PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 4. února 2014,
kterým se zrušuje rozhodnutí 2000/745/ES, kterým se přijímají závazky nabídnuté v souvislosti s antidumpingovým a antisubvenčním řízením týkajícím se dovozu některých polyethylentereftalátů (PET) pocházejících mimo jiné z Indie
(2014/109/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 597/2009 ze dne 11. června 2009 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní antisubvenční nařízení“), a zejména na článek 13 uvedeného nařízení,
po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. STÁVAJÍCÍ OPATŘENÍ
(1)
Vyrovnávací opatření na dovoz polyethylentereftalátů (dále jen „PET“) pocházejících z Indie byla v platnosti od roku 2000 (2). Tato opatření byla naposledy ponechána v platnosti prováděcím nařízením Rady (EU) č. 461/2013 (3), a sice po přezkumu před pozbytím platnosti.
(2)
Antidumpingová opatření na dovoz PET pocházejících z Indie byla v platnosti od roku 2000 (4). Tato opatření byla naposledy ponechána v platnosti nařízením Rady (ES) č. 192/2007 (5), a sice po přezkumu před pozbytím platnosti. Dne 24. února 2012 zahájila Komise následný přezkum opatření před pozbytím platnosti. Prováděcím rozhodnutím 2013/226/EU (6) odmítla Rada návrh prováděcího nařízení Rady týkajícího se zachování antidumpingového cla na dovoz PET pocházejících mimo jiné z Indie, který předložila Komise, a uvedená antidumpingová opatření tedy pozbyla platnosti.
(3)
V roce 2000 přijala Komise rozhodnutím 2000/745/ES (7) cenové závazky (dále jen „závazky“), které nabídly v souvislosti s antidumpingovým i antisubvenčním řízením mimo jiné tyto indické společnosti: Pearl Engineering Polymers Limited (dále jen „Pearl“) a Reliance Industries Limited (dále jen „Reliance“). V roce 2005 přijala Komise rozhodnutím 2005/697/ES (8), kterým se mění rozhodnutí 2000/745/ES, závazek od indické společnosti South ASEAN Petrochem Limited, která v důsledku fúze změnila svůj název na Dhunseri Petrochem & Tea Limited (dále jen „Dhunseri“) (9).
B. ZMĚNA OKOLNOSTÍ BĚHEM PROVÁDĚNÍ ZÁVAZKŮ
(4)
Změna okolností během provádění závazků může odůvodnit rozhodnutí Komise vykonat svou pravomoc a zrušit přijetí závazků, jak je stanoveno v čl. 13 odst. 9 základního antisubvenčního nařízení.
(5)
Zrušení antidumpingových opatření a zachování vyrovnávacího cla představuje změnu okolností, za kterých byly závazky přijaty. Závazky byly přijaty za situace, kdy byla v platnosti jak antidumpingová, tak antisubvenční opatření. Základní prvek závazků, což je minimální dovozní cena, odráží prvek dumpingu i subvencování. V současné době neexistuje žádný prvek dumpingu. Proto není minimální dovozní cena na odpovídající úrovni.
C. PORUŠENÍ ZÁVAZKU
(6)
Kromě toho jedna z indických společností, Pearl, nesplnila svou oznamovací povinnost vůči Komisi. Tato společnost nepředložila čtvrtletní zprávy o prodejích. Komise tedy není schopna závazek účinně sledovat.
(7)
Podmínky závazku stanoví, že nepředložení zpráv se považuje za porušení závazku. Nedávný rozsudek Soudního dvora (10) rovněž potvrdil, že povinnost informovat musí být považována za základní povinnost nutnou pro řádné fungování závazku.
(8)
Přijetí závazku společnosti Pearl musí být na tomto základě zrušeno.
D. PÍSEMNÁ PODÁNÍ
(9)
Uvedeným třem společnostem se dostalo možnosti slyšení a předložení písemných podání. Dvě indické společnosti a výbor výrobců PET v Evropě (CPME) zastupující odvětví Unie poskytly své připomínky.
