SMĚRNICE RADY 2014/107/EU
ze dne 9. prosince 2014,
kterou se mění směrnice 2011/16/EU, pokud jde o povinnou automatickou výměnu informací v oblasti daní
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 115 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
v souladu se zvláštním legislativním postupem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V posledních letech výrazně narostly problémy způsobené přeshraničními daňovými podvody a úniky a dostaly se do středu pozornosti v Unii i ve světě. Neoznámené a nezdaněné příjmy značně snižují daňové příjmy členských států. Proto je naléhavě nutné zvýšit účinnost a efektivnost výběru daní. Automatická výměna informací představuje v tomto ohledu významný nástroj a Komise ve svém sdělení ze dne 6. prosince 2012 obsahujícím akční plán pro posílení boje proti daňovým podvodům a únikům zdůraznila nutnost důsledně prosazovat automatickou výměnu informací jako budoucí evropský a mezinárodní standard pro transparentnost a výměnu informací v daňové oblasti.
(2)
Význam automatické výměny informací jakožto prostředku pro boj proti přeshraničním daňovým podvodům a únikům byl nedávno uznán také na mezinárodní úrovni (G20 a G8). V návaznosti na jednání, která proběhla mezi Spojenými státy americkými a dalšími zeměmi, včetně všech členských států, o dvoustranných dohodách o automatické výměně informací k provedení zákona Spojených států amerických o podávání informací o zahraničních účtech pro daňové účely (obecně známého jako „FATCA“ - Foreign Account Tax Compliance Act), pověřila skupina G20 Organizaci pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD), aby na základě uvedených dohod vypracovala jednotný globální standard pro automatickou výměnu informací v daňové oblasti.
(3)
Evropská rada dne 22. května 2013 požádala o rozšíření automatické výměny informací na úrovni Unie i na úrovni celosvětové s cílem bojovat proti daňovým podvodům, daňovým únikům a agresivnímu daňovému plánování. Rovněž uvítala pokračující úsilí vyvíjené v rámci skupin G20, G8 a v rámci OECD, zaměřené na vypracování globálního standardu pro automatickou výměnu informací o finančních účtech v daňové oblasti.
(4)
V únoru 2014 vydala OECD hlavní prvky globálního standardu pro automatickou výměnu informací o finančních účtech v daňové oblasti, totiž modelovou dohodu příslušných orgánů a společný standard pro oznamování, které následně potvrdili ministři financí a guvernéři centrálních bank skupiny G20. V červenci 2014 vydala Rada OECD úplný globální standard obsahující také zbývající prvky, totiž komentáře k modelové dohodě příslušných orgánů a společnému standardu pro oznamování a informačnětechnologické podmínky pro uplatňování globálního standardu. Celý globální standard potvrdili ministři financí a guvernéři centrálních bank skupiny G20 v září 2014.
(5)
Směrnice Rady 2011/16/EU (2) již stanoví povinnou automatickou výměnu informací mezi členskými státy u konkrétních kategorií příjmu a majetku, zejména nefinanční povahy, které daňoví poplatníci drží v jiných členských státech než ve státě, v němž jsou rezidenty. Rovněž zavádí postupný přístup k posílení automatické výměny informací postupným rozšiřováním o nové kategorie příjmu a majetku a odstranění podmínky, že se informace musí předávat, pouze pokud jsou dostupné. Vzhledem k rozšířeným možnostem investovat v zahraničí do širokého spektra finančních produktů však nyní účinnost stávajících nástrojů správní spolupráce v oblasti daní na úrovni Unie a na mezinárodní úrovni při boji proti přeshraničním daňovým podvodům a únikům klesá.
(6)
Jak zdůraznila žádost Evropské rady, s rozšířením automatické výměny informací, jak je stanoveno již v čl. 8 odst. 5 směrnice 2011/16/EU, je vhodné pokročit i ve vztahu k rezidentům jiných členských států. Iniciativa Unie zajistí ucelený, jednotný a komplexní celounijní přístup v oblasti automatické výměny informací na vnitřním trhu, což by vedlo k úsporám nákladů jak daňových správ, tak i hospodářských subjektů.
(7)
Skutečnost, že členské státy uzavřely dohody se Spojenými státy americkými v souvislosti se zákonem FATCA nebo jsou blízko uzavření takových dohod, znamená, že tyto členské státy nabízejí nebo budou nabízet širší spolupráci ve smyslu článku 19 směrnice 2011/16/EU a jsou nebo budou povinny tuto širší spolupráci nabídnout i jiným členským státům.
(8)
Uzavření paralelních a nekoordinovaných dohod členskými státy podle článku 19 směrnice 2011/16/EU by mohlo vést k narušení, které by nepříznivě ovlivnilo řádné fungování vnitřního trhu. Rozšířená automatická výměna informací, která by vycházela z celounijního právního nástroje, by odstranila potřebu členských států uplatnit uvedený článek s cílem uzavřít dvoustranné nebo mnohostranné dohody, které mohou být považovány za přiměřené ve stejné věci, chybí-li relevantní právní předpisy Unie.
(9)
Za účelem minimalizace nákladů a administrativní zátěže pro daňové správy i hospodářské subjekty je rovněž nutné zajistit, aby rozšířená oblast působnosti automatické výměny informací v rámci Unie byla v souladu s mezinárodním vývojem. K dosažení tohoto cíle by členské státy měly vyžadovat, aby jejich finanční instituce uplatňovaly pravidla oznamování a náležité péče, která jsou v plném souladu s pravidly obsaženými ve společném standardu pro oznamování vypracovaném OECD. Oblast působnosti článku 8 směrnice 2011/16/EU by navíc měla být rozšířena tak, aby se vztahovala na tytéž informace jako modelová dohoda příslušných orgánů a společný standard pro oznamování, které vypracovala OECD. Očekává se, že by každý členský stát měl pouze jeden seznam vnitrostátně určených neoznamujících finančních institucí a vyňatých účtů, který by používal při uplatňování této směrnice i při uplatňování jiných dohod provádějících globální standard.
