NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 331/2014
ze dne 11. března 2014,
kterým se zřizuje program výměny, pomoci a odborného vzdělávání za účelem ochrany eura proti padělání (program „Pericles 2020“) a kterým se zrušují rozhodnutí Rady 2001/923/ES, 2001/924/ES, 2006/75/ES, 2006/76/ES, 2006/849/ES a 2006/850/ES
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 133 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky (1),
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Unie a členské státy si vytýčily cíl přijmout opatření nezbytná k používání eura jako jednotné měny. Tato opatření zahrnují rovněž ochranu eura proti padělání a souvisejícím podvodům, což zvyšuje účinnost hospodářství Unie a zajišťuje udržitelnost veřejných financí.
(2)
Nařízení Rady (ES) č. 1338/2001 (3) umožňuje výměnu informací, spolupráci a vzájemnou pomoc tím, že zavádí harmonizovaný rámec pro ochranu eura. Aby byla ochrana eura zajištěna na rovnocenné úrovni v celé Unii, byly účinky uvedeného nařízení rozšířeny nařízením Rady (ES) č. 1339/2001 (4) na členské státy, které nepřijaly euro jako jednotnou měnu.
(3)
Akce na podporu výměny informací a pracovníků, technické a vědecké pomoci a specializovaného odborného vzdělávání významně pomáhají chránit jednotnou měnu Unie proti padělání a souvisejícím podvodům, a tak dosáhnout v celé Unii vysoké a rovnocenné ochrany a ukázat, že je Unie schopna postavit se závažné organizované trestné činnosti.
(4)
Program za účelem ochrany eura proti padělání (program Pericles) přispívá ke zvyšování povědomí občanů Unie a ke zlepšení ochrany eura, především soustavným šířením výsledků akcí podporovaných v rámci uvedeného programu.
(5)
Minulá podpora těchto akcí prostřednictvím rozhodnutí Rady 2001/923/ES (5) a 2001/924/ES (6), následně změněných, rozšířených a prodloužených rozhodnutími Rady 2006/75/ES (7), 2006/76/ES (8), 2006/849/ES (9) a 2006/850/ES (10), umožnila zlepšit akce Unie a členských států v oblasti ochrany eura proti padělání. Cílů programu Pericles pro období 2002-2006 i období 2007-2013 bylo úspěšně dosaženo.
(6)
Ve svém posouzení dopadů provedeném v roce 2011 s cílem vyhodnotit, zda by měl být program Pericles zachován, dospěla Komise k závěru, že by měl být program Pericles obnoven s tím, že je nutné zkvalitnit cíle a metodiku.
(7)
Doporučení obsažené v posouzení dopadu uvádělo, že by měly pokračovat a být dále rozvíjeny akce na úrovni Unie a členských států v oblasti ochrany eura proti padělání, s přihlédnutím k novým problémům v souvislosti s rozpočtovými omezeními. V rámci nového programu Pericles 2020 mohou návrhy předložené zúčastněnými členskými státy zahrnovat účastníky ze třetích zemí, je-li jejich účast pro ochranu eura důležitá.
(8)
Mělo by být zajištěno, aby byl program Pericles 2020 v souladu s jinými relevantními programy a akcemi. Komise by proto pro účely provádění programu Pericles 2020 měla ve výboru uvedeném v nařízení (ES) č. 1338/2001 s ohledem na vyhodnocení potřeby ochrany eura uskutečnit veškeré potřebné konzultace s hlavními dotčenými stranami (zejména příslušnými vnitrostátními orgány určenými členskými státy, Evropskou centrální bankou a Europolem), zejména pokud jde o výměny, pomoc a odborné vzdělávání.
(9)
Program Pericles 2020 by měl být prováděn zcela v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 (11). V souladu s uvedeným nařízením nesmí být grant udělen výhradně za účelem nákupu zařízení. Grant je finanční příspěvek na akce určené na podporu dosažení některého politického cíle Unie.
(10)
Význam eura jako světové měny si žádá náležitou úroveň ochrany v mezinárodním měřítku, které lze dosáhnout poskytnutím finančních prostředků na nákup zařízení, jež budou využívat orgány třetích zemí při vyšetřování případů spojených s paděláním eura.
(11)
Hodnocení programu Pericles provedené se zúčastněnými stranami prokazuje přidanou hodnotu tohoto programu, pokud jde o vysokou úroveň spolupráce mezi členskými státy a se třetími zeměmi, jakož i doplňkovost s akcemi uskutečňovanými na vnitrostátní úrovni, což má za následek vyšší účinnost. Pokračování programu Pericles na úrovni Unie podle očekávání významně přispěje k zachování a dalšímu zdokonalení vysoké úrovně ochrany eura spojené s prohloubením přeshraniční spolupráce, výměny a pomoci. V porovnání s možnými individuálními vnitrostátními iniciativami bude současně dosaženo celkových úspor díky společně organizovaným akcím a zadávání veřejných zakázek.
(12)
Komise by měla Evropskému parlamentu a Radě předložit nezávislou zprávu o hodnocení provádění programu Pericles 2020 v polovině období a závěrečnou zprávu o dosažení jeho cílů.
(13)
Toto nařízení je v souladu se zásadami subsidiarity a proporcionality. Program Pericles 2020 by měl usnadňovat spolupráci mezi členskými státy a mezi Komisí a členskými státy za účelem ochrany eura proti padělání, aniž by zasahoval do povinností členských států, a využívá zdroje účinněji, než by bylo možno dosáhnout na vnitrostátní úrovni. Opatření na úrovni Unie je nezbytné a odůvodněné, jelikož členským státům jednoznačně pomáhá při společné ochraně eura a podporuje využívání společných struktur Unie ke zvýšení spolupráce a výměny informací mezi příslušnými orgány.
(14)
Program Pericles 2020 by měl trvat sedm let, aby byla jeho doba trvání sladěna s dobou trvání víceletého finančního rámce stanovenou v nařízení Rady (EU, Euratom) č. 1311/2013 (12).