1. Změněné okolnosti jako důvod ke zrušení přijetí závazku
(10)
Jedna společnost tvrdila, že pro návrh na zrušení přijetí závazku chybí právní základ. Uvedená strana tvrdila, že čl. 13 odst. 9 základního antisubvenčního nařízení nezmiňuje výslovně „změněné okolnosti“ a spojuje veškeré možnosti zrušení přijetí závazku s případy porušení. Tento argument bylo nutné odmítnout. Ustanovení čl. 13. odst. 9 základního antisubvenčního nařízení „změněné okolnosti“ skutečně výslovně nezmiňuje. Avšak je jasné, že případy, kdy Komise může zrušit přijetí závazku, neomezuje na případy porušení. Stanoví, že „jestliže některá strana poruší nebo odvolá závazky, nebo v případě, že Komise zruší přijetí závazku [podtržení doplněno], je přijetí daného závazku po konzultacích zrušeno…“. Zdůrazňuje tedy, že zrušení přijetí závazku může tvořit samostatný základ pro toto zrušení.
(11)
Pravomoc Komise rozhodnout sama o přijetí nebo odmítnutí nabídky závazku se musí ve skutečnosti odrážet i v právu zrušit přijetí závazku, pokud se změní okolnosti, na jejichž základě byly nabídky závazků přijaty. Podle judikatury Soudního dvora „určují orgány při výkonu své posuzovací pravomoci, zda […] jsou závazky přijatelné“ (11). Uvedené posuzovací pravomoci jsou v oblasti opatření na ochranu obchodu obecně široké, protože soudy Unie uznávají, že v této oblasti musí orgány posuzovat složitou hospodářskou, politickou a právní situaci. Konkrétně Soudní dvůr rozhodl, že Komise „při výkonu pravomocí, které jí byly svěřeny v [základním nařízení] má velmi širokou posuzovací pravomoc, pokud jde o zájmy Společenství, při rozhodování o jakýchkoli opatřeních potřebných k řešení situace, které nastala“ (12). Komise má proto při přijímání, odmítání nebo rušení závazku posuzovací pravomoc, aby mohla provádět opatření týkající se obchodu v zájmu Unie.
(12)
Komise proto zamítá argument, že změna okolností ve srovnání s okolnostmi, které panovaly v době přijetí závazku, nemůže sloužit jako důvod pro zrušení uvedeného závazku.
2. Soulad zrušení s předchozími právními akty týkajícími se téhož řízení
(13)
Jedna společnost tvrdila, že rozhodnutím Komise 2013/223/EU (13) bylo potvrzeno přijetí jejího závazku. Jako související argument vznesla, že čl. 2 odst. 2 prováděcího nařízení (EU) č. 461/2013, kterým se ukládá konečné vyrovnávací clo, představuje další uznání toho, že závazek by mohl zůstat v platnosti i po skončení platnosti antidumpingového cla. Oba tyto argumenty jsou zavádějící. Rozhodnutím 2013/223/EU odvolala Komise přijetí závazků jedné indonéské a jedné indické společnosti, jelikož porušily své povinnosti předkládat zprávy. Zrušení v případě jedné společnosti v žádném případě nevylučuje následné rozhodnutí Komise zrušit přijetí jiných závazků, pokud toto opatření bude odůvodněné vzhledem k okolnostem konkrétního případu.
(14)
V prováděcím nařízení (EU) č. 461/2013, vyhlášeném dne 23. května 2013, se odrazila změna rozhodnutí 2000/745/ES v důsledku přijetí rozhodnutí 2013/223/EU (odvolání závazku v případě jedné indonéské a jedné indické společnosti). Prováděcí nařízení (EU) č. 461/2013, kterým se ukládá konečné vyrovnávací clo, bylo vyhlášeno tentýž den jako prováděcí rozhodnutí 2013/226/EU, kterým Rada zrušila antidumpingové clo. Důsledky uvedeného rozhodnutí by mohla Komise posoudit pouze po jeho přijetí.
(15)
Argumenty této strany tedy musely být odmítnuty.