(10)
Kategorie oznamujících finančních institucí a oznamovaných účtů, na něž se vztahuje tato směrnice, jsou vymezeny tak, aby omezovaly možnosti daňových poplatníků vyhnout se oznamování tím, že majetek přesunou do finančních institucí nebo jej investují do finančních produktů nespadajících do oblasti působnosti této směrnice. Z oblasti působnosti této směrnice by měly být však vyňaty některé finanční instituce a finanční účty, u nichž je nízké riziko, že budou použity k daňovému úniku. Prahové hodnoty by neměly být obecně do této směrnice začleněny, neboť rozdělením účtů do různých finančních institucí by je bylo možné snadno obejít. Za účelem řešení situací, kdy se daňový poplatník snaží skrýt kapitál, který je sám o sobě příjmem nebo majetkem, z něhož nebyla odvedena daň, by se finanční informace, které jsou předmětem oznamovací povinnosti a výměny, měly týkat nejen všech příslušných příjmů (úroků, dividend a obdobných typů příjmů), ale také zůstatků na účtech a výnosů z prodeje finančního majetku. Zpracování informací podle této směrnice je proto nezbytné a přiměřené k tomu, aby byly daňové orgány členských států schopny správně a jednoznačně určit dotčené daňové poplatníky a spravovat a vymáhat své daňové právní předpisy v přeshraničních situacích, odhadnout pravděpodobnost daňového úniku a vyhnout se zbytečnému dalšímu šetření.
(11)
Oznamující finanční instituce by mohly své informační povinnosti vůči jednotlivým oznamovaným osobám splnit tím, že budou postupovat podle podrobných pravidel komunikace, včetně četnosti komunikace, které jsou v souladu s vnitrostátním právem stanoveny v jejich vnitřních postupech.
(12)
Oznamující finanční instituce, zasílající členské státy a přijímající členské státy coby správci údajů by neměly informace zpracovávané podle této směrnice uchovávat déle, než je pro dosažení účelů této směrnice nezbytné. S ohledem na rozdíly v právních předpisech členských států by měla být maximální doba uchovávání určena podle promlčecích lhůt stanovených v daňových právních předpisech členského státu každého správce údajů.
(13)
Při provádění této směrnice by členské státy měly využívat komentáře k modelové dohodě příslušných orgánů a společnému standardu pro oznamování, jež vypracovala OECD, jako zdroj objasnění a výkladu a s cílem zajistit konzistentní uplatňování v členských státech. Opatření Unie v této oblasti by i nadále měla zvláště zohledňovat budoucí vývoj na úrovni OECD.
(14)
Podmínka, že k automatické výměně dochází v závislosti na dostupnosti požadovaných informací, jak je stanoveno v čl. 8 odst. 1 směrnice 2011/16/EU, by se neměla vztahovat na nové položky vložené touto směrnicí do směrnice 2011/16/EU.
(15)
Odkaz na prahovou hodnotu v čl. 8 odst. 3 směrnice 2011/16/EU by měl být odstraněn, neboť tuto prahovou hodnotu není možné v praxi dodržovat.
(16)
Přezkum podmínky dostupnosti, který má být proveden v roce 2017, by měl být rozšířen na všech pět kategorií uvedených v čl. 8 odst. 1 směrnice 2011/16/EU, aby mohly být posouzeny argumenty pro výměnu informací všemi členskými státy ve všech těchto kategoriích.
(17)
Tato směrnice dodržuje základní práva a ctí zásady uznávané zejména Listinou základních práv Evropské unie, včetně práva na ochranu osobních údajů.
(18)
Jelikož cíle této směrnice, totiž účinné správní spolupráce mezi členskými státy za podmínek slučitelných s řádným fungováním vnitřního trhu, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, ale spíše jej může být z důvodu požadované jednotnosti a efektivnosti lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(19)
S ohledem na stávající strukturální rozdíly by Rakousku mělo být umožněno, aby první automatickou výměnu informací podle této směrnice uskutečnilo do 30. září 2018 místo do 30. září 2017.
(20)
Směrnice 2011/16/EU by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 2011/16/EU se mění takto:
1)
V článku 3 se bod 9 nahrazuje tímto:
„9.
‚automatickou výměnou‘ systematické sdělování předem určených informací o rezidentech jiných členských států příslušnému členskému státu, jehož jsou rezidenty bez předchozí žádosti a v předem stanovených pravidelných intervalech. V souvislosti s článkem 8 se dostupnými informacemi rozumějí informace v daňových záznamech sdělujícího členského státu, jež lze získat postupy pro shromažďování a zpracovávání informací v daném členském státě. Zvýrazněné termíny použité v čl. 8 odst. 3a a 7a, čl. 21 odst. 2 a čl. 25 odst. 2 a 3 je třeba chápat ve smyslu odpovídajících definic obsažených v příloze I;“
.
2)
Článek 8 se mění takto:
a)
Odstavec 3 se nahrazuje tímto:
„3. Příslušný orgán členského státu může příslušnému orgánu kteréhokoli jiného členského státu sdělit, že si nepřeje dostávat informace o jedné kategorii nebo několika kategoriích příjmu a majetku uvedených v odstavci 1. Uvědomí o tom rovněž Komisi.
Jestliže členský stát neuvědomí Komisi o žádné kategorii, o níž má informace dostupné, lze mít za to, že si nepřeje dostávat informace podle odstavce 1.“
b)
Vkládá se nový odstavec, který zní:
„3a. Každý členský stát přijme nezbytná opatření, aby od svých oznamujících finančních institucí vyžadoval plnění pravidel oznamování a náležité péče obsažených v přílohách I a II a aby zajistil účinné provedení a dodržování uvedených pravidel v souladu s přílohou I oddílem IX.
