NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 342/2014
ze dne 21. ledna 2014,
kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/87/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013, pokud jde o regulační technické normy pro používání metod výpočtu požadavků na kapitálovou přiměřenost u finančních konglomerátů
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 ze dne 26. června 2013 o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky a o změně nařízení (EU) č. 648/2012 (1), a zejména na čl. 49 odst. 6 uvedeného nařízení,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/87/ES ze dne 16. prosince 2002 o doplňkovém dozoru nad úvěrovými institucemi, pojišťovnami a investičními podniky ve finančním konglomerátu a o změně směrnice Rady 73/239/EHS, 79/267/EHS, 92/49/EHS, 92/96/EHS, 93/6/EHS a 93/22/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/78/ES a 2000/12/ES (2), a zejména na čl. 21a odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
U finančních konglomerátů, které zahrnují velké bankovní nebo investiční podniky a pojišťovny, je třeba vyloučit vícenásobné použití prvků způsobilých pro výpočet kapitálu na úrovni finančního konglomerátu a rovněž nevhodnou tvorbu kapitálu uvnitř skupiny, aby byla přesně vyjádřena dostupnost kapitálu konglomerátů pro absorbování ztrát a aby byla na úrovni finančního konglomerátu zajištěna doplňková kapitálová přiměřenost.
(2)
Je důležité zajistit, aby kapitál převyšující sektorové požadavky solventnosti byl na úrovni konglomerátu zahrnut pouze tehdy, neexistují-li překážky pro převod aktiv nebo splacení závazků mezi různými subjekty konglomerátu, včetně mezi sektory.
(3)
Finanční konglomerát by měl do výpočtu svého kapitálu zahrnout kapitál, který převyšuje sektorové požadavky solventnosti, pouze tehdy, pokud lze tento kapitál převádět mezi subjekty finančního konglomerátu.
(4)
Příslušná pravidla by měla přihlížet k tomu, že zvláštní sektorové kapitálové požadavky mají pokrýt rizika spojená s daným sektorem, a nikoli rizika mimo tento sektor.
(5)
Aby bylo zajištěno jednotné používání výpočtu doplňkové kapitálové přiměřenosti, měly by být uvedeny sektorové požadavky, které za tímto účelem zahrnují požadavky solventnosti. Těmito požadavky by neměly být dotčeny sektorové předpisy týkající se opatření, která mají být přijata po porušení sektorových požadavků solventnosti. Vznikne-li na úrovni finančního konglomerátu deficit kvůli porušení požadavku kombinovaných kapitálových rezerv podle hlavy VII kapitoly 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU (3), měla by být potřebná opatření založena na opatřeních uvedených ve zmíněné kapitole.
(6)
Při výpočtu požadavku na doplňkovou kapitálovou přiměřenost finančního konglomerátu by se u neregulovaných finančních subjektů ve finančním konglomerátu měl vypočítat fiktivní požadavek solventnosti i pomyslný kapitál.
(7)
V části II přílohy I směrnice 2002/87/ES jsou stanoveny tři technické metody výpočtu požadavků na doplňkovou kapitálovou přiměřenost na úrovni finančního konglomerátu: „metoda účetní konsolidace“ (metoda 1), „metoda odpočtu a agregace“ (metoda 2) a „metoda kombinace“ (metoda 3), která umožňuje kombinaci metod 1 a 2. Je třeba upřesnit technické metody výpočtu 1 a 2, aby bylo zajištěno jejich jednotné používání. Mimoto je nutné upřesnit podmínky pro použití metody 3 a mělo by být zajištěno, aby příslušné orgány umožňovaly použití této metody za podobných podmínek, aby uplatňovaly společná kritéria a aby požadovaly jednotné používání této metody ve všech finančních konglomerátech. Příslušné orgány by měly umožnit použití metody 3 pouze tehdy, může-li finanční konglomerát prokázat, že by nebylo přiměřeně možné použít pouze metodu 1 nebo 2. Metoda 3 by se měla používat dlouhodobě a konzistentně, aby byly zajištěny rovné podmínky. Jelikož technické metody výpočtu jsou používány v souladu s technickými zásadami uvedenými v části I přílohy I směrnice 2002/87/ES, je třeba upřesnit rovněž tyto zásady.
(8)
Metoda 1 pro výpočet skupinové solventnosti stanovená ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2009/138/ES (4) a metoda 1 pro výpočet požadavků na doplňkovou kapitálovou přiměřenost ve směrnici 2002/87/ES by se měly považovat za rovnocenné, jelikož obě metody jsou v souladu s hlavními cíli doplňkového dozoru. Obě metody zajišťují vyloučení tvorby kapitálu uvnitř skupiny a výpočet kapitálu v souladu s definicemi a limity stanovenými v příslušných sektorových předpisech.
(9)
Pravomoc přijímat regulační technické normy udělená v čl. 49 odst. 6 nařízení (EU) č. 575/2013 úzce souvisí s pravomocí v čl. 21a odst. 3 směrnice 2002/87/ES, jelikož se obě ustanovení zabývají jednotným používáním metod výpočtu stanovených v příloze uvedené směrnice. K zajištění soudržnosti metod výpočtu stanovených za účelem těchto legislativních aktů a usnadnění komplexního pohledu a jednoduchého přístupu k nim osobám, na něž se tyto povinnosti vztahují, je vhodné stanovit regulační technické normy přijaté na základě těchto zmocnění v jednom nařízení.
(10)
Toto nařízení by mělo být založeno na nových sektorových režimech solventnosti, které byly v Unii zavedeny s cílem zajistit co nejkonzistentnější používání metod výpočtu. Toto nařízení by se proto nemělo použít přede dnem použitelnosti nařízení (EU) č. 575/2013. Pravidla, která jsou závislá na použití směrnice 2009/138/ES, by se měla začít používat ode dne použitelnosti uvedené směrnice. V oblastech, které nebyly aktem harmonizovány v době před jeho uplatňováním v plném rozsahu, se proto bude nadále používat stávající výpočet požadavků na doplňkovou kapitálovou přiměřenost zavedený na vnitrostátní úrovni, a příslušné výpočty, které vycházejí ze sektorových předpisů, by měly být založeny na sektorových předpisech, které platí v době výpočtu.
