti in politike za rabo zemljišč na nacionalni, regionalni in lokalni ravni.
(10)
Konvencija OZN o biološki raznovrstnosti (v nadaljnjem besedilu: Konvencija), katere pogodbenica je Unija na podlagi Sklepa Sveta 93/626/EGS (9), zahteva karseda podrobno in ustrezno presojo pomembnih negativnih vplivov projektov na biološko raznovrstnost, ki je opredeljena v členu 2 Konvencije, z namenom preprečevanja ali zmanjševanja takih vplivov. Takšna predhodna presoja teh vplivov bi morala pripomoči k doseganju naslovnega cilja Unije, ki ga je Evropski svet sprejel v svojih sklepih 25. in 26. marca 2010, namreč zaustavitve izgube biotske raznovrstnosti ter degradacije ekosistemskih storitev do leta 2020 in njihove ponovne oživitve, kjer je le možno.
(11)
Ukrepi, ki so bili sprejeti z namenom izogibanja, preprečitve, zmanjšanja in, kjer je mogoče, izravnave pomembnih škodljivih učinkov na okolje, zlasti v zvezi z vrstami in habitati, zaščitenimi z Direktivo Sveta 92/43/EGS (10) in Direktivo 2009/147/ES Evropskega parlamenta in Sveta (11), bi morali prispevati k preprečevanju poslabšanja kakovosti okolja in vsakršne čiste izgube biotske raznovrstnosti v skladu z zavezami Unije v okviru Konvencije ter cilji in ukrepi strategije Unije za biotsko raznovrstnost do leta 2020, določenimi v sporočilu Komisije z dne 3. maja 2011 z naslovom „Naše življenjsko zavarovanje, naš naravni kapital: strategija EU za biotsko raznovrstnost do leta 2020“.
(12)
Da bi zagotovili visoko raven varstva morskega okolja, zlasti vrst in habitatov, bi morali presoja vplivov na okolje in postopki predhodne preveritve za projekte v morskem okolju upoštevati značilnosti projektov, s posebnim poudarkom na uporabljene tehnologije (na primer potresne raziskave z uporabo aktivnih sonarjev). V ta namen bi lahko zahteve Direktive 2013/30/EU Evropskega parlamenta in Sveta (12) olajšale tudi izvajanje zahtev te direktive.
(13)
Podnebne spremembe bodo še naprej povzročale škodo okolju in slabile gospodarski razvoj. V zvezi s tem je primerno presoditi vpliv projektov na podnebje (na primer emisije toplogrednih plinov) in njihovo ranljivost ob podnebnih spremembah.
(14)
Po sporočilu Komisije z dne 23. februarja 2009 z naslovom „Skupnostni pristop k preprečevanju naravnih nesreč in nesreč, ki jih povzroči človek“ je Svet v svojih sklepih z dne 30. novembra 2009 pozval Komisijo, naj zagotovi, da bodo izvajanje, pregled in nadaljnji razvoj spodbud Unije upoštevali preprečevanje nesreč in pomisleke glede upravljanja ter Hyoški akcijski okvir OZN za obdobje 2005-2015, sprejet 22. januarja 2005, ki poudarja potrebo po uvedbi postopkov za presojo posledic, ki jih imajo večji infrastrukturni projekti na tveganje nesreč.
(15)
Da bi zagotovili visoko raven varstva okolja, je treba za nekatere projekte, za katere je verjetno, da bodo zaradi občutljivosti na hude nesreče in/ali naravne katastrofe (kot so poplave, povišanje morske gladine ali potresi) imeli pomembne negativne vplive na okolje, sprejeti previdnostne ukrepe. Pri teh projektih je pomembno upoštevati njihovo ranljivost (izpostavljenost in odpornost) ob hudih nesrečah in/ali katastrofah, tveganje za nastanek teh nesreč in/ali katastrof in posledice za verjetnost pomembnih škodljivih vplivov na okolje. Da bi se izognili podvajanju, bi moralo biti možno, da se lahko ustrezne dostopne informacije, pridobljene prek ocen tveganja, opravljenih na podlagi zakonodaje Unije, kot sta Direktiva 2012/18/EU Evropskega parlamenta in Sveta (13) in Direktiva Sveta 2009/71/Euratom (14), ali ustreznih ocen, opravljenih na podlagi nacionalne zakonodaje, uporabijo, če so izpolnjene zahteve te direktive.
(16)
Za varovanje in spodbujanje kulturne dediščine ter urbanih zgodovinskih krajev in krajine, ki so sestavni deli kulturne raznolikosti, ki jo je Unija zavezana spoštovati in spodbujati v skladu s členom 167(4) PDEU, so lahko uporabni opredelitve in načela, razviti v zadevnih konvencijah Sveta Evrope, zlasti Evropski konvenciji o varstvu arheološke dediščine z dne 6. maja 1969, Konvenciji o varstvu evropske stavbne dediščine z dne 3. oktobra 1985, Evropski konvenciji o krajini z dne 20. oktobra 2000 in Okvirni konvenciji Sveta Evrope o vrednosti kulturne dediščine za družbo z dne 27. oktobra 2005. Za boljšo ohranitev zgodovinske in kulturne dediščine in krajine, je pomembno obravnavanje vidnih učinkov projektov v presojah vpliva na okolje, in sicer sprememb izgleda ali podobe grajene ali naravne krajine in urbanih območij.