Podle použitelných pravidel oznamování a náležité péče obsažených v přílohách I a II sdělí příslušný orgán každého členského státu ve lhůtě stanovené v odst. 6 písm. b) v rámci automatické výměny příslušnému orgánu kteréhokoli jiného členského státu tyto informace týkající se oznamovaného účtu s ohledem na daňová období od 1. ledna 2016:
a)
jméno, adresu, daňové identifikační číslo nebo čísla a datum a místo narození (v případě fyzické osoby) každé oznamované osoby, která je majitelem takového účtu; je-li majitelem účtu subjekt, který je po uplatnění pravidel náležité péče v souladu s přílohami identifikován jako subjekt mající jednu nebo několik ovládajících osob, která nebo které jsou oznamovanou osobou nebo oznamovanými osobami, jméno, adresu a daňové identifikační číslo nebo čísla tohoto subjektu a jméno, adresu, daňové identifikační číslo nebo čísla a datum a místo narození každé oznamované osoby;
b)
číslo účtu (nebo pokud číslo účtu neexistuje, jeho funkční ekvivalent);
c)
název a identifikační číslo (pokud existuje) oznamující finanční instituce;
d)
zůstatek na účtu nebo hodnotu účtu (včetně, v případě pojistné smlouvy s kapitálovou hodnotou nebo smlouvy o pojištění důchodu, taktéž kapitálové hodnoty nebo hodnoty odkupného) ke konci příslušného kalendářního roku nebo jiného náležitého oznamovacího období, nebo pokud byl v tomto roce nebo období účet zrušen, informace o zrušení účtu;
e)
v případě jakéhokoli schovatelského účtu:
i)
celkovou hrubou výši úroku, celkovou hrubou výši dividend a celkovou hrubou výši jiných příjmů plynoucích z prostředků držených na účtu, ve všech uvedených případech vyplacených nebo připsaných na účet (nebo v souvislosti s účtem) v průběhu kalendářního roku nebo jiného náležitého oznamovacího období; a
ii)
celkové hrubé výnosy z prodeje nebo zpětného odkupu finančního majetku vyplacené nebo připsané na účet v průběhu kalendářního roku nebo jiného náležitého oznamovacího období, kdy oznamující finanční instituce působila jako schovatelský správce, makléř, zmocněnec nebo jiný zástupce majitele účtu;
f)
v případě jakéhokoli depozitního účtu celkovou hrubou výši úroku vyplaceného nebo připsaného na účet v průběhu kalendářního roku nebo jiného náležitého oznamovacího období; a
g)
v případě jakéhokoli účtu, který není uveden v písmeni e) nebo f), celkovou hrubou částku vyplacenou nebo připsanou majiteli účtu v souvislosti s účtem v průběhu kalendářního roku nebo jiného náležitého oznamovacího období, kdy je oznamující finanční instituce zavázanou stranou nebo dlužníkem, včetně úhrnné částky zaplacené majiteli účtu za jakýkoli zpětný odkup v průběhu kalendářního roku nebo jiného náležitého oznamovacího období.
Pro účely výměny informací podle tohoto odstavce, není-li v tomto odstavci nebo v přílohách stanoveno jinak, se výše a charakteristika plateb provedených v souvislosti s oznamovaným účtem určí podle vnitrostátních právních předpisů členského státu, který tyto informace sděluje.
Pokud by výměna informací spadala do působnosti odst. 1 písm. c) či jakéhokoli jiného právního nástroje Unie včetně směrnice Rady 2003/48/ES (3), mají první a druhý pododstavec tohoto odstavce přednost před odst. 1 písm. c) i před jakýmkoli jiným právním nástrojem Unie včetně směrnice 2003/48/ES.
(3) Směrnice Rady 2003/48/ES ze dne 3. června 2003 o zdanění příjmů z úspor v podobě úrokových plateb (Úř. věst. L 157, 26.6.2003, s. 38).“" 						
c)
Odstavec 5 se nahrazuje tímto:
„5. Komise před 1. červencem 2017 předloží zprávu, která bude obsahovat přehled a hodnocení obdržených statistik a informací ohledně otázek, jako jsou správní a další související náklady a přínosy automatické výměny informací a praktické aspekty s tím spojené. Je-li to vhodné, předloží Komise Radě návrh týkající se kategorií a podmínek stanovených v odstavci 1, včetně podmínky, že informace o osobách, které jsou rezidenty jiných členských států, musí být dostupné, nebo položek uvedených v odstavci 3a nebo obojího.
Při projednávání návrhu předloženého Komisí Rada posoudí další posílení účinnosti a fungování automatické výměny informací a zvýšení její úrovně s cílem stanovit, že:
a)
příslušný orgán každého členského státu sdělí automatickou výměnou příslušnému orgánu kteréhokoli jiného členského státu informace týkající se daňových období od 1. ledna 2017 a osob, které jsou rezidenty tohoto jiného členského státu, u všech kategorií příjmu a majetku uvedených v odstavci 1, jak jsou chápány podle vnitrostátních právních předpisů členského státu, který tyto informace sděluje; a
b)
seznamy kategorií a položek uvedené v odstavcích 1 a 3a se rozšíří o další kategorie a položky, včetně licenčních poplatků.“
d)
Odstavec 6 se nahrazuje tímto:
„6. Informace se sdělují takto:
a)
u kategorií stanovených v odstavci 1 nejméně jednou ročně do šesti měsíců od konce daňového období členského státu, během něhož se staly dostupnými;
b)
u informací stanovených v odstavci 3a každoročně do devíti měsíců od konce kalendářního roku nebo jiného náležitého oznamovacího období, ke kterému se informace vztahují.“
e)
Vkládá se nový odstavec, který zní:
„7a. Pro účely oddílu VIII pododdílu B bodu 1 písm. c) a oddílu VIII pododdílu C bodu 17 písm. g) přílohy I poskytne každý členský stát do 31. července 2015 Komisi seznam subjektů, které mají být považovány za neoznamující finanční instituce, a účtů, které mají být považovány za vyňaté účty. Každý členský stát rovněž Komisi uvědomí o veškerých změnách, k nimž v této souvislosti dojde. Komise zveřejní přehled obdržených informací v Úředním věstníku Evropské unie a dle potřeby jej aktualizuje.