(11)
Toto nařízení vychází z návrhů regulačních technických norem, které Komisi předložily společně Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro bankovnictví (EBA)), Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění (EIOPA)) a Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro cenné papíry a trhy (ESMA)).
(12)
EBA, EIOPA a ESMA uskutečnily otevřené veřejné konzultace o návrzích regulačních technických norem, z nichž toto nařízení vychází, analyzovaly potenciální související náklady a přínosy v souladu s článkem 10 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 (5), článkem 10 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1094/2010 (6) a článkem 10 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1095/2010 (7) a požádaly o stanovisko skupinu subjektů působících v bankovnictví zřízenou podle článku 37 nařízení (EU) č. 1093/2010, skupina subjektů působících v oblasti pojištění a zajištění zřízenou podle článku 37 nařízení (EU) č. 1094/2010 a skupinu subjektů působících v oblasti cenných papírů a trhů zřízenou podle článku 37 nařízení (EU) č. 1095/2010,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
PŘEDMĚT A DEFINICE
Článek 1
Předmět
Toto nařízení upřesňuje technické zásady a technické metody výpočtu uvedené v příloze I směrnice 2002/87/ES pro účely alternativ odpočtu podle čl. 49 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013 a pro účely výpočtu kapitálu a požadavku na doplňkovou kapitálovou přiměřenost, jak je stanoveno v čl. 6 odst. 2 směrnice 2002/87/ES.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1)
„finančním konglomerátem vedeným pojišťovacím sektorem“ finanční konglomerát, jehož nejvýznamnějším finančním sektorem je v souladu s čl. 3 odst. 2 směrnice 2002/87/ES pojišťovací sektor;
2)
„finančním konglomerátem vedeným sektorem bankovnictví nebo sektorem investičních služeb“ finanční konglomerát, jehož nejvýznamnějším finančním sektorem je v souladu s čl. 3 odst. 2 směrnice 2002/87/ES sektor bankovnictví nebo sektor investičních služeb.
KAPITOLA II
TECHNICKÉ ZÁSADY
Článek 3
Vyloučení vícenásobného použití a tvorby kapitálu uvnitř skupiny
Kapitál, který vyplývá přímo či nepřímo z transakcí uvnitř skupiny, nesmí být zahrnut do výpočtu požadavků na doplňkovou kapitálovou přiměřenost na úrovni finančního konglomerátu.
Článek 4
Převoditelnost a dostupnost kapitálu
1. Kapitál vykázaný na úrovni regulovaného subjektu, který převyšuje kapitál potřebný ke splnění sektorových požadavků solventnosti podle článku 9, se nesmí zahrnout do výpočtu kapitálu finančního konglomerátu nebo součtu kapitálu jednotlivých regulovaných a neregulovaných subjektů finančního sektoru ve finančním konglomerátu, ledaže neexistuje žádná skutečná nebo předpokládaná praktická nebo právní překážka převodu kapitálu mezi subjekty ve finančním konglomerátu.
2. Podnik uvedený v čl. 6 odst. 2 pátém pododstavci směrnice 2002/87/ES musí při předkládání výsledků výpočtu a příslušných údajů pro vypočet podle uvedeného pododstavce koordinátorovi potvrdit a předložit důkazy, že je dodržen odstavec 1.
Článek 5
Kapitál sektoru
1. Kapitál uvedený v odstavci 2, který je dostupný na úrovni regulovaného subjektu, lze použít ke krytí rizik souvisejících se sektorem, který tento kapitál vykazuje, a nepovažuje se za způsobilý pro krytí rizik jiných finančních sektorů.
2. Kapitálem uvedeným v odstavci 1 je kapitál jiný než:
a)
položky kmenového kapitálu tier 1, vedlejšího kapitálu tier 1 nebo kapitálu tier 2 ve smyslu nařízení (EU) č. 575/2013;
b)
položky primárního kapitálu podniků, na něž se vztahují požadavky směrnice 2009/138/ES, pokud jsou tyto položky zařazeny do kapitálu tier 1 nebo kapitálu tier 2 v souladu s čl. 94 odst. 1 a 2 uvedené směrnice.
Článek 6
Deficit kapitálu na úrovni finančního konglomerátu
1. V případě deficitu kapitálu na úrovni finančního konglomerátu lze k odstranění tohoto deficitu použít pouze položky kapitálu, které jsou podle sektorových předpisů způsobilé jak pro sektor bankovnictví, tak i pro pojišťovací sektor.
2. Kapitálem uvedeným v odstavci 1 je:
a)
kmenový kapitál tier 1 vymezený v článku 50 nařízení (EU) č. 575/2013;
b)
položky primárního kapitálu, pokud jsou tyto položky zařazeny do kapitálu tier 1 v souladu s čl. 94 odst. 1 směrnice 2009/138/ES a zařazení těchto položek není omezeno akty v přenesené pravomoci, které byly přijaty podle článku 99 uvedené směrnice;
c)
vedlejší kapitál tier 1 vymezený v článku 61 nařízení (EU) č. 575/2013;
d)
položky primárního kapitálu, pokud jsou tyto položky zařazeny do kapitálu tier 1 v souladu s čl. 94 odst. 1 směrnice 2009/138/ES a zařazení těchto položek není omezeno akty v přenesené pravomoci, které byly přijaty podle článku 99 uvedené směrnice;
e)
kapitál tier 2 vymezený v článku 71 nařízení (EU) č. 575/2013 a
f)
položky primárního kapitálu, pokud jsou tyto položky zařazeny do kapitálu tier 2 v souladu s čl. 94 odst. 2 směrnice 2009/138/ES.
3. Položky kapitálu, které se použijí k odstranění deficitu, musí být v souladu s čl. 4 odst. 1.
Článek 7
Konzistentnost
Regulované subjekty nebo smíšená finanční holdingová společnost ve finančním konglomerátu používají metodu výpočtu dlouhodobě a konzistentně.
Článek 8
Konsolidace
Ve vztahu k finančním konglomerátům vedeným pojišťovacím sektorem se metoda 1 pro výpočet skupinové solventnosti pojišťoven a zajišťoven podle článků 230, 231 a 232 směrnice 2009/138/ES považuje za rovnocennou metodě 1 pro výpočet požadavků na doplňkovou kapitálovou přiměřenost regulovaných subjektů ve finančním konglomerátu, která je stanovena v příloze I směrnice 2002/87/ES, pokud se oblast působnosti dohledu nad skupinou podle hlavy III směrnice 2009/138/ES významně neliší od oblasti působnosti doplňkového dozoru podle kapitoly II směrnice 2002/87/ES.