(15)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení programu Pericles 2020 by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. Komise by měla přijmout roční pracovní programy, které stanoví priority, rozdělení rozpočtu a hodnotící kritéria pro udělování grantů na akce. Komise by měla projednat s členskými státy uplatňování tohoto nařízení ve výboru uvedeném v nařízení (ES) č. 1338/2001. Součástí ročního pracovního programu by měly být mimořádné a řádně odůvodněné případy, kdy je nutné zvýšit spolufinancování, aby byly členské státy ekonomicky flexibilnější, a mohly tedy uspokojivě uskutečnit a dokončit projekty na ochranu a zabezpečení eura.
(16)
Toto nařízení stanoví finanční krytí na celou dobu trvání programu Pericles 2020, které představuje pro Evropský parlament a Radu hlavní referenční částku při ročním rozpočtovém procesu ve smyslu bodu 17 interinstitucionální dohody ze dne 2. prosince 2013 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni, spolupráci v rozpočtových záležitostech a řádném finančním řízení (13).
(17)
Za účelem vymezení stupně flexibility při rozdělení finančních prostředků by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o změnu orientačního rozdělení těchto finančních prostředků. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(18)
Finanční zájmy Unie by měly být chráněny přiměřenými opatřeními v celém výdajovém cyklu, včetně prevence, odhalování a vyšetřování nesrovnalostí, zpětného získávání ztracených, neoprávněně vyplacených nebo nesprávně použitých finančních prostředků a případných správních a finančních sankcí.
(19)
Rozhodnutí 2001/923/ES, 2001/924/ES, 2006/75/ES, 2006/76/ES, 2006/849/ES a 2006/850/ES by měla být zrušena. Měla by být stanovena přechodná opatření, která umožní splnění finančních závazků souvisejících s akcemi prováděnými podle uvedených rozhodnutí.
(20)
Je vhodné zajistit hladký přechod bez přerušení mezi programem Pericles a programem Pericles 2020 a je vhodné sjednotit trvání programu Pericles 2020 s dobou použitelnosti nařízení (EU, Euratom) č. 1311/2013. Proto by se měl program Pericles 2020 použít od 1. ledna 2014,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět
Zřizuje se víceletý akční program Pericles 2020 na podporu akcí k ochraně a zabezpečení eura proti padělání a souvisejícím podvodům (dále jen „program“) na období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2020.
Článek 2
Přidaná hodnota
Program aktivně přispívá a vede k užší nadnárodní spolupráci při ochraně eura v Unii a mimo ni a s obchodními partnery Unie, přičemž se také zaměřuje na členské státy nebo třetí země, které podle zpráv vydaných příslušnými orgány vykazují nejvyšší míru padělání eura. Tato spolupráce přispívá k vyšší účinnosti ochrany eura prostřednictvím výměny osvědčených postupů, společných norem a společného specializovaného odborného vzdělávání.
Článek 3
Obecný cíl
Obecným cílem programu je bránit padělání měny a souvisejícím podvodům a bojovat proti nim, zvyšovat tak konkurenceschopnost hospodářství Unie a zajišťovat udržitelnost veřejných financí.
Článek 4
Specifický cíl
Specifickým cílem programu je chránit eurobankovky a euromince proti padělání a souvisejícím podvodům podporou a doplněním opatření přijatých členskými státy a poskytováním pomoci příslušným vnitrostátním orgánům a orgánům Unie v jejich úsilí o rozvíjení úzké a pravidelné spolupráce a výměny osvědčených postupů mezi sebou, s Komisí a tam, kde je to vhodné, se třetími zeměmi a s mezinárodními organizacemi.
Tento cíl se měří mimo jiné účinností opatření přijatých finančními, technickými, donucovacími a soudními orgány, a to prostřednictvím počtu odhalených padělků, zlikvidovaných padělatelských dílen, zatčených osob a uložených sankcí.
Článek 5
Subjekty způsobilé pro financování
Pro financování na základě programu jsou způsobilé příslušné vnitrostátní orgány, jak jsou vymezeny v čl. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 1338/2001.
Článek 6
Účast na programu
1. Zúčastněnými zeměmi jsou členské státy, které přijaly euro jako jednotnou měnu.
2. Návrhy předložené členskými státy uvedenými v odstavci 1 mohou zahrnovat účastníky ze třetích zemí, je-li to důležité pro naplnění obecného cíle stanoveného v článku 3 a specifického cíle stanoveného v článku 4.
Článek 7
Cílové skupiny a společné akce
1. Program se zaměří na účast těchto skupin:
a)
pracovníků orgánů zabývajících se odhalováním padělků a bojem proti nim, zejména policie a finanční správy v závislosti na jejich konkrétních funkcích na vnitrostátní úrovni;
b)
pracovníků zpravodajských služeb;
c)
představitelů národních centrálních bank, mincoven, obchodních bank a jiných finančních zprostředkovatelů, zejména pokud jde o povinnosti finančních institucí;
d)
soudních úředníků, právníků a soudců specializujících se na tuto oblast;
e)
jakýchkoli dalších skupin dotčených odborníků, jakými jsou obchodní a průmyslové komory nebo obdobné organizace schopné zajistit přístup k malým a středním podnikům, maloobchodníkům a společnostem pro přepravu hotovosti.
2. Akce na základě programu mohou být organizovány společně Komisí a ostatními partnery s příslušnými odbornými znalostmi, jako jsou:
a)
národní centrální banky a Evropská centrální banka (ECB);
b)
národní analytická střediska a národní mincovní analytická střediska;
c)
Evropské technické a vědecké středisko (ETVS) a mincovny;
d)
Europol, Eurojust a Interpol;
e)
národní ústředny pro potírání penězokazectví uvedené v článku 12 Mezinárodní úmluvy o potírání penězokazectví podepsané v Ženevě dne 20. dubna 1929 (14) a jiné subjekty, které se specializují na prevenci, odhalování a vymáhání dodržování práva v oblasti padělání měny;
f)
specializované subjekty zabývající se kopírovacími a certifikačními technologiemi, tiskaři a rytci;
g)
jiné subjekty než uvedené v písmenech a) až f) mající zvláštní odborné znalosti, případně včetně subjektů ze třetích zemí, a zejména přistupujících a kandidátských zemí, a
h)
soukromé subjekty, které získaly a prokázaly technické znalosti, a týmy specializující se na odhalování padělaných bankovek a mincí.