Členské státy zajistí, aby dané typy neoznamujících finančních institucí a vyňatých účtů splňovaly veškeré požadavky stanovené v oddílu VIII pododdílu B bodu 1 písm. c) a oddílu VIII pododdílu C bodu 17 písm. g) přílohy I, a zejména aby status finanční instituce jakožto neoznamující finanční instituce nebo status účtu jakožto vyňatého účtu nemařil účely této směrnice.“
3)
V článku 20 se odstavec 4 nahrazuje tímto:
„4. Automatická výměna informací podle článku 8 probíhá ve standardizovaném elektronickém formátu stanoveném Komisí postupem podle čl. 26 odst. 2, který má usnadnit tuto automatickou výměnu a který vychází ze stávajícího elektronického formátu podle článku 9 směrnice 2003/48/ES, jenž je určen k použití pro všechny druhy automatické výměny informací.“
4)
V článku 21 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. Komise odpovídá za veškerý další vývoj sítě CCN, který je nezbytný k umožnění výměny těchto informací mezi členskými státy, a za zajištění bezpečnosti této sítě.
Členské státy odpovídají za veškerý další vývoj svých systémů, který je nezbytný k umožnění výměny těchto informací prostřednictvím sítě CCN, a za zajištění bezpečnosti svých systémů.
Členské státy zajistí, aby každá jednotlivá oznamovaná osoba byla vyrozuměna o narušení bezpečnosti týkající se jejích údajů, pokud by toto narušení mohlo mít nepříznivý dopad na ochranu jejích osobních údajů nebo soukromí.
Členské státy se vzdávají všech nároků na náhradu výdajů vzniklých při použití této směrnice s výjimkou případných odměn pro odborníky.“
5)
Článek 25 směrnice se mění takto:
a)
stávající jediný odstavec článku 25 se označuje jako odstavec 1;
b)
doplňují se nové odstavce, které znějí:
„2. Pro účely směrnice 95/46/ES se oznamující finanční instituce a příslušné orgány každého členského státu považují za správce údajů.
3. Bez ohledu na odstavec 1 každý členský stát zajistí, aby každá oznamující finanční instituce v jeho jurisdikci informovala každou jednotlivou dotčenou oznamovanou osobu o tom, že informace týkající se této osoby uvedené v čl. 8 odst. 3a budou shromážděny a předány v souladu s touto směrnicí, a aby oznamující finanční instituce poskytla dotyčné fyzické osobě veškeré informace, na něž má právo podle vnitrostátních právních předpisů provádějících směrnici 95/46/ES, v dostatečném předstihu, aby dotyčná fyzická osoba mohla uplatnit svá práva na ochranu údajů, a v každém případě předtím, než daná oznamující finanční instituce oznámí informace uvedené v čl. 8 odst. 3a příslušnému orgánu členského státu, jehož je rezidentem.
4. Informace zpracovávané v souladu s touto směrnicí nejsou uchovávány déle, než je nezbytné pro dosažení účelů této směrnice, a v každém případě v souladu s pravidly členského státu správce údajů upravujícími promlčecí lhůty.“
6)
Vkládají se přílohy I a II tak, jak jsou uvedeny v příloze této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy do 31. prosince 2015 přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí. Neprodleně sdělí Komisi jejich znění.
Použijí tyto předpisy ode dne 1. ledna 2016.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Bez ohledu na čl. 1 bod 2) písm. b) a odstavec 1 tohoto článku použije Rakousko ustanovení této směrnice od 1. ledna 2017 ve vztahu k daňovým obdobím počínajícím dnem 1. ledna 2017.
3. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 9. prosince 2014.
DIREKTIVA SVETA 2014/107/EU
z dne 9. decembra 2014
o spremembi Direktive 2011/16/EU glede obvezne avtomatične izmenjave podatkov na področju obdavčenja
SVET EVROPSKE UNIJE JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 115 Pogodbe,
ob upoštevanju predloga Evropske komisije,
po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom,
ob upoštevanju mnenja Evropskega parlamenta,
ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora (1),
v skladu s posebnim zakonodajnim postopkom,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
V zadnjih letih je izziv, ki ga predstavljajo čezmejne davčne goljufije in davčne utaje, znatno večji, za Unijo in na globalni ravni pa je to velika težava. Neprijavljeni in neobdavčeni dohodki so razlog za znatno zmanjšanje nacionalnih davčnih prihodkov, zato sta nujno potrebni večja učinkovitost in uspešnost pobiranja davkov. Avtomatična izmenjava podatkov je pri tem pomembno orodje in Komisija je v svojem sporočilu z dne 6. decembra 2012, ki vsebuje Akcijski načrt za okrepljeni boj proti davčnim goljufijam in davčnim utajam, poudarila potrebo po odločnem spodbujanju avtomatične izmenjave podatkov kot prihodnjega evropskega in mednarodnega standarda preglednosti in izmenjave podatkov v davčnih zadevah.