Článek 9
Požadavek solventnosti
1. Mají-li se použít předpisy vztahující se na pojišťovací sektor, považuje se pro účely výpočtu požadavků na doplňkovou kapitálovou přiměřenost za požadavek solventnosti solventnostní kapitálový požadavek zmíněný v článcích 100 a 218 směrnice 2009/138/ES (včetně veškerého navýšení kapitálového požadavku podle článku 37 uvedené směrnice) vyplývající z čl. 216 odst. 4, čl. 231 odst. 7, článku 232, čl. 233 odst. 6, čl. 238 odst. 2 a 3 uvedené směrnice.
2. Mají-li se použít předpisy vztahující se na sektor bankovnictví nebo sektor investičních služeb, považují se pro účely výpočtu požadavků na doplňkovou kapitálovou přiměřenost za požadavky solventnosti kapitálové požadavky stanovené v části třetí hlavě I kapitole 1 nařízení (EU) č. 575/2013 a požadavky podle uvedeného nařízení nebo podle směrnice 2013/36/EU týkající se držení kapitálu převyšujícího tyto požadavky, včetně požadavku vyplývajícího z interního postupu pro hodnocení kapitálové přiměřenosti v článku 73 uvedené směrnice, veškerých požadavků uložených příslušným orgánem podle čl. 104 odst. 1 písm. a) uvedené směrnice, požadavku kombinovaných kapitálových rezerv stanoveného v čl. 128 bodě 6 uvedené směrnice a opatření přijatých podle článků 458 nebo 459 nařízení (EU) č. 575/2013.
Článek 10
Kapitál finančního konglomerátu a požadavky solventnosti
1. S výhradou čl. 14 odst. 7, 8 a 9 se kapitál a požadavky solventnosti finančního konglomerátu vypočítají v souladu s definicemi a limity stanovenými v příslušných sektorových předpisech.
2. Kapitál společností spravujících aktiva se vypočítá podle čl. 2 odst. 1 písm. l) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/65/ES (8). Požadavky solventnosti společností spravujících aktiva představují požadavky stanovené v čl. 7 odst. 1 písm. a) uvedené směrnice.
3. Kapitál správců alternativních investičních fondů se vypočítá podle čl. 4 odst. 1 písm. ad) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/61/EU (9). Požadavky solventnosti správců alternativních investičních fondů představují požadavky stanovené v článku 9 uvedené směrnice.
Článek 11
Zacházení s mezisektorovými kapitálovými investicemi
1. Pokud má subjekt ve finančním konglomerátu vedeném sektorem bankovnictví nebo sektorem investičních služeb kapitálovou investici v subjektu finančního sektoru náležejícím do pojišťovacího sektoru, která se podle čl. 14 odst. 3 nebo čl. 15 odst. 3 odečítá, nevzniká s ohledem na tuto kapitálovou investici na úrovni finančního konglomerátu žádný požadavek na doplňkovou kapitálovou přiměřenost.
2. Má-li použití odstavce 1 za následek přímou změnu výše očekávaných ztrát podle přístupu založeného na interním ratingu ve smyslu části třetí hlavy II kapitoly 3 nařízení (EU) č. 575/2013, připočítá se částka odpovídající této změně ke kapitálu finančního konglomerátu.
Článek 12
Požadavky na pomyslný kapitál a fiktivní požadavky solventnosti u neregulovaných subjektů finančního sektoru
1. Má-li smíšená finanční holdingová společnost kapitálovou investici v neregulovaném subjektu finančního sektoru, vypočítají se pro dotyčný subjekt požadavky na pomyslný kapitál a fiktivní požadavky solventnosti podle sektorových předpisů nejvýznamnějšího sektoru ve finančním konglomerátu.
2. U neregulovaného subjektu finančního sektoru jiného než subjektu uvedeného v odstavci 1 se požadavky na pomyslný kapitál a fiktivní požadavky solventnosti vypočítají v souladu se sektorovými pravidly finančního sektoru, který je neregulovanému subjektu finančního sektoru nejblíže. Určení nejbližšího finančního sektoru vychází ze škály činností příslušného subjektu a rozsahu, v jakém tyto činnosti vykonává. Pokud nelze nejbližší finanční sektor jednoznačně určit, použijí se sektorové předpisy nejvýznamnějšího sektoru ve finančním konglomerátu.
Článek 13
Sektorová přechodná opatření a opatření k zachování právních účinků
Sektorové předpisy použité při výpočtu požadavků na doplňkovou kapitálovou přiměřenost zahrnují případná přechodná ustanovení nebo ustanovení o zachování právních účinků, která platí na úrovni daného sektoru.
KAPITOLA III
TECHNICKÉ METODY VÝPOČTU
Článek 14
Upřesnění technického výpočtu podle metody 1 stanovené ve směrnici 2002/87/ES
1. Kapitál finančního konglomerátu se vypočítá na základě konsolidované účetní závěrky podle příslušného účetního rámce vztahujícího se na oblast působnosti doplňkového dozoru podle směrnice 2002/87/ES, přičemž se případně přihlíží k odstavci 5.
2. Co se týká finančních konglomerátů vedených sektorem bankovnictví nebo sektorem investičních služeb, při výpočtu kapitálu finančního konglomerátu se u nekonsolidovaných investic použije toto zacházení:
a)
nekonsolidované významné investice v subjektu finančního sektoru ve smyslu článku 43 nařízení (EU) č. 575/2013, který náleží do pojišťovacího sektoru, se v plné výši odečítají od kapitálu konglomerátu;
b)
nekonsolidované investice jiné než investice uvedené v písmenu a) v subjektu finančního sektoru, který náleží do pojišťovacího sektoru, se odečítají v plné výši od kapitálu konglomerátu v souladu s článkem 46 nařízení (EU) č. 575/2013.
3. S výhradou odstavce 2 se kapitálové nástroje, které byly vydány subjektem ve finančním konglomerátu a které drží jiný subjekt v tomto finančním konglomerátu, odečítají od kapitálu konglomerátu, nejsou-li již vyloučeny v rámci účetní konsolidace.
4. S podnikem, který je pro účely příslušného účetního rámce spoluovládanou účetní jednotkou, se zachází podle sektorových předpisů o poměrné konsolidaci nebo zohlednění poměrných podílů.
5. Je-li součástí finančního konglomerátu subjekt spadající do oblasti působnosti směrnice 2009/138/ES, vychází výpočet požadavků na doplňkovou kapitálovou přiměřenost na úrovni finančního konglomerátu z ocenění aktiv a závazků v souladu s hlavou I kapitolou VI oddíly 1 a 2 směrnice 2009/138/ES.
6. Vztahují-li se na hodnotu aktiv nebo závazků obezřetnostní filtry a odpočty podle části druhé hlavy I nařízení (EU) č. 575/2013, představuje hodnotu aktiv nebo závazků použitou pro účely výpočtu požadavků na doplňkovou kapitálovou přiměřenost hodnota, kterou lze přiřadit příslušným subjektům podle uvedeného nařízení, s výjimkou aktiv a závazků, které lze přiřadit ostatním subjektům finančního konglomerátu.
7. Pokud se podle sektorových předpisů vyžaduje výpočet prahové hodnoty nebo limitu, vypočítá se prahová hodnota nebo limit na úrovni konglomerátu na základě konsolidovaných údajů finančního konglomerátu a po provedení odpočtů podle odstavců 2 a 3.
8. Pro účely výpočtu prahových hodnot nebo limitů se regulované subjekty ve finančním konglomerátu, které jsou zahrnuty do konsolidované finanční situace dané instituce podle části první hlavy II kapitoly 2 oddílu 1 nařízení (EU) č. 575/2013, posuzují společně.
9. Pro účely výpočtu prahových hodnot nebo limitů se regulované subjekty ve finančním konglomerátu, které jsou zahrnuty do dohledu nad skupinou podle hlavy III směrnice 2009/138/ES, posuzují společně.
10. Pro účely výpočtu prahových hodnot nebo limitů na úrovni regulovaného subjektu vypočítají regulované subjekty ve finančním konglomerátu, na něž se nevztahuje odstavec 8 ani odstavec 9, své příslušné prahové hodnoty a limity individuálně podle sektorových předpisů regulovaného subjektu.
11. Při sčítání příslušných sektorových požadavků solventnosti se neprovádí žádná úprava kromě úpravy požadované v článku 11 nebo v důsledku úprav sektorových prahových hodnot a limitů podle odstavce 7.
Článek 15
Upřesnění technického výpočtu podle metody 2 stanovené ve směrnici 2002/87/ES
1. Pokud se podle příslušných sektorových předpisů vztahuje na kapitál regulovaného subjektu obezřetnostní filtr, použije se jedno z těchto zacházení:
a)
částka po uplatnění filtru, která představuje čistou částku, jež se vezme v úvahu při výpočtu kapitálu účastí, se připočte k účetní hodnotě účastí v souladu s čl. 6 odst. 4 druhým pododstavcem směrnice 2002/87/ES, jestliže částka po uplatnění filtru zvyšuje regulatorní kapitál;
b)
částka po uplatnění filtru uvedená v písmenu a) se odečte od účetní hodnoty účastí v souladu s čl. 6 odst. 4 druhým pododstavcem směrnice 2002/87/ES, jestliže částka po uplatnění filtru snižuje regulatorní kapitál.
2. U finančních konglomerátů vedených sektorem bankovnictví nebo sektorem investičních služeb se významná investice v subjektu finančního sektoru ve smyslu článku 43 nařízení (EU) č. 575/2013 náležejícím do pojišťovacího sektoru, která není účastí, odečte v plné výši od položek kapitálu subjektu, který nástroj drží, v souladu se sektorovými předpisy vztahujícími se na tento subjekt.
3. Investice uvnitř skupiny do kapitálových nástrojů, které jsou v souladu se sektorovými předpisy použitelné jako kapitál s přihlédnutím k příslušným sektorovým limitům, se odečítají nebo jsou z výpočtu kapitálu vyloučeny.
4. Výpočet doplňkových kapitálových požadavků se provádí podle vzorce uvedeného v příloze.
Článek 16
Upřesnění podmínek pro použití metody 3 stanovené ve směrnici 2002/87/ES
1. Příslušné orgány mohou použití metody 3 uvedené v příloze I směrnice 2002/87/ES povolit pouze v některé z níže uvedených situací:
a)
není-li přiměřeně možné použít metodu 1 uvedenou v příloze I směrnice 2002/87/ES na všechny subjekty nebo metodu 2 uvedenou v příloze I směrnice 2002/87/ES na všechny subjekty ve finančním konglomerátu, zejména z toho důvodu, že u jednoho či více subjektů nelze použít metodu 1, jelikož tyto subjekty nejsou zahrnuty do konsolidace, nebo kvůli skutečnosti, že regulovaný subjekt je usazen ve třetí zemi a není možné získat dostatečné informace pro použití jedné z těchto metod na tento subjekt;
b)
subjekty, které by použily pouze jednu z těchto metod, mají společně zanedbatelný význam, pokud jde o cíle dohledu nad regulovanými subjekty ve finančním konglomerátu.
2. Všechny regulované subjekty ve finančním konglomerátu, které nejsou uvedeny v odstavci 1, použijí buď metodu 1, nebo metodu 2.
3. Použití metody 3, které příslušný orgán povolil ve vztahu k finančnímu konglomerátu, je dlouhodobé a konzistentní.
KAPITOLA IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 17
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Ustanovení článku 5, čl. 6 odst. 2, článku 8, čl. 9 odst. 1, čl. 14 odst. 5 a 9 se použijí ode dne použitelnosti uvedeného v čl. 309 odst. 1 směrnice 2009/138/ES.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 21. ledna 2014.
DELEGIRANA UREDBA KOMISIJE (EU) št. 342/2014
z dne 21. januarja 2014
o dopolnitvi Direktive 2002/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta ter Uredbe (EU) št. 575/2013 Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi z regulativnimi tehničnimi standardi za uporabo metod za izračun kapitalskih zahtev za finančne konglomerate
(Besedilo velja za EGP)
EVROPSKA KOMISIJA JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 575/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o bonitetnih zahtevah za kreditne institucije in investicijska podjetja ter o spremembi Uredbe (EU) št. 648/2012 (1) in zlasti člena 49(6) Uredbe,
ob upoštevanju Direktive 2002/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2002 o dopolnilnem nadzoru kreditnih institucij, zavarovalnic in investicijskih družb v finančnem konglomeratu, ki spreminja direktive Sveta 73/239/EGS, 79/267/EGS, 92/49/EGS, 92/96/EGS, 93/6/EGS in 93/22/EGS ter direktivi 98/78/ES in 2000/12/ES Evropskega parlamenta in Sveta (2) ter zlasti člena 21a(3) Direktive,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Pri finančnih konglomeratih, ki vključujejo pomembne banke ali investicijska podjetja in zavarovalnice, bi bilo treba odpraviti večkratno uporabo sestavin, sprejemljivih za izračun kapitala na ravni finančnega konglomerata, tj. večkratno uporabo kapitala, ter vsako neprimerno ustvarjanje kapitala znotraj skupine, da se ustrezno upoštevata razpoložljivost kapitala konglomeratov za pokritje izgub in zagotovitev dopolnilne kapitalske ustreznosti na ravni finančnega konglomerata.
(2)
Pomembno je zagotoviti, da je kapital, ki presega sektorske kapitalske zahteve, na ravni finančnega konglomerata vključen le, če ni ovir za prenos sredstev ali poravnavo obveznosti med različnimi subjekti konglomerata, vključno med sektorji.
(3)
Finančni konglomerat bi lahko kapital, ki presega sektorske kapitalske zahteve, v izračun svojega kapitala vključil le, če je ta kapital prenosljiv med različnimi subjekti znotraj finančnega konglomerata.
(4)
V okviru ustreznih pravil bi bilo treba upoštevati, da so kapitalske zahteve posameznega sektorja namenjene kritju tveganj, povezanih s tem sektorjem, in da niso namenjene kritju tveganj zunaj zadevnega sektorja.
(5)
Za zagotovitev dosledne uporabe izračuna dopolnilne kapitalske ustreznosti bi bilo treba navesti sektorske zahteve, ki zajemajo kapitalske zahteve za ta namen. Te zahteve ne bi smele posegati v sektorske določbe v zvezi z ukrepi, ki jih je treba sprejeti ob kršitvi sektorskih kapitalskih zahtev. Zlasti v primeru primanjkljaja na ravni finančnega konglomerata zaradi kršitve zahteve po skupnem blažilniku iz poglavja 4 naslova VII Direktive 2013/36/EU Evropskega parlamenta in Sveta (3) bi morali potrebni ukrepi temeljiti na ukrepih iz navedenega poglavja.
(6)
Pri izračunu dopolnilne kapitalske zahteve finančnega konglomerata bi bilo treba izračunati prilagojeno kapitalsko zahtevo in tudi prilagojeno raven kapitala za nenadzorovane finančne subjekte znotraj finančnega konglomerata.
(7)
Del II Priloge I k Direktivi 2002/87/ES določa tri tehnične metode za izračun kapitalskih zahtev na ravni finančnega konglomerata: „računovodska konsolidacija“ (metoda 1), „odbitki in združevanja“ (metoda 2) ter „kombinacija metod“ (metoda 3), ki omogoča kombinacijo metode 1 in metode 2. Metodi tehničnega izračuna 1 in 2 bi bilo treba natančno opredeliti, da se zagotovi njuna dosledna uporaba. Poleg tega bi bilo treba opredeliti okoliščine za uporabo metode 3, pri čemer bi bilo treba zagotoviti, da pristojni organi dovolijo uporabo te metode v podobnih okoliščinah, uporabljajo skupna merila in zahtevajo, da se ta metoda uporablja dosledno v vseh finančnih konglomeratih. Pristojni organi bi morali uporabo metode 3 dovoliti samo, če lahko finančni konglomerat dokaže, da uporaba samo metode 1 ali 2 ne bi bila razumno izvedljiva. Uporaba metode 3 bi morala biti vedno dosledna, da bi se zagotovili enakovredni pogoji. Ker se tehnične metode izračuna uporabljajo v skladu s tehničnimi načeli iz dela I Priloge I k Direktivi 2002/87/ES, je treba natančno opredeliti tudi ta načela.
(8)
Metodo 1 za izračun kapitalske ustreznosti skupine iz Direktive 2009/138/ES Evropskega parlamenta in Sveta (4) ter metodo 1 za izračun dopolnilnih kapitalskih zahtev iz Direktive 2002/87/ES bi bilo treba šteti za enakovredni, ker sta obe metodi skladni z glavnimi cilji dopolnilnega nadzora. Obe metodi zagotavljata odpravo ustvarjanja kapitala znotraj skupine ter izračun kapitala v skladu z opredelitvami in omejitvami, določenimi z ustreznimi sektorskimi pravili.
(9)
Pooblastilo za sprejetje regulativnih tehničnih standardov iz člena 49(6) Uredbe (EU) št. 575/2013 je tesno povezano s pooblastilom iz člena 21a(3) Direktive 2002/87/ES, ker je pri obeh obravnavana dosledna uporaba metod izračuna iz Priloge k navedeni direktivi. Za zagotovitev skladnosti metod izračuna, opredeljenih za namene navedenih zakonodajnih aktov, ter za omogočanje celovitega pregleda nad temi metodami in enotnega dostopa do njih za osebe, za katere veljajo navedene obveznosti, je zaželeno, da se regulativni tehnični standardi, sprejeti v skladu s tema pooblastiloma, vključijo v eno uredbo.
(10)
Ta uredba bi morala temeljiti na novih sektorskih režimih kapitalske ustreznosti, ki so bili vzpostavljeni v Uniji, da se zagotovi čim doslednejša uporaba metod izračuna. Zato se ne bi smela uporabljati pred datumom začetka uporabe Uredbe (EU) št. 575/2013. Pravila, ki so odvisna od uporabe Direktive 2009/138/ES, bi se morala začeti uporabljati od datuma začetka uporabe navedene direktive. V obdobju pred začetkom veljavnosti te uredbe v celoti bi se zato na področjih, ki z njo niso bila usklajena, še naprej moralo uporabljati obstoječe nacionalno izvajanje izračuna dopolnilnih kapitalskih zahtev, temeljni izračuni, ki temeljijo na zavarovalniških sektorskih pravilih, pa bi morali temeljiti na zavarovalniških sektorskih pravilih, ki se uporabljajo v času zadevnega izračuna.
(11)
Ta uredba temelji na osnutkih regulativnih tehničnih standardov, ki so jih Komisiji skupaj predložili Evropski nadzorni organ (Evropski bančni organ) (EBA), Evropski nadzorni organ (Evropski organ za zavarovanja in poklicne pokojnine) (EIOPA) in Evropski nadzorni organ (Evropski organ za vrednostne papirje in trge) (ESMA).
(12)
EBA, EIOPA in ESMA so opravili odprta javna posvetovanja o osnutkih regulativnih tehničnih standardov, na katerih temelji ta uredba, analizirali morebitne z njimi povezane stroške in koristi v skladu s členom 10 Uredbe (EU) št. 1093/2010 Evropskega parlamenta in Sveta (5), členom 10 Uredbe (EU) št. 1094/2010 Evropskega parlamenta in Sveta (6) in členom 10 Uredbe (EU) št. 1095/2010 Evropskega parlamenta in Sveta (7) ter zaprosili za mnenje interesno skupino za bančništvo, ustanovljeno v skladu s členom 37 Uredbe (EU) št. 1093/2010, interesno skupino za zavarovanja in pozavarovanja, ustanovljeno v skladu s členom 37 Uredbe (EU) št. 1094/2010, ter interesno skupino za vrednostne papirje in trge, ustanovljeno v skladu s členom 37 Uredbe (EU) št. 1095/2010 -
SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:
POGLAVJE I
PREDMET UREJANJA IN OPREDELITEV POJMOV
Člen 1
Predmet urejanja
Ta uredba določa tehnična načela in tehnične metode izračuna, navedene v Prilogi I k Direktivi 2002/87/ES, za namene drugih možnosti odbitka iz člena 49(1) Uredbe (EU) št. 575/2013 ter za namene izračuna kapitala in dopolnilne kapitalske zahteve iz člena 6(2) Direktive 2002/87/ES.
Člen 2
Opredelitev pojmov
V tej uredbi se uporabljata naslednji opredelitvi pojmov:
1.
„finančni konglomerat, usmerjen v zavarovalništvo“ pomeni finančni konglomerat, katerega najpomembnejši finančni sektor je zavarovalništvo v skladu s členom 3(2) Direktive 2002/87/ES;
2.
„finančni konglomerat, usmerjen v bančništvo ali naložbe“ pomeni finančni konglomerat, katerega najpomembnejši finančni sektor je bančni sektor ali sektor investicijskih storitev v skladu s členom 3(2) Direktive 2002/87/ES.
POGLAVJE II
TEHNIČNA NAČELA
Člen 3
Odprava večkratne uporabe kapitala in ustvarjanja kapitala znotraj skupine
Kapital, ki je neposredno ali posredno rezultat transakcij znotraj skupine, se ne upošteva pri izračunu dopolnilnih kapitalskih zahtev na ravni finančnega konglomerata.
Člen 4
Prenosljivost in razpoložljivost kapitala
1. Kapital, priznan na ravni nadzorovanega subjekta, ki presega kapital, potreben za izpolnitev sektorskih kapitalskih zahtev iz člena 9, se ne vključi v izračun kapitala finančnega konglomerata ali vsote kapitala posameznega nadzorovanega in nenadzorovanega subjekta finančnega sektorja v finančnem konglomeratu, razen če ni trenutnih ali predvidenih praktičnih ali pravnih ovir za prenos sredstev med subjekti v finančnem konglomeratu.
2. Subjekt iz petega pododstavka člena 6(2) Direktive 2002/87/ES koordinatorju ob predložitvi rezultatov izračuna in ustreznih podatkov za izračun iz navedenega pododstavka potrdi, da je izpolnjen odstavek 1, in mu predloži dokaze v zvezi s tem.
Člen 5
Kapital, značilen za posamezne sektorje
1. Kapital iz odstavka 2, ki je na voljo na ravni nadzorovanega subjekta, je sprejemljiv za kritje tveganj, ki izhajajo iz sektorja, ki pripoznava ta kapital, in se ne upošteva kot kapital, sprejemljiv za kritje tveganj drugih finančnih sektorjev.
1. Kapital iz odstavka 1 ne zajema:
(a)
postavk navadnega lastniškega temeljnega kapitala, dodatnega temeljnega kapitala ali dodatnega kapitala v smislu Uredbe (EU) št. 575/2013;
(b)
osnovnih postavk kapitala podjetij, za katera veljajo zahteve iz Direktive 2009/138/ES, kadar so te postavke razvrščene v temeljni kapital ali dodatni kapital v skladu s členom 94(1) in (2) navedene direktive.
Člen 6
Primanjkljaj kapitala na ravni finančnega konglomerata
1. V primeru primanjkljaja kapitala na ravni finančnega konglomerata se za pokritje tega primanjkljaja uporabijo le postavke kapitala, ki so v skladu s sektorskimi pravili sprejemljive za bančni sektor in zavarovalniški sektor.
2. Kapital iz odstavka 1 zajema:
(a)
navaden lastniški temeljni kapital, kakor je opredeljen v členu 50 Uredbe (EU) št. 575/2013;
(b)
postavke osnovnega kapitala, kadar so te postavke razvrščene v temeljni kapital v skladu s členom 94(1) Direktive 2009/138/ES in vključitve teh postavk ne omejujejo delegirani akti, sprejeti v skladu s členom 99 navedene direktive;
(c)
dodatni temeljni kapital, kakor je opredeljen v členu 61 Uredbe (EU) št. 575/2013;
(d)
postavke osnovnega kapitala, kadar so te postavke razvrščene v temeljni kapital v skladu s členom 94(1) Direktive 2009/138/ES in vključitev teh postavk omejujejo delegirani akti, sprejeti v skladu s členom 99 navedene direktive;
(e)
dodatni kapital, kakor je opredeljen v členu 71 Uredbe (EU) št. 575/2013, ter
(f)
postavke osnovnega kapitala, kadar so te postavke razvrščene v dodatni kapital v skladu s členom 94(2) Direktive 2009/138/ES.
3. Postavke kapitala, ki se uporabljajo za pokritje primanjkljaja, so skladne s členom 4(1).
Člen 7
Doslednost
Nadzorovani subjekti ali mešani finančni holding v finančnem konglomeratu vedno dosledno uporabljajo metodo izračuna.
Člen 8
Konsolidacija
Kar zadeva finančne konglomerate, usmerjene v zavarovalništvo, se šteje, da je metoda 1 za izračun kapitalske ustreznosti skupine zavarovalnic in pozavarovalnic iz členov 230, 231 in 232 Direktive 2009/138/ES enakovredna metodi 1 za izračun dopolnilnih kapitalskih zahtev nadzorovanih subjektov v finančnem konglomeratu iz Priloge I k Direktivi 2002/87/ES, če obseg nadzora skupine iz naslova III Direktive 2009/138/ES ni bistveno drugačen od obsega dopolnilnega nadzora iz poglavja II Direktive 2002/87/ES.
Člen 9
Kapitalska zahteva
1. Kadar je treba uporabljati pravila za zavarovalniški sektor, se zahtevani solventnostni kapital iz členov 100 in 218 Direktive 2009/138/ES, vključno z morebitnim kapitalskim pribitkom, uporabljenim v skladu s členom 37 navedene direktive, kot izhaja iz členov 216(4) in 231(7), člena 232, člena 233(6) ter člena 238(2) in (3) navedene direktive, šteje za kapitalske zahteve za namene izračuna dopolnilnih kapitalskih zahtev.
2. Kadar je treba uporabiti pravila za bančni sektor ali sektor investicijskih storitev, se kapitalske zahteve iz poglavja 1 naslova I dela 3 Uredbe (EU) št. 575/2013 ter zahteve v skladu z navedeno uredbo ali Direktivo 2013/36/EU glede razpolaganja s kapitalom, ki presega te zahteve, vključno z zahtevo, ki izhaja iz procesa ocenjevanja ustreznega notranjega kapitala iz člena 73 navedene direktive, katero koli zahtevo, ki jo določi pristojni organ v skladu s členom 104(1)(a) navedene direktive, zahtevo po skupnem blažilniku iz člena 128(6) navedene direktive in ukrepi, sprejetimi v skladu s členom 458 ali 459 Uredbe (EU) št. 575/2013, štejejo za kapitalske zahteve za namene izračuna dopolnilnih kapitalskih zahtev.
Člen 10
Kapitalske zahteve finančnega konglomerata
1. V skladu z odstavki 7, 8 in 9 člena 14 se kapitalske zahteve finančnega konglomerata izračunajo v skladu z opredelitvami in omejitvami, ki jih določajo ustrezna sektorska pravila.
2. Kapital družb za upravljanje se izračuna v skladu s členom 2(1)(l) Direktive 2009/65/ES Evropskega parlamenta in Sveta (8). Kapitalske zahteve družb za upravljanje se izračunajo v skladu s členom 7(1)(a) navedene direktive.
3. Kapital upraviteljev alternativnih investicijskih skladov se izračuna v skladu s členom 4(1)(ad) Direktive 2011/61/EU Evropskega parlamenta in Sveta (9). Kapitalske zahteve upraviteljev alternativnih investicijskih skladov se izračunajo v skladu s členom 9 navedene direktive.
Člen 11
Obravnava medsektorskih deležev
1. Kadar ima subjekt v finančnem konglomeratu, usmerjenem v bančništvo ali naložbe, delež v subjektu finančnega sektorja, ki pripada zavarovalniškemu sektorju in je odbit v skladu s členom 14(3) ali 15(3), to ne povzroči nobene dopolnilne kapitalske zahteve v zvezi s tem deležem na ravni finančnega konglomerata.
2. Če uporaba odstavka 1 povzroči neposredno spremembo pričakovanega zneska izgube v skladu s pristopom na podlagi notranjih bonitetnih ocen v smislu poglavja 3 naslova II dela 3 Uredbe (EU) št. 575/2013, se kapitalu finančnega konglomerata doda znesek, enakovreden tej spremembi.
Člen 12
Prilagojene kapitalske zahteve za nenadzorovane subjekte finančnega sektorja
1. Kadar ima mešani finančni holding delež v nenadzorovanem subjektu finančnega sektorja, se prilagojene kapitalske zahteve za ta subjekt izračunajo v skladu s sektorskimi pravili najpomembnejšega sektorja v finančnem konglomeratu.
2. Za nenadzorovani subjekt finančnega sektorja, razen subjekta iz odstavka 1, se prilagojene kapitalske zahteve izračunajo v skladu s sektorskimi pravili najbližjega finančnega sektorja nenadzorovanega subjekta finančnega sektorja. Opredelitev najbližjega finančnega sektorja temelji na različnih dejavnostih zadevnega subjekta in obsegu njegovega izvajanja teh dejavnosti. Če najbližjega finančnega sektorja ni mogoče jasno opredeliti, se uporabijo sektorska pravila najpomembnejšega sektorja v finančnem konglomeratu.
Člen 13
Sektorske prehodne in predhodno veljavne ureditve
Sektorska pravila, ki se uporabijo pri izračunu dopolnilnih kapitalskih zahtev, vključujejo katere koli prehodne ali predhodno veljavne določbe, ki se uporabljajo na sektorski ravni.
POGLAVJE III
METODE TEHNIČNEGA IZRAČUNA
Člen 14
Opredelitev tehničnega izračuna na podlagi metode 1 v skladu z Direktivo 2002/87/ES
1. Kapital finančnega konglomerata se izračuna na podlagi konsolidiranih računovodskih izkazov v skladu z ustreznim računovodskim okvirom, ki se uporablja za obseg dopolnilnega nadzora v skladu z Direktivo 2002/87/ES, pri čemer se po potrebi upošteva odstavek 5.
2. Kar zadeva finančne konglomerate, usmerjene v bančništvo ali naložbe, se za nekonsolidirane naložbe pri izračunu kapitala finančnega konglomerata uporablja naslednja obravnava:
(a)
nekonsolidirane pomembne naložbe v subjektu finančnega sektorja v smislu člena 43 Uredbe (EU) št. 575/2013, ki pripada zavarovalniškemu sektorju, se v celoti odbijejo od kapitala konglomerata;
(b)
nekonsolidirane naložbe, razen naložb iz točke (a), v subjektu finančnega sektorja, ki pripada zavarovalniškemu sektorju, se v celoti odbijejo od kapitala konglomerata v skladu s členom 46 Uredbe (EU) št. 575/2013.
3. V skladu z odstavkom 2 se kateri koli kapital, ki ga izda subjekt v finančnem konglomeratu in ki ga ima drug subjekt v tem finančnem konglomeratu, odbije od kapitala konglomerata, če ni bil že izključen v postopku računovodske konsolidacije.
4. Podjetje, ki je skupaj obvladovano podjetje za namene ustreznega računovodskega okvira, je obravnavano v skladu s sektorskimi pravili o sorazmerni konsolidaciji ali vključitvi sorazmernih deležev.
5. Kadar je subjekt, ki spada na področje uporabe Direktive 2009/138/ES, del finančnega konglomerata, izračun dopolnilnih kapitalskih zahtev na ravni finančnega konglomerata temelji na vrednotenju sredstev in obveznosti, izračunanih v skladu z oddelkoma 1 in 2 poglavja VI naslova I Direktive 2009/138/ES.
6. Kadar se za vrednosti sredstev ali obveznosti uporabijo bonitetni filtri in odbitki v skladu z naslovom I dela 2 Uredbe (EU) št. 575/2013, se za namene izračuna dopolnilnih kapitalskih zahtev uporabijo vrednosti sredstev ali obveznosti, ki se pripišejo ustreznim subjektom v skladu z navedeno uredbo, pri čemer so izključena sredstva in obveznosti, ki se pripišejo drugim subjektom finančnega konglomerata.
7. Kadar sektorska pravila določajo, da je treba izračunati prag ali omejitev, se prag ali omejitev na ravni konglomerata izračuna na podlagi konsolidiranih podatkov finančnega konglomerata in po odbitkih iz odstavkov 2 in 3.
8. Za namene izračuna pragov ali omejitev so nadzorovani subjekti v finančnem konglomeratu, ki so vključeni v obseg konsolidiranega položaja institucije v skladu z oddelkom 1 poglavja 2 naslova II dela 1 Uredbe (EU) št. 575/2013, obravnavani skupaj.
9. Za namene izračuna pragov ali omejitev so nadzorovani subjekti v finančnem konglomeratu, ki so vključeni v obseg nadzora skupin v skladu z naslovom III Direktive 2009/138/ES, obravnavani skupaj.
10. Za namene izračuna pragov ali omejitev na ravni nadzorovanega subjekta nadzorovani subjekti v finančnem konglomeratu, za katere se ne uporablja odstavek 8 ali odstavek 9, izračunajo svoje ustrezne pragove in omejitve na posamični podlagi v skladu s sektorskimi pravili nadzorovanega subjekta.
11. Pri seštevku ustreznih sektorskih kapitalskih zahtev se ne izvede nobena prilagoditev, razen prilagoditev v skladu s členom 11 ali prilagoditev, ki je posledica prilagoditev sektorskih pragov in omejitev v skladu z odstavkom 7.
Člen 15
Opredelitev tehničnega izračuna na podlagi metode 2 v skladu z Direktivo 2002/87/ES
1. Kadar se za kapital nadzorovanega subjekta uporablja bonitetni filter v skladu z ustreznimi sektorskimi pravili, se uporabi ena od naslednjih obravnav:
(a)
filtrirani znesek, tj. neto znesek, ki se upošteva pri izračunu kapitala udeležbe, se doda knjigovodski vrednosti udeležbe v skladu z drugim pododstavkom člena 6(4) Direktive 2002/87/ES, če se s filtriranim zneskom poveča regulativni kapital;
(b)
filtrirani znesek iz točke (a) se odbije od knjigovodske vrednosti udeležbe v skladu z drugim pododstavkom člena 6(4) Direktive 2002/87/ES, če se s filtriranim zneskom zmanjša regulativni kapital.
2. Za finančne konglomerate, usmerjene v bančništvo ali naložbe, se pomembna naložba v subjekt finančnega sektorja v smislu člena 43 Uredbe (EU) št. 575/2013, ki pripada zavarovalniškemu sektorju in ki ni udeležba, v celoti odbije od postavk kapitala subjekta, ki ima zadevni instrument, v skladu s sektorskimi pravili, ki se uporabljajo za ta subjekt.
3. Naložbe znotraj skupine v katere koli kapitalske instrumente, ki so sprejemljivi kot kapital v skladu s sektorskimi pravili, ob upoštevanju ustreznih sektorskih omejitev, se odbijejo ali izključijo iz izračuna kapitala.
4. Izračun dopolnilnih kapitalskih zahtev se izvede v skladu s formulo iz Priloge.
Člen 16
Opredelitev okoliščin za uporabo metode 3 v skladu z Direktivo 2002/87/ES
1. Pristojni organi lahko dovolijo uporabo metode 3 iz Priloge I k Direktivi 2002/87/ES samo v enem od naslednjih primerov:
(a)
če uporaba metode 1 iz Priloge I k Direktivi 2002/87/ES za vse subjekte ali metode 2 iz Priloge I k Direktivi 2002/87/ES za vse subjekte znotraj finančnega konglomerata ni razumno izvedljiva, zlasti ker metode 1 ni mogoče uporabiti za enega ali več subjektov, ker so ti zunaj obsega konsolidacije ali ker je nadzorovani subjekt ustanovljen v tretji državi in ni mogoče pridobiti dovolj informacij, da bi se za ta subjekt uporabila ena od zadevnih metod;
(b)
če so subjekti, ki bi uporabili eno od metod, skupaj zanemarljivega pomena, kar zadeva cilje nadzora nadzorovanih subjektov v finančnem konglomeratu.
2. Vsi nadzorovani subjekti v finančnem konglomeratu, ki niso navedeni v odstavku 1, uporabijo metodo 1 ali metodo 2.
3. Uporaba metode 3, ki jo dovoli pristojni organ v zvezi s finančnim konglomeratom, je vedno dosledna.
POGLAVJE IV
KONČNE DOLOČBE
Člen 17
Začetek veljavnosti
Ta uredba začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
Člen 5, člen 6(2), člen 8, člen 9(1) ter člen 14(5) in (9) se uporabljajo od datuma začetka uporabe iz člena 309(1) Direktive 2009/138/ES.
Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.
V Bruslju, 21. januarja 2014