Článek 8
Způsobilé akce
1. Program přihlíží k nadnárodním a multidisciplinárním aspektům boje proti padělání měny a podporuje osvědčené postupy, které jsou přizpůsobeny zvláštní situaci jednotlivých členských států.
2. Program poskytuje za podmínek, které jsou stanoveny v ročních pracovních programech uvedených v článku 11, finanční podporu pro tyto akce:
a)
výměnu a šíření informací, zejména prostřednictvím organizování workshopů, schůzek a seminářů, včetně odborné přípravy, cílené odborné praxe a výměn pracovníků příslušných vnitrostátních orgánů a obdobných akcí. Výměna informací se mimo jiné zaměří na:
-
metodiku sledování a analýzy ekonomického a finančního dopadu padělání měny,
-
provoz databází a systémů včasného varování,
-
využívání nástrojů k rozpoznání padělků s počítačovou podporou,
-
metody zjišťování a vyšetřování,
-
vědeckou pomoc, zejména vědecké databáze a sledování technologií/nového vývoje;
-
ochranu eura mimo Unii,
-
výzkumné činnosti,
-
poskytování zvláštních operativních odborných znalostí;
b)
technickou, vědeckou a operativní podporu, která se v rámci programu jeví jako nezbytná, zahrnující zejména:
-
všechna vhodná opatření, která na úrovni Unie zakládají výukové nástroje, jako je sborník právních předpisů Unie, informační věstníky, praktické příručky, jazykové a výkladové slovníky, databáze, zejména v oblasti vědecké pomoci nebo sledování technologií, nebo podpůrných počítačových aplikací, jako je programové vybavení,
-
příslušné studie v multidisciplinárním a nadnárodním měřítku,
-
rozvoj technických nástrojů a metod k podpoře rozpoznávání padělků na úrovni Unie,
-
finanční podporu pro spolupráci na činnostech, do nichž se zapojí nejméně dva státy, pokud tuto podpora nelze poskytnout z jiných programů evropských orgánů a institucí;
c)
granty na financování nákupu zařízení používaného specializovanými orgány pro boj proti padělání měny při ochraně eura proti padělání, v souladu s čl. 10 odst. 3.
KAPITOLA II
FINANČNÍ RÁMEC
Článek 9
Finanční krytí
1. Finanční krytí na provádění programu v období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2020 činí 7 344 000 EUR (v běžných cenách).
2. V rámci finančního krytí programu jsou částky přidělovány na způsobilé akce uvedené v čl. 8 odst. 2 v souladu s orientačním rozdělením finančních prostředků stanoveným v příloze.
Komise se od uvedeného orientačního rozdělení finančních prostředků nesmí odchýlit o více než 10 %. Ukáže-li se jako nezbytné tuto hranici překročit, je Komisi svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 14, kterými se mění orientační rozdělení finančních prostředků stanovené v příloze.
3. Roční rozpočtové prostředky schvaluje Evropský parlament a Rada v mezích víceletého finančního rámce.
Článek 10
Formy finanční podpory a spolufinancování
1. Komise program provádí v souladu s nařízením (EU, Euratom) č. 966/2012.
2. Finanční podpora poskytovaná v rámci programu na způsobilé akce uvedené v čl. 8 odst. 2 má podobu:
a)
grantů, nebo
b)
veřejných zakázek.
3. Nákup vybavení nesmí být jedinou složkou grantové dohody.
4. Míra spolufinancování u grantů udělovaných v rámci programu nesmí přesáhnout 75 % způsobilých nákladů. Ve výjimečných a řádně odůvodněných případech vymezených v ročních pracovních programech uvedených v článku 11 nepřekročí míra spolufinancování 90 % způsobilých nákladů.
5. Jsou-li způsobilé akce uvedené v čl. 8 odst. 2 organizovány společně s Komisí, ECB, Eurojustem, Europolem nebo Interpolem, rozdělí se příslušné výdaje mezi ně. Každý z nich hradí v každém případě cestovní výdaje a náklady na ubytování svých vlastních účastníků akcí.
Článek 11
Roční pracovní programy
Za účelem provádění programu přijme Komise roční pracovní programy.
Každý roční pracovní program provádí obecný cíl stanovený v článku 3 a specifický cíl stanovený v článku 4 stanovením:
a)
akcí, jež mají být uskutečněny v souladu s tímto obecným a specifickým cílem, včetně orientačního rozdělení finančních prostředků a způsobu provádění;
b)
u grantů: základních kritérií výběru a maximální možné míry spolufinancování.
Finanční prostředky přidělené na komunikační akce v rámci programu rovněž přispějí k pokrytí nákladů na institucionální komunikaci týkající se politických priorit Unie, pokud souvisejí s obecným cílem stanoveným v článku 3.
Článek 12
Ochrana finančních zájmů Unie
1. Komise přijme vhodná opatření, která zajistí, aby byly při provádění akcí financovaných podle tohoto nařízení finanční zájmy Unie chráněny prevencí podvodů, korupce a jiného protiprávního jednání, účinnými kontrolami, a jsou-li zjištěny nesrovnalosti, zpětným získáním neoprávněně vyplacených částek a případně účinnými, přiměřenými a odrazujícími správními a finančními sankcemi.
2. Komise nebo její zástupci a Účetní dvůr mají pravomoc provádět kontrolu veškerých dokladů i kontrolu na místě u všech příjemců grantů, dodavatelů a subdodavatelů, kteří obdrželi finanční prostředky Unie.