(2)
Tudi na mednarodni ravni sta skupini G20 in G8 pred nedavnim priznali, da je avtomatična izmenjava podatkov pomembno sredstvo v boju proti čezmejnim davčnim goljufijam in davčnim utajam. Po pogajanjih med Združenimi državami Amerike in številnimi drugimi državami, med drugim vsemi državami članicami, v zvezi z dvostranskimi sporazumi o avtomatični izmenjavi podatkov zaradi izvajanja Zakona o spoštovanju davčnih predpisov v zvezi z računi v tujini (splošno znanega kot „FATCA“) Združenih držav Amerike je skupina G20 Organizaciji za gospodarsko sodelovanje in razvoj (OECD) naročila, naj na podlagi teh sporazumov izdela enotni svetovni standard za avtomatično izmenjavo davčnih podatkov.
(3)
Evropski svet je 22. maja 2013 pozval k razširitvi avtomatične izmenjave podatkov na ravni Unije in svetovni ravni zaradi boja proti davčnim goljufijam, davčnim utajam in agresivnemu davčnemu načrtovanju. Evropski svet je tudi pozdravil trenutna prizadevanja skupin G20, G8 ter OECD za izdelavo svetovnega standarda za avtomatično izmenjavo podatkov o finančnih računih za namene obdavčenja.
(4)
OECD je februarja 2014 objavila glavna elementa svetovnega standarda avtomatične izmenjave podatkov o finančnih računih za namene obdavčenja, in sicer vzorčni sporazum med pristojnimi organi in skupni standard poročanja, ki so ju nato odobrili finančni ministri G20 in guvernerji centralnih bank. Svet OECD je julija 2014 objavil celotni svetovni standard, tudi njegove preostale elemente, in sicer pripombe o vzorčnem sporazumu med pristojnimi organi in skupnem standardu poročanja ter modalitete informacijske tehnologije za izvajanje svetovnega standarda. Celotni sveženj svetovnega standarda so finančni ministri skupine G20 in guvernerji centralnih bank odobrili septembra 2014.
(5)
Direktiva Sveta 2011/16/EU (2) že zagotavlja obvezno avtomatično izmenjavo podatkov, v glavnem nefinančne narave, med državami članicami za nekatere kategorije prihodkov in kapitala, ki jih davkoplačevalci hranijo v državah članicah, ki niso države, katerih rezidenti so. Prav tako vzpostavlja načelo postopnosti za krepitev avtomatične izmenjave podatkov s postopno razširitvijo na nove kategorije prihodkov in kapitala ter umikom pogoja, da je podatke treba izmenjati le, če so na voljo. Zaradi večjega števila priložnosti za naložbe v razne finančne produkte v tujini so obstoječi instrumenti na ravni Unije in mednarodni ravni, namenjeni upravnemu sodelovanju na področju obdavčevanja, trenutno manj učinkoviti v boju proti čezmejnim davčnim goljufijam in davčnim utajam.
(6)
Kot je v svojem pozivu poudaril Evropski svet, je primerno predlagati, da se - kakor je bilo predvideno že v členu 8(5) Direktive 2011/16/EU - v zvezi z rezidenti drugih držav članic avtomatična izmenjava podatkov razširi. S pobudo Unije bo zagotovljen usklajen, dosleden in celovit pristop k avtomatični izmenjavi podatkov na notranjem trgu na ravni Unije, kar bi pomenilo nižje stroške za davčne uprave in gospodarske subjekte.
(7)
To, da so države članice z Združenimi državami Amerike sklenile sporazume v zvezi s FATCA ali so tik pred njihovo sklenitvijo, pomeni, da te države članice zagotavljajo ali bodo zagotovile širše sodelovanje v smislu člena 19 Direktive 2011/16/EU ter da so ali bodo zavezane zagotoviti tovrstno širše sodelovanje tudi z drugimi državami članicami.
(8)
Sklenitev vzporednih in neusklajenih sporazumov držav članic v skladu s členom 19 Direktive 2011/16/EU bi lahko povzročila izkrivljanje, ki bi škodilo nemotenemu delovanju notranjega trga. Z razširjeno avtomatično izmenjavo podatkov na podlagi pravnega instrumenta na ravni Unije bi odpravili potrebo, da bi se države članice pri sklepanju dvostranskih ali večstranskih sporazumov o isti zadevi, ki se lahko zdijo primerni, če ne obstaja ustrezna zakonodaja Unije, sklicevale na navedeni člen.
(9)
Prav tako je bistveno zagotoviti, da bi bilo razširjeno področje avtomatične izmenjave podatkov v Uniji skladno z razvojem na mednarodni ravni, da bi čim bolj zmanjšali stroške in upravna bremena davčnih uprav in gospodarskih subjektov. Da bi dosegli ta cilj, bi morale države članice od svojih Finančnih institucij zahtevati izvajanje pravil o poročanju in dolžni skrbnosti, v celoti skladnih s tistimi iz skupnega standarda poročanja, ki ga je izdelala OECD. Poleg tega bi bilo treba razširiti področje uporabe člena 8 Direktive 2011/16/EU, da bi bili vključeni isti podatki, kot jih vsebujeta vzorčni sporazum med pristojnimi organi in skupni standard poročanja, ki ju je izdelala OECD. Po pričakovanjih naj bi imela vsaka država članica le en seznam Neporočevalskih finančnih institucij in Izključenih računov, opredeljenih na nacionalni ravni, ki bi ga uporabljala pri izvajanju te direktive in uporabi drugih sporazumov o izvajanju svetovnega standarda.
