ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 16. září 2013
o vyrovnáních podle vyhlášky o statkových hnojivech K 75/98 (ex NN 45/98) provedené Belgií (regionem Flandry)
(oznámeno pod číslem C(2013) 5818)
(Pouze nizozemské a francouzské znění je závazné)
(2013/530/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie (dále jen „SFEU“), a zejména čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
po výzvě pro zainteresované strany, aby předložily své připomínky (1),
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Po přijetí stížnosti, že vlámská vláda vyplácí zemědělcům nezákonnou podporu v souvislosti s používáním hnojiv a statkových hnojiv (dále jen „opatření“), požádaly útvary Evropské komise dopisem ze dne 4. února 1998 belgické orgány, aby poskytly informace o provedení rozhodnutí vlámské vlády ze dne 20. prosince 1995 o vyrovnání splatném zemědělcům za povinnosti podle právních předpisů o hnojivech (dále jen „vyhláška o statkových hnojivech“).
(2)
Komise obdržela tyto informace v dopise od vlámského ministerstva životního prostředí a zaměstnanosti ze dne 18. března 1998 a v dopise od stálého zastoupení Belgie ze dne 31. března 1998.
(3)
Dne 15. dubna 1998 se konalo jednání mezi zástupci příslušných belgických orgánů a útvarů Evropské komise.
(4)
Telexem ze dne 10. července 1998 Komise požádala belgické orgány o doplňující informace, které obdržela v odpovědi belgických orgánů v dopise ze dne 7. srpna 1998, zaevidovaném dne 10. srpna 1998.
(5)
Podle informací od belgických orgánů byly platby prováděny v roce 1996. Opatření však nebylo oznámeno Komisi v souladu s čl. 93 odst. 3 Smlouvy o ES (nyní čl. 108 odst. 3 SFEU). Z tohoto důvodu byl spis zaevidován v registru neoznámených podpor pod číslem NN 45/98. Avšak ačkoli byl režim v platnosti v letech 1996 a 1997, Komise zaznamenala závazek belgických orgánů v jejich dopise ze dne 7. srpna 1998 nevyplatit podporu za rok 1997, dokud Komise nepřijme rozhodnutí o slučitelnosti podpory se společným trhem. Belgické úřady informovaly Komisi, že záměrem vlámské vlády bylo začlenit tento režim vyrovnání do vlámského programu podpory podle nařízení Rady (EHS) č. 2078/92 (2).
(6)
Dopisem ze dne 21. ledna 1999 Komise informovala Belgii, že se ve věci opatření rozhodla zahájit řízení stanovené v čl. 108 odst. 2 SFEU.
(7)
Rozhodnutí Komise zahájit řízení bylo zveřejněno dne 17. dubna 1999 v Úředním věstníku (3).
(8)
Komise vyzvala zainteresované strany k předložení jejich připomínek k opatření.
(9)
Komise neobdržela od zainteresovaných stran žádné připomínky.
(10)
Oznámení týkající se jiných vlámských případů ve věci statkových hnojiv (C12/1999, N105/1999, N311/99) byla belgickými orgány stažena.
(11)
Dne 6. března 2012 Komise obdržela stížnost od zemědělce na platbu vyrovnání za rok 1996 v souladu s vyhláškou o statkových hnojivech. Na jednání zástupců belgických (vlámských) orgánů a útvarů Evropské komise dne 16. dubna 2012 Komise požádala belgické orgány o předložení jejich stanovisek ke stížnosti.
(12)
Dne 9. listopadu 2012 požádala Evropská komise o další informace. Belgické orgány odpověděly dopisem ze dne 14. ledna 2013.
II. PODROBNÝ POPIS PODPORY
1. NÁZEV
(13)
Vyrovnání podle vyhlášky o statkových hnojivech
2. ROZPOČET
(14)
Celkový rozpočet na opatření na rok 1996 činil 427 511 868 BEF (belgických franků) rozdělených takto:
(a)
vyrovnání sníženého výnosu
-
travní porost 250 279 282 BEF
-
kukuřice 50 102 650 BEF
(b)
vyrovnání nákladů na likvidaci statkových hnojiv 65 486 397 BEF
(c)
vyrovnání nákladů na uskladnění statkových hnojiv 34 276 829 BEF
(d)
vyrovnání nákupu dalšího hnojiva 27 366 710 BEF
(15)
Vyrovnání podle vyhlášky o statkových hnojivech byla vyplacena za rok 1996.
(16)
V souladu s vyhláškou o statkových hnojivech je vyrovnání splatné zemědělcům, jejichž zemědělský podnik leží zcela nebo zčásti v oblasti vodní plochy nebo toku nebo v přírodní oblasti. Týká se 7,502 z celkových 40,673 zemědělských podniků s ornou půdou nebo hospodářskými zvířaty ve Flandrech (18,5 %). Z hlediska plochy spadá z celkových 649,223 ha v rámci orné půdy nebo hospodářských zvířat 47,948 ha (7,5 %) do oblastí vodních ploch a toků a 21,919 ha (3 %) spadá do přírodních oblastí.
(17)
Cílem režimu podpory je umožnit zemědělcům s půdou v environmentálně citlivých oblastech, aby byli schopni přizpůsobit se přísnějším normám v oblasti používání statkových hnojiv, a vyrovnat těmto zemědělcům ekonomickou ztrátu, kterou utrpí. Podpora se vypočítá na základě ušlých příjmů s ohledem na běžné zemědělské postupy mimo tyto citlivé oblasti. Podle belgických orgánů bylo vyrovnání nezbytné také proto, aby se předešlo sociálním nepokojům.
(18)
Podpora je poskytována zemědělcům v těchto citlivých oblastech s cílem vyrovnat jim:
(a)
pokles produkce způsobený menší mírou hnojení a používání statkových hnojiv;
(b)
další náklady na likvidaci statkových hnojiv;
(c)
další náklady na uskladnění statkových hnojiv;
(d)
další nákup chemických hnojiv.
(19)
Podle informací, které poskytly belgické orgány, vycházejí platby pro zemědělce, mající za cíl vyrovnat povinnosti dané právními předpisy o hnojivech, ze čtyř právních předpisů:
(a)
rozhodnutí vlámské vlády ze dne 20. prosince 1995 o vyrovnání splatném zemědělcům v souvislosti s povinnostmi podle právních předpisů o hnojivech;
(b)
rozhodnutí vlámské vlády ze dne 20. prosince 1995, kterým se stanovuje vyrovnání za roky 1996 a 1997 podle čl. 15 odst. 9 vyhlášky ze dne 23. ledna 1991 o ochraně životního prostředí před znečištěním statkovými hnojivy;
(c)
rozhodnutí vlámské vlády ze dne 19. března 1996, kterým se stanovují pravidla pro další povinnosti s ohledem na likvidaci a pomoc s dalšími přebytky statkových hnojiv v oblastech, kde se uplatňují přísnější normy pro rozmetání statkových hnojiv;
(d)
rozhodnutí vlámské vlády ze dne 15. července 1997, kterým se upravuje rozhodnutí vlámské vlády ze dne 20. prosince 1995, kterým se stanovuje vyrovnání za roky 1996 a 1997 podle čl. 15 odst. 9 vyhlášky ze dne 23. ledna 1991 o ochraně životního prostředí před znečištěním statkovými hnojivy.
(20)
Ani jeden z těchto právních předpisů nebyl oznámen Komisi v souladu s článkem 93 Smlouvy o ES (nyní čl. 108 odst. 3 SFEU).
(21)
Podle belgických orgánů se politika týkající se statkových hnojiv ve Flandrech opírá o vyhlášku ze dne 20. prosince 1995, kterou se mění vyhláška ze dne 23. ledna 1991 o ochraně životního prostředí před znečištěním hnojivy. Cílem této vyhlášky je zmírnění environmentálních problémů způsobených obohacováním povrchových a podzemních vod a vyplavováním fosfátů a dusičnanů do půdy s rizikem proniknutí do podzemních a povrchových vod. Podle zprávy o životním prostředí a přírodě ve Flandrech stojí zemědělství za 56 % čistého zatížení životního prostředí dusíkem a fosforem. Úniky amoniaku ze stájí hospodářských zvířat a rozmetání močůvky představují 21 % znečišťujících emisí ve Flandrech.
(22)
Vyhláška o statkových hnojivech vytyčuje cíle týkající se dosažení a/nebo zachování požadovaných kvalitativních norem pro půdu, vodu (povrchovou a podzemní) a ovzduší. Stanovuje postupné zpřísňování omezení používání statkových hnojiv. Umožňuje tak úpravy během přechodného období. Normy upravující používání hnojiv se budou postupně zpřísňovat, s výjimkou obzvláště ohrožených oblastí, konkrétně v oblastech vodních ploch nebo toků nebo v přírodních oblastech, kde přísnější pravidla vstoupila v platnost okamžitě.
(23)
Vyhláška také stanovuje zmrazení produkce statkových hnojiv a počtu hospodářských zvířat ve Flandrech na úrovni z roku 1992. Za tímto účelem se zavádí politika místních povolení. Současně se pro větší zemědělské podniky povolené objemy/počty při obnově povolení sníží až o 25 %. Živočišná výroba dostala čas (do roku 2002) na to, aby nalezla způsoby, jak omezit přebytky statkových hnojiv a jejich dopad.
(24)
Přísnější omezení vstoupila v účinnost okamžitě dne 1. ledna 1996 v těchto oblastech:
(a)
povodí a chráněná území;
(b)
přírodní rezervace, chráněné přírodní oblasti, lesní půda;
(c)
oblasti podle směrnice o ochraně ptáků;
(d)
údolí a ekologicky hodnotná zemědělská půda;
(e)
půda citlivá na dusičnany;
(f)
půda znečištěná fosfáty.
(25)
Podle belgických orgánů byly při určování těchto citlivých oblastí zohledněny požadavky směrnice Rady 91/676/EHS (4) o ochraně vod před znečištěním dusičnany ze zemědělských zdrojů a směrnice Rady 79/409/EHS (5) o ochraně volně žijících ptáků.
(26)
V souladu s vyhláškou o statkových hnojivech se v období od 1. ledna 1996 do 31. prosince 1998 v celých Flandrech, s výjimkou oblastí vodních ploch a toků a přírodních oblastí, uplatňovaly následující všeobecná omezení používání hnojiv a statkových hnojiv. Tato omezení byla vyjádřena v kilogramech oxidu fosforečného, v kilogramech dusíku z chemických hnojiv a v kilogramech celkového ročního povoleného množství dusíku, jak ukazuje níže uvedená tabulka.
Skupina plodin
Oxid fosforečný
Dusík z chemických hnojiv
Dusík celkem
Travní porost
170
250
450
Kukuřice
160 (1996)
155 (1997)
150 (1998)
200
325
Plodiny s nízkou potřebou dusíku (6)
125
125
170
Ostatní plodiny
150
225
325
(27)
Belgické orgány také jako ukazatel toho, jaké cíle chtějí plnit od roku 2003, zveřejnily následující omezení.
Skupina plodin
Oxid fosforečný
Dusík z chemických hnojiv
Dusík z hospodářských zvířat, statkových hnojiv a jiných hnojiv
Dusík celkem
Travní porost
125
250
250
450
Kukuřice
100
130
225
275
Plodiny s nízkou potřebou dusíku (7)
100
70
125
125
Ostatní plodiny
100
150
200
275
(28)
Kromě těchto kvantitativních omezení je na běžné zemědělské půdě zakázáno rozmetávat statková hnojiva nebo jiná biohnojiva během následujících období: od 21. září do 21. ledna, o všech nedělích a státních svátcích, o všech sobotách, kromě sobot v době od 1. února do 15. května, v noci (mezi 22:00 hod a 7:00 hod), když je země zaplavená, zmrzlá nebo pokrytá sněhem.
(29)
Přísnější normy se uplatňují v oblastech vodních ploch a toků, a to s ohledem na produkci pitné vody nebo z toho důvodu, že tyto oblasti jsou obzvláště citlivé na vyplavování dusičnanů. Výraz „oblast vodních ploch a toků“ představuje:
(a)
povodí a ochranná pásma typu II a III pro podzemní vody, vymezená podle vyhlášky ze dne 24. ledna 1984, kterou se zavádí opatření v oblasti hospodaření s podzemními vodami;
(b)
citlivé oblasti určené vlámskou vládou jako oblasti vyžadující přísnější normy v povodích povrchových vod určených k výrobě pitné vody, vymezených podle zákona ze dne 26. března 1971 o ochraně povrchových vod před znečištěním;
(c)
oblasti s půdou citlivou na dusičnany, kde jsou vyžadovány přísnější normy, stanovené vlámskou vládou a vymezené vyhláškou ze dne 24. ledna 1984, kterou se zavádí opatření v oblasti hospodaření s podzemními vodami.
(30)
Následující tabulka uvádí normy upravující používání statkových hnojiv použitelné od 1. ledna 1996 pro oblasti vodních ploch a toků. Tato pravidla vycházejí z obvyklých výnosů pro vyjmenované skupiny plodin a z environmentálně přijatelných ztrát pro tyto oblasti. Množství jsou vyjádřena v kilogramech P2O5 a kilogramech dusíku na hektar ročně.