3. Evropský úřad pro boj proti podvodům (OLAF) může provádět vyšetřování, včetně kontrol a inspekcí na místě, v souladu s ustanoveními a postupy stanovenými v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 883/2013 (15) a v nařízení Rady (Euratom, ES) č. 2185/96 (16), s cílem zjistit, zda v souvislosti s grantovou dohodou, rozhodnutím o grantu nebo smlouvou financovanou v rámci programu nedošlo k podvodu, korupci nebo jinému protiprávnímu jednání ohrožujícímu finanční zájmy Unie.
4. Aniž jsou dotčeny odstavce 1, 2 a 3, musí dohody o spolupráci se třetími zeměmi a mezinárodními organizacemi, smlouvy, grantové dohody a rozhodnutí o grantu vyplývající z provádění tohoto nařízení obsahovat ustanovení, která výslovně zmocňují Komisi, Účetní dvůr a OLAF k provádění takových auditů a vyšetřování v souladu s jejich pravomocemi.
KAPITOLA III
SLEDOVÁNÍ, HODNOCENÍ A VÝKON PŘENESENÉ PRAVOMOCI
Článek 13
Sledování a hodnocení
1. Program provádí Komise ve spolupráci s členskými státy prostřednictvím pravidelných konzultací v různých fázích provádění programu ve výboru uvedeném v nařízení (ES) č. 1338/2001 s přihlédnutím k relevantním opatřením přijatým ostatními příslušnými subjekty, zejména ECB a Europolem.
2. Komise se snaží zajistit soulad a doplňkovost programu s ostatními relevantními programy a akcemi na úrovni Unie.
3. Komise poskytne Evropskému parlamentu a Radě každoročně informace o výsledcích programu. Zahrnuty musí být informace o souladu a doplňkovosti s ostatními příslušnými programy a akcemi na úrovni Unie. Komise trvale šíří výsledky akcí podporovaných na základě programu. Všechny zúčastněné země a další příjemci poskytnou Komisi veškeré údaje a informace, které jsou nezbytné ke sledování a hodnocení programu.
4. Komise provede vyhodnocení programu. Do 31. prosince 2017 předloží Komise nezávislou hodnotící zprávu v polovině období o dosahování cílů všech opatření (na úrovni výsledků a dopadů), o účinném a hospodárném využívání zdrojů a o přidané hodnotě pro Unii. Tato hodnotící zpráva je vypracována s cílem poskytnout informace pro rozhodnutí o zachování, změně nebo pozastavení příslušných opatření. Hodnocení se navíc zaměří na prostor ke zjednodušení, na vnitřní a vnější soudržnost, na trvající platnost všech cílů, jakož i na příspěvek opatření k naplňování priorit Unie v oblasti inteligentního a udržitelného růstu podporujícího začlenění. Hodnocení zohlední také výsledky hodnocení dlouhodobého dopadu předcházejících opatření.
5. Posouzení dlouhodobých dopadů a udržitelnosti účinků programu rovněž poskytne informace pro rozhodnutí o možném prodloužení, změně nebo pozastavení následného programu.
6. Do 31. prosince 2021 Komise kromě toho předloží Evropskému parlamentu a Radě závěrečnou hodnotící zprávu o dosažení cílů programu.
Článek 14
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v článku 9 je svěřena Komisi na období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2020.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v článku 9 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle článku 9 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitku nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
KAPITOLA IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 15
Zrušení
Rozhodnutí 2001/923/ES, 2001/924/ES, 2006/75/ES, 2006/76/ES, 2006/849/ES a 2006/850/ES se zrušují.
Finanční závazky související s akcemi prováděnými podle uvedených rozhodnutí se však až do splnění těchto povinností nadále řídí uvedenými rozhodnutími.
Článek 16
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2014.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné v členských státech v souladu se Smlouvami.
Ve Štrasburku dne 11. března 2014.
UREDBA (EU) št. 331/2014 EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA
z dne 11. marca 2014
o vzpostavitvi programa izmenjave, pomoči in usposabljanja za zaščito eura pred ponarejanjem (program „Pericles 2020“) in razveljavitvi sklepov Sveta 2001/923/ES, 2001/924/ES, 2006/75/ES, 2006/76/ES, 2006/849/ES in 2006/850/ES
EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 133 Pogodbe,
ob upoštevanju predloga Evropske komisije,
po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom,
ob upoštevanju mnenja Evropske centralne banke (1),
v skladu z rednim zakonodajnim postopkom (2),
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Unija in države članice so si zastavile cilj, da bodo določile ukrepe, potrebne za uporabo eura kot enotne valute. Ti ukrepi vključujejo zaščito eura pred ponarejanjem in s tem povezanimi goljufijami ter tako krepijo učinkovitost gospodarstva Unije in zagotavljajo vzdržnost javnih financ.
(2)
Uredba Sveta (ES) št. 1338/2001 (3) določa izmenjavo informacij, sodelovanje in vzajemno pomoč in s tem vzpostavlja usklajen okvir za zaščito eura. Učinke navedene uredbe je Uredba Sveta (ES) št. 1339/2001 (4) razširila na tiste države članice, ki niso sprejele eura kot enotne valute, da se zagotovi enaka stopnja zaščite eura po vsej Uniji.
(3)
Ukrepi, katerih cilj je spodbujati izmenjavo informacij in osebja, tehnično in znanstveno pomoč ter specializirano usposabljanje, pomembno prispevajo k zaščiti enotne valute Unije pred ponarejanjem in povezanimi goljufijami ter tako omogočajo doseganje visoke in enake stopnje zaščite po vsej Uniji in hkrati dokazujejo sposobnost Unije za boj proti hudemu organiziranemu kriminalu.
(4)
Program za zaščito eura pred ponarejanjem (program Pericles) prispeva k ozaveščanju državljanov Unije in izboljšuje zaščito eura, zlasti prek stalnega širjenja informacij o rezultatih ukrepov, ki jih ta program podpira.