(10)
V tej direktivi zajete kategorije Poročevalskih finančnih institucij in Računov, o katerih se poroča, so oblikovane tako, da se omejijo priložnosti, da bi se davkoplačevalci s prenašanjem sredstev v Finančne institucije, ki so izvzete iz področja uporabe te direktive, ali z vlaganjem v finančne produkte, ki so prav tako izvzeti iz področja uporabe te direktive, izognili poročanju. Kljub temu so bile nekatere Finančne institucije in računi, pri katerih je tveganje, da se bodo uporabili za izogibanje davku, nizko, izvzeti iz področja uporabe te direktive. Pragovi v splošnem ne bi smeli biti vključeni v to direktivo, saj bi jih bilo mogoče, če bi račune razdelili med več Finančnih institucij, brez težav obiti. Finančni podatki, ki jih je treba sporočiti in izmenjati, se ne tičejo le celotnega zadevnega dohodka (obresti, dividend in podobnih vrst dohodkov), temveč tudi stanja na računu in iztržkov od prodaje Finančnih sredstev, da bi lahko ukrepali v primerih, ko skušajo davkoplačevalci skriti kapital, ki že sam predstavlja dohodek ali sredstva, pri katerih je bil utajen davek. Obdelava podatkov v skladu s to direktivo je torej potrebna in sorazmerna, da se davčnim upravam držav članic omogoči, da pravilno in nedvoumno identificirajo zadevne davkoplačevalce, uveljavljajo in izvršujejo svoje davčne zakone v čezmejnih primerih, ocenijo verjetnost, da bodo storjene davčne utaje, in se izognejo nepotrebnim nadaljnjim preiskavam.
(11)
Poročevalske Finančne institucije bi lahko svoje obveznosti glede obveščanja, ki jih imajo do posameznih Oseb, o katerih se poroča, izpolnile tako, da bi upoštevale podrobne ureditve o sporočanju, tudi njegovo pogostost, določene v njihovih notranjih postopkih v skladu z njihovim notranjim pravom.
(12)
Kot upravljavci podatkov Poročevalske finančne institucije, države članice pošiljateljice in države članice prejemnice podatkov, ki so obdelani v skladu s to direktivo, ne hranijo dlje, kot je potrebno za dosego namenov te direktive. Glede na razlike med zakonodajami držav članic bi se morali pri določanju najdaljšega obdobja hrambe sklicevati na pravila o zastaranju, ki so določena v notranji davčni zakonodaji posameznega upravljavca podatkov.
(13)
Države članice bi morale pri izvajanju te direktive upoštevati pripombe o vzorčnem sporazumu med pristojnimi organi in skupnem standardu poročanja, ki jih je pripravila OECD zaradi ponazoritve ali razlage in da bi tako zagotovila dosledno uporabo v vseh državah članicah. Pri ukrepih Unije na tem področju bi morali še naprej upoštevati zlasti prihodnje spremembe na ravni OECD.
(14)
Pogoj, da je avtomatična izmenjava lahko odvisna od razpoložljivosti podatkov, ki se zahtevajo v skladu s členom 8(1) Direktive 2011/16/EU, ne bi smel veljati za nove postavke, ki so s to direktivo vključene v Direktivo 2011/16/EU.
(15)
Sklicevanje na mejni znesek iz člena 8(3) Direktive 2011/16/EU bi bilo treba umakniti, ker je takšen mejni znesek v praksi težko upoštevati.
(16)
Preučitev pogoja glede razpoložljivosti podatkov, ki bo opravljena leta 2017, bi bilo treba razširiti na vseh pet kategorij iz člena 8(1) Direktive 2011/16/EU, da bi lahko preverili smotrnost izmenjave podatkov vseh držav članic za vse navedene kategorije.
(17)
Ta direktiva spoštuje temeljne pravice in upošteva načela, priznana zlasti v Listini Evropske unije o temeljnih pravicah, med drugim pravico do varstva osebnih podatkov.
(18)
Ker cilja te direktive, in sicer učinkovitega upravnega sodelovanja med državami članicami pod pogoji, ki so skladni z ustreznim delovanjem notranjega trga, države članice ne morejo zadovoljivo doseči, temveč se zaradi enotnosti in učinkovitosti lažje doseže na ravni Unije, lahko Unija sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5 Pogodbe o Evropski uniji. V skladu z načelom sorazmernosti iz navedenega člena ta direktiva ne presega tistega, kar je potrebno za doseganje navedenega cilja.
(19)
Zaradi obstoječih strukturnih razlik bi bilo treba Avstriji dovoliti, da prvo avtomatično izmenjavo podatkov v skladu s to direktivo izvede do 30. septembra 2018 namesto do 30. septembra 2017.
(20)
Direktivo 2011/16/EU bi bilo zato treba ustrezno spremeniti -
SPREJEL NASLEDNJO DIREKTIVO:
Člen 1
Direktiva 2011/16/EU se spremeni:
1.
v členu 3, se točka 9 nadomesti z naslednjim:
„9.
‚avtomatična izmenjava‘ pomeni sistematično sporočanje vnaprej opredeljenih podatkov o rezidentih v drugih državah članicah zadevni državi članici rezidentstva brez predhodnega zaprosila v vnaprej določenih rednih časovnih presledkih. V členu 8 se razpoložljivi podatki nanašajo na podatke, ki so v davčnih dosjejih države članice, ki sporoča podatke, in so dostopni v skladu s postopki za zbiranje in obdelavo podatkov v navedeni državi članici. V členu 8(3a), členu 8(7a), členu 21(2) in členu 25(2) in (3) ima vsak izraz z veliko začetnico tak pomen, kot ga ima v ustrezni opredelitvi iz Priloge I.“
;
2.
člen 8 se spremeni:
(a)
odstavek 3 se nadomesti z naslednjim:
„3. Pristojni organ države članice lahko pristojnemu organu katere koli druge države članice sporoči, da ne želi prejemati podatkov o eni ali več kategorijah prihodkov in kapitala iz odstavka 1. O tem prav tako obvesti Komisijo.