Skupina plodin
Oxid fosforečný
Dusík z chemických hnojiv
Dusík ze statkových hnojiv hospodářských zvířat a jiných hnojiv
Dusík celkem
Travní porost
120
200
200
350
Kukuřice
100
150
170
275
Plodiny s nízkou potřebou dusíku
80
70
125
125
Ostatní plodiny
100
150
170
275
(31)
V oblastech vodních ploch a toků je rozmetávání statkových hnojiv zakázáno v době od 1. září do 21. ledna včetně, s výjimkou pásem A a B v oblastech využívaných k zachytávání povrchových vod, kde se zákaz prodlužuje do 15. února včetně.
(32)
Výraz „přírodní oblast“ představuje:
(a)
údolní oblasti a ekologicky hodnotnou zemědělskou půdu vyznačenou na mapách pro rozvoj venkova podle zákona ze dne 29. března 1962 o organizaci celostátního a městského územního rozvoje;
(b)
zvláštní ochranné zóny vymezené rozhodnutím vlámské vlády ze dne 17. října 1988;
(c)
specifická stanoviště a přilehlé nárazníkové zóny;
(d)
lesní oblasti, přírodní rezervace, oblasti rozvoje přírody nebo chráněné přírodní oblasti, vyznačené na mapách pro rozvoj venkova podle zákona ze dne 29. března 1962 o organizaci celostátního a městského územního rozvoje, s přechodným opatřením použitelným do 31. prosince 1997.
(33)
Níže uvedená tabulka obsahuje normy upravující používání statkových hnojiv použitelné od 1. ledna 1996 pro přírodní oblasti. Tato pravidla vycházejí z výnosových norem pro vyjmenované skupiny plodin a z environmentálně přijatelných ztrát pro tyto oblasti. Množství jsou vyjádřena v kilogramech P2O5 a kilogramech dusíku na hektar ročně.
Skupina plodin
Oxid fosforečný
Dusík z chemických hnojiv
Dusík celkem
Travní porost
120
200
400
Kukuřice
100
150
275
Plodiny s nízkou potřebou dusíku
80
70
125
Ostatní plodiny
100
150
275
(34)
V přírodních oblastech je rozmetání statkových hnojiv zakázáno v období od 1. září do 21. ledna včetně a na travním porostu důležitém pro ochranu ptáků lze hnojení statkovými hnojivy zakázat také od 1. dubna do 30. června. Dále je zakázáno používat jakýkoli druh hnojiva v lesních oblastech, přírodních rezervacích, oblastech rozvoje přírody nebo chráněných přírodních oblastech v období od 1. ledna 1998, s výjimkou trusu hospodářských zvířat pasoucích se na dané půdě, přičemž maximální povolená hustota ustájení činí dvě velké dobytčí jednotky na hektar měřené ročně. Rodinná hospodářství mohou získat přechodné osvobození od tohoto zákazu.
(35)
Podle vyhlášky o statkových hnojivech se vyrovnání vyplácí automaticky pouze v případě travního porostu a kukuřice. U ostatních plodin se předpokládá, že snížené míry používání hnojiv nebudou mít za následek pokles produkce. Avšak i v tomto případě může zemědělec získat vyrovnání, pokud je schopen ztráty doložit.
(36)
Vyrovnání změny výnosu na travním porostu se vypočítá na základě rozdílu mezi povolenou normou pro hnojiva v oblastech mimo citlivé zóny a povolenými normami v citlivých zónách s tím, že se rozlišuje mezi oblastmi, které se nacházejí v oblastech vodních ploch a toků, a oblastmi, které se nacházejí v přírodních oblastech. Cílem podpory je vyrovnat ztrátu výnosu a ziskovosti způsobenou těmito omezeními.
(37)
Výchozím bodem pro výpočet podpory jsou průměrná upravená hrubá zisková rozpětí (semi-gross margins, SGM) v BEF/ha za poslední tři roky předcházející poskytnutí vyrovnání podle zákona o dani z příjmu. Rozlišuje se mezi půdou, která se využívá pro chov na mléko, a jiným travním porostem. Pro účely výpočtu upraveného hrubého ziskového rozpětí jsou Flandry rozděleny na třináct oblastí v závislosti na agronomických charakteristikách dotčené oblasti.
(38)
V případě travních porostů využívaných k produkci mléka je nejvyšší upravené hrubé ziskové rozpětí v oblasti Kempenlandu v provincii Antverpy (55 700 BEF/ha), nejnižší pak v oblasti dun (33 167 BEF/ha), přičemž průměr pro Flandry jako celek činí 44 160 BEF/ha. V případě travních porostů nevyužívaných k produkci mléka je nejvyšší upravené hrubé ziskové rozpětí v písčitém/hlinitopísčitém regionu Západních Flander (36 100 BEF/ha), nejnižší pak v oblasti dun (24 633 BEF/ha), přičemž průměr pro Flandry jako celek činí 31 941 BEF/ha.
(39)
U oblastí vodních ploch a toků vychází vyrovnání ze skutečnosti, že maximální povolená míra používání dusíku je stanovena na 350 kg/ha, zatímco v normálních oblastech činí 450 kg/ha. To odpovídá snížení o 22 %. Podle zákona o klesající návratnosti belgické orgány počítají, že výsledkem toho bude pokles výnosů o 15 %. Vliv na ziskovost zemědělského podniku však bude větší. Belgické orgány počítají s tím, že v průměru činí upravené hrubé ziskové rozpětí po odpočtu fixních nákladů 40 % celkového výnosu. Pokles výnosu o 15 % tak bude mít za následek pokles upraveného hrubého ziskového rozpětí o 37,5 % (15 % × 100/40). Základem platby vyrovnání snížených výnosů v dotčené oblasti je tak upravené hrubé ziskové rozpětí × 37,5 %. Současně s tím jsou zemědělci v oblastech vodních ploch a toků povinni používat o 50 kg/ha méně chemických hnojiv. To představuje úsporu ve výši 800 BEF (50 kg N × 16 BEF/kg). Tato částka se tudíž odečítá od splatné podpory.
(40)
V případě přírodních oblastí vychází vyrovnání ze stejných zásad. V přírodních oblastech činí maximální povolená míra používání dusíku 400 kg/ha v porovnání se 450 kg/ha v normálních oblastech, což odpovídá poklesu o 11 %. Belgické orgány počítají, že výsledkem bude snížení výnosů o 7 %. Snížení výnosu o 7 % bude mít za následek pokles upraveného hrubého ziskového rozpětí o 17,5 % (7 % × 100/40). Základem platby vyrovnání snížených výnosů v přírodních oblastech je tak upravené hrubé ziskové rozpětí × 17,5 %. Navíc je provedeno stejné snížení podpory o 800 BEF (viz bod 39 výše) s ohledem na úspory z omezeného používání hnojiv.
(41)
Níže uvedená tabulka shrnuje nejvyšší, nejnižší a průměrné sazby splatné podpory.
Travní porosty využívané k produkci mléka
Upravené hrubé ziskové rozpětí
Sazba podpory, oblasti vodních ploch a toků
FOR-L_2013285CS.01000801.notes.0001.xml.jpg
Sazba podpory, přírodní oblasti
FOR-L_2013285CS.01000801.notes.0002.xml.jpg
Kempenland v provincii Antverpy
55 700
20 088
8 948
Duny
33 167
11 638
5 004
Průměr
44 160
15 760
9 928
Ostatní travní porosty
Upravené hrubé ziskové rozpětí
Sazba podpory, oblasti vodních ploch a toků
FOR-L_2013285CS.01000801.notes.0003.xml.jpg
Sazba podpory, přírodní oblasti
FOR-L_2013285CS.01000801.notes.0004.xml.jpg
Západní Flandry- písčitý/hlinitopísčitý region
36 100
12 738
5 518
Duny
24 633
8 437
3 511
Průměr
31 941
11 177
4 789
(42)
Belgické orgány zdůrazňují, že se jedná o maximální sazby vyrovnání na hektar. Celková plocha travního porostu způsobilého k vyrovnání činí 31 003 ha, z toho je 17 468 ha v oblastech vodních ploch a toků a 13 535 ha v přírodních oblastech. Maximální teoretické vyrovnání, které mohlo být vyplaceno, činí 202 822 411 BEF v oblastech vodních ploch a toků a 65 900 155 BEF v přírodních oblastech. Avšak vzhledem k nižším sazbám podpory pro travní porosty nepoužívané k produkci mléka činilo skutečné vyrovnání poskytnuté na travní porosty 250 275 012 BEF za rok, z čehož částka 186 505 640 BEF byla poskytnuta v oblastech vodních ploch a toků a částka 63 769 372 BEF v přírodních oblastech. Podle belgických orgánů je tento rozdíl mezi maximálními teoretickými sazbami podpory a sazbami skutečně vyplacené podpory způsoben celou řadou faktorů, zejména skutečností, že vyrovnání bylo vyplaceno pouze pro plochy travního porostu, který týž zemědělský podnik využíval jako travní porost již v roce 1994.
(43)
U kukuřice se uplatňuje paušální podpora při ztrátě produkce ve výši 3 600 BEF/ha za předpokladu, že se kukuřice stále pěstuje na témže pozemku a není vyseta na původně travním porostu, který byl zorán. Tato podpora vychází z odhadů, že průměrná produkce sušiny u kukuřice činí 14 500 kg/ha a průměrná ztráta výnosu v důsledku přísnějších norem je 900 kg/ha. Na základě odhadované nákladové ceny 4 BEF/kg sušiny je výsledkem ušlý příjem ve výši 3 600 BEF.
(44)
Mimoto jsou zemědělci vybízeni k tomu, aby po kukuřici seli trávu, čímž omezí odvádění dusičnanů z půdy a vyplavování dusičnanů. Na to byla poskytnuta další podpora ve výši 3 600 BEF/ha. Podle belgických orgánů tato podpora pokrývá pouze náklady na travní semeno.
(45)
Podpora je poskytována zemědělským podnikům v oblastech vodních ploch a toků a v přírodních oblastech s cílem pokrýt další náklady na likvidaci přebytků statkových hnojiv, které vyplývají z nižších limitů pro používání těchto hnojiv.
(46)
Podpora je poskytována, pokud má zemědělský podnik další přebytky statkových hnojiv, které se nahromadily následkem přísnějších norem upravujících používání statkových hnojiv. Pro účely výpočtu podpory se rozlišuje mezi:
(a)
rodinnými zemědělskými podniky s hospodářskými zvířaty a jinými zemědělskými podniky s hospodářskými zvířaty, které v letech 1993 až 1996 nezískaly další ornou půdu; při výpočtu možností likvidace statkových hnojiv je brána v úvahu plocha orné půdy podle registru z roku 1996;
(b)
zemědělskými podniky s hospodářskými zvířaty jiného než rodinného typu, které v letech 1993 až 1996 získaly další půdu; plocha, která se bere v úvahu při určování možností likvidace statkových hnojiv, vychází z orné půdy evidované v roce 1994 (situace v zemědělském podniku v roce 1993).
(47)
Pro účely výpočtu podpory se používá vážený průměr na základě výpočtu počtu zvířat jednotlivých druhů (skot, prasata, drůbež, jiné) ve Flandrech a typické minerální složení statkových hnojiv od každého druhu z hlediska obsahu minerálů.
(48)
Na tomto základě se odhaduje, že každá tuna statkových hnojiv obsahuje 6,6 kg dusíku a 4,2 kg oxidu fosforečného.
(49)
Podpora se vyplácí za jednotku minerálů (na kilogram oxidu fosforečného (P2O5) a za kilogram dusíku (N)) způsobilých k vyrovnání. Lokalita zemědělského podniku určuje výši platby. Splatná podpora činí:
(a)
13 BEF / jednotku: pro zemědělské podniky v „bílé“ obci s revidovanou produkcí 75 kg P2O5/ha;
(b)
20 BEF / jednotku: pro zemědělské podniky v „šedé“ obci s revidovanou produkcí 75 až 125 kg P2O5/ha;
(c)
27 BEF / jednotku: pro jeden zemědělský podnik v obci s revidovanou produkcí 125 kg P2O5/ha.
(50)
Částky podpory jsou vyšší v obcích s vyšší revidovanou produkcí, protože statková hnojiva se musí převážet na delší vzdálenosti.