(17)
Pri uporabi Direktive 2011/92/EU je treba zagotoviti pametno, trajnostno in vključujočo rast v skladu s cilji iz sporočila Komisije z dne 3. marca 2010 z naslovom „Evropa 2020 - Strategija za pametno, trajnostno in vključujočo rast“.
(18)
Pravočasno objavljene okoljske informacije v zvezi z izvajanjem te direktive bi morale biti dostopne tudi v elektronski obliki, da bi okrepili dostop javnosti do informacij in preglednost. Zato bi morale države članice na ustrezni upravni ravni vzpostaviti vsaj osrednji portal ali dostopne točke, ki javnosti omogočajo enostaven in učinkovit dostop do informacij.
(19)
Izkušnje so pokazale, da bi v primeru projektov ali delov projektov za obrambne namene, vključno s projekti, povezanimi z dejavnostmi zavezniških sil na ozemlju držav članic v skladu z mednarodnimi obveznostmi, uporaba Direktive 2011/92/EU lahko privedla do razkritja relevantnih zaupnih informacij, ki bi negativno vplivale na namene obrambe. Zato bi bilo treba uvesti določbo, ki bo državam članicam dovolila, da v takšnih primerih, kadar je ustrezno, navedene direktive ne uporabljajo.
(20)
Izkušnje so pokazale, da ima skladnost z Direktivo 2011/92/EU pri projektih, katerih edini namen je civilna zaščita, lahko negativne učinke tudi na okolje, zato bi bilo treba uvesti določbo, ki bo državam članicam dovolila, da v takšnih primerih, kakor je ustrezno, navedene direktive ne uporabljajo.
(21)
Države članice imajo za izvajanje Direktive 2011/92/EU v zvezi z vključevanjem presoj vplivov na okolje v nacionalne postopke več možnosti. Zato se elementi teh nacionalnih postopkov lahko razlikujejo. Zaradi tega je lahko utemeljen sklep, s katerim pristojni organ zaključi pregled okoljskih vidikov projekta, del integriranega postopka izdaje soglasja za izvedbo ali se lahko vključi v drug zavezujoč sklep, ki je potreben, da se izpolnijo cilji te direktive.
(22)
Da bi zagotovili visoko raven varstva okolja in človeškega zdravja, bi morali postopki predhodne preveritve in presoje vplivov na okolje upoštevati vplive celotnega zadevnega projekta, vključno, kjer je to ustrezno, z njegovo površino in podzemljem, med gradnjo, obratovanjem in, kjer je to ustrezno, rušenjem.
(23)
Da bi dosegli celovito presojo neposrednih in posrednih učinkov projekta na okolje, bi morali pristojni organi opraviti analizo s preučitvijo vsebine informacij, ki jih predloži nosilec projekta in ki se pridobijo v okviru posvetovanj, ter po potrebi upoštevati dodatne informacije.
(24)
Pri projektih, sprejetih s posebnim nacionalnim zakonodajnim aktom, bi morale države članice zagotoviti, da se cilji te direktive, povezani z javnimi posvetovanji, dosežejo prek zakonodajnega postopka.
(25)
Zagotoviti bi bilo treba objektivnost pristojnih organov. Nasprotja interesov se med drugim lahko preprečijo s funkcionalno ločitvijo pristojnega organa od nosilca projekta. Če je pristojni organ tudi nosilec projekta, bi morale države članice v okviru svoje ureditve upravnih pristojnosti uvesti v zvezi z opravljanjem nalog na podlagi Direktive 2011/92/EU vsaj ustrezno ločitev funkcij, pri katerih obstaja nasprotje interesov.
(26)
Opredeliti bi bilo treba informacije, ki jih mora nosilec projekta predložiti, da bo pristojni organ lahko določil, ali je projekte iz Priloge II k Direktivi 2011/92/EU ter njihove spremembe ali podaljšanje treba predložiti v presojo vplivov na okolje (postopek predhodnega preverjanja), pri čemer bi se bilo treba osredotočiti na ključne vidike, ki pristojnemu organu omogočajo, da to določi. Odločitev o tem bi morala biti na voljo javnosti.
(27)
Postopek predhodnega preverjanja bi moral zagotoviti, da se presoja vplivov na okolje zahteva samo pri projektih, za katere je verjetno, da bodo pomembno vplivali na okolje.
(28)
Izbirna merila iz Priloge III k Direktivi 2011/92/EU, ki jih države članice upoštevajo pri določanju, katere projekte je treba predložiti v presojo vplivov na okolje, na podlagi njihovih pomembnih vplivov na okolje, bi bilo treba prilagoditi in pojasniti. Na primer, izkušnje so pokazale, da je pri projektih, ki uporabljajo ali prizadenejo dragocene vire, projektih, ki se predlagajo za okoljsko občutljive lokacije, ali projektih s potencialno nevarnimi ali nepopravljivimi vplivi velikokrat verjetno, da bodo pomembno vplivali na okolje.