Za državo članico lahko velja, da ne želi prejemati podatkov v skladu z odstavkom 1, če Komisije ne obvesti niti o eni kategoriji, za katero ima na voljo podatke.“
;
(b)
vstavi se naslednji odstavek:
„3a. Vsaka država članica sprejme potrebne ukrepe, s katerimi zahteva, da njene Poročevalske finančne institucije izvajajo pravila o poročanju in dolžni skrbnosti iz prilog I in II, ter zagotovi uspešno izvajanje in spoštovanje takšnih pravil v skladu z oddelkom IX Priloge I.
Na podlagi veljavnih pravil o poročanju in dolžni skrbnosti iz prilog I in II pristojni organ vsake države članice v okviru avtomatične izmenjave pristojnemu organu katere koli druge države članice v roku iz točke (b) odstavka 6 sporoči naslednje podatke v zvezi z davčnimi obdobji od 1. januarja 2016 dalje, ki se nanašajo na Račun, o katerem se poroča:
(a)
ime, naslov, identifikacijsko(-e) številko(-e) davkoplačevalca (IŠD) ter datum in kraj rojstva (v primeru posameznikov) vsake Osebe, o kateri se poroča in ki je Imetnik računa, v primeru subjekta, ki je imetnik računa in za katerega se po uporabi pravil o dolžni skrbnosti iz prilog ugotovi, da ima eno ali več Obvladujočih oseb, ki so Osebe, o katerih se poroča, pa ime, naslov in IŠD subjekta ter ime, naslov, IŠD ter datum in kraj rojstva vsake osebe, o kateri se poroča;
(b)
številko računa (ali ustrezno oznako, če ni številke računa);
(c)
ime in morebitno identifikacijsko številko Poročevalske finančne institucije;
(d)
stanje na računu ali vrednost računa (vključno z Odkupno vrednostjo ali vrednostjo ob odstopu v primeru Zavarovalne pogodbe z odkupno vrednostjo ali Pogodbe rentnega zavarovanja) ob koncu zadevnega koledarskega leta ali drugega ustreznega poročevalskega obdobja ali, če je bil račun zaprt med takim letom ali obdobjem, neposredno pred zaprtjem računa;
(e)
v primeru kakršnega koli Skrbniškega računa:
(i)
skupni bruto znesek obresti, skupni bruto znesek dividend in skupni bruto znesek drugih dohodkov, ustvarjenih v zvezi s sredstvi na računu, ki se vsakokrat vplačajo ali pripišejo na račun (ali v zvezi z računom) med koledarskim letom ali drugim ustreznim poročevalnim obdobjem, in
(ii)
skupni bruto iztržek od prodaje ali odkupa Finančnih sredstev, ki se vplača ali pripiše na račun med koledarskim letom ali drugim ustreznim poročevalnim obdobjem, v zvezi s katerim je Poročevalska finančna institucija delovala kot skrbnik, borzni posrednik, pooblaščenec ali kako drugače kot zastopnik Imetnika računa;
(f)
v primeru katerega koli Depozitnega računa skupni bruto znesek obresti, vplačanih ali pripisanih na račun med koledarskim letom ali drugim ustreznim poročevalnim obdobjem, in
(g)
v primeru računov, ki niso opisani v točki (e) ali točki (f), skupni bruto znesek, plačan ali pripisan Imetniku računa v zvezi z računom med koledarskim letom ali drugim ustreznim poročevalnim obdobjem, v zvezi s katerim je Poročevalska finančna institucija dolžnik, vključno s skupnim zneskom vseh plačil v zvezi z odkupom, opravljenih Imetniku računa med koledarskim letom ali drugim ustreznim poročevalnim obdobjem.
Znesek in kategorizacija plačil, opravljenih v zvezi z Računom, o katerem se poroča, se zaradi izmenjave podatkov v skladu s tem odstavkom določi v skladu z nacionalno zakonodajo države članice, ki sporoča podatke, razen če je v tem odstavku ali v prilogah določeno drugače.
Prvi in drugi pododstavek tega odstavka imata prednost pred točko (c) odstavka 1 ali katerim koli drugim pravnim instrumentom Unije, vključno z Direktivo Sveta 2003/48/ES (3), če bi zadevna izmenjava podatkov spadala v področje uporabe točke (c) odstavka 1 ali katerega koli drugega pravnega instrumenta Unije, vključno z Direktivo 2003/48/ES.
(3) Direktiva Sveta 2003/48/ES z dne 3. junija 2003 o obdavčevanju dohodka od prihrankov v obliki plačil obresti (UL L 157, 26.6.2003, str. 38).“" 						
;
(c)
odstavek 5 se nadomesti z naslednjim:
„5. Komisija pred 1. julijem 2017 predloži poročilo s pregledom in oceno prejetih statističnih in drugih podatkov v zvezi z zadevami, kot so upravni in drugi zadevni stroški ter koristi avtomatične izmenjave podatkov, in s tem povezanimi praktičnimi vidiki. Komisija po potrebi Svetu predloži predlog glede kategorij in pogojev iz odstavka 1, vključno s pogojem, da morajo biti na voljo podatki o rezidentih v drugih državah članicah ali postavkah iz odstavka 3a ali oboje.