3. Matematická úprava minimální dovozní ceny (MIP)
(16)
Jedna společnost požádala, aby Komise z MIP odečetla částku odpovídající stanovenému antidumpingovému clu, a tím uvedla MIP do souladu se základním opatřením - vyrovnávacím clem. Tuto operaci nebylo možné provést. Zaprvé, podle podmínek závazku je jakákoli revize působnosti a minimálních cen možná pouze prostřednictvím prozatímního přezkumu podle článku 19 základního antisubvenčního nařízení. Zadruhé, tato společnost žádala o to, aby ze stávající MIP byly pouze odečteny částky odpovídající částce stanoveného antidumpingového cla. Ve stávajícím závazku jsou mechanismy MIP a indexace založeny buď na ceně, která nepůsobí újmu, stanovené pro trh Unie (cílová cena), nebo na běžné hodnotě (v závislosti na dané společnosti), jak byla určena v roce 1999. Ve druhém zmiňovaném případě žádný základ pro MIP neexistuje, jelikož platnost antidumpingového cla vypršela. Kdyby byl závazek posuzován pouze s ohledem na vyrovnávací clo, vývozní cena (navýšená o částku stanoveného vyrovnávacího cla) by se mohla stát srovnávacím základem pro MIP. S cílem stanovit odpovídající MIP by Komise nejprve musela zjistit vývozní cenu, která by sloužila jako srovnávací základ. V tomto případě nelze žádný takový srovnávací základ jednoduše zjistit, mimo jiné proto, že opatření jsou v platnosti již po dlouhou dobu. Kromě toho zavedený mechanismus indexace, který se týká ceny, jež nepůsobí újmu (cílové ceny), nebo běžné hodnoty, nelze jednoduše převzít pro vývozní cenu. Jakákoli jednoduchá matematická úprava by vyžadovala, aby bylo možné snadno zjistit veškeré prvky nezbytné pro výpočet MIP a aby tyto prvky byly nesporné. Pouze v takovém případě může Komise zaručit rovnocennost závazku s platným opatřením. Tato podmínka není v tomto případě splněna. Jednoduchá matematická operace, kterou navrhoval žadatel, tedy není možná.
(17)
Pokud jde o platný závazek, musí Komise jednat včas, aby splnila rozhodnutí Rady o zrušení platného antidumpingového cla. Je tedy třeba vyvarovat se jakéhokoli dalšího prodlení. Zrušením přijetí závazku není dotčeno jakékoli možné budoucí rozhodnutí v případě, že nějaká společnost bude chtít předložit nabídku závazku.
(18)
Po druhém zveřejnění zjištění Komise jedna strana znovu zopakovala, že minimální dovozní cena by měla být snížena jednoduchou matematickou operací. Zpochybnila příslušné odůvodnění Komise jako „nevhodné a postrádající jakýkoli základ“. Tento postoj však nebyl nijak podložen, a proto je nutné jej odmítnout. Toto tvrzení bylo kromě toho předmětem 16. bodu odůvodnění.
(19)
Žádost o matematickou úpravu MIP tedy bylo nutné odmítnout.
4. Projednávaná věc T-422/13
(20)
Jedna společnost tvrdila, že závazky by měly zůstat v platnosti, dokud Tribunál nepřijme rozhodnutí ve věci T-422/13 CPME a další v. Rada. Uvedená společnost tvrdí, že pokud bude odvětví Unie úspěšné při napadnutí prováděcího rozhodnutí 2013/226/EU, kterým se zrušuje antidumpingové clo, Komise bude povinna závazek obnovit. Tento argument je zavádějící. Komise musí posoudit stávající situaci a jednat včas, aby splnila rozhodnutí Rady o zrušení antidumpingových opatření. Komise při rozhodování o této otázce nemůže předjímat možný výsledek soudní věci. Vzhledem k této skutečnosti je nutné včas přijmout rozhodnutí týkající se platných závazků.