(5)
Pretekla podpora takim ukrepom, ki je bila izražena s sklepoma Sveta 2001/923/ES (5) in 2001/924/ES (6), ki sta bila naknadno spremenjena ter razširjena s sklepi Sveta 2006/75/ES (7), 2006/76/ES (8), 2006/849/ES (9) in 2006/850/ES (10), je omogočila izboljšanje ukrepov Unije in držav članic na področju zaščite eura pred ponarejanjem. Cilji programa Pericles za obdobji 2002-2006 in 2007-2013 so bili uspešno doseženi.
(6)
Komisija je v oceni učinka iz leta 2011, v kateri je presojala, ali bi bilo treba program Pericles nadaljevati ali ne, prišla do zaključka, da bi bilo treba program Pericles podaljšati ter izboljšati cilje in metodologijo.
(7)
Ocena učinka je vsebovala priporočilo, da bi bilo treba nadaljevati in dodatno razvijati ukrepe na ravni Unije in držav članic na področju zaščite eura pred ponarejanjem, pri čemer je treba upoštevati tudi nove izzive v času proračunskega varčevanja. V skladu z novim programom Pericles 2020 lahko predlogi, ki jih predložijo sodelujoče države članice, vključujejo udeležence iz tretjih držav, če je njihovo sodelovanje pomembno za zaščito eura.
(8)
Zagotoviti bi bilo treba, da je program Pericles 2020 skladen z drugimi ustreznimi programi in ukrepi ter da jih dopolnjuje. Zato bi Komisija morala opraviti vsa potrebna posvetovanja v zvezi z oceno potreb za zaščito eura z glavnimi udeleženimi stranmi (zlasti s pristojnimi nacionalnimi organi, ki so jih imenovale države članice, z Evropsko centralno banko in Europolom) v odboru, določenem v Uredbi (ES) št. 1338/2001, zlasti glede izmenjave, pomoči in usposabljanja za izvedbo programa Pericles 2020.
(9)
Program Pericles 2020 bi bilo treba izvajati popolnoma skladno z določbami Uredbe (EU, Euratom) št. 966/2012 Evropskega parlamenta in Sveta (11). V skladu z navedeno uredbo financiranje nakupa opreme ne more biti edini namen nepovratnih sredstev. Namen nepovratnih sredstev je financiranje ukrepa, namenjenega pomoči za dosego cilja politike Unije.
(10)
Pomembnost eura kot svetovne valute zahteva ustrezno raven zaščite na mednarodni ravni, ki jo je mogoče doseči tako, da se dajo na voljo sredstva za nakup opreme, ki jo lahko organi tretjih držav uporabijo za preiskovanje ponarejanja eura.
(11)
Ocena programa Pericles, opravljena z zainteresiranimi stranmi, kaže na dodano vrednost tega programa v smislu visoke stopnje sodelovanja med državami članicami in s tretjimi državami ter dopolnjevanje z ukrepi, ki se izvajajo na nacionalni ravni, rezultat tega pa je povečana učinkovitost. Nadaljevanje programa Pericles na ravni Unije naj bi pomembno prispevalo k ohranjanju in nadaljnjemu izboljšanju visoke stopnje zaščite eura v povezavi z okrepitvijo čezmejnega sodelovanja, izmenjave in pomoči. Hkrati bodo ustvarjeni skupni prihranki na podlagi skupno organiziranih ukrepov in javnih naročil za razliko od morebitnih posameznih nacionalnih pobud.
(12)
Komisija bi morala Evropskemu parlamentu in Svetu predložiti neodvisno vmesno ocenjevalno poročilo o izvajanju programa Pericles 2020 ter končno ocenjevalno poročilo o doseganju njegovih ciljev.
(13)
Ta uredba je skladna z načeloma dodane vrednosti in sorazmernosti. Program Pericles 2020 bi moral omogočati lažje sodelovanje med državami članicami ter med Komisijo in državami članicami z namenom zaščite eura pred ponarejanjem brez negativnega vpliva na pristojnosti držav članic, pri čemer se sredstva uporabljajo učinkoviteje, kot bi se lahko uporabljala na nacionalni ravni. Ukrepanje na ravni Unije je potrebno in upravičeno, ker državam članicam očitno pomaga pri skupni zaščiti eura in spodbuja uporabo skupnih struktur Unije za povečanje obsega sodelovanja in izmenjave informacij med pristojnimi organi.
(14)
Program Pericles 2020 naj bi se izvajal sedem let, s čimer bo njegovo trajanje usklajeno s trajanjem večletnega finančnega okvira iz Uredbe Sveta (EU, Euratom) št. 1311/2013 (12).
(15)
Za zagotovitev enotnih pogojev za izvajanje programa Pericles 2020 bi bilo treba na Komisijo prenesti izvedbena pooblastila. Komisija bi morala sprejeti letne delovne programe, v katerih so določene prednostne naloge, razčlenitev proračuna in ocenjevalna merila za nepovratna sredstva za ukrepe. Komisija bi se morala z državami članicami dogovoriti o uporabi te uredbe, in sicer v okviru odbora iz Uredbe (ES) št. 1338/2001. V letni delovni program bi morali biti vključeni izjemni in utemeljeni primeri, ko je povečanje sofinanciranja potrebno, da se državam članicam omogoči večja gospodarska prožnost, ki jim bo omogočila zadovoljivo uresničevanje in dokončanje projektov za varstvo in zaščito eura.
(16)
Ta uredba določa finančna sredstva za celotno obdobje trajanja programa Pericles 2020, ki pomenijo prednostni referenčni znesek za Evropski parlament in Svet v letnem proračunskem postopku v smislu točke 17 Medinstitucionalnega sporazuma z dne 2. decembra 2013 med Evropskim parlamentom, Svetom in Komisijo o proračunski disciplini, sodelovanju v proračunskih zadevah in dobrem finančnem poslovodenju (13).