(29)
Pri določanju, ali obstaja verjetnost, da bi projekt pomembno vplival na okolje, bi pristojni organi morali določiti najpomembnejša merila, ki jih je treba upoštevati, in upoštevati morebitne dodatne informacije, ki so na voljo po drugih presojah, ki jih zahteva zakonodaja Unije, da se postopek predhodne preveritve učinkovito in pregledno uporabi. V zvezi s tem je ustrezno določiti vsebino odločitve o predhodnem preverjanju, zlasti kadar se presoja vplivov na okolje ne bo zahtevala. Poleg tega upoštevanje spontanih pripomb, ki bi lahko prišle iz drugih virov, kot so predstavniki javnosti ali javnih organov, čeprav na ravni postopka predhodne preveritve posvetovanje ni potrebno, predstavlja dobro upravno prakso.
(30)
Da bi izboljšali kakovost presoje vplivov na okolje, poenostavili postopke in racionalizirali postopek odločanja, bi moral pristojni organ, če to zahteva nosilec projekta, izdati mnenje o obsegu in ravni podrobnosti informacij v zvezi z okoljem, ki jih je treba predložiti v obliki poročila o presoji vplivov na okolje (v nadaljnjem besedilu: določanje obsega).
(31)
Poročilo o presoji vplivov na okolje, ki ga mora za projekt pripraviti nosilec projekta, bi moralo vključevati opis razumnih alternativ, ki jih je preučil nosilec projekta in ki so relevantne za ta projekt, vključno z ustreznim opisom verjetnega razvoja obstoječega stanja okolja v primeru, da se projekt ne bi izvedel (osnovni scenarij), s čimer bi izboljšali kakovost postopka presoje vplivov na okolje in omogočili upoštevanje okoljskih vidikov že v zgodnjih fazah oblikovanja projekta.
(32)
Podatki in informacije, ki jih v poročilo o presoji vplivov na okolje vključi nosilec projekta, v skladu s Prilogo IV k Direktivi 2011/92/EU, bi morali biti popolni in dovolj visoke kakovosti. Da bi se izognili podvojevanju presoje, bi bilo treba, kjer je to ustrezno in če so dostopni, upoštevati rezultate drugih ocen na podlagi zakonodaje Unije, kot je Direktiva 2011/42/ES Evropskega parlamenta in Sveta (15) ali Direktiva 2009/71/Euratom, ali nacionalne zakonodaje.
(33)
Strokovnjaki, ki sodelujejo pri pripravi poročila o presoji vplivov na okolje, bi morali biti usposobljeni in za to pristojni. Za namen preverjanja, ki ga opravijo pristojni organi, je potrebno zadostno strokovno znanje na ustreznem področju zadevnega projekta, da bi zagotovili celovitost in visoko raven kakovosti informacij, ki jih predloži nosilec projekta.
(34)
Da se zagotovita preglednost in odgovornost, bi bilo od pristojnega organa treba zahtevati, naj utemelji svojo odločitev, da za določeni projekt podeli soglasje za izvedbo, pri čemer navede, da je upošteval rezultate opravljenih posvetovanj in zbranih relevantnih informacij.
(35)
Države članice bi morale zagotoviti izvajanje blažilnih in kompenzacijskih ukrepov ter določitev ustreznih postopkov v zvezi s spremljanjem pomembnih negativnih vplivov na okolje, ki izhajajo iz gradnje in obratovanja projekta, med drugim zaradi ugotavljanja nepredvidenih pomembnih negativnih vplivov in izvajanja ustreznih popravnih ukrepov. Tovrstno spremljanje ne bi smelo podvajati ali povečati obsega spremljanja, ki se zahteva na podlagi zakonodaje Unije, razen te direktive in nacionalne zakonodaje.
(36)
Da se spodbudi učinkovitejše odločanje in poveča pravna varnost, bi države članice morale zagotoviti, da se različne faze presoje vplivov na okolje projektov izvedejo v razumnem času glede na naravo, kompleksnost, lokacijo in obseg projekta. Taki časovni okviri v nobenem primeru ne bi smeli ogrožati doseganja visokih standardov za varstvo okolja, zlasti tistih, ki izvirajo iz okoljske zakonodaje Unije, razen te direktive, ter učinkovitega sodelovanja javnosti in dostopa do pravnega varstva.
(37)
Kadar obveznost opravljanja presoj v zvezi z okoljem izhaja hkrati iz te direktive in Direktive 92/43/EGS in/ali Direktive 2009/147/ES, bi države članice morale zagotoviti usklajene in/ali skupne postopke za izpolnjevanje zahtev navedenih direktiv Unije, ko je to ustrezno in ob upoštevanju njihovih posebnih organizacijskih značilnosti, da bi izboljšali učinkovitost presoje, zmanjšali administrativno kompleksnost in izboljšali gospodarsko učinkovitost. Kadar obveznost opravljanja presoj v zvezi z okoljem izhaja hkrati iz te direktive in druge zakonodaje Unije, kot so Direktiva 2000/60/ES Evropskega parlamenta in Sveta (16), Direktiva 2001/42/ES, Direktiva 2008/98/ES Evropskega parlamenta in Sveta (17), Direktiva 2010/75/EU Evropskega parlamenta in Sveta (18) in Direktiva 2012/18/EU, bi moralo biti možno, da države članice zagotovijo usklajene in/ali skupne postopke za izpolnjevanje zahtev zadevne zakonodaje Unije. Kadar se vzpostavijo usklajeni ali skupni postopki, bi morale države članice določiti organ, odgovoren za izvajanje s tem povezanih nalog. Glede na institucionalne strukture bi moralo biti možno, da države članice, če bi se jim to zdelo potrebno, določijo več organov.