5. Porušení závazku
(21)
Jedna společnost tvrdila, že porušení povinnosti podávat zprávy ze strany jedné společnosti by nemělo mít žádné důsledky pro jiné společnosti. Tímto se potvrzuje, že porušení povinnosti podávat zprávy bylo zjištěno pouze u společnosti Pearl.
6. Možný přezkum a závazky
(22)
Dvě indické společnosti tvrdily, že závazky by měly zůstat v platnosti, dokud nebudou k dispozici výsledky možného prozatímního přezkumu minimální dovozní ceny. Komise poznamenává, že jelikož platnost antidumpingového cla vypršela, základ pro minimální dovozní cenu přestal existovat (viz 16. bod odůvodnění). Je nutné včas přijmout rozhodnutí pro řešení účinků této změny. Společnost zároveň může požádat o přezkum platného opatření a v této souvislosti nabídnout nový závazek týkající se pouze platných antidumpingových opatření.
(23)
Po druhém zveřejnění zjištění Komise jedna strana znovu zopakovala, že Komise měla zahájit prozatímní přezkum z moci úřední a závazek měl mezitím zůstat v platnosti až do doby, než bude znám výsledek takového přezkumu.
(24)
Komise předně poukazuje na to, že má sama pravomoc rozhodnout o zahájení antisubvenčního přezkumného šetření. V tomto konkrétním případě však přezkumné šetření souvisí s přáním jednoho vývozce nabídnout nový závazek. Komise proto nemá žádný důvod zahájit přezkum bez nové nabídky závazku od dotčeného vývozce, v souladu s článkem 13 základního nařízení.
(25)
Kromě toho musí závazek jakožto rovnocenná forma opatření odpovídat základnímu opatření uloženému Radou. Tak tomu již není, což vedlo Komisi k návrhu zrušit platný závazek.
(26)
Je pravda, že strany mohou požádat o prozatímní přezkum na základě ustanovení základního antisubvenčního nařízení, a jakákoli možná nová nabídka závazku pak bude posuzována v rámci takového případného přezkumu.
7. Antisubvenční clo jako překážka dovozu
(27)
Po druhém zveřejnění zjištění Komise jedna strana tvrdila, že zrušení přijetí závazku „by neomezilo úroveň ochrany v souvislosti s pozbytím platnosti antidumpingových opatření (…), ale spíše [by] znemožnilo uživatelům PET dovoz“. Komise v tomto ohledu poznamenává, že vzhledem k neexistenci závazku přestává být minimální dovozní cena pro vývozce srovnávacím základem. Tato strana neposkytla důkazy o tom, proč by vyrovnávací clo mělo indickým vývozcům bránit v dovozu. V každém případě se účel uložení opatření a případně přijetí závazku netýká možnosti uživatelů dovážet. Účelem je stanovit úroveň ochrany, jak tato strana sama uvádí. Zájmy uživatelů byly posouzeny v souvislosti s otázkou, zda uložení opatření je v zájmu Unie, spolu se zájmy všech ostatních dotčených stran. Byl vyvozen závěr, že uložení opatření není v rozporu se zájmem Unie. Tento argument tedy musel být odmítnut.
8. Závěr ohledně připomínek jednotlivých stran
(28)
Žádný z argumentů vznesených zúčastněnými stranami nebyl takového rázu, aby změnil návrh Komise na zrušení přijetí závazku.
E. ZRUŠENÍ ROZHODNUTÍ 2000/745/ES
(29)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti by mělo být přijetí uvedených závazků zrušeno a rovněž by mělo být zrušeno rozhodnutí 2000/745/ES. V souladu s tím by se na dovoz PET vyrobených společnostmi Dhunseri, Reliance a Pearl (doplňkový kód TARIC pro společnost Dhunseri: A585, doplňkový kód TARIC pro společnost Reliance: A181 a doplňkový kód TARIC pro společnost Pearl: A182) mělo použít konečné vyrovnávací clo uložené čl. 1 odst. 2 prováděcího nařízení (EU) č. 461/2013,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2000/745/ES se zrušuje.
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.
V Bruselu dne 4. února 2014.