(17)
Da bi se omogočila določena prožnost pri dodeljevanju sredstev, bi bilo treba na Komisijo prenesti pooblastilo za sprejemanje aktov v skladu s členom 290 Pogodbe o delovanju Evropske unije v zvezi s spremembo okvirne dodelitve teh sredstev. Zlasti je pomembno, da Komisija pri svojem pripravljalnem delu opravi ustrezna posvetovanja, vključno na ravni strokovnjakov. Komisija bi morala pri pripravi in oblikovanju delegiranih aktov zagotoviti, da so ustrezni dokumenti predloženi Evropskemu parlamentu in Svetu sočasno, pravočasno in na ustrezen način.
(18)
Finančne interese Unije bi bilo treba v celotnem ciklu odhodkov zaščititi s sorazmernimi ukrepi, ki vključujejo preprečevanje, odkrivanje in preiskovanje nepravilnosti, povračilo izgubljenih, neupravičeno plačanih ali nepravilno porabljenih sredstev ter po potrebi upravnih in denarnih kazni.
(19)
Sklepe 2001/923/ES, 2001/924/ES, 2006/75/ES, 2006/76/ES, 2006/849/ES in 2006/850/ES bi bilo treba razveljaviti. Sprejeti bi bilo treba prehodne določbe za izpolnitev finančnih obveznosti, povezanih z ukrepi iz navedenih sklepov.
(20)
Primerno je zagotoviti nemoten in neprekinjen prehod iz programa Pericles na program Pericles 2020, prav tako pa bi bilo primerno trajanje programa Pericles 2020 uskladiti z Uredbo (EU, Euratom) št. 1311/2013. Program Pericles 2020 bi se zato moral začeti izvajati 1. januarja 2014 -
SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:
POGLAVJE I
SPLOŠNE DOLOČBE
Člen 1
Predmet urejanja
Vzpostavi se večletni akcijski program za spodbujanje ukrepov za zaščito in zavarovanje eura pred ponarejanjem in povezanimi goljufijami „Pericles 2020“ (v nadaljnjem besedilu: program) za obdobje od 1. januarja 2014 do 31. decembra 2020.
Člen 2
Dodana vrednost
Program dejavno spodbuja in vključuje okrepljeno nadnacionalno sodelovanje za zaščito eura v Uniji in zunaj nje ter s trgovinskimi partnerji Unije, s poudarkom na državah članicah ali tretjih državah, kjer je v skladu z ustreznimi poročili pristojnih organov stopnja ponarejanja eura najvišja. Tako sodelovanje prispeva k večji učinkovitosti zaščite eura s pomočjo izmenjave najboljših praks, skupnih standardov in skupnega specializiranega usposabljanja.
Člen 3
Splošni cilj
Splošni cilj programa je preprečevanje ponarejanja in povezanih goljufij in boj proti njim ter s tem povečanje konkurenčnosti gospodarstva Unije in zagotavljanje vzdržnosti javnih financ.
Člen 4
Posebni cilj
Posebni cilj programa je zaščititi eurobankovce in eurokovance pred ponarejanjem in povezanimi goljufijami s podporo in dopolnjevanjem ukrepov, ki jih sprejmejo države članice, ter zagotavljanjem pomoči pristojnim nacionalnim organom in organom Unije pri njihovih prizadevanjih, da razvijejo tesno in redno sodelovanje ter izmenjavo najboljših praks med seboj ter s Komisijo, tudi z vključitvijo tretjih držav in mednarodnih organizacij, če je primerno.
Ta cilj se med drugim meri z učinkovitostjo ukrepanja finančnih in tehničnih organov ter organov pregona in pravosodnih organov, ki se meri na podlagi števila odkritih primerov ponarejanja, uničenih nezakonitih tiskarn, prijetih posameznikov in izrečenih kazni.
Člen 5
Organi, upravičeni do financiranja
Organi, ki so upravičeni do financiranja v okviru programa, so pristojni nacionalni organi, kakor so opredeljeni v točki (b) člena 2 Uredbe (ES) št. 1338/2001.
Člen 6
Sodelovanje v programu
1. Sodelujoče države so države članice, ki so sprejele euro kot enotno valuto.
2. Predlogi, ki jih predložijo države članice iz odstavka 1, lahko vključujejo udeležence iz tretjih držav, če je to pomembno za izpolnitev splošnih in posebnih ciljev iz člena 3 oziroma 4.
Člen 7
Ciljne skupine in skupni ukrepi
1. Program je usmerjen k sodelovanju naslednjih skupin:
(a)
osebje agencij, ki se ukvarjajo z odkrivanjem ponarejanja in bojem proti ponarejanju, zlasti policijske enote in finančne uprave, ob upoštevanju njihovih konkretnih funkcij na nacionalni ravni;
(b)
osebje obveščevalnih služb;
(c)
predstavniki nacionalnih centralnih bank, zakladnic, poslovnih bank in drugih finančnih posrednikov, zlasti glede obveznosti finančnih institucij;
(d)
pravosodni uradniki, odvetniki in člani pravosodja, specializirani za to področje;
(e)
vse druge skupine specialistov za to področje, kot so gospodarske zbornice ali podobne strukture, ki lahko omogočijo dostop do majhnih in srednje velikih podjetij, trgovcev na drobno ter podjetij za prevoz gotovine.
2. Komisija lahko ukrepe v okviru programa organizira skupaj z drugimi partnerji, ki imajo ustrezno strokovno znanje, kot so:
(a)
nacionalne centralne banke in Evropska centralna banka (ECB);
(b)
nacionalni centri za analize in nacionalni centri za analizo kovancev;
(c)
Evropski tehnični in znanstveni center (ETZC) in zakladnice;
(d)
Europol, Eurojust in Interpol;
(e)
centralni državni uradi za boj proti ponarejanju, kot so opredeljeni v členu 12 Mednarodne konvencije o preprečevanju ponarejanja denarja, podpisane v Ženevi 20. aprila 1929 (14), in druge agencije, ki so specializirane za preprečevanje, odkrivanje in kazenski pregon v zvezi s ponarejanjem;
(f)
organi, specializirani za tehnologije ponatisa in overjanja, ter tiskarji in graverji;
(g)
organi, z izjemo navedenih v točkah (a) do (f), ki nudijo posebno strokovno znanje, vključno s takimi organi iz tretjih držav in zlasti iz držav pristopnic in kandidatk, če je primerno; ter
(h)
zasebni subjekti z razvitim in dokazanim tehnološkim znanjem in skupine, ki so specializirane za odkrivanje ponarejenih bankovcev in kovancev.