(51)
Kromě toho se podpora platí také jako vyrovnání zemědělcům, kteří již nemohou využívat dohody se sousedními zemědělskými podniky o rozmetávání přebytečných statkových hnojiv na půdě těchto podniků. Aby zemědělský podnik měl nárok na podporu, musel uzavřít dohodu o likvidaci přebytečných statkových hnojiv v roce 1995 s uživatelem, který má pozemky v oblasti, kde se uplatňují přísnější normy, a musí mít sídlo v obci s revidovanou produkcí nad 100 kg P2O5/ha. Vyrovnání se platí za jednotku minerálů, tj. za množství v kg P2O5 a za kg N, o něž bylo těmto uživatelům poskytnuto méně. Maximální množství, které může být způsobilé k vyrovnání, odpovídá rozdílu v možnostech likvidace mezi obvyklými normami upravujícími používání statkových hnojiv a normami, které se uplatňují v oblastech s přísnějšími pravidly. Lokalita zemědělského podniku určuje výši platby, která činí:
(a)
27 BEF / jednotku: jeden zemědělský podnik v obci s revidovanou produkcí 125 kg P2O5/ha;
(b)
20 BEF / jednotku pro všechny ostatní zemědělské podniky.
(52)
Rodinné zemědělské podniky s hospodářskými zvířaty s přebytky statkových hnojiv na pozemcích v dílčím kluizenském povodí pro zachycování povrchových vod nebo na půdě citlivé na dusičnany na březích řeky Mázy (Maas) mohou využít povinnosti skladu statkových hnojiv přijímat další přebytky těchto hnojiv v důsledku přísnějších norem upravujících používání statkových hnojiv. V tomto případě se vyrovnání likvidace a uskladnění statkových hnojiv snižuje v poměru k množství minerálů, v souvislosti s nimiž byla využita pomoc skladu statkových hnojiv.
(53)
Jelikož rozmetání statkových hnojiv v oblastech vodních ploch a toků a přírodních oblastech bylo zakázáno v období od 1. září, a nikoli od 21. září jako na ostatních územích, dostali se někteří zemědělci do potíží, protože statková hnojiva jsou v mnoha zemědělských podnicích rozmetávána po sklizni a řada plodin je sklízena až po (každoročním) datu začátku zákazu. To již v oblastech vodních ploch a toků a přírodních oblastech nebylo možné. Belgické úřady odhadují, že v důsledku toho by tyto podniky požadovaly další zařízení pro uskladnění statkových hnojiv na tři měsíce.
(54)
Rozdíl v normách upravujících používání statkových hnojiv v běžných oblastech a v oblastech vodních ploch a toků a přírodních oblastech odpovídá zhruba 50 kg P2O5/ha. Jelikož jedna tuna statkových hnojiv obsahuje v průměru 5,2 kg P2O5, 50 kg P2O5/ha odpovídá přibližně 10 tunám požadované skladovací kapacity na hektar.
(55)
Na základě odhadu, že náklady na stavbu skladovacího zařízení o objemu 500 m3 činí 1 263 120 BEF, belgické orgány předpokládají, že poskytnutí nezbytné skladovací kapacity zahrnuje investici zhruba 2 500 BEF na tunu skladovací kapacity, která bude amortizována za 20 let, a odpovídá tudíž ekvivalentu 125 BEF/t/rok. Roční vyrovnání ve výši 1 250 BEF/ha je proto splatné zemědělcům produkujícím statková hnojiva od hospodářských zvířat s ornou půdou v oblastech, kde se uplatňují přísnější pravidla pro používání a rozmetání statkových hnojiv.
(56)
Zemědělci, kteří v roce 1996 obdrželi toto vyrovnání uskladnění statkových hnojiv podle vyhlášky o statkových hnojivech, nemohou v témže roce z Vlámského zemědělského investičního fondu získat dotace na úroky nebo kapitálové příplatky na vybudování zařízení pro uskladnění statkových hnojiv od hospodářských zvířat.
(57)
Jelikož zemědělci s pozemky v oblastech vodních ploch a toků nemohou plně pokrýt povolené množství dusíku na hektar používáním živočišných statkových hnojiv, belgické úřady předpokládají, že zemědělci v těchto oblastech se budou snažit zachovat úroveň produkce pomocí dalšího chemického hnojiva, a to zejména na „ostatní plodiny“ a na kukuřici.
(58)
Předpokládá se, že tyto zemědělské podniky použijí dalších 60 kg N/ha za cenu 16 BEF/kg. Splatná podpora tudíž činí 960 BEF (60 × 16), přičemž tato částka byla zaokrouhlena na paušální sazbu ve výši 1 000 BEF/ha.
(59)
Zemědělci, kteří měli v roce 1994 ornou půdu nacházející se v oblastech vodních ploch a toků a přírodních oblastech, mohou požádat sklad statkových hnojiv, který odpovídá za správu režimu podpory, o vyrovnání za tyto oblasti. Na mapách a plánech musí vyznačit své jednotlivé pozemky s ornou půdou a s osevním plánem pro rok 1994 a pro rok žádosti. Nachází-li se orná půda v několika oblastech nebo zónách, vyrovnání se vypočítá na základě nejpřísnějších norem pro používání a rozmetání statkových hnojiv. Sklad statkových hnojiv žádosti přezkoumá a dotčené osoby informuje o tom, jaké vyrovnání bude vyplaceno, a to na základě veškerých informací, které má k dispozici. Vyrovnání se neplatí, pokud jeho výše nedosahuje částky 1 000 BEF. Žadatelé mají právo odvolat se k vlámskému ministerstvu životního prostředí, které musí rozhodnout do šesti měsíců, jinak se odvolání považuje za přijaté.
(60)
Sklad statkových hnojiv, policie a úředníci oddělení inspekce životního prostředí úřadu pro správu životního prostředí, přírody, pozemků a vody a jiní úředníci jsou oprávněni kontrolovat, zda zemědělci plní své povinnosti podle vyhlášky o statkových hnojivech. Pokud jsou zjištěna porušení povinností, mohou být zemědělci požádáni o vrácení podpory. Podpora nesmí být podle vyhlášky o statkových hnojivech poskytnuta na půdu, která je vyňata z produkce.
III. POSOUZENÍ PODPORY
(61)
Opatření popsaná výše představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy. Vyrovnání pochází ze státních zdrojů a vyplácí se určitým kategoriím zemědělců, tj. těm, kteří sídlí v oblastech vodních ploch a toků nebo přírodních oblastech. Tato podpora narušuje hospodářskou soutěž nebo hrozí jejím narušením a ovlivňuje obchod mezi členskými státy, protože zlepšuje konkurenční postavení zemědělců, kteří dostávají vyrovnání, v porovnání se zemědělci v jiných částech Belgie nebo v jiných členských státech, kteří podporu nedostávají. Kromě toho pokud jsou produkty vyprodukované těmito zemědělci předmětem obchodu uvnitř EU, zdá se pravděpodobné, že opatření budou mít vliv na obchod mezi členskými státy.
(62)
Ve svých písemných připomínkách belgické orgány zdůraznily environmentální cíle režimu podpory a v této souvislosti citovaly ustanovení nařízení Rady (EHS) č. 2078/92 ze dne 30. června 1992 o metodách zemědělské výroby slučitelných s požadavky ochrany životního prostředí a zachování přírodního prostředí (dále jen nařízení (EHS) č. 2078/92) (8) a pokyny Společenství ke státní podpoře na ochranu životního prostředí (9). Bod 2.1 pokynů k podpoře na ochranu životního prostředí uvádí, že v zemědělském odvětví se pokyny netýkají oblasti, na kterou se vztahuje nařízení (EHS) č. 2078/92. Je tudíž vhodné začít úvahou o použití nařízení (EHS) č. 2078/92 na dotčená opatření.
(63)
Belgické orgány vysvětlují, že na vyrovnání pro zemědělce poskytnuté jako součást opatření v přírodních oblastech a v oblastech vodních ploch a toků by se mělo pohlížet jako na provedení nařízení (EHS) č. 2078/92.
(64)
Nařízení (EHS) č. 2078/92 stanovuje režim podpory Společenství, který je určen mimo jiné k podpoře dobrovolného uplatňování zemědělských postupů, jež zmírňují znečišťující vlivy zemědělství, a to na základě závazků zemědělce (čl. 2 odst. 1). Členské státy určí podmínky pro poskytnutí podpory a výši podpory, která má být vyplacena, na základě závazku příjemce a ušlého příjmu, jakož i potřeby poskytnout pobídku (čl. 5 odst. 1 písm. a) a b)). Kromě toho může Společenství za podmínek stanovených Komisí také přispět k určitým prémiím poskytnutým členskými státy za účelem vyrovnání příjmů ušlých v důsledku povinného uplatňování omezení podle článku 2 v souvislosti s opatřeními zavedenými v těchto členských státech v souladu s ustanoveními Společenství (čl. 4 odst. 5 nařízení (EHS) č. 2078/92).
(65)
Dále podle čl. 10 odst. 1 mají členské státy možnost zavést režimy pro další opatření financované na vnitrostátní úrovni, jejichž podmínky pro udělení podpory se liší od požadavků nařízení nebo jejichž výše překračuje omezení stanovená v nařízení. Tyto režimy musí být v souladu s cíli nařízení a pravidly státní podpory.
(66)
Sporný režim nemá poskytovat vyrovnání ztrát spojených s plněním dobrovolně přijatých závazků zemědělců. Nezahrnuje ani spolufinancování vyrovnání ze strany Společenství v souvislosti s opatřeními, která Belgie zavedla za podmínek určených Komisí. Režim se spíše týká (výhradně) vnitrostátního financování vyrovnání ztrát pramenících z plnění povinností podle vnitrostátních právních předpisů o hnojivech.
(67)
Z těchto důvodů podpora nespadá do oblasti působnosti nařízení a musí být zkoumána podle platných pravidel státní podpory.
IV. UPLATŇOVÁNÍ POKYNŮ SPOLEČENSTVÍ KE STÁTNÍ PODPOŘE NA OCHRANU ŽIVOTNÍHO PROSTŘEDÍ
(68)
Je nezbytné zvážit, zda lze opatření považovat za slučitelné s pokyny Komise z roku 1994 ke státní podpoře na ochranu životního prostředí (10) (dále jen „pokyny“), které platily v době opatření (11).
(69)
V této souvislosti je nezbytné poznamenat, že opatření ve formě podpory na vyrovnání sníženého výnosu na travním porostu nebo u kukuřice, podpory na likvidaci přebytků statkových hnojiv a vyrovnání dalších nákladů na používání umělých hnojiv představují provozní podporu. V odpovědi na otázku útvarů Komise belgické orgány vysvětlily, že náklady na uskladnění statkových hnojiv nejsou na rozdíl od nákladů na investice do dalšího uskladnění statkových hnojiv ve skutečnosti přímo spojeny se skutečnými investicemi. Vzhledem k těmto vysvětlením se Komise domnívá, že toto opatření by mělo být také považováno za provozní podporu.
(70)
Komise se obecně domnívá, že vyplácení provozních podpor zemědělskému odvětví pravděpodobně neposkytne trvalý přínos k rozvoji odvětví a může představovat narušení podmínek hospodářské soutěže, jež znevýhodňuje zemědělce, kteří takové podpory nedostávají. Komise tudíž takové podpory posuzuje přísně.
(71)
Vyplácením provozní podpory na opatření v oblasti ochrany životního prostředí se zabývá bod 3.4 pokynů. Ten zní:
„V souladu s dlouholetou politikou Komise zpravidla neschvaluje provozní podporu, která firmám snižuje náklady vyplývající ze znečištění nebo ulevuje od nepříjemností, které způsobují. Za určitých dobře definovaných okolností však Komise může stanovit z této zásady výjimku. Doposud tak učinila v oblasti odpadového hospodářství a slev na ekologických daních. Komise bude i nadále posuzovat takové případy podle jejich opodstatněnosti a ve světle přísných kritérií, která vypracovala v těchto dvou právě zmíněných oblastech. Podle těchto kritérií musí podpora nahrazovat pouze výrobní vícenáklady na základě porovnání s tradičními náklady a měla by být dočasná a v zásadě degresivní, aby představovala pobídku ke snižování znečištění nebo rychlejšímu zavedení účinnějšího způsobu využití zdrojů. Podpora dále nesmí být v rozporu s jinými ustanoveními Smlouvy o ES, a zejména s ustanoveními, která se týkají volného pohybu zboží a služeb.
V oblasti odpadového hospodářství může veřejné financování dalších nákladů na tříděný sběr, využití a zpracování komunálního odpadu ve prospěch podniků i spotřebitelů zahrnovat státní podporu, ale v takovém případě je lze povolit za předpokladu, že podnikům jsou náklady účtovány v poměru k míře, v jaké systém využívají, nebo k množství odpadu, který ve svém provozu vyprodukují. Podpora sběru, využití a zpracování průmyslového a zemědělského odpadu se bude posuzovat případ od případu.
Dočasné slevy na nových ekologických daních lze povolit tehdy, pokud je nezbytné vyrovnat ztráty konkurenceschopnosti, zejména na mezinárodní úrovni. Dalším faktorem, který je třeba vzít v úvahu, je, co naopak musí udělat firmy, aby omezily znečišťování, které způsobují. Toto ustanovení se vztahuje i na slevy na daních zavedených podle právních předpisů Evropského společenství, kdy členské státy samy rozhodují o slevě na dani nebo její výši.“
(72)
Co se týká podpor na uskladnění a likvidaci přebytečných statkových hnojiv, Komise se domnívá, že přebytečná statková hnojiva lze považovat za formu zemědělského odpadu. V souladu s pokyny citovanými výše je zapotřebí podporu na likvidaci takového odpadu zvažovat případ od případu podle kritérií bodu 3.4 pokynů.
(73)
Komise konstatuje, že současné opatření bylo dočasné, jelikož se uplatňovalo pouze v letech 1996 a 1997. Dále Komise konstatuje, že belgické orgány neoznámily pokračování plateb přímé podpory na uskladnění nebo likvidaci statkových hnojiv, ačkoli dohody o sběru statkových hnojiv od některých zemědělců skladem statkových hnojiv zůstávají nezměněny.
(74)
Komise musí vzít v úvahu též skutečnost, že opatření ve formě podpory nejsou degresivní, jelikož po oba dotčené roky je poskytována stejná výše podpory (srov. body 38-40, 49-51).
(75)
Na základě informací, které poskytly belgické orgány, je také zjevné, že záměrem opatření je vyrovnat plné náklady na uskladnění a likvidaci přebytečných statkových hnojiv vzniklých v důsledku omezení uložených v citlivých zónách. Zemědělci by tak byli osvobozeni od poplatků za likvidaci odpadu. Zdá se také, že od zemědělců v citlivých zónách není požadováno, aby podnikli nějaké kroky ke snížení své produkce statkových hnojiv. Neexistuje tak žádné protiplnění ze strany zemědělců za příjem podpory, která jim jednoduše vyrovnává plnění přísnějších norem pro používání statkových hnojiv stanovených v citlivých zónách. V důsledku toho opatření nepředstavuje pobídku ke snižování produkce statkových hnojiv.
(76)
Z těchto důvodů se Komise domnívá, že opatření nejsou v souladu s pokyny a neplní cíle nařízení (EHS) č. 2078/92. Komise tudíž zastává názor, že nejsou slučitelná s vnitřním trhem.
(77)
Pokud jde o podpory, které zemědělcům vyrovnávají ztráty produkce v důsledku omezení používání živočišných statkových hnojiv, včetně podpory vyrovnávající další náklady na umělá hnojiva, Komise konstatuje, že podpory vyrovnávající úbytek produkce nejsou v pokynech výslovně uvedeny. Nicméně jelikož omezení používání statkových hnojiv má za následek snížené výnosy, zvyšuje pravděpodobně výrobní náklady zemědělců na zbývající plodiny. Podle zásad stanovených v pokynech uvedených výše by se zdálo, že takové podpory lze odůvodnit pouze v případě, že budou splněny následující podmínky (12):
(a)
podpora by měla být dočasná a v zásadě degresivní, aby představovala pobídku k snižování znečištění nebo k rychlejšímu zavedení účinnějších způsobů využití zdrojů;
(b)
podpora musí pouze vyrovnávat výrobní vícenáklady v porovnání s tradičními metodami;
(c)
podpora nesmí být v rozporu s jinými ustanoveními Smlouvy o ES.
Kromě toho z článku 10 nařízení (EHS) č. 2078/92 vyplývá, že podpora poskytnutá mimo rámec nařízení, ale s cílem dosáhnout jednoho z omezení stanovených v jeho článku 2, musí být v souladu s cíli nařízení.
(78)
Jelikož se podpora uplatňovala pouze po dobu dvou let, zdálo by se, že byla dočasná. Při podání informací ze dne 14. ledna 2013 belgické orgány potvrdily, že opatření byla v roce 1998 přerušena.
(79)
Avšak po dobu, po kterou se opatření uplatňovalo, nebyla podpora degresivní (srov. body 38-40, 49-50), v důsledku čehož nebyla vytvořena pobídka k rychlejšímu zavedení účinnějších způsobů využití zdrojů.
(80)
Jak je uvedeno výše, vyrovnání ztráty produkce na travním porostu se vypočítá podle celkového používání umělých hnojiv povoleného v oblastech, které nejsou citlivé, konkrétně 450 kg N/ha pro travní porost a 325 kg N/ha pro kukuřici. Podle belgických orgánů byly tyto údaje vypočítány na vědeckém základě s cílem zajistit, aby koncentrace dusičnanů v podzemních a povrchových vodách nepřesáhla 50 mg NO3-N/l nebo 11,3 mg NO3-N/l, s přihlédnutím k průměrné přípustné ztrátě 70 kg NO3-N/l na hektar ročně. Jejich cílem je zkombinovat optimální produkci s minimálním vyplavováním. Omezení pro přírodní oblasti a oblasti vodních ploch a toků byla vypočítána stejně s přihlédnutím ke skutečnosti, že jejich status z hlediska dusičnanů je citlivější než v ostatních oblastech.
(81)
Ve svém dopise ze dne 7. srpna 1998 belgické orgány vysvětlily, že bylo rozhodnuto vypočítat vyrovnání rozdílu v normě na základě celkového množství dusíku, které lze použít v souladu se zákonem, včetně dusíku z umělých hnojiv i dusíku z živočišných statkových hnojiv. Podle belgických orgánů byl tento přístup použit z toho důvodu, že bylo pokládáno za nezbytné zajistit rovné zacházení se zemědělci v jednom regionu, aby zemědělci, jejichž půda se nachází v oblastech, pro které platí přísnější místní normy, nebyli poškozeni v porovnání se zemědělci, jejichž půda takovými normami nebyla dotčena. Pokud by normy byly stejné pro všechny zemědělce ve všech oblastech, bylo by toto konkurenční zvýhodnění zrušeno a nebylo by nutné platit žádné vyrovnání. Pokud zemědělci vynaloží úsilí o překročení základní normy kvality životního prostředí, je v této situaci možné vypočítat platbu vyrovnání na základě rozdílu mezi tím, čeho je dosaženo, a kvalitativní normou.
(82)
Na základě této zásady rovnosti v rámci téhož regionu se belgické orgány domnívaly, že platná pravidla nepředstavují nadměrné vyrovnání pro zemědělce a/nebo vyrovnání za upuštění od zemědělských postupů, které jsou v rozporu s nařízeními EU. V souladu s tímto argumentem bude konkurenční znevýhodnění nebo zvýhodnění v rámci jednoho zemědělského regionu výraznější v tomto regionu než v EU jako celku. Proto byla v rámci Flander vyrovnána celá ztráta, kterou utrpěli zemědělci, jejichž půda se nachází v oblastech s přísnějšími místními normami (tedy skutečná utrpěná ztráta výnosu).
(83)
Belgické orgány dále poukázaly na to, že vlámský region uložil přísnější místní normy již v letech 1996 a 1997, zatímco směrnice o dusičnanech toto vyžadovala až po 20. prosinci 1998. V citlivých oblastech vodních ploch a toků bylo uloženo omezení 200 kg N/ha u travních porostů, zatímco pro kukuřici a jiné plodiny to bylo 170 kg N/ha. Podle belgických orgánů tak bylo povolené množství živočišných statkových hnojiv již od roku 1996 nižší, než bylo stanoveno v rámci prvního akčního programu podle směrnice 91/676/EHS, a u určitých plodin bylo omezeno na úroveň stanovenou ve druhém akčním programu.
(84)
Dne 14. ledna 2013 belgické orgány poskytly podrobné informace o metodě výpočtu, aby ukázaly, že byla v souladu se zemědělskou praxí a s právními ustanoveními EU platnými v době opatření.
(85)
Avšak na základě dostupných informací ustanovení v oblastech vodních ploch a toků a přírodních oblastech zjevně výrazně nepřekračují rámec povinností stanovených ve směrnici 91/676/EHS. V této souvislosti Komise konstatuje, že samy belgické orgány ve svých písemných připomínkách uvedly, že označily oblasti vodních ploch a toků a přírodní oblasti za oblasti obzvláště citlivé na znečištění dusičnany, a že tudíž usoudily, že k dosažení cílových 50 mg/l dusičnanů v povrchových sladkých vodách, především vodách používaných pro získávání pitné vody, a v podzemních vodách jsou nezbytné nižší limity. To byla úroveň, která byla podle směrnice 91/676/EHS povinná na konci roku 1995.
(86)
Pokud jde o metodu výpočtu vyrovnání, Komise požádala belgické orgány, aby poskytly ověřené studie, s jejichž pomocí by prokázaly přesnost předpokladů použitých při výpočtu. Belgické orgány byly především požádány, aby poskytly výsledky studií prokazující, že snížení celkového používání hnojiv ze 450 kg N/ha na 350 kg N/ha skutečně vede ke snížení výnosu o 15 % a že snížení ze 450 kg N/ha na 400 kg N/ha má za následek snížení výnosu o 7 %. Belgické orgány prokázaly přesnost základních předpokladů použitých při výpočtu ve své odpovědi ze dne 14. ledna 2013.
(87)
Belgické orgány byly také požádány, aby pomocí řady hypotéz předložily doplňující informace o předpokladech použitých při výpočtu účinků této ztráty produkce na celkovou ziskovost zemědělského podniku, včetně produkce čistě na orné půdě a smíšené produkce na orné půdě a z hospodářských zvířat. Komise zejména požádala belgické orgány, aby podrobně vysvětlily, proč předpokládají, že 15 % ztráta produkce travin ve smíšeném zemědělském podniku s ornou půdou a hospodářskými zvířaty představuje 40 % ztrátu ziskovosti zemědělského podniku s přihlédnutí k různým typům živočišné výroby. Tyto informace belgické orgány poskytly ve své odpovědi ze dne 14. ledna 2013.
(88)
Belgické orgány byly také požádány, aby předložily výpočty na základě alternativních metod poskytování vyrovnání, například nákladů na nákup náhradního krmiva jako náhrady za ztrátu produkce. Ve své odpovědi ze dne 14. ledna 2013 belgické orgány trvaly na tom, že vzhledem k tomu, že takové výpočty nebyly provedeny v době opatření, již je nelze provést.
(89)
Podle názoru Komise proto belgické orgány neprokázaly, že podpora byla omezena pouze na výrobní vícenáklady. Kromě toho, jak je uvedeno výše (bod 79), podpora nebyla degresivní.
(90)
Poskytnutí podpory na ztrátu produkce tak nesplňuje podmínky pokynů. Z těchto důvodů se Komise domnívá, že tato opatření podpory nejsou slučitelná se Smlouvou.
V. ZÁVĚR
(91)
Komise má za to, že Belgie zavedla vyrovnání podle vyhlášky o statkových hnojivech v rozporu s čl. 93 odst. 3 Smlouvy o ES (nyní čl. 108 odst. 3 SFEU).
(92)
Opatření nespadají do oblasti působnosti nařízení (EHS) č. 2078/92.
(93)
Opatření týkající se vyrovnání na uskladnění a likvidaci přebytečných statkových hnojiv a ztrátu produkce představují provozní podporu, kterou lze za slučitelnou prohlásit pouze výjimečně. V této souvislosti přísný přístup pokynů předpokládá, že podpora na uskladnění a likvidaci může být prohlášena za slučitelnou, pokud je dočasná a degresivní a pokud vyžaduje protiplnění od zemědělce. V případě podpory na ztrátu produkce by měla být podpora dočasná a degresivní a měla by kompenzovat pouze výrobní vícenáklady. Jak bylo analyzováno výše, tyto podmínky nebyly splněny.
(94)
Vzhledem k tomu, že za příjem podpory nebylo vyžadováno žádné protiplnění příjemců a že opatření podpory zjevně neobsahují žádné pobídky pro příjemce, aby podnikli další kroky směřující ke zlepšení ochrany životního prostředí, nepřispívá podle Komise toto opatření podpory k rozvoji určitých hospodářských činností ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU.
(95)
Vyhláška o statkových hnojivech byla zrušena v roce 1998 a veškerá opatření byla zastavena.
(96)
Z výše uvedených důvodů se Komise domnívá, že během doby svého uplatňování v letech 1996 a 1997 opatření představovalo nezákonnou a neslučitelnou podporu, která v zásadě musí být vrácena.
(97)
Vzhledem ke skutečnosti, že na pravomoc Komise získat zpět neslučitelnou podporu se vztahuje promlčecí doba v délce deseti let (13), nelze tuto neslučitelnou podporu získat zpět.
(98)
Jakákoli individuální podpora, která v době poskytnutí splňovala podmínky blokové výjimky nebo schváleného režimu, je slučitelná s vnitřním trhem až do maximálních intenzit podpory platných pro tento typ podpory,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora poskytnutá jako vyrovnání podle vyhlášky o statkových hnojivech, nezákonně zavedená Belgií v rozporu s čl. 93 odst. 3 Smlouvy o ES, je neslučitelná s vnitřním trhem.
Článek 2
Individuální podpora poskytnutá v rámci režimu podle článku 1, která v době, kdy byla poskytována, splňovala podmínky blokové výjimky nebo schváleného režimu, je slučitelná s vnitřním trhem až do maximálních intenzit podpory platných pro tento typ podpory.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Belgickému království.
V Bruselu dne 16. září 2013.
SKLEP KOMISIJE
z dne 16. septembra 2013
o odškodnini po odločbi o gnoju C 75/98 (ex NN 45/98), ki jo izvaja Belgija (Flandrija)
(notificirano pod dokumentarno številko C(2013) 5818)
(Besedilo v francoskem in nizozemskem jeziku je edino verodostojno)
(2013/530/EU)
EVROPSKA KOMISIJA JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije, zlasti prvega pododstavka člena 108(2) Pogodbe,
po pozivu zainteresiranim stranem, naj predložijo pripombe (1),
ob upoštevanju naslednjega:
I. POSTOPEK
(1)
Službe Evropske komisije so po prejetju pritožbe, da flamska vlada kmetom izplačuje nezakonito pomoč v zvezi z njihovo uporabo gnojil in gnoja (v nadaljnjem besedilu: ukrep), z dopisom z dne 4. februarja 1998 od belgijskih organov zahtevale, naj ji predložijo informacije o izvajanju Odločbe flamske vlade z dne 20. decembra 1995 o odškodnini, ki se izplača kmetom za obveznosti po zakonodaji o gnojilih (v nadaljnjem besedilu: odločba o gnoju).
(2)
Komisiji sta te informacije poslala flamski minister za okolje in zaposlovanje v dopisu z dne 18. marca 1998 in Stalno predstavništvo Belgije v dopisu z dne 31. marca 1998.
(3)
Predstavniki pristojnih belgijskih organov in službe Evropske komisije so se sestali 15. aprila 1998.
(4)
V teleksu z dne 10. julija 1998 je Komisija od belgijskih organov zahtevala dodatne informacije; ti so na zahtevo odgovorili v dopisu z dne 7. avgusta 1998, evidentiranem 10. avgusta 1998.
(5)
Glede na informacije belgijskih organov so bila plačila izvršena leta 1996. Vendar ukrep ni bil priglašen Komisiji v skladu s členom 93(3) PES (zdaj člen 108(3) PDEU). Zato je bil spis uvrščen v register nepriglašene pomoči pod številko NN 45/98. Čeprav je bila shema v veljavi v letih 1996 in 1997, se je Komisija v dopisu belgijskih organov z dne 7. avgusta 1998 seznanila z njihovo namero, da za leto 1997 ne izplačujejo pomoči, dokler Komisija ne sprejme odločitve o združljivosti pomoči s skupnim trgom. Belgijski organi so Komisijo obvestili, da je flamska vlada nameravala to odškodninsko shemo vključiti v flamski program pomoči v skladu z Uredbo Sveta (EGS) št. 2078/92 (2).
(6)
Komisija je z dopisom z dne 21. januarja 1999 obvestila Belgijo, da se je v zvezi s tem ukrepom odločila začeti postopek, določen v členu 108(2) PDEU.
(7)
Sklep Komisije o začetku postopka je bil 17. aprila 1999 objavljen v Uradnem listu Evropske unije (3).
(8)
Komisija je pozvala zainteresirane strani, naj predložijo svoje pripombe glede ukrepa.
(9)
Zainteresirane strani ji pripomb niso poslale.
(10)
Belgijski organi so umaknili priglasitve v zvezi z drugimi flamskimi zadevami o gnoju (C 12/1999, N 105/1999, N 311/99).
(11)
Komisija je 6. marca 2012 prejela pritožbo kmeta glede izplačila odškodnine za leto 1996 na podlagi odločbe o gnoju. Komisija je belgijske organe na sestanku predstavnikov belgijskih (flamskih) organov in služb Evropske komisije dne 16. aprila 2012 pozvala, naj predložijo svoje pripombe glede pritožbe.
(12)
Evropska komisija je 9. novembra 2012 prosila za dodatne informacije. Prejela jih je v dopisu belgijskih organov z dne 14. januarja 2013.
II. PODROBEN OPIS POMOČI
1. NASLOV
(13)
Odškodnina po odločbi o gnoju.
2. PRORAČUN
(14)
Skupni proračun za ukrep je za leto 1996 znašal 427 511 868 BEF (belgijskih frankov), ki so bili razčlenjeni, kot sledi:
(a)
odškodnina zaradi manjšega pridelka
-
za travinje - 250 279 282 BEF,
-
za koruzo - 50 102 650 BEF;
(b)
odškodnina zaradi stroškov pri odstranjevanju gnoja - 65 486 397 BEF;
(c)
odškodnina zaradi stroškov pri skladiščenju gnoja - 34 276 829 BEF;
(d)
odškodnina zaradi nakupa dodatnega gnojila - 27 366 710 BEF.
(15)
Odškodnina po odločbi o gnoju se je izplačevala za leto 1996.
(16)
V skladu z odločbo o gnoju se odškodnina izplačuje kmetom, katerih gospodarstvo leži v celoti ali deloma znotraj vodnega ali naravnega območja. To se izmed skupaj 40,673 gospodarstev nanaša na 7,502 gospodarstvi z ornimi zemljišči ali zemljišči za živinorejo v Flandriji (18,5 %). Glede na površino se od skupaj 649,223 ha ornih zemljišč ali zemljišč za živinorejo 47,948 ha (7,5 %) nahaja na vodnih območjih, 21,919 ha (3 %) pa na naravnih območjih.
(17)
Cilj sheme pomoči je, da bi se lahko kmetje z zemljišči na okoljsko občutljivih območjih prilagodili na strožja pravila o uporabi gnoja ter da bi se nadomestila gospodarska izguba, ki jo utrpijo ti kmetje. Pomoč se izračuna na podlagi izgubljenega dohodka, pri čemer se upošteva običajna kmetijska praksa zunaj teh občutljivih območij. Odškodnina je bila po mnenju belgijskih organov potrebna tudi, da bi se izognili socialnim nemirom.
(18)
Pomoč se dodeli kot odškodnina kmetom na teh občutljivih območij zaradi:
(a)
manjšega pridelka, ki izhaja iz manjše uporabe gnojil in gnoja;
(b)
dodatnih stroškov pri odstranjevanju gnoja;
(c)
dodatnih stroškov pri skladiščenju gnoja;
(d)
dodatnega nakupa kemičnih gnojil.
(19)
Plačila kmetom kot odškodnina zaradi obveznosti po zakonodaji o gnojilih so po navedbah belgijskih organov temeljila na štirih pravnih aktih, in sicer:
(a)
Odločbi flamske vlade z dne 20. decembra 1995 o odškodnini, ki se izplača kmetom za obveznosti po zakonodaji o gnojilih;
(b)
Odločbi flamske vlade z dne 20. decembra 1995 o določitvi odškodnin za leti 1996 in 1997 po členu 15(9) Odredbe z dne 23. januarja 1991 o varstvu okolja pred onesnaževanjem z gnojem;
(c)
Odločbi flamske vlade z dne 19. marca 1996 o določitvi dodatnih obveznosti glede odstranjevanja in pomoči pri dodatnih presežkih gnoja na območjih, na katerih se uporabljajo strožja pravila za trosenje gnoja;
(d)
Odločbi flamske vlade z dne 15. julija 1997 o spremembi Odločbe flamske vlade z dne 20. decembra 1995 o določitvi odškodnin za leti 1996 in 1997 po členu 15(9) Odredbe z dne 23. januarja 1991 o varstvu okolja pred onesnaževanjem z gnojem.
(20)
Komisiji v skladu s členom 93 Pogodbe ES (zdaj člen 108(3) PDEU) ni bil priglašen noben izmed teh pravnih aktov.
(21)
Po navedbah belgijskih organov temelji politika na področju gnoja v Flandriji na Odločbi flamske vlade z dne 20. decembra 1995 o spremembi Odredbe z dne 23. januarja 1991 o varstvu okolja pred onesnaževanjem z gnojem. S to odločbo naj bi se zmanjšale okoljske težave, ki jih povzroča obogatitev površinske vode in podtalnice s fosfati in nitrati ter izpiranje fosfatov in nitratov v tla, pri čemer obstaja nevarnost pronicanja v podtalnico in površinsko vodo. Glede na poročilo o okolju in naravi v Flandriji je prispevek kmetijstva k obremenitvi okolja z nitrati in fosfati 56-odstoten. Sproščanje amonijaka iz zgradb za živino in polivanje gnojnice predstavlja 21 % emisij onesnaževal v Flandriji.
(22)
V odločbi o gnoju so določeni cilji v zvezi z doseganjem in/ali ohranjanjem nujnih standardov kakovosti za tla, vodo (površinsko vodo in podtalnico) ter zrak. V njej je določeno, da se bodo omejitve glede uporabe gnoja postopoma poostrile. V prehodni fazi so tako mogoče prilagoditve. Standardi, ki urejajo uporabo gnojil, se bodo poostrili postopoma, razen na posebej občutljivih območjih, tj. vodnih in naravnih območjih, na katerih so strožja pravila začela veljati takoj.
(23)
V odločbi je tudi določeno, da naj bi se proizvodnja gnoja in glave živine v Flandriji ohranile na ravni iz leta 1992. Zato je uvedena politika lokalnega dovoljenja. Hkrati pa se bo dovoljenje za večja gospodarstva ob podaljšanju znižalo do 25 %. Živinorejski sektor je imel na voljo čas (do leta 2002) za odkritje načinov za zmanjšanje presežkov gnoja in njihovega učinka.
(24)
Strožje omejitve so začele veljati s 1. januarjem 1996 na naslednjih področjih:
(a)
zbirna in ohranitvena območja;
(b)
naravna območja, naravni rezervati, gozdna zemljišča;
(c)
območja iz direktive o pticah;
(d)
doline in ekološko dragocena kmetijska območja;
(e)
na nitrate občutljiva zemljišča;
(f)
s fosfati onesnažena zemljišča.
(25)
Pri določitvi teh občutljivih območij so se po navedbah belgijskih organov upoštevale zahteve iz Direktive Sveta 91/676/EGS (4) o varstvu voda pred onesnaževanjem z nitrati iz kmetijskih virov in Direktive Sveta 79/409/EGS (5) o ohranjanju prosto živečih ptic.
(26)
V skladu z odločbo o gnoju so se od 1. januarja 1996 do 31. decembra 1998 po vsej Flandriji, razen na vodnih in naravnih območjih, uporabljale naslednje splošne omejitve pri uporabi gnojil in gnoja. Te omejitve so bile izražene v kg fosforjevega pentaoksida, v kg dušika iz kemičnih gnojil in v kg skupnega dopustnega dušika na leto, kot je prikazano v spodnji razpredelnici.
Skupina kultur
Fosforjev pentaoksid
Dušik iz kemičnih gnojil
Skupni dušik
Travinje
170
250
450
Koruza
160 (1996)
155 (1997)
150 (1998)
200
325
Kulture z majhno potrebo po dušiku (6)
125
125
170
Druge kulture
150
225
325
(27)
Belgijski organi so kot kazalnike ciljev, ki so jih želeli doseči od leta 2003 dalje, objavili naslednje omejitve.
Skupina kultur
Fosforjev pentaoksid
Dušik iz kemičnih gnojil
Dušik iz hlevskega gnoja in drugih gnojil
Skupni dušik
Travinje
125
250
250
450
Koruza
100
130
225
275
Kulture z majhno potrebo po dušiku (7)
100
70
125
125
Druge kulture
100
150
200
275
(28)
Na običajnem kmetijskem zemljišču je poleg teh količinskih omejitev prepovedano trositi gnoj ali druga organska gnojila med naslednjimi obdobji: od 21. septembra do 21. januarja, ob nedeljah in državnih praznikih, ob sobotah, razen ob tistih med 1. februarjem in 15. majem, ponoči (med 22.00 in 07.00) ter ko je zemljišče poplavljeno, zmrznjeno ali prekrito s snegom.
(29)
Na vodnih območjih se uporabljajo strožji standardi, bodisi ker so namenjena proizvodnji pitne vode bodisi ker so posebej občutljiva na izpiranje dušika. Pojem „vodna območja“ se nanaša na:
(a)
zbirna območja ter zaščitena območja vrste II in III za podtalnico, razmejena glede na Odredbo z dne 24. januarja 1984 o določitvi ukrepov za upravljanje podtalnice;
(b)
občutljiva območja, ki jih je opredelila flamska vlada, na katerih so potrebni strožji standardi v okviru bazenov površinskih vod pod hidrografskim nivojem, namenjenih za proizvodnjo pitne vode, kot so bila razmejena na podlagi Zakona z dne 26. marca 1971 o varstvu površinskih voda pred onesnaževanjem;
(c)
območja z na nitrate občutljivimi zemljišči, na katerih so potrebni strožji standardi, kot jih je flamska vlada določila in razmejila na podlagi Odredbe z dne 24. januarja 1984 o določitvi ukrepov za upravljanje podtalnice.
(30)
V spodnji razpredelnici so prikazani standardi, s katerimi se ureja uporaba gnoja od 1. januarja 1996 na vodnih območjih. Ta pravila temeljijo na standardih pridelka za naštete skupine kultur in na okoljsko sprejemljivih izgubah za ta območja. Količine so izražene v kg polifosfata P2O5 in v kg dušika na hektar letno.
Skupina kultur
Fosforjev pentaoksid
Dušik iz kemičnih gnojil
Dušik iz hlevskega gnoja in drugih gnojil
Skupni dušik
Travinje
120
200
200
350
Koruza
100
150
170
275
Kulture z majhno potrebo po dušiku
80
70
125
125
Druge kulture
100
150
170
275
(31)
Trosenje gnoja je na vodnih območjih prepovedano od 1. septembra do vključno 21. januarja, razen v conah A in B območij, ki so v uporabi kot zbirna območja za površinsko vodo, na katerih se prepoved podaljša do vključno 15. februarja.
(32)
Pojem „naravna območja“ se nanaša na:
(a)
območja dolin in ekološko dragocena kmetijska območja, kot je navedeno v načrtih za razvoj podeželja v Zakonu z dne 29. marca 1962 o organizaciji državnega in urbanističnega načrtovanja;
(b)
posebna zaščitena območja, razmejena z Odločbo flamske vlade z dne 17. oktobra 1988;
(c)
posebne habitate in sosednje varovalne pasove;
(d)
gozdna območja, naravna območja, območja naravnega razvoja ali naravne rezervate, kot je navedeno v načrtih za razvoj podeželja v Zakonu z dne 29. marca 1962 o organizaciji državnega in urbanističnega načrtovanja, pri čemer so se prehodni ukrepi uporabljali do 31. decembra 1997.
(33)
V spodnji razpredelnici so prikazani standardi, s katerimi se ureja uporaba gnoja od 1. januarja 1996 na naravnih območjih. Ta pravila temeljijo na standardih pridelka za naštete skupine kultur in na okoljsko sprejemljivih izgubah za ta območja. Količine so izražene v kg difosforjevega pentaoksida in v kg dušika na hektar letno.
Skupina kultur
Fosforjev pentaoksid
Dušik iz kemičnih gnojil
Skupni dušik
Travinje
120
200
400
Koruza
100
150
275
Kulture z majhno potrebo po dušiku
80
70
125
Druge kulture
100
150
275
(34)
Trosenje gnoja je na naravnih območjih prepovedano od 1. septembra do vključno 21. januarja, na območjih travinj, pomembnih za ohranitev ptic, pa se lahko gnojenje prepove tudi od 1. aprila do 30. junija. Poleg tega je od 1. januarja 1998 prepovedano nanašati kakršno koli gnojilo na gozdna območja, naravna območja, območja naravnega razvoja ali naravne rezervate, razen iztrebkov živine, ki se pase na zemljišču, pri čemer je največja dovoljena gostota živali čez leto 2 glavi velike živine na izmerjeni ha. Začasno oprostitev od te prepovedi lahko pridobijo družinske kmetije.
(35)
Odškodnina se na podlagi odločbe o gnoju avtomatično izplača le pri travinjah in koruzi. Predpostavlja se, da manjše ravni uporabe gnojila pri drugih kulturah ne bodo povzročile manjšega pridelka. Kmet lahko v tem primeru vseeno dobi odškodnino, če lahko izgube dokaže.
(36)
Odškodnina zaradi sprememb v pridelku travinj se izračuna na podlagi razlike med dovoljenim standardom za gnojila na območjih zunaj občutljivih območij in dovoljenimi standardi na občutljivih območjih, pri čemer je treba razlikovati med površinami na vodnih in na naravnih območjih. S to pomočjo naj bi se nadomestila izguba pridelka in donosnosti, ki nastane zaradi teh zmanjšanj.
(37)
Izhodišče za izračun pomoči je povprečna pol bruto marža v BEF/ha za zadnja tri leta pred dodelitvijo odškodnine glede na zakonik o dohodnini. Razlikovati je treba med zemljiščem, ki se uporablja za mlečno živinorejo, in drugimi travinjami. Flandrija je zaradi izračuna pol bruto marže razdeljena na 13 območij, odvisno od kmetijskih značilnosti zadevnega območja.
(38)
Za travinje v uporabi proizvajalcev mleka je najvišja pol bruto marža na območju Antwerp Kempenland (55 700 BEF/ha), najnižja na področju sipin (33 167 BEF/ha), povprečje za celotno Flandrijo pa je 44 160 BEF/ha. Za travinje, ki niso v uporabi proizvajalcev mleka, je najvišja pol bruto marža v peščeni/ilovnati regiji Zahodne Flandrije (36 100 BEF/ha), najnižja na področju sipin (24 633 BEF/ha), povprečje za celotno Flandrijo pa je 31 941 BEF/ha.
(39)
Odškodnina za vodna območja temelji na dejstvu, da je najvišja dovoljena raven uporabe dušika določena na 350 kg/ha, na običajnih območjih pa na 450 kg/ha. To ustreza 22-odstotnemu zmanjšanju. Belgijski organi so glede na zakon o manjši donosnosti izračunali, da bodo zaradi tega pridelki za 15 % manjši. Učinek na donosnost kmetijskega gospodarstva pa bo večji. Belgijski organi so po odbitku fiksnih stroškov izračunali, da znaša pol bruto marža v povprečju 40 % celotnega pridelka. Tako bo zmanjšanje pol bruto marže zaradi za 15 % manjšega pridelka 37,5-odstotno (15 % × 100/40). Osnova za plačilo odškodnine za manjše pridelke na zadevnem območju je torej pol bruto marža × 37,5 %. Hkrati morajo kmetje na vodnih območjih uporabiti 50 kg/ha manj kemičnih gnojil. S tem se prihrani 800 BEF (50 kg N × 16 BEF/kg). Zato se ta znesek odšteje od pomoči, ki se izplača.
(40)
Odškodnina za naravna območja temelji na enakih načelih. Na naravnem območju je najvišja dovoljena raven uporabe dušika 400 kg/ha, na običajnih območjih pa 450 kg/ha, kar ustreza 11-odstotnemu zmanjšanju. Po izračunih belgijskih organov bodo zaradi tega pridelki za 7 % manjši. Zmanjšanje pol bruto marže bo zaradi za 7 % manjšega pridelka 17,5-odstotno (7 % × 100/40). Osnova za plačilo odškodnine za manjše pridelke na naravnih območjih je torej pol bruto marža × 17,5 %. Enako zmanjšanje pomoči v višini 800 BEF (glej zgornji odstavek 39) se uporabi tudi v zvezi s prihranki zaradi manjše porabe gnojil
(41)
V spodnji razpredelnici so povzete najvišja, najnižja in povprečna stopnja pomoči, ki se izplačajo.
Travinje v uporabi proizvajalcev mleka
Pol bruto marža (PBM)
Stopnja pomoči na vodnih območjih
FOR-L_2013285SL.01000801.notes.0001.xml.jpg
Stopnja pomoči na naravnih območjih
FOR-L_2013285SL.01000801.notes.0002.xml.jpg
Antwerp Kempenland
55 700
20 088
8 948
Sipine
33 167
11 638
5 004
Povprečje
44 160
15 760
9 928
Druge travinje
pol bruto marža (PBM)
stopnja pomoči na vodnih območjih
FOR-L_2013285SL.01000801.notes.0003.xml.jpg
stopnja pomoči na naravnih območjih
FOR-L_2013285SL.01000801.notes.0004.xml.jpg
Zahodna Flandrija peščena/ilovnata regija
36 100
12 738
5 518
Sipine
24 633
8 437
3 511
Povprečje
31 941
11 177
4 789
(42)
Belgijski organi poudarjajo, da so to najvišje stopnje odškodnin na hektar. Skupno območje travinj, upravičenih do odškodnine, je 31 003 ha, od tega jih je 17 468 ha na vodnih območjih in 13 535 ha na naravnih območjih. Najvišja teoretično izplačana odškodnina bi lahko na vodnih območjih znašala 202 822 411 BEF, na naravnih pa 65 900 155 BEF. Vendar je zaradi nižjih stopenj za travinje, ki niso v uporabi proizvajalcev mleka, dejanska odškodnina, dodeljena za travinje, znašala 250 275 012 BEF na leto, od česar je bilo za vodna območja dodeljenih 186 505 640 BEF, za naravna območja pa 63 769 372 BEF. To razliko med najvišjimi teoretičnimi stopnjami pomoči in dejansko izplačanimi stopnjami pomoči so po navedbah belgijskih organov povzročili številni dejavniki, zlasti dejstvo, da se odškodnina izplača le za travinje, ki jih je ista kmetija leta 1994 že uporabljala kot travinje.
(43)
Za upad pridelka koruze se uporablja pavšalna pomoč v višini 3 600 BEF/ha, če se ta koruza še vedno goji na isti parceli in ni posejana na nekdanji travinji, ki je bila preorana. Ta pomoč temelji na ocenah, da je pri koruzi povprečna pridelava suhe snovi 14 500 kg/ha, povprečni upad pridelka, ki izhaja iz strožjih standardov, pa 900 kg/ha. Na podlagi lastne cene, ocenjene na 4 BEF/kg suhe snovi, nastane zaradi tega izpad dohodka v višini 3 600 BEF.
(44)
Kmete se poleg tega spodbuja, naj po koruzi posejejo travo, s čimer zmanjšajo izčrpanje nitratov iz tal in njihovo izpiranje. V ta namen je bila dodeljena dodatna pomoč v višini 3 600 BEF/ha. Ta pomoč po navedbah belgijskih organov krije le stroške semena za travo.
(45)
Kmetijskim gospodarstvom na vodnih in naravnih območjih je dodeljena pomoč za kritje dodatnih stroškov, nastalih pri odstranjevanju presežkov gnoja, ki izhajajo iz nižjih meja uporabe gnoja.
(46)
Pomoč je dodeljena, če ima kmetijsko gospodarstvo dodatne presežke gnoja, ki so se nakopičili zaradi strožjih standardov, s katerimi se ureja uporaba gnoja. Za izračun pomoči se razlikuje med:
(a)
družinskimi živinorejskimi kmetijami in drugimi živinorejskimi gospodarstvi, ki med leti 1993 in 1996 niso pridobila dodatnih ornih zemljišč; pri izračunu možnosti za odstranjevanje gnoja se upošteva površina ornih zemljišč glede na register iz leta 1996;
(b)
živinorejskimi gospodarstvi, ki niso družinska, ki so med leti 1993 in 1996 pridobila dodatna zemljišča; površina, ki se upošteva pri izračunu možnosti za odstranjevanje gnoja, temelji na ornih zemljiščih, prijavljenih leta 1994 (stanje na kmetijskem gospodarstvu v letu 1993).
(47)
Za izračun pomoči se uporabi tehtano povprečje, ki temelji na izračunu števila živali posamezne vrste (govedo, prašiči, perutnina, drugo) v Flandriji in običajni mineralni sestavi gnoja posamezne vrste v smislu vsebnosti mineralov.
(48)
Na tej podlagi je ocenjeno, da vsaka tona gnoja vsebuje 6,6 kg dušika in 4,2 kg difosforjevega pentaoksida.
(49)
Pomoč se izplača na enoto minerala (na kg difosforjevega pentaoksida (P2O5) in na kg dušika (N)), upravičenega do odškodnine. Raven plačila je določena glede na lokacijo kmetijskega gospodarstva. Znesek pomoči, ki se izplača, znaša:
(a)
13 BEF/enoto - za kmetijska gospodarstva v „belih“ občinah z revidirano proizvodnjo 75 kg P2O5/ha,
(b)
20 BEF/enoto - za kmetijska gospodarstva v „sivih“ občinah z revidirano proizvodnjo med 75 in 125 kg P2O5/ha,
(c)
27 BEF/enoto - za eno kmetijsko gospodarstvo v občini z revidirano proizvodnjo 125 kg P2O5/ha.
(50)
Za občine z višjimi revidiranimi proizvodnjami so zneski pomoči višji, ker je treba gnoj prepeljati čez daljše razdalje.
(51)
Poleg tega se pomoč izplača tudi kot odškodnina za kmete, ki ne morejo več izkoriščati pogodbenih dogovorov s sosednjimi kmetijami, da bi presežke gnoja trosili na navedene kmetije. Da bi bilo kmetijsko gospodarstvo upravičeno do odškodnine, je moralo leta 1995 skleniti dogovor za odstranjevanje presežkov gnoja z uporabnikom z zemljiščem na območju, na katerem se uporabljajo strožji standardi, nahajati pa se mora v občini z revidirano proizvodnjo nad 100 kg P2O5/ha. Odškodnina se izplača na enoto minerala, tj. na kg P2O5 ali na kg N, ki ni bila oddana tem uporabnikom. Največja količina, ki je lahko upravičena do nadomestila, je razlika v možnostih za odstranjevanje med običajnimi standardi, s katerimi se ureja uporaba gnoja, in standardi, ki se uporabljajo na območjih, za katera veljajo strožja pravila. Raven plačila je določena glede na lokacijo kmetijskega gospodarstva, in sicer:
(a)
27 BEF/enoto - za eno kmetijsko gospodarstvo v občini z revidirano proizvodnjo 125 kg P2O5/ha;
(b)
20 BEF/enoto za vsa druga kmetijska gospodarstva.
(52)
Družinska živinorejska gospodarstva s presežki gnoja na parcelah bazena pod hidrografskim nivojem za zbiranje površinskih vod v vasi Kluizen ali na nitrate občutljivih zemljiščih na bregovih reke Maas lahko izkoristijo obveznost banke za gnoj, ki sprejema dodatne presežke gnoja, nastale zaradi strožjih standardov, s katerimi se ureja uporaba gnoja. V tem primeru se odškodnina zaradi odstranjevanja in skladiščenja gnoja zmanjša sorazmerno s količino mineralov, za katere je banka za gnoj zagotovila pomoč.
(53)
Zato ker je bilo trosenje gnoja na vodnih in naravnih območjih prepovedano od 1. septembra in ne od 21. septembra kot na drugih območjih, so imeli nekateri kmetje težave, saj se gnoj na mnogih kmetijah trosi po žetvi, ki jo za številne kulture opravijo po (letnem) datumu začetka prepovedi. To na vodnih in naravnih območjih ni bilo več mogoče. Belgijski organi ocenjujejo, da bi ta gospodarstva zaradi tega potrebovala dodatne zmogljivosti za skladiščenje gnoja za tri mesece.
(54)
Standardi, s katerimi se ureja uporaba gnoja na običajnih območjih ter na vodnih in naravnih območjih, se razlikujejo za približno 50 kg P2O5/ha. V eni toni gnoja je v povprečju 5,2 kg P2O5, zato 50 kg P2O5/ha ustreza približno 10 tonam zahtevane skladiščne zmogljivosti na ha.
(55)
Belgijski organi na podlagi ocene, da je strošek gradnje 500 m3 velike skladiščne zmogljivosti 1 263 120 BEF, predvidevajo, da zagotavljanje potrebne skladiščne zmogljivosti pomeni naložbo v višini približno 2 500 BEF na tono skladiščne zmogljivosti, kar se bo amortiziralo v 20 letih, in je torej enaka 125 BEF/t na leto. Tako se kmetom, ki proizvajajo hlevski gnoj ter imajo orna zemljišča na območjih, na katerih se uporabljajo strožja pravila o uporabi in trosenju gnoja, izplača letna odškodnina v višini 1 250 BEF na hektar.
(56)
Kmetje, ki so leta 1996 prejeli to odškodnino zaradi skladiščenja gnoja po odločbi o gnoju, istega leto ne morejo dobiti subvencioniranih obrestnih mer ali kapitalskih premij za gradnjo skladiščnih zmogljivosti za hlevski gnoj iz flamskega kmetijskega investicijskega sklada (VLF).
(57)
Belgijski organi predvidevajo, da bodo skušali kmetje z zemljišči na vodnih območjih, ki z uporabo živalskega gnoja ne morejo v celoti doseči dovoljene količine dušika na hektar, ravni proizvodnje ohranjati z uporabo dodatnih kemičnih gnojil, zlasti za „druge kulture“ in za koruzo.
(58)
Ta kmetijska gospodarstva bodo po predvidevanjih porabila dodatnih 60 kg N/ha s ceno 16 BEF/kg. Tako znaša pomoč, ki se izplača, 960 BEF (60 × 16), kar je zaokroženo na pavšalni znesek 1 000 BEF/ha.
(59)
Kmetje, ki so imeli leta 1994 v lasti orna zemljišča,na vodnih in naravnih območjih lahko banko za gnoj, ki je odgovorna za upravljanje sheme, zaprosijo za odškodnino na navedenih območjih. Na zemljevidih in načrtih morajo označiti vsako parcelo svojih ornih zemljišč ter navesti načrt pridelovanja kultur za leto 1994 in za leto oddaje vloge. Odškodnina se izračuna na podlagi najstrožjih standardov za uporabo in trosenje gnoja, če se orna zemljišča nahajajo na več območjih ali conah. Banka za gnoj pregleda vloge in zadevne osebe obvesti o znesku odškodnine, pri čemer uporabi vse razpoložljive informacije. Odškodnina se ne plača za zneske, nižje od 1 000 BEF. Vlagatelji se lahko pritožijo pri flamskem ministru za okolje, ki mora odločitev izdati v šestih mesecih, sicer se domneva, da se pritožbi ugodi.
(60)
Banka za gnoj, policisti in uradniki z oddelka inšpekcije za okolje upravnega organa za okolje, naravo, zemljišča in vodo ter drugi uradniki lahko izvajajo kontrolne preglede, ali kmetje izpolnjujejo svoje obveznosti po odločbi o gnoju. Od kmetov se lahko zahteva, naj pomoč povrnejo, če so ugotovljene kršitve. Po odločbi o gnoju se pomoč ne sme dodeliti za zemljišče v prahi.
III. OCENA POMOČI
(61)
Opisani ukrepi so torej državna pomoč v smislu člena 107(1) Pogodbe. Odškodnina izvira iz državnih sredstev in se izplača določenim kategorijam kmetov, tj. tistim, ki se nahajajo na vodnih ali naravnih območjih. Ker se s to pomočjo izboljša konkurenčni položaj kmetov, ki odškodnino prejemajo, v primerjavi s kmeti iz drugih delov Belgije ali iz drugih držav članic, ki pomoči ne prejemajo, ta pomoč izkrivlja ali bi lahko izkrivljala konkurenco ter prizadene trgovino med državami članicami. Nadalje se zdi, da bi ukrepi verjetno prizadeli trgovino med državami članicami, kolikor so proizvodi teh kmetov predmet trgovine znotraj EU.
(62)
Belgijski organi so v svojih pisnih pripombah poudarili okoljske cilje sheme pomoči ter so se v tem okviru sklicevali na določbe iz Uredbe Sveta (EGS) št. 2078/92 z dne 30. junija 1992 o načinih kmetijske proizvodnje, združljivimi z zahtevami varovanja okolja in ohranjanja podeželja (v nadaljnjem besedilu: Uredba (EGS) št. 2078/92) (8) in na Smernice Skupnosti o državni pomoči za varstvo okolja (v nadaljnjem besedilu: smernice o pomoči za varstvo okolja) (9). V točki 2.1 smernic o pomoči za varstvo okolja je navedeno, da se te smernice v kmetijskem sektorju ne uporabljajo za področja, zajeta v Uredbo (EGS) št. 2078/92. Zato je primerno začeti s proučitvijo uporabe Uredbe (EGS) št. 2078/92 za zadevne ukrepe.
(63)
Belgijski organi so pojasnili, da bi bilo treba odškodnino, dodeljeno kmetom kot del ukrepa na naravnih območjih in vodnih območjih, razumeti kot izvajanje določb Uredbe (EGS) št. 2078/92.
(64)
Z Uredbo (EGS) št. 2078/92 se vzpostavlja shema pomoči Skupnosti, s katero naj bi se med drugim spodbujala prostovoljna uporaba načinov kmetovanja, ki zmanjšujejo onesnaževalne učinke kmetijstva na podlagi zavez, ki jih sprejme kmet (člen 2(1)). Države članice na podlagi zavez, ki jih sprejme upravičenec, in izpada dohodka ter potrebe po zagotovitvi spodbude določijo pogoje za dodelitev pomoči in znesek pomoči, ki naj bi se izplačal (člen 5(1)(a), (b)). Poleg tega lahko tudi Skupnost pod pogoji, ki jih določi Komisija, prispeva k določenim premijam, ki jih dodelijo države članice kot odškodnino za izpade dohodka, nastale zaradi obvezne uporabe omejitev iz člena 2 v okviru ukrepov, ki jih v skladu z določbami Skupnosti izvajajo navedene države članice (člen 4(5) Uredbe (EGS) št. 2078/92).
(65)
Države članice imajo v skladu s členom 10(1) nadalje možnost, da uvedejo nacionalno financirane sheme za dodatne ukrepe, pri katerih se pogoji za dodelitev pomoči razlikujejo od zahtev iz te uredbe ali katerih zneski presegajo meje, ki so v njej določene. Te sheme morajo biti združljive s cilji Uredbe (EGS) št. 2078/92 in smernicami o pomoči za varstvo okolja.
(66)
Zadevna shema ni namenjena zagotavljanju odškodnine za izgube, povezane s skladnostjo s prostovoljnimi zavezami, ki jih sprejmejo kmetje. Prav tako ne vključuje tega, da bi odškodnino v okviru ukrepov, ki jih izvaja Belgija, pod pogoji, ki jih določi Komisija, sofinancirala Skupnost. Shema prej zadeva (izključno) nacionalno financiranje odškodnin za izgube, ki izhajajo iz skladnosti z obveznostmi po nacionalni zakonodaji o gnojilih.
(67)
Zato pomoč ne spada na področje uporabe Uredbe (EGS) št. 2078/92 in jo je treba proučiti po pravilih o državni pomoči, ki se uporabljajo.
IV. UPORABA SMERNIC SKUPNOSTI O DRŽAVNI POMOČI ZA VARSTVO OKOLJA
(68)
Proučiti je treba, ali se ukrep lahko šteje kot združljiv s smernicami Komisije o državni pomoči za varstvo okolja iz leta 1994 (10), ki so se uporabljale v času ukrepa (11).
(69)
V tem okviru je treba navesti, da ukrepi pomoči za odškodnine zaradi manjšega pridelka na travinjah ali manjšega pridelka koruze, pomoč za odstranjevanje presežkov gnoja in odškodnina zaradi dodatnih stroškov pri uporabi umetnega gnojila pomenijo operativno pomoč. Belgijski organi so v odgovor na vprašanje služb Komisije pojasnili, da stroški pri skladiščenju gnoja, čeprav so primerljivi s stroški naložbe v dodatno skladišče za gnoj, niso neposredno povezani z dejanskimi naložbami. Komisija glede na to pojasnilo meni, da bi bilo treba tudi ta ukrep obravnavati kot operativno pomoč.
(70)
Komisija na splošno meni, da ni verjetno, da bi plačilo operativne pomoči v kmetijskem sektorju zagotovilo trajni prispevek k razvoju sektorja, in da lahko povzroči izkrivljanje konkurenčnih pogojev, zaradi česar so kmetje, ki ne prejemajo pomoči, v podrejenem položaju. Komisija je zato pri presojanju takih pomoči stroga.
(71)
V točki 3.4 smernic o pomoči za varstvo okolja se obravnava izplačilo operativne pomoči za ukrepe varstva okolja. Navedeno je:
„Komisija v skladu z dolgotrajno politiko običajno ne odobri operativne pomoči, s katero se podjetja razbremenijo stroškov, ki izhajajo iz onesnaževanja ali obremenitve, ki jo povzročajo. Vendar lahko Komisija v nekaterih točno določenih okoliščinah naredi izjemo od tega pravila. Do zdaj jo je naredila na področju ravnanja z odpadki in oprostitve plačila okoljskih davkov. Komisija bo take primere še naprej ocenjevala glede na njihove dosežke in ob upoštevanju strogih meril, ki jih je razvila na obeh pravkar omenjenih področjih. Ta merila so, da mora pomoč nadomestiti le dodatne stroške pridelave v primerjavi z običajnimi stroški ter da mora biti začasna in načeloma degresivna, da zagotovi spodbudo za zmanjšanje onesnaževanja ali hitrejšo uvedbo gospodarnejše rabe virov. Pomoč nadalje ne sme biti v nasprotju z drugimi določbami Pogodbe ES, zlasti tistimi, ki se nanašajo na prost pretok blaga in storitev.
Na področju ravnanja z odpadki je lahko državna pomoč vključena v javno financiranje dodatnih stroškov ločenega zbiranja, predelave in obdelave občinskih odpadkov v korist podjetij ter potrošnikov, vendar se lahko v tem primeru odobri, če se podjetjem stroški zaračunajo sorazmerno z njihovo uporabo sistema ali količino odpadkov, ki jo proizvedejo v podjetju. Pomoč za zbiranje, predelavo in obdelavo industrijskih in kmetijskih odpadkov se bo proučila za vsak primer posebej.
Začasna oprostitev plačila novih okoljskih davkov se lahko odobri, kadar je to potrebno, da se nadomestijo izgube konkurenčnosti, zlasti na mednarodni ravni. Nadalje je treba upoštevati, kaj morajo zadevna podjetja storiti v zameno na področju zmanjševanja onesnaževanja. Ta določba se uporablja tudi za oprostitve plačila davkov, uvedene v skladu z zakonodajo ES, po kateri imajo države članice diskrecijsko pravico glede oprostitve ali njenega zneska.“
(72)
Komisija glede pomoči za skladiščenje in odstranjevanje presežkov gnoja meni, da se presežki gnoja lahko obravnavajo kot oblika kmetijskih odpadkov. Pomoč za odstranjevanje takih odpadkov se lahko v skladu z navedenimi smernicami o pomoči za varstvo okolja obravnava za vsak primer posebej glede na merila iz točke 3.4 teh smernic.
(73)
Komisija navaja, da je bil sedanji ukrep začasen, saj se je nanašal le na leti 1996 in 1997. Komisija nadalje ugotavlja, da belgijski organi niso priglasili nadaljevanja neposrednih plačil pomoči za skladiščenje ali odstranjevanje gnoja, čeprav se dogovori za zbiranje gnoja med banko za gnoj in določenimi kmeti niso spremenili.
(74)
Komisija mora upoštevati tudi dejstvo, da ukrepi pomoči niso degresivni, za vsako od obeh zadevnih let je namreč zagotovljena enaka raven pomoči (primerjaj odstavke 38-40, 49-51).
(75)
Poleg tega se na podlagi informacij belgijskih organov zdi, da je namen ukrepa nadomestiti celotne stroške pri skladiščenju in odstranjevanju presežkov gnoja, ki nastanejo zaradi omejitev, uvedenih na občutljivih območjih. Torej bi bili kmetje oproščeni plačila stroškov za odstranjevanje odpadkov. Prav tako se zdi, da kmetom na občutljivih območjih ni treba sprejeti nobenih ukrepov za zmanjšanje proizvodnje gnoja. Da bi kmetje prejemali pomoč, s katero se jim preprosto zagotovi odškodnina zaradi izpolnjevanja strožjih standardov pri uporabi gnoja, določenih na občutljivih območjih, jim potemtakem ni treba izpolniti nasprotnih obveznosti. Zato ukrep ne ustvarja spodbude za zmanjšanje proizvodnje gnoja.
(76)
Komisija zaradi tega meni, da ukrepi niso skladni s smernicami o pomoči za varstvo okolja in niso usklajeni s cilji Uredbe (EGS) št. 2078/92. Zato po mnenju Komisije niso združljivi z notranjim trgom.
(77)
Komisija glede pomoči, s katero se kmetom nadomesti manjši pridelek, nastal zaradi omejitev pri uporabi živalskega gnoja, vključno s pomočjo, s katero se nadomestijo dodatni stroški umetnih gnojil, navaja, da v smernicah o pomoči za varstvo okolja niso posebej omenjene pomoči za manjši pridelek. Kolikor je zaradi omejitev pri uporabi gnoja pridelek manjši, se za kmete zaradi navedenih omejitev stroški pridelave preostalih kultur vseeno najverjetneje povečajo. Glede na načela iz navedenih smernic o pomoči za varstvo okolja se zdi, da je taka pomoč upravičena le, če so izpolnjeni naslednji pogoji (12):
(a)
pomoč mora biti začasna in načeloma degresivna, da zagotovi spodbudo za zmanjšanje onesnaževanja ali hitrejšo uvedbo gospodarnejših rab virov;
(b)
pomoč mora nadomestiti le dodatne stroške pridelave v primerjavi z običajnimi načini;
(c)
pomoč ne sme biti v nasprotju z drugimi določbami Pogodbe ES.
Poleg tega iz člena 10 Uredbe (EGS) št. 2078/92 sledi, da mora biti pomoč, dodeljena zunaj področja uporabe te uredbe, toda s katero naj bi se dosegla ena od omejitev iz člena 2 te uredbe, skladna s cilji te uredbe.
(78)
Ker se je pomoč uporabljala le dve leti, se zdi, da je začasna. Belgijski organi so v predložitvi informacij z dne 14. januarja 2013 potrdili, da so se ukrepi leta 1998 prekinili.
(79)
Vendar se pomoč, dokler se je ukrep uporabljal, ni postopoma zmanjševala (primerjaj odstavke 38-40, 49-51), kar torej ni ustvarilo spodbude za hitrejšo uvedbo gospodarnejših rab virov.
(80)
Kot je navedeno, se odškodnina zaradi manjšega pridelka na območju travinj izračuna na podlagi skupne dovoljene uporabe gnojil na neobčutljivih območjih, in sicer 450 kg N/ha za travinje in 325 kg N/ha koruze. Ti podatki so bili po navedbah belgijskih organov izračunani na znanstveni podlagi, da se zagotovi, da koncentracija nitratov v podtalnici in površinski vodi ne preseže 50 mg NO3-N/l ali 11,3 mg NO3-N/l, pri čemer se upošteva povprečna dovoljena izguba 70 kg NO3-N/l na hektar letno. S temi podatki naj bi se združila optimalna pridelava in najmanjše izpiranje. Na enak način so bile izračunane meje za naravna in vodna območja, pri čemer se je upoštevalo, da so ta območja občutljivejša na stanje nitratov kot druga območja.
(81)
Belgijski organi so v dopisu z dne 7. avgusta 1998 pojasnili, da so se odločili izračunati odškodnino za razliko v standardu na podlagi skupne količine dušika, ki se lahko zakonito uporablja, vključno z dušikom iz umetnih gnojil in dušikom iz živalskega gnoja. Tak pristop je bil po navedbah belgijskih organov uporabljen, ker je bilo treba kmete v eni regiji enako obravnavati, tako da kmetje z zemljišči na območjih, na katerih so veljali strožji lokalni standardi, ne bi utrpeli izgub v primerjavi s kmeti z zemljišči, na katera taki standardi niso vplivali. Ta konkurenčna prednost bi se odpravila in odškodnine ne bi bilo treba izplačati, če bi bili standardi enaki za vse kmete na vseh področjih. Če si kmetje prizadevajo preseči osnovni okoljski standard kakovosti, je v takem primeru mogoče izračunati plačilo odškodnine na podlagi razlike med doseženo stopnjo in standardom kakovosti.
(82)
Belgijski organi so na podlagi tega načela enakosti znotraj ene regije menili, da pravila, ki se uporabljajo, ne pomenijo previsoke odškodnine za kmete in/ali odškodnine za prenehanje kmetijskih dejavnosti, ki so v nasprotju s predpisi EU. Trdijo, da bo podrejen konkurenčni položaj ali konkurenčna prednost izrazitejša v eni kmetijski regiji kot v EU kot celoti. Zato se je v Flandriji nadomestila celotna izguba, ki so jo utrpeli kmetje z zemljiščem na območjih, na katerih se uporabljajo strožji lokalni standardi (škoda zaradi dejansko manjšega pridelka).
(83)
Belgijski organi so poleg tega poudarili, da je flamska regija strožje lokalne standarde uvedla že v letih 1996 in 1997, čeprav je bila v Direktivi o varstvu voda pred onesnaževanjem z nitrati iz kmetijskih virov zahteva, naj se to uvede do 20. decembra 1998. Na občutljivih vodnih območjih se je za travinje uvedla omejitev 200 kg N/ha, za koruzo in druge kulture pa 170 kg N/ha. Po navedbah belgijskih organov je bila tako dovoljena količina živalskega gnoja od leta 1996 že nižja od določene v okviru prvega akcijskega programa po Direktivi 91/676/EGS, za določene kulture pa je bila omejena na raven iz drugega akcijskega programa.
(84)
Belgijski organi so 14. januarja 2013 zagotovili podrobne informacije o načinu izračuna, s čimer so pokazali, da je bilo to usklajeno s kmetijsko prakso in s pravnimi določbami EU, veljavnimi v času ukrepa.
(85)
Vendar se na podlagi razpoložljivih informacij zdi, da določbe glede vodnih in naravnih območij bistveno ne presegajo obveznosti iz Direktive 91/676/EGS. Komisija v tem okviru navaja, da so belgijski organi sami v pisnih pripombah navedli, da so vodna in naravna območja opredelili kot posebej občutljiva na onesnaževanje z nitrati, zato so bile po njihovem mnenju potrebne nižje meje, da bi se dosegel cilj 50 mg/l nitratov v površinskih sladkih vodah, zlasti v tistih, ki se uporabljajo za črpanje pitne vode, ter v podtalnici. Ta raven je bila v skladu z Direktivo 91/676/EGS ob koncu leta 1995 obvezna.
(86)
Komisija je glede načina izračunavanja odškodnine od belgijskih organov zahtevala, naj zagotovijo potrjene študije, da bi dokazali točnost predpostavk, uporabljenih pri izračunu. Belgijski organi so morali zlasti zagotoviti rezultate študij, s katerimi se je dokazalo, da je zaradi znižanja skupne rabe gnojila s 450 kg N/ha na 350 kg N/ha pridelek dejansko za 15 % manjši ter da je zaradi znižanja skupne rabe gnojila s 450 kg N/ha na 400 kg N/ha pridelek manjši za 7 %. Belgijski organi so v odgovoru z dne 14. januarja 2013 dokazali točnost temeljnih predpostavk, uporabljenih pri izračunu.
(87)
Poleg tega so se od belgijskih organov tudi zahtevale dodatne informacije o predpostavkah, uporabljenih pri izračunu učinkov tega upada pridelka na celotno donosnost gospodarstva, pri čemer so uporabili niz domnev, vključno z izključno poljedelstvom in mešanico poljedelstva/živinoreje. Komisija je belgijske organe zlasti pozvala, naj zagotovijo podrobno pojasnilo o tem, zakaj se 15 % manjši pridelek trave v mešanem poljedelsko/živinorejskem gospodarstvu obravnava kot 40-odstotna izguba donosnosti gospodarstva, pri čemer se upoštevajo različne vrste živinoreje. Belgijski organi so poslali to informacijo v dopisu z dne 14. januarja 2013.
(88)
Belgijski organi so bili nadalje pozvani, naj zagotovijo izračune na podlagi drugih načinov zagotavljanja odškodnine, na primer stroškov nakupa nadomestne krme kot nadomestka za manjši pridelek. Belgijski organi so v dopisu z dne 14. januarja 2013 trdili, da takih izračunov ni več mogoče opraviti, ker jih niso opravili v času ukrepa.
(89)
Po mnenju Komisije belgijski organi zato niso dokazali, da je bila pomoč omejena le na dodatne stroške pridelave. Pomoč, kot je navedeno zgoraj (odstavek 79), tudi ni bila degresivna.
(90)
Dodelitev pomoči zaradi manjšega pridelka tako ne izpolnjuje pogojev smernic. Komisija zato meni, da ti ukrepi pomoči niso združljivi s Pogodbo.
V. SKLEPNA UGOTOVITEV
(91)
Komisija ugotavlja, da je Belgija z nezakonitim plačevanjem odškodnine po odločbi o gnoju kršila člen 93(3) Pogodbe ES (zdaj člen 108(3) PDEU).
(92)
Ta ukrep ne spada na področje uporabe Uredbe (EGS) št. 2078/92.
(93)
Ukrepi plačila odškodnine zaradi skladiščenja in odstranjevanja presežkov gnoja ter manjšega pridelka pomenijo operativne pomoči, ki se lahko kot združljive razglasijo le izjemoma. S strogim pristopom smernic o pomoči za varstvo okolja je predvideno, da se lahko pomoč za skladiščenje in odstranjevanje kot združljiva razglasi le, če je začasna in degresivna ter če mora kmet izpolniti nasprotne obveznosti. Pomoč za upad pridelka bi morala biti začasna in degresivna, nadomestiti pa bi morala le dodatne stroške pridelave. Ti pogoji glede na zgornjo analizo niso bili izpolnjeni.
(94)
Ta ukrep pomoči po mnenju Komisije ne prispeva k razvoju določenih gospodarskih dejavnosti v smislu člena 107(3)(c) PDEU, ker upravičencem za prejemanje pomoči ni treba izpolniti nasprotnih obveznosti in kolikor se zdi, da ukrep ne vsebuje kakršnih koli spodbud, v skladu s katerimi bi upravičenci sprejeli dodatne ukrepe za izboljšanje varstva okolja.
(95)
Odločba o gnoju je bila leta 1998 razveljavljena in vsi ukrepi so bili prekinjeni.
(96)
Komisija glede na navedeno ugotavlja, da je ukrep med obdobjem uporabe, tj. v letih 1996 in 1997, pomenil nezakonito in nezdružljivo pomoč, ki bi jo bilo treba načeloma povrniti.
(97)
Te nezdružljive pomoči ni mogoče povrniti, ker imajo pooblastila Komisije zahtevati vračilo pomoči desetletni zastaralni rok (13).
(98)
Vsaka individualna pomoč, ki je ob dodelitvi izpolnjevala pogoje skupinske izjeme ali odobrene sheme, je združljiva z notranjim trgom do največje stopnje intenzivnosti pomoči, ki se uporablja za navedeno vrsto pomoči -
SPREJELA NASLEDNJI SKLEP:
Člen 1
Državna pomoč, dodeljena kot odškodnina po odločbi o gnoju, ki jo je nezakonito izvajala Belgija in s tem kršila člen 93(3) Pogodbe ES, je nezdružljiva z notranjim trgom.
Člen 2
Individualna pomoč, dodeljena na podlagi sheme iz člena 1, ki je ob dodelitvi izpolnjevala pogoje skupinske izjeme ali odobrene sheme, je združljiva z notranjim trgom do največje stopnje intenzivnosti pomoči, ki se uporablja za navedeno vrsto pomoči.
Člen 3
Ta sklep je naslovljen na Kraljevino Belgijo.
V Bruslju, 16. septembra 2013