IZVEDBENI SKLEP KOMISIJE
z dne 4. februarja 2014
o razveljavitvi Sklepa 2000/745/ES o sprejetju ponujenih zavez v zvezi s protidampinškimi in protisubvencijskimi postopki pri uvozu določenega polietilen tereftalata (PET) s poreklom, med drugim, iz Indije
(2014/109/EU)
EVROPSKA KOMISIJA JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 597/2009 z dne 11. junija 2009 o zaščiti proti subvencioniranemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti (1) („osnovna protisubvencijska uredba“), in zlasti člena 13 Uredbe,
po posvetovanju s svetovalnim odborom,
ob upoštevanju naslednjega:
A. OBSTOJEČI UKREPI
(1)
Izravnalni ukrepi za uvoz polietilen tereftalata („PET“) s poreklom iz Indije so v veljavi od leta 2000 (2). Ti ukrepi so bili po zadnjem pregledu zaradi izteka ukrepa ohranjeni v skladu z Izvedbeno uredbo Sveta (EU) št. 461/2013 (3).
(2)
Protidampinški ukrepi za uvoz PET s poreklom iz Indije so v veljavi od leta 2000 (4). Ti ukrepi so bili po zadnjem pregledu zaradi izteka ukrepa ohranjeni v skladu z Uredbo Sveta (ES) št. 192/2007 (5). Komisija je 24. februarja 2012 uvedla naknadni pregled zaradi izteka ukrepa. Z Izvedbenim sklepom št. 2013/226/EU (6) je Svet zavrnil predlog Komisije o ohranitvi protidampinških dajatev na uvoz PET s poreklom, med drugim, iz Indije in s tem so protidampinški ukrepi nehali veljati.
(3)
Komisija je leta 2000 s Sklepom št. 2000/745/ES (7) sprejela cenovne zaveze („zaveze“) v zvezi s protidampinškimi in protisubvencijskimi ukrepi, med drugim, indijskih družb: Pearl Engineering Polymers Limited („Pearl“) in Reliance Industries Limited („Reliance“). Komisija je leta 2005 s Sklepom št. 2005/697/ES (8) o spremembi Sklepa št. 2000/745/ES sprejela zavezo indijske družbe South ASEAN Petrochem Limited, ki se je po združitvi preimenovala v Dhunseri Petrochem & Tea Limited („Dhunseri“) (9).
B. SPREMEMBA OKOLIŠČIN MED IZVAJANJEM ZAVEZ
(4)
Komisija je v skladu s členom 13(9) osnovne protisubvencijske uredbe v primeru spremembe okoliščin med izvajanjem zavez upravičena, da v skladu s svojimi pristojnostmi prekliče sprejetje zavez.
(5)
Razveljavitev protidampinških ukrepov in ohranitev izravnalnih dajatev pomenita spremembo okoliščin v katerih so bile zaveze sprejete. Zaveze so bile sprejete ob veljavi tako protidampinških, kot tudi protisubvencijskih ukrepov. V temeljni del zavez, minimalno uvozno ceno („MIP“), sta vključena tako element dampinga in element subvencij. Trenutno element dampinga ne obstaja. Zato MIP ni na ustrezni ravni.
C. KRŠITVE ZAVEZE
(6)
Poleg tega ena od indijskih družb, Pearl, ni izpolnila svoje obveznosti poročanja Komisiji. Družba ni predložila četrtletnih poročil o prodaji. Komisija zato ne more več učinkovito spremljati zaveze.
(7)
Določbe o zavezah navajajo, da se nepravočasna predložitev poročil šteje za kršitev zaveze. Nedavna sodba Sodišča (10) je prav tako potrdila, da je treba za pravilno delovanje zaveze obveznosti poročanja obravnavati kot osnovne obveznosti.
(8)
Sprejetje zavez družbe Pearl je treba preklicati tudi zaradi tega razloga.
D. PISNA STALIŠČA
(9)
Vsem trem družbam je bila dana možnost ustne in pisne predstavitve stališč. Pripombe sta predložili dve indijski družbi in Evropsko združenje proizvajalcev PET (CPME), kot predstavnik industrije Unije.
