PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 815/2012
ze dne 13. září 2012,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EU) č. 904/2010, pokud jde o zvláštní režimy pro neusazené osoby povinné k dani, které poskytují telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronické služby osobám nepovinným k dani
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (EU) č. 904/2010 ze dne 7. října 2010 o správní spolupráci a boji proti podvodům v oblasti daně z přidané hodnoty (1), a zejména na čl. 44 odst. 1, čl. 44 odst. 2 druhý pododstavec, čl. 45 odst. 1 a 2 a čl. 51 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení (EU) č. 904/2010 stanoví pravidla pro správní spolupráci a boj proti podvodům v oblasti daně z přidané hodnoty (DPH). Články 44 a 45 nařízení (EU) č. 904/2010 se konkrétně týkají výměny informací týkajících se zvláštních úprav pro telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronické služby uvedených v kapitole 6 hlavy XII směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném režimu daně z přidané hodnoty (2). Uvedené zvláštní režimy se týkají toho, že osoba povinná k dani usazená mimo členský stát spotřeby přiznává DPH z příslušného prodeje v členském státě spotřeby prostřednictvím elektronického rozhraní v členském státě identifikace (jedno správní místo).
(2)
Některé informace týkající se transakcí provedených v rámci uvedených zvláštních režimů se mezi členskými státy shromažďují a vyměňují. Konkrétně se to týká výměny identifikačních údajů a shromažďování a výměny údajů z přiznání k DPH, včetně oprav uvedených daňových přiznání k DPH mezi členskými státy.
(3)
Ve snaze zajistit, aby se informace vyměňovaly jednotným způsobem, je nutno přijmout technické podrobnosti pro tuto výměnu včetně jednotné elektronické zprávy. To umožní jednotný rozvoj technických a funkčních specifikací, protože se budou řídit regulovaným rámcem.
(4)
Některé informace týkající se změn identifikačních údajů, jako například vynětí ze zvláštních režimů, dobrovolné ukončení nebo změna členského státu identifikace, by se také měly bezodkladně vyměňovat jednotným způsobem, aby členské státy mohly kontrolovat správné uplatňování zvláštních režimů a bojovat proti podvodům. Pro tento účel by měla být zajištěna společná opatření týkající se elektronické výměny uvedených informací.
(5)
S cílem udržet administrativní zátěž na minimální úrovni je třeba stanovit určité požadavky na elektronické rozhraní, které umožní osobám povinným k dani předkládat identifikační informace a přiznání k DPH. Členským státům by nemělo být bráněno v poskytnutí dodatečných funkcí umožňujících další snížení administrativní zátěže.
(6)
S cílem zajistit, aby se informace týkající se registrace k režimu a přiznání k DPH podávané v rámci režimu mohly účinně přenášet a zpracovávat, by členské státy měly vyvinout svá elektronická rozhraní jednotným způsobem. Je proto nezbytné vypracovat jednotnou elektronickou zprávu pro přenos těchto informací.
(7)
Je nutné vyjasnit informace, které se předkládají v případech, kdy se v určitém období v jednom nebo ve všech členských státech neuskuteční žádný prodej v rámci zvláštních režimů.
(8)
Ve snaze umožnit členským státům a osobám povinným k dani, aby se ve svých následných sděleních mohly jednoznačně odkazovat na přiznání k DPH včetně platby daně, by členské státy identifikace měly každému daňovému přiznání k DPH přidělit jedinečné referenční číslo.
(9)
Toto nařízení se použije od stejného dne, od kterého se použijí články 44 a 45 nařízení (EU) č. 904/2010.
(10)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro správní spolupráci,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1)
„režimem mimo Unii“ zvláštní režim pro telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronické služby, které poskytují osoby povinné k dani neusazené ve Společenství, jak je stanoveno v hlavě XII kapitole 6 oddílu 2 směrnice 2006/112/ES;
2)
„režimem Unie“ zvláštní režim pro telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronické služby, které poskytují osoby povinné k dani