(38)
Države članice bi morale določiti pravila o kaznih, ki se uporabljajo za kršitve nacionalnih določb, sprejetih v skladu s to direktivo. Države članice lahko same izberejo vrsto ali obliko kazni. Te kazni bi morale biti učinkovite, sorazmerne in odvračilne.
(39)
V skladu z načeloma pravne varnosti in sorazmernosti je primerno določiti prehodne ukrepe, da bi zagotovili čim bolj nemoten prehod z obstoječe ureditve, določene v Direktivi 2011/92/EU, na novo ureditev, določeno v tej direktivi. Ti ukrepi bi morali zagotoviti, da se regulativno okolje v zvezi s presojo vplivov na okolje za posameznega nosilca projekta ne spremeni, če je bil v skladu z obstoječo ureditvijo že sprožen postopek na kateri koli ravni in za projekt še ni bilo izdano soglasje za izvedbo ali drug zavezujoč sklep, potreben za doseganje ciljev te direktive. S tem povezane določbe Direktive 2011/92/EU, pred spremembami, uvedenimi s to direktivo, bi se morale uporabljati za projekte, za katere je bil sprožen postopek predhodnega preverjanja ali postopek določanja obsega (če je postopek določanja obsega zahteval nosilec projekta ali pristojni organ), ali če je bilo poročilo o presoji vplivov na okolje vloženo pred rokom za prenos zakonodaje.
(40)
Države članice so se v skladu s skupno politično izjavo držav članic in Komisije o obrazložitvenih dokumentih (19) z dne 28. septembra 2011 zavezale, da bodo v upravičenih primerih k obvestilu o svojih ukrepih za prenos priložile enega ali več dokumentov, ki bodo pojasnjevali razmerje med sestavnimi deli direktive in ustreznimi deli nacionalnih instrumentov za prenos. Zakonodajalec meni, da je predložitev takšnih dokumentov v primeru te direktive upravičena.
(41)
Ker cilja te direktive, in sicer zagotoviti visoko raven varstva okolja in zdravja ljudi, z oblikovanjem minimalnih zahtev za presojo vplivov projektov na okolje, države članice ne morejo zadovoljivo doseči, temveč se ta cilj zaradi obsega, resnosti in čezmejne narave okoljskih vprašanj, ki jih je treba obravnavati, lažje doseže na ravni Unije, lahko Unija sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5 Pogodbe o Evropski uniji. V skladu z načelom sorazmernosti iz navedenega člena ta direktiva ne presega tistega, kar je potrebno za doseganje navedenega cilja.
(42)
Direktivo 2011/92/EU bi bilo zato treba ustrezno spremeniti -
SPREJELA NASLEDNJO DIREKTIVO:
Člen 1
Direktiva 2011/92/EU se spremeni:
1.
člen 1 se spremeni:
(a)
v odstavku 2 se doda naslednja opredelitev:
„(g)
‚presoja vplivov na okolje‘ pomeni postopek, ki vključuje:
(i)
pripravo poročila o presoji vplivov na okolje, ki ga pripravi nosilec projekta v skladu s členom 5(1) in (2);
(ii)
izvedbo posvetovanj iz člena 6 in, kjer je ustrezno, člena 7;
(iii)
preučitev informacij v poročilu o presoji vplivov na okolje in morebitnih dodatnih informacij, ki jih po potrebi predloži nosilec projekta v skladu s členom 5(3), ter morebitnih pomembnih informacij, pridobljenih v okviru posvetovanj v skladu s členoma 6 in 7, ki jo opravi pristojni organ;
(iv)
obrazloženi sklep ustreznega organa o pomembnih vplivih projekta na okolje ob upoštevanju rezultatov preučitve iz točke (iii) in, kjer je to ustrezno, njegove dopolnilne preučitve; in
(v)
vključitev obrazloženega sklepa pristojnega organa v katero koli izmed odločitev iz člena 8a.“;
(b)
odstavek 3 se nadomesti z naslednjim:
„3. Če je tako določeno v nacionalnem pravu, se države članice lahko odločajo za vsak primer posebej, da se ta direktiva ne uporablja za projekte ali dele projektov, katerih edini namen je obramba, ali projekte, katerih edini namen je odziv na civilne nesreče, če ocenijo, da bi takšna uporaba škodljivo vplivala na navedene namene.“;
(c)
odstavek 4 se črta;
2.
člen 2 se spremeni:
(a)
odstavki 1 do 3 se nadomestijo z naslednjim:
„1. Države članice sprejmejo vse potrebne ukrepe za zagotovitev, da so pred izdajo soglasja za izvedbo projekti, ki bodo verjetno pomembno vplivali na okolje, med drugim zaradi svoje narave, velikosti ali lokacije, predmet zahteve za izdajo soglasja za izvedbo in presojo njihovih vplivov na okolje. Navedeni projekti so opredeljeni v členu 4.