1. Sprememba okoliščin kot razlog za preklic sprejetja zavez
(10)
Stališče ene od družb je, da predlog za preklic sprejetja zaveze ni imel pravne podlage. Ta stranka je trdila, da člen 13(9) osnovne protisubvencijske uredbe „spremembe okoliščin“ izrecno ne omenja in kot razloge za preklic sprejetja zavez navaja le primere kršitev zavez. To utemeljitev je bilo treba zavrniti. V členu 13(9) osnovne protisubvencijske uredbe „sprememba okoliščin“ res ni izrecno navedena. Vendar pa pristojnost Komisije da prekliče sprejetja zavez ni omejena zgolj na primere kršitev. Člen določa, da „[č]e katera koli stranka zaveze krši ali prekliče zavezo ali v primeru, da Komisija prekliče sprejem zaveze [poudarek dodan], se sprejem zaveze, po posvetovanju, s sklepom ali z uredbo Komisije, kakor je primerno, prekliče …“. Člen torej preklic sprejetja zavez določa kot samostojno podlago za preklic.
(11)
Diskrecijsko pravico Komisije, da sprejme ali zavrne ponudbo o zavezi, je treba razumeti v okviru njene pristojnosti, da prekliče sprejem zaveze, če so se okoliščine, v katerih je bila ponudba o zavezi sprejeta, spremenile. V skladu s sodno prakso Sodišča „so institucije, v okviru svojih diskrecijskih pravic pooblaščene, da presodijo ustreznost zavez (11).“ Na področju ukrepov za zaščito trgovine je diskrecijska pravica Komisije praviloma široka, saj Sodišča Evropske unije priznavajo dejstvo, da morajo institucije na tem področju presojati o kompleksnih ekonomskih, političnih in pravnih vprašanjih. Sodišče je ocenilo, da ima Komisija „pri izvajanju svojih pristojnosti [osnovna uredba] široko diskrecijsko pravico za odločanje o ukrepih v interesu Skupnosti v dani situaciji“ (12). Zato ima Komisija ob sprejemu, zavrnitvi ali preklicu zavez diskrecijsko pravico za izvajanje trgovinskih ukrepov v interesu Unije.
(12)
Komisija zato zavrača trditev, da sprememba okoliščin ne more biti podlaga za preklic zaveze.
2. Usklajenost preklica s predhodnimi zakonskimi akti v istih postopkih
(13)
Ena družba je trdila, da je Komisija s Sklepom 2013/223/EU (13) z dne 24. aprila 2013 ponovno potrdila sprejetje zavez te družbe. S tem je povezano stališče, da določbe člena 2(2) Izvedbene uredbe (EU) št. 461/2013 o uvedbi dokončne izravnalne dajatve vsebujejo potrditev, da bi zaveze lahko ostale v veljavi po izteku protidampinških dajatev. Obe stališči sta neutemeljeni. S Sklepom 2013/223/EU je Komisija preklicala sprejetje zavez ene indonezijske in ene indijske družbe, ki sta kršili svoje obveznosti poročanja Komisiji. Preklic sprejetja zavez ene družbe ne preprečuje nadaljnjih odločitev Komisije o preklicu sprejetja zavez drugih družb, v kolikor bi bilo to potrebno glede na dane okoliščine.
(14)
Izvedbena uredba (EU) št. 461/2013 z dne 23. maja 2013 odraža spremembo Sklepa Komisije 2000/745/ES zaradi sprejetja Sklepa 2013/223/EU (preklic sprejetja zavez indonezijske in indijske družbe). Izvedbena uredba (EU) št. 461/2013 o uvedbi dokončne izravnalne dajatve je bila objavljena na isti dan kot Izvedbeni sklep 2013/226/EU, s katerim je Svet odpravil protidampinške dajatve. Posledice te odločitve je Komisija lahko ocenila šele po njenem sprejetju.
(15)
Stališča stranke je bilo torej treba zavrniti.
3. Matematična prilagoditev minimalne uvozne cene („MIP“)
(16)
Ena od družb je zahtevala, da Komisija od MIP odšteje vrednost fiksne protidampinške dajatve in s tem prilagodi vrednost MIP glede na zadevni ukrep - izravnalno dajatev. Tovrstnega izračuna ni bilo mogoče izvesti. Prvič, v skladu s pogoji iz zaveze je kakršna koli sprememba obsega in minimalnih cen mogoča le po izvedbi vmesnega pregleda v skladu s členom 19 osnovne protisubvencijske uredbe. Drugič, družba je zahtevala zgolj odbitek vrednosti fiksne protidampinške dajatve od sedanje MIP. V sedanji zavezi sta MIP in mehanizem usklajevanja izračunana bodisi na neškodljivi ceni določeni za trg Unije (ciljna cena) ali na normalni vrednosti (odvisno od zadevne družbe), določeni leta 1999. V zadnjem primeru je celotna osnova za MIP neobstoječa, saj protidampinška dajatev ni več v veljavi. Izvozna cena (povečana za vrednost fiksne izravnalne dajatve) bi lahko bila referenčno merilo za MIP le v primeru, da bi bila zaveza ocenjena glede na izravnalne dajatve. Komisija bi za izračun ustrezne MIP morala najprej določiti izvozno ceno, ki bi služila kot referenčno merilo. Tovrstnega merila v zadevnem primeru ni mogoče določiti, saj so ukrepi veljavni že dalj časa. Trenutnega mehanizma usklajevanja, ki se nanaša na neškodljivo ceno (ciljna cena) ali normalno vrednost, ni mogoče preprosto prenesti v izvozno ceno. Za vsako enostavno matematično prilagoditev bi morali biti vsi elementi, potrebni za izračun MIP, jasni in nedvomni. Komisija lahko šele nato zagotovi enakovrednost zavez in ukrepa v veljavi. V tem primeru ti pogoji niso izpolnjeni. Preprosti matematični izračun, kot ga predlaga vložnik, zato ni mogoč.
(17)
Komisija mora pravočasno ukrepati glede zaveze veljavi, da bi upoštevala sklep Sveta za razveljavitev veljavnih protidampinških dajatev. Zato se je treba kakršnim koli zamudam izogibati. Umik sprejetja zavez ne posega v morebitne odločitve glede ponudb za zaveze, ki bi jih družba želela predložiti v prihodnje.
(18)
Po drugem razkritju ugotovitev Komisije je ena od strank ponovno poudarila, da bi se morala minimalna uvozna cena znižati na podlagi preprostega matematičnega izračuna. Obrazložitev Komisije je spodbijala kot „napačno in neutemeljeno“. Vendar pa tega stališča ni podkrepila z dokazi in ga je zato treba zavrniti. Stališče je obravnavano v uvodni izjavi 16.
(19)
Zahtevek za matematični popravek MIP je bilo treba posledično zavrniti.
4. Postopek, ki teče pred sodiščem (zadeva T-422/13)
(20)
Stališče ene od družb je, da bi morale zaveze ostati veljavne do razsodbe Splošnega sodišča v zadevi T-422/13 CPME in drugi proti Svetu. Po mnenju te družbe, bi morala Komisija, v kolikor bo industrija Unije uspešna v svoji tožbi zoper Izvedbeni sklep 2013/226/EU o razveljavitvi protidampinških dajatev, zaveze ponovno sprejeti. Ta trditev je neutemeljena. Komisija mora oceniti trenutno stanje in ukrepati pravočasno, da bi upoštevala sklep Sveta za razveljavitev veljavnih protidampinških dajatev. Čakanje na odločitev sodišča ne more vplivati na odločitev Komisije. V luči tega dejstva je treba odločitev glede veljavnih zavez sprejeti pravočasno.
5. Kršitve zaveze
(21)
Stališče ene od družb je, da kršitev obveznosti poročanja Komisiji ene družbe ne bi smelo vplivati na druge družbe. Potrjuje se, da je le družba Pearl kršila svoje obveznosti poročanja Komisiji.
6. Morebitni pregled in zaveze
(22)
Stališče dveh indijskih družb je, da bi morale zaveze ostati v veljavi do objave ugotovitev morebitnega vmesnega pregleda MIP. Komisija ugotavlja, da je osnova za MIP neobstoječa, saj protidampinška dajatev ni več v veljavi (glej uvodno izjavo 16). Odločitev o posledicah tovrstne spremembe je treba sprejeti pravočasno. Družba lahko hkrati zaprosi za pregled ukrepa v veljavi in v tem okviru ponudi novo zavezo, ki se nanaša samo na veljavne protisubvencijske ukrepe.
(23)
Po drugem razkritju ugotovitev Komisije je ena od strank ponovno poudarila, da bi morala Komisija po uradni dolžnosti začeti izvajati vmesni pregled, medtem ko bi morale zaveze ostati veljavne do znanega izida tega pregleda.
(24)
Komisija najprej ugotavlja, da je presoja o začetku preiskave v zvezi s protisubvencijskim pregledom ena od njenih diskrecijskih pravic. V tem primeru pa je preiskava v zvezi s pregledom povezana z željo izvoznika po ponudbi nove zaveze. Komisija v skladu s členom 13 osnovne uredbe brez nove ponudbe zaveze zadevnega izvoznika nima razloga za začetek pregleda.
(25)
Poleg tega mora biti zaveza zaradi skladnosti ukrepov enaka zadevnemu ukrepu, ki ga je uvedel Svet. Ker temu ni več tako, je Komisija predlagala preklic veljavne zaveze.
(26)
Stranke lahko zaprosijo za vmesni pregled na podlagi določb osnovne protisubvencijske uredbe, v okvir takšnega pregleda pa spadajo tudi kakršne koli nove ponudbe zavez.
7. Protisubvencijska dajatev kot ovira za uvoz
(27)
Po drugem razkritju ugotovitev Komisije je ena od strank trdila, da bi preklic sprejetja zaveze „namesto znižanja ravni varstva v skladu z iztekom protidampinških ukrepov /…/ uporabnikom PET onemogočil uvoz“. Komisija v zvezi s tem ugotavlja, da minimalna uvozna cena ob odsotnosti zavez preneha veljati kot merilo za izvoznika. Stranka ni utemeljila, zakaj bi izravnalna dajatev indijskim izvoznikom preprečila uvoz. Namen uvedbe ukrepov in zaveze, v kolikor je ta sprejeta, ni povezana z možnostjo uporabnikov do uvoza. Kot stranka pravilno ugotavlja, je namen ukrepov vzpostavitev ravni varstva. Interesi uporabnikov so bili skupaj z interesi vseh drugih zadevnih strank ocenjeni v okviru interesov Unije za uvedbo ukrepov. Ugotovljeno je bilo, da uvedba ukrepov ni v nasprotju z interesi Unije. To stališče je bilo torej treba zavrniti.
8. Sklepne ugotovitve o pripombah strank
(28)
Predložene pripombe ne spreminjajo predloga Komisije za preklic sprejetja zavez.
E. PREKLIC SKLEPA 2000/745/ES
(29)
Glede na zgoraj navedeno bi bilo treba preklicati sprejetje zavez in razveljaviti Sklep 2000/745/ES. V skladu s tem bi bilo treba dokončne izravnalne dajatve, naložene s členom 1(2) Izvedbene uredbe (EU) št. 461/2013, uporabljati za uvoz PET, ki ga proizvajajo družbe Dhunseri, Reliance in Pearl (dodatna oznaka TARIC A585 za družbo Dhunseri, dodatna oznaka TARIC A181 za družbo Reliance in dodatna oznaka TARIC A182 za družbo Pearl) -
SPREJELA NASLEDNJI SKLEP:
Člen 1
Sklep 2000/745/ES se razveljavi.
Člen 2
Ta sklep začne veljati dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
V Bruslju, 4. februarja 2014