Člen 8
Upravičeni ukrepi
1. Program upošteva nadnacionalne in interdisciplinarne vidike boja proti ponarejanju ter spodbuja najboljše prakse, prilagojene nacionalnim značilnostim vsake države članice.
2. Pod pogoji, določenimi v letnem delovnem programu iz člena 11, program zagotavlja finančno podporo za naslednje ukrepe:
(a)
izmenjavo in širjenje informacij, zlasti z organiziranjem delavnic, srečanj in seminarjev, vključno z usposabljanjem, ciljnim zaposlovanjem in izmenjavo osebja pristojnih nacionalnih organov ter drugimi podobnimi ukrepi. Izmenjava informacij je med drugim usmerjena v:
-
metodologije za spremljanje in analiziranje gospodarskega in finančnega učinka ponarejanja,
-
delovanje podatkovnih zbirk in sistemov zgodnjega opozarjanja,
-
uporabo računalniško podprtih orodij odkrivanja,
-
poizvedovalne in preiskovalne metode,
-
znanstveno pomoč, zlasti znanstvene podatkovne zbirke in spremljanja/opazovanja tehnološkega razvoja,
-
zaščito eura zunaj Unije,
-
raziskovalne ukrepe,
-
zagotavljanje posebnih operativnih strokovnih znanj;
(b)
tehnično, znanstveno in operativno pomoč, ki se izkaže za potrebno v okviru programa in ki vključuje zlasti:
-
vse ustrezne ukrepe, ki določajo učne vire na ravni Unije, kot so priročnik o zakonodaji Unije, informativni bilteni, praktični priročniki, glosarji in leksikoni, baze podatkov, zlasti na področju znanstvene pomoči ali spremljanja tehnologije ali računalniških podpornih aplikacij, kot je programska oprema,
-
ustrezne študije na interdisciplinarni in nadnacionalni ravni,
-
razvoj instrumentov in metod tehnične podpore za lažje izvajanje ukrepov odkrivanja na ravni Unije,
-
finančno podporo za sodelovanje v dejavnostih, ki vključujejo vsaj dve državi, kadar taka podpora ni na voljo na podlagi drugih programov evropskih institucij in organov;
(c)
nepovratna sredstva za financiranje nakupa opreme, ki jo bodo uporabljali specializirani organi za boj proti ponarejanju pri zaščiti eura pred ponarejanjem, skladno s členom 10(3).
POGLAVJE II
FINANČNI OKVIR
Člen 9
Finančna sredstva
1. Finančna sredstva za izvajanje programa za obdobje od 1. januarja 2014 do 31. decembra 2020 znašajo 7 344 000 EUR (v tekočih cenah).
2. V okviru finančnih sredstev programa se zneski dodelijo upravičenim ukrepom iz člena 8(2) v skladu z okvirno dodelitvijo sredstev iz Priloge.
Komisija od te okvirne dodelitve sredstev ne odstopi za več kakor 10 %. Če bi bilo treba to mejo prekoračiti, se na Komisijo prenese pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 14 v zvezi s spremembo okvirne dodelitve sredstev iz Priloge.
3. Evropski parlament in Svet odobrita letne odobritve v okviru omejitev iz večletnega finančnega okvira.
Člen 10
Vrste finančne podpore in sofinanciranje
1. Komisija izvaja program v skladu z Uredbo (EU, Euratom) št. 966/2012.
2. Finančna podpora v okviru programa za upravičene ukrepe iz člena 8(2) ima obliko:
(a)
nepovratnih sredstev ali
(b)
javnih naročil.
3. Nakup opreme ne sme biti edina sestavina sporazuma o nepovratnih sredstvih.
4. Stopnja sofinanciranja za nepovratna sredstva, dodeljena v okviru programa, ne presega 75 % upravičenih stroškov. V izjemnih in ustrezno utemeljenih primerih, opredeljenih v letnem delovnem programu iz člena 11, stopnja sofinanciranja ne presega 90 % upravičenih stroškov.
5. Kadar upravičene ukrepe iz člena 8(2) organizirajo skupaj Komisija in ECB, Eurojust, Europol ali Interpol, se nastali stroški razdelijo med njimi. V vsakem primeru pa vsak izmed navedenih subjektov sam nosi potne in nastanitvene stroške svojih gostujočih predavateljev.
Člen 11
Letni delovni programi
Komisija za izvajanje programa sprejme letne delovne programe.
V vsakem letnem delovnem programu se uresničevanje splošnih in posamičnih ciljev, določenih v členu 3 oziroma 4, predvidi tako, da se določijo:
(a)
ukrepi, ki jih je treba izvesti v skladu s takimi splošnimi in posamičnimi cilji, vključno z okvirno dodelitvijo sredstev in načinom izvrševanja;
(b)
za nepovratna sredstva: bistvena izbirna merila in najvišja stopnja sofinanciranja.
Sredstva, ki so v okviru programa dodeljena za dejavnosti sporočanja, zajemajo tudi sporočanje znotraj institucij v zvezi s političnimi prednostnimi nalogami Unije, če so povezane s splošnim ciljem iz člena 3.
Člen 12
Zaščita finančnih interesov Unije
1. Komisija sprejme ustrezne ukrepe, s katerimi zagotovi, da so pri izvajanju ukrepov, ki se financirajo na podlagi te uredbe, finančni interesi Unije zaščiteni s preventivnimi ukrepi proti goljufijam, korupciji in drugim nezakonitim dejanjem z učinkovitimi pregledi in, kadar se ugotovijo nepravilnosti, izterjavo neupravičeno plačanih zneskov ter po potrebi z učinkovitimi, sorazmernimi in odvračilnimi upravnimi in denarnimi kaznimi.