2. Presojo vplivov na okolje se lahko vključi v obstoječe postopke za izdajo soglasja za izvedbo projektom v državah članicah, oziroma, če to ne gre, v druge postopke ali v postopke, ki jih je treba uvesti za usklajenost s cilji te direktive.
3. V primeru projektov, za katere obveznost izvajanja presoj vplivov na okolje hkrati izhaja že iz te direktive in Direktive Sveta 92/43/EGS (20) in/ali Direktive 2009/147/ES Evropskega parlamenta in Sveta (21), države članice zagotovijo, kjer je to ustrezno, usklajene in/ali skupne postopke, ki izpolnjujejo zahteve iz navedene zakonodaje Unije.
V primeru projektov, pri katerih obveznost izvajanja presoje vplivov na okolje izhaja hkrati iz te direktive in zakonodaje Unije, razen direktiv iz prvega pododstavka, lahko države članice zagotovijo usklajene in/ali skupne postopke.
V okviru usklajenega postopka iz prvega in drugega pododstavka, si države članice prizadevajo uskladiti različne posamezne presoje vplivov na okolje v zvezi s posameznim projektom, ki jih zahteva ustrezna zakonodaja Unije, in sicer tako, da za to določijo organ, brez poseganja v kakršne koli določbe, ki so v nasprotju s tem iz druge ustrezne zakonodaje Unije.
V okviru skupnega postopka iz prvega in drugega pododstavka, si države članice prizadevajo zagotoviti enotno presojo vplivov na okolje v zvezi s posameznim projektom, ki jo zahteva ustrezna zakonodaja Unije, brez poseganja v kakršne koli določbe, ki so v nasprotju s tem iz druge ustrezne zakonodaje Unije.
Komisija zagotovi smernice v zvezi z vzpostavitvijo vseh usklajenih ali skupnih postopkov za projekte, za katere hkrati velja obveznost izvajanja presoj v skladu s to direktivo in direktivami 92/43/EGS, 2000/60/ES, 2009/147/ES ali 2010/75/EU.
(20) Direktiva Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst (UL L 206, 22.7.1992, str. 7)." 						
(21) Direktiva 2009/147/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. novembra 2009 o ohranjanju prosto živečih ptic (UL L 20, 26.1.2010, str. 7).“;" 						
(b)
v odstavku 4 se prvi pododstavek nadomesti z naslednjim:
„4. Brez poseganja v člen 7 lahko države članice v izjemnih primerih posamezen projekt izvzamejo iz določb te direktive, če bi njihova uporaba negativno vplivala na namen projekta, pod pogojem, da so izpolnjeni cilji te direktive.“;
(c)
doda se naslednji odstavek:
„5. Kadar je projekt sprejet s posebnim aktom nacionalne zakonodaje, lahko države članice brez poseganja v člen 7 ta projekt izvzamejo iz določb v zvezi z javnim posvetovanjem, določenim v tej direktivi, če so izpolnjeni cilji te direktive.
Države članice obvestijo Komisijo o vsakem izvzetju iz prvega pododstavka vsaki dve leti od 16. maja 2017.“;
3.
člen 3 se nadomesti z naslednjim:
„Člen 3
1. Presoja vplivov na okolje na primeren način glede na vsak posamezni primer opredeli, opiše in presodi neposredne in posredne pomembne vplive projekta na naslednje dejavnike:
(a)
prebivalstvo in zdravje ljudi;
(b)
biotsko raznovrstnost, s posebnim poudarkom na vrste in habitate, ki so zavarovani v skladu z Direktivo 92/43/EGS in Direktivo 2009/147/ES;
(c)
zemljišče, tla, vodo, zrak in podnebje;
(d)
materialne dobrine, kulturno dediščino in krajino;
(e)
medsebojno delovanje dejavnikov iz točk (a) do (d).
2. Vplivi iz odstavka 1 na dejavnike iz navedenega odstavka vključujejo pričakovane vplive, ki izhajajo iz ranljivosti projekta na tveganje hudih nesreč in/ali katastrof, ki so relevantne za zadevni projekt.“;
4.
člen 4 se spremeni:
(a)
odstavka 3 in 4 se nadomestita z naslednjim:
„3. Med preverjanjem za vsak primer posebej ali postavljanjem pragov ali meril za namen odstavka 2 se upoštevajo ustrezna izbirna merila, določena v Prilogi III. Države članice lahko postavijo pragove ali merila, s katerimi določijo, v katerih primerih za projekte nista potrebni odločitev iz odstavkov 4 in 5 in presoja vplivov na okolje, in/ali pragove ali merila, s katerimi določijo, v katerih primerih je za projekte vedno potrebna presoja vplivov na okolje, vendar zanje ni potreba odločitev iz odstavkov 4 in 5.
4. Kadar države članice sklenejo, da je za projekte, naštete v Prilogi II, potrebna odločitev, nosilec projekta priskrbi informacije o značilnostih projekta in njegovih verjetnih pomembnih vplivih na okolje. Podrobni seznam informacij, ki jih je treba predložiti, je določen v Prilogi IIA. Kjer je ustrezno, nosilec projekta upošteva razpoložljive rezultate drugih relevantnih presoj vplivov na okolje, izvedenih v skladu z zakonodajo Unije, ki ni ta direktiva. Nosilec projekta lahko tudi zagotovi opis vseh značilnosti projekta in/ali ukrepov, predvidenih za izogibanje ali preprečevanje pomembnih negativnih vplivov na okolje.“;
(b)
dodata se naslednja odstavka:
„5. Pristojni organ sprejme odločitev na podlagi informacij, ki jih priskrbi nosilec projekta v skladu z odstavkom 4, in ob upoštevanju, kjer je to ustrezno, rezultatov predhodnega preverjanja ali presoj vplivov na okolje, izvedenih v skladu zakonodajo Unije, ki ni ta direktiva. Odločitev je na voljo javnosti in:
(a)
navaja glavne razloge za to glede na ustrezna merila iz Priloge III, kadar je bilo sklenjeno, da je presoja vplivov na okolje potrebna, ali
(b)
navaja glavne razloge za to glede na ustrezna merila iz Priloge III in, kadar to predlaga nosilec projekta, navaja morebitne značilnosti projekta in/ali ukrepe, predvidene za izogibanje ali preprečevanje pomembnih negativnih vplivov na okolje, kadar je bila sprejeta odločitev, da presoja vplivov na okolje ni potrebna.
6. Države članice zagotovijo, da pristojni organ sprejme odločitev čim prej in v roku, ki ni daljši od 90 dni od datuma, ko je nosilec projekta predložil vse informacije, potrebne v skladu z odstavkom 4. V izjemnih primerih, na primer glede na naravo, zahtevnost, lokacijo in obseg projekta, lahko pristojni organ rok za sprejem odločitve podaljša; v takem primeru pristojni organ v pisni obliki obvesti nosilca projekta o razlogih, ki utemeljujejo podaljšanje, in o datumu, ko se pričakuje odločitev.“;
5.
v členu 5 se odstavki 1 do 3 nadomestijo z naslednjim:
„1. Kadar se zahteva presoja vplivov na okolje, nosilec projekta pripravi in predloži poročilo o presoji vplivov na okolje. Informacije, ki jih mora predložiti nosilec projekta, vključujejo vsaj:
(a)
opis projekta, ki obsega informacije o lokaciji, zasnovi, velikosti in drugih pomembnih lastnostih projekta;
(b)
opis verjetnih pomembnih vplivov projekta na okolje;
(c)
opis značilnosti projekta in/ali predvidenih ukrepov za preprečevanje, zmanjševanje in po možnosti izravnavanje verjetnih pomembnih škodljivih vplivov na okolje;
(d)
opis razumnih alternativnih možnosti, ki jih je preučil nosilec projekta in ki so ustrezne za projekt in njegove posebne značilnosti, ter navedbo glavnih razlogov za izbrano rešitev, pri čemer se upoštevajo vplivi projekta na okolje;
(e)
netehnični povzetek informacij iz točk (a) do (d); in
(f)
morebitne dodatne informacije iz Priloge IV v zvezi s posebnimi značilnostmi posameznega projekta ali vrsto projekta in z elementi okolja, ki bodo verjetno prizadeti.
Kadar se izda mnenje na podlagi odstavka 2, poročilo o presoji vplivov na okolje temelji na tem mnenju in vključuje informacije, ki jih je smiselno zahtevati za pripravo obrazloženega sklepa o pomembnih vplivih zadevnega projekta na okolje, pri čemer se upošteva trenutno znanje in metode presoje. Da ne bi prišlo do podvajanja presoje, nosilec projekta pri pripravi poročila o presoji vplivov na okolje upošteva razpoložljive rezultate drugih ustreznih presoj na podlagi zakonodaje Unije ali nacionalne zakonodaje.
2. Na zahtevo nosilca projekta pristojni organ ob upoštevanju informacij, ki jih je predložil nosilec projekta zlasti o posebnih značilnostih projekta, tudi o njegovi lokaciji in tehničnih zmogljivosti, in njegovega verjetnega vpliva na okolje, izda mnenje o obsegu in stopnji podrobnosti informacij, ki jih mora nosilec projekta vključiti v poročilo o presoji vplivov na okolje v skladu z odstavkom 1 tega člena. Pristojni organ se pred izdajo mnenja posvetuje z organi iz člena 6(1).
Države članice lahko zahtevajo tudi, da pristojni organi izdajo mnenje iz prvega pododstavka, ne glede na to, ali ga zahteva nosilec projekta.
3. Za zagotovitev popolnosti in kakovosti poročila o presoji vplivov na okolje:
(a)
nosilec projekta zagotovi, da poročilo o presoji vplivov na okolje pripravijo usposobljeni strokovnjaki;
(b)
pristojni organ zagotovi, da ima na voljo zadostno strokovno znanje za preučitev poročila o presoji vplivov na okolje ali po potrebi lahko dostopa do njega, in
(c)
pristojni organ po potrebi od nosilca projekta zahteva dodatne informacije v skladu s Prilogo IV, ki so neposredno pomembne za pripravo obrazloženega sklepa o pomembnih vplivih projekta na okolje.“;
6.
člen 6 se spremeni:
(a)
odstavek 1 se nadomesti z naslednjim:
„1. Države članice sprejmejo potrebne ukrepe, s katerimi zagotovijo, da imajo organi, ki bodo projekt verjetno obravnavali zaradi svojih posebnih okoljskih odgovornosti ali lokalnih in regionalnih pristojnosti, možnost izraziti svoje mnenje o informacijah, ki jih je predložil nosilec projekta, in o prošnji za soglasje za izvedbo, pri čemer se po potrebi upoštevajo primeri iz člena 8a(3). V ta namen države članice določijo organe, s katerimi se je treba posvetovati, bodisi na splošno ali pa za vsak primer posebej. Informacije, zbrane na podlagi člena 5, se posredujejo tem organom. Podrobnejšo ureditev glede posvetovanja določijo države članice.“;
(b)
v odstavku 2 se uvodni del nadomesti z naslednjim:
„2. Za učinkovito sodelovanje zadevne javnosti v postopkih odločanja se jo elektronsko in z javnimi objavami ali drugimi sredstvi obvesti o naslednjih zadevah že na začetni stopnji postopka sprejemanja odločitev o okoljskih vprašanjih iz člena 2(2), najpozneje pa takrat, ko se informacije razumno lahko predložijo:“;
(c)
odstavek 5 se nadomesti z naslednjim:
„5. Države članice določijo podrobno ureditev za obveščanje javnosti, na primer z letaki na določenem območju ali objavo v krajevnih časopisih, in za posvetovanje z zadevno javnostjo, na primer s predložitvijo pisnih stališč ali ugotavljanjem javnega mnenja. Države članice sprejmejo potrebne ukrepe, s katerimi zagotovijo, da so ustrezne informacije v elektronski oblike dostopne javnosti vsaj na osrednjem portalu ali lahko dostopnih točkah dostopa na ustrezni upravni ravni.“;
(d)
odstavek 6 se nadomesti z naslednjim:
„6. Zagotovi se razumne časovne okvire za različne stopnje, da je na voljo dovolj časa:
(a)
za obveščanje organov iz odstavka 1 in javnosti ter
(b)
da organi iz odstavka 1 in zadevna javnost pripravijo postopek okoljskega odločanja in v njem učinkovito sodelujejo ob upoštevanju določb tega člena.“;
(e)
doda se naslednji odstavek:
„7. Časovni okviri za posvetovanje z zadevno javnostjo o poročilu o presoji vplivov na okolje iz člena 5(1) ne smejo biti krajši od 30 dni.“;
7.
člen 7 se spremeni:
(a)
odstavek 4 se nadomesti z naslednjim:
„4. Zadevne države članice začnejo s posvetovanji, ki med drugim zadevajo možne čezmejne vplive projekta in predvidene ukrepe za zmanjšanje ali odpravo takih vplivov, in se sporazumejo glede razumnega trajanja obdobja posvetovanja.
Taka posvetovanja lahko potekajo v okviru ustreznega skupnega organa.“;
(b)
odstavek 5 se nadomesti z naslednjim:
„5. Zadevne države članice določijo podrobnejšo ureditev za izvajanje odstavkov 1 do 4 tega člena, vključno s časovnimi okviri za posvetovanja, na podlagi ureditve in časovnih okvirov iz člena 6(5) do (7), in ta mora biti takšna, da omogoči zadevni javnosti na ozemlju prizadete države članice učinkovito sodelovanje v postopkih sprejemanja okoljskih odločitev iz člena 2(2) za projekt.“;
8.
člen 8 se nadomesti z naslednjim:
„Člen 8
V postopku izdaje soglasja za izvedbo se ustrezno upoštevajo rezultati posvetovanj in informacije, zbrane v skladu s členi 5 do 7.“;
9.
vstavi se naslednji člen:
„Člen 8a
1. Odločitev o izdaji soglasja za izvedbo vključuje vsaj naslednje informacije:
(a)
obrazloženi sklep iz člena 1(2)(g)(iv);
(b)
opis okoljskih pogojev, priložen odločitvi, in opis lastnosti projekta in/ali predvidenih ukrepov za preprečevanje ali zmanjševanje in po možnosti izravnavanje pomembnih škodljivih vplivov na okolje ter po potrebi ukrepov spremljanja.
2. V odločitvi o zavrnitvi soglasja za izvedbo se navedejo glavni razlogi za zavrnitev.
3. Če države članice uporabljajo postopke iz člena 2(2), ki niso postopki izdaje soglasja za izvedbo, se zahteve iz odstavkov 1 in 2 tega člena, kot je ustrezno, štejejo za izpolnjene, če odločitev, ki se izda v okviru teh postopkov, vključuje informacije iz navedenih odstavkov in so na voljo mehanizmi, ki omogočajo izpolnitev zahtev iz odstavka 6 tega člena.
4. V skladu z zahtevami iz odstavka 1(b) države članice zagotovijo, da nosilec projekta izvaja vidike projekta in/ali predvidene ukrepe za preprečevanje ali zmanjševanje in po možnosti izravnavanje pomembnih škodljivih vplivov na okolje, ter določijo postopke za spremljanje pomembnih škodljivih vplivov na okolje.
Vrsta parametrov, ki jih je treba spremljati, in trajanje spremljanja morata biti sorazmerna z naravo, lokacijo in velikostjo projekta ter pomenom njegovega vpliva na okolje.
Po potrebi se lahko uporabijo obstoječe ureditve spremljanja, ki izhajajo iz zakonodaje Unije, ki ni ta direktiva, in iz nacionalne zakonodaje, da se spremljanje ne podvaja.
5. Države članice zagotovijo, da pristojni organ sprejme katero koli odločitev iz odstavkov 1 do 3 v razumnem času.
6. Pristojni organ se pri odločitvi o dodelitvi soglasja za izvedbo prepriča, da je obrazloženi sklep iz člena 1(2)(g)(iv) ali druga odločitev iz odstavka 3 tega člena še ažurna. Države članice lahko v ta namen določijo časovne okvire za veljavnost obrazloženega sklepa iz člena 1(2)(g)(iv) ali drugih odločitev iz odstavka 3 tega člena.“;
10.
v členu 9 se odstavek 1 nadomesti z naslednjim:
„1. Ko je sprejeta odločitev za izdajo ali zavrnitev soglasja za izvedbo, pristojni organ ali organi v skladu z nacionalnimi postopki o tem nemudoma obvestijo javnost in organe iz člena 6(1) ter zagotovijo, da so javnosti in organom iz člena 6(1) na voljo naslednje informacije, pri čemer po potrebi upoštevajo primere iz člena 8a(3):
(a)
vsebino odločitve in vsakršne z njo povezane pogoje, kot je navedeno v členu 8a(1) in (2);
(b)
glavne razloge in ugotovitve, na katerih temelji ta odločitev, vključno z informacijami o poteku sodelovanja javnosti. To vključuje tudi povzetek rezultatov posvetovanj in informacije, zbrane v skladu s členi 5 do 7, ter navedbo, kako so bili ti rezultati vključeni ali drugače obravnavani, zlasti v zvezi s pripombami, prejetimi od prizadete države članice iz člena 7.“;
11.
vstavi se naslednji člen:
„Člen 9a
Države članice zagotovijo, da so pristojni organ ali organi objektivni pri opravljanju nalog, ki izhajajo iz te direktive, in da se ne znajdejo v nasprotju interesov.
Če je pristojni organ tudi nosilec projekta, države članice v okviru svoje ureditve upravnih pristojnosti uvedejo v zvezi z opravljanjem nalog na podlagi te direktive vsaj ustrezno ločitev funkcij, pri katerih obstaja nasprotje interesov.“;
12.
v členu 10 se prvi odstavek nadomesti z naslednjim:
„Brez poseganja v Direktivo 2003/4/ES določbe te direktive ne vplivajo na obveznost pristojnih organov, da spoštujejo omejitve, ki jih postavljajo nacionalni zakoni in drugi predpisi ter sprejete pravne prakse glede poslovne in industrijske zaupnosti, vključno z intelektualno lastnino in varovanjem javnega interesa.“;
13.
vstavi se naslednji člen:
„Člen 10a
Države članice določijo pravila o kaznih, ki se uporabljajo za kršitve nacionalnih določb, sprejetih na podlagi te direktive. Tako določene kazni so učinkovite, sorazmerne in odvračilne.“;
14.
v členu 12 se odstavek 2 nadomesti z naslednjim:
„2. Zlasti pa države članice vsakih šest let od 16. maja 2017 Komisijo obvestijo o naslednjem, če so takšni podatki razpoložljivi:
(a)
številu projektov iz prilog I in II, ki se predložijo v presojo vplivov na okolje v skladu s členi 5 do 10;
(b)
razčlenitvi presoj vplivov na okolje glede na kategorije projektov iz prilog I in II;
(c)
številu projektov iz Priloge II, za katere se sprejme odločitev v skladu s členom 4(2);
(d)
povprečnem trajanju postopka presoje vplivov na okolje;
(e)
splošnih ocenah o povprečnem neposrednem strošku presoj vplivov na okolje, vključno z vplivi, ki so posledica uporabe te direktive na mala in srednja podjetja.“;
15.
priloge Direktive 2011/92/EU se spremenijo, kakor določa Priloga k tej direktivi.
Člen 2
1. Brez poseganja v člen 3 države članice uveljavijo zakone in druge predpise, potrebne za uskladitev s to direktivo, najpozneje do 16. maja 2017.
Države članice se v sprejetih predpisih sklicujejo na to direktivo ali pa sklic nanjo navedejo ob njihovi uradni objavi. Način sklicevanja določijo države članice.
2. Države članice Komisiji sporočijo besedila temeljnih predpisov nacionalne zakonodaje, sprejetih na področju, ki ga ureja ta direktiva.
Člen 3
1. Za projekte, za katere se je postopek za odločitev iz člena 4(2) Direktive 2011/92/EU začel pred 16. majem 2017, veljajo obveznosti iz člena 4 Direktive 2011/92/EU pred njeno spremembo, opravljeno s to direktivo.
2. Za projekt veljajo obveznosti iz člena 3 in členov 5 do 11 Direktive 2011/92/EU pred njeno spremembo, opravljeno s to direktivo, če se je pred 16. majem 2017:
(a)
začel postopek za izdajo mnenja iz člena 5(2) Direktive 2011/92/EU ali
(b)
so bile predložene informacije iz člena 5(1) Direktive 2011/92/EU.
Člen 4
Ta direktiva začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
Člen 5
Ta direktiva je naslovljena na države članice.
V Strasbourgu, 16. aprila 2014