Svet pri preučitvi predloga Komisije presodi, kako bi lahko dodatno okrepili učinkovitost in delovanje avtomatične izmenjave podatkov ter jo izboljšali, s čimer bi zagotovili, da:
(a)
pristojni organ vsake države članice v okviru avtomatične izmenjave sporoči pristojnemu organu katere koli druge države članice podatke o davčnih obdobjih od 1. januarja 2017 dalje, ki so na voljo glede rezidentov v tej drugi državi članici ter zadevajo vse kategorije prihodkov in kapitala iz odstavka 1, kakor se razlagajo v nacionalni zakonodaji države članice, ki te podatke sporoči, in
(b)
se seznam kategorij in postavk iz odstavkov 1 in 3a razširi, da vključuje druge kategorije in postavke, vključno z licenčninami.“
;
(d)
odstavek 6 se nadomesti z naslednjim:
„6. Sporočanje podatkov poteka pod naslednjimi pogoji in na naslednji način:
(a)
za kategorije iz odstavka 1 vsaj enkrat letno, in sicer v šestih mesecih po koncu davčnega leta države članice, v katerem podatki postanejo razpoložljivi;
(b)
za podatke iz odstavka 3a vsako leto, in sicer v devetih mesecih po koncu koledarskega leta ali drugega ustreznega poročevalnega obdobja, na katerega se nanašajo podatki.“
;
(e)
vstavi se naslednji odstavek:
„7a. Za namene pododstavkov B.1(c) in C.17(g) Oddelka VIII Priloge I vsaka država članica do 31. julija 2015 Komisijo obvesti o seznamu subjektov oziroma računov, ki bi jih bilo treba obravnavati kot Neporočevalske finančne institucije oziroma kot Izključene račune. Vsaka država članica Komisijo obvesti tudi o morebitnih spremembah v zvezi s tem. Komisija v Uradnem listu Evropske unije objavi seznam prejetih podatkov in ta seznam po potrebi posodobi.
Države članice zagotovijo, da navedene vrste Neporočevalskih finančnih institucij in Izključenih računov izpolnjujejo vse zahteve s seznama v pododstavkih B.1(c) in C.17(g) Oddelka VIII Priloge I, ter zlasti, da status Finančne institucije kot Neporočevalske finančne institucije ali status računa kot Izključenega računa ni v nasprotju z nameni te direktive.“
;
3.
v členu 20 se odstavek 4 nadomesti z naslednjim:
„4. Pri avtomatični izmenjavi podatkov na podlagi člena 8 se podatki pošljejo v standardni elektronski obliki, ki je namenjena spodbujanju takšne avtomatične izmenjave in temelji na obstoječi elektronski obliki na podlagi člena 9 Direktive 2003/48/ES, uporabi pa se pri vseh vrstah avtomatične izmenjave podatkov in jo sprejme Komisija v skladu s postopkom iz člena 26(2).“
;
4.
v členu 21 se odstavek 2 nadomesti z naslednjim:
„2. Komisija je odgovorna za kakršen koli nadaljnji razvoj omrežja CCN, ki je potreben, da se omogoči izmenjava navedenih podatkov med državami članicami, in za zagotovitev varnosti omrežja CCN.
Države članice so odgovorne za kakršen koli nadaljnji razvoj svojih sistemov, ki je potreben, da se omogoči izmenjava navedenih podatkov z uporabo omrežja CCN, in za zagotovitev varnosti svojih sistemov.
Države članice zagotovijo, da je vsaka posamezna Oseba, o kateri se poroča, uradno obveščena o kršitvi varnosti, ki zadeva njene podatke, če bi to utegnilo negativno vplivati na varstvo njenih osebnih podatkov ali zasebnosti.
Države članice se odpovedo vsem zahtevam za povračilo stroškov, ki nastanejo pri uporabi te direktive, razen v zvezi s plačilom strokovnjakov, kadar je to primerno.“
;
5.
člen 25 se spremeni:
(a)
sedanje besedilo člena 25 postane odstavek 1;
(b)
vstavijo se naslednji odstavki:
„2. Poročevalske finančne institucije in pristojni organi posamezne države članice se štejejo za upravljavce podatkov za namene Direktive 95/46/ES.
3. Ne glede na odstavek 1 vsaka država članica zagotovi, da vsaka Poročevalska finančna institucija pod njeno jurisdikcijo vsako zadevno posamezno Osebo, o kateri se poroča, obvesti, da se bodo z njo povezani podatki iz člena 8(3a) zbirali in pošiljali v skladu s to direktivo, in jamči, da Poročevalska finančna institucija temu posamezniku dovolj zgodaj zagotovi vse podatke, do katerih je na podlagi njene notranje zakonodaje o izvajanju Direktive 95/46/ES upravičen, da lahko posameznik uveljavlja svoje pravice do varstva podatkov, v vsakem primeru pa preden zadevna Poročevalska finančna institucija pristojnemu organu države članice, katere rezidentka je, sporoči podatke iz člena 8(3a).
4. Podatki, obdelani v skladu s to direktivo, se hranijo le toliko, kolikor je potrebno za dosego namenov te direktive, v vsakem primeru pa skladno z nacionalnimi pravili o zastaranju, ki veljajo za posameznega upravljavca podatkov.“
;
6.
dodata se prilogi I in II, katerih besedilo se nahaja v Prilogi k tej direktivi.
Člen 2
1. Države članice do 31. decembra 2015 sprejmejo in objavijo zakone in druge predpise, potrebne za uskladitev s to direktivo. O tem takoj obvestijo Komisijo.
Države članice te predpise uporabljajo od 1. januarja 2016.
Države članice se v sprejetih predpisih sklicujejo na to direktivo ali pa sklic nanjo navedejo ob njihovi uradni objavi. Način sklicevanja določijo države članice.
2. Ne glede na točko (b) točke 2 člena 1 in odstavek 1 tega člena Avstrija uporablja določbe te direktive od 1. januarja 2017, in sicer za davčna obdobja po tem datumu.
3. Države članice predložijo Komisiji besedila temeljnih predpisov nacionalne zakonodaje, sprejetih na področju, ki ga ureja ta direktiva.
Člen 3
Ta direktiva začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
Člen 4
Ta direktiva je naslovljena na države članice.
V Bruslju, 9. decembra 2014