2. Komisija ali njeni predstavniki in Računsko sodišče so pooblaščeni za izvajanje revizij na podlagi dokumentov in na kraju samem pri vseh upravičencih do nepovratnih sredstev, izvajalcih in podizvajalcih, ki so prejeli sredstva Unije v okviru programa.
3. Evropski urad za boj proti goljufijam (OLAF) lahko na kraju samem opravi preiskave, vključno s pregledi na kraju samem in inšpekcijami, v skladu z določbami in postopki iz Uredbe (EU, Euratom) št. 883/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (15) in Uredbe Sveta (Euratom, ES) št. 2185/96 (16), da bi ugotovil, ali je prišlo do goljufije, korupcije ali katerega koli drugega nezakonitega dejanja v povezavi s sporazumom ali sklepom o dodelitvi nepovratnih sredstev ali pogodbo, financirano v okviru programa, ki bi vplivalo na finančne interese Unije.
4. Brez poseganja v odstavke 1, 2 in 3 sporazumi o sodelovanju s tretjimi državami in mednarodnimi organizacijami, pogodbe ter sporazumi in sklepi o dodelitvi nepovratnih sredstev, ki so posledica izvajanja te uredbe, vsebujejo določbe, ki Komisijo, Računsko sodišče in OLAF izrecno pooblaščajo za izvajanje takšnih revizij in preiskav v skladu z njihovimi pristojnostmi.
POGLAVJE III
SPREMLJANJE, OCENJEVANJE IN PRENESENE PRISTOJNOSTI
Člen 13
Spremljanje in ocenjevanje
1. Program izvaja Komisija v sodelovanju z državami članicami na podlagi rednih posvetovanj v različnih fazah izvajanja programa, ki potekajo v odboru iz Uredbe (ES) št. 1338/2001, ob upoštevanju ustreznih ukrepov, ki jih izvajajo drugi pristojni subjekti, zlasti ECB in Europol.
2. Komisija si prizadeva zagotoviti skladnost in dopolnjevanje programa z drugimi ustreznimi programi in dejavnostmi na ravni Unije.
3. Komisija Evropskemu parlamentu in Svetu letno zagotavlja informacije o rezultatih programa. Zajete so tudi informacije o skladnosti in dopolnjevanju z drugimi ustreznimi programi in ukrepi na ravni Unije. Komisija stalno razširja rezultate ukrepov, ki se podpirajo v okviru programa. Vse sodelujoče države in drugi prejemniki Komisiji zagotavljajo vse podatke in informacije, ki so potrebni, da se omogoči spremljanje in ocenjevanje programa.
4. Ocenjevanje programa opravi Komisija. Komisija do 31. decembra 2017 predstavi neodvisno vmesno ocenjevalno poročilo v zvezi z doseganjem ciljev vseh ukrepov (na ravni rezultatov in učinkov), uspešno in strokovno učinkovito porabo sredstev in njeno dodano vrednostjo za Unijo. Ocenjevalno poročilo se pripravi za posredovanje informacij, potrebnih za odločanje o podaljšanju, spremembi ali ukinitvi ukrepov. Ocenjevanje poleg tega obravnava možnosti za poenostavitve, notranjo in zunanjo skladnost, nadaljnji pomen vseh ciljev ter prispevek ukrepov k prednostnim nalogam Unije za pametno, trajnostno in vključujočo rast. Upošteva tudi rezultate ocenjevanja dolgoročnega učinka predhodnih ukrepov.
5. Dolgoročnejši učinki programa in njihova trajnost se prav tako ocenijo, da bi se tako posredovale informacije, potrebne za odločitev o morebitnem podaljšanju, spremembi ali ukinitvi vsakega naslednjega programa.
6. Poleg tega Komisija do 31. decembra 2021 Evropskemu parlamentu in Svetu predloži tudi končno ocenjevalno poročilo o doseganju ciljev programa.
Člen 14
Izvajanje pooblastila
1. Pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov se prenese na Komisijo pod pogoji, določenimi v tem členu.
2. Pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov iz člena 9 se prenese na Komisijo za obdobje od 1. januarja 2014 do 31. decembra 2020.
3. Pooblastilo iz člena 9 lahko kadar koli prekliče Evropski parlament ali Svet. Z odločitvijo o preklicu preneha veljati prenos pooblastila, naveden v tej odločitvi. Odločitev začne učinkovati dan po njeni objavi v Uradnem listu Evropske unije ali na poznejši dan, ki je v njej določen. Odločitev ne vpliva na veljavnost že veljavnih delegiranih aktov.
4. Takoj ko Komisija sprejme delegirani akt, o tem istočasno uradno obvesti Evropski parlament in Svet.
5. Delegirani akt, sprejet v skladu s členom 9, začne veljati le, če niti Evropski parlament niti Svet ne nasprotuje delegiranemu aktu v roku dveh mesecev od uradnega obvestila Evropskemu parlamentu in Svetu o tem aktu, ali če sta pred iztekom tega roka tako Evropski parlament kot Svet obvestila Komisijo, da ne bosta nasprotovala. Ta rok se na pobudo Evropskega parlamenta ali Sveta podaljša za dva meseca.
POGLAVJE IV
KONČNE DOLOČBE
Člen 15
Razveljavitev
Sklepi 2001/923/ES, 2001/924/ES, 2006/75/ES, 2006/76/ES, 2006/849/ES in 2006/850/ES se razveljavijo.
Vendar finančne obveznosti, povezane z ukrepi iz navedenih sklepov, do izpolnitve teh obveznosti še naprej urejajo navedeni sklepi.
Člen 16
Začetek veljavnosti
Ta uredba začne veljati dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
Uporablja se od 1. januarja 2014.
Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v državah članicah v skladu s Pogodbama.
V Strasbourgu, 11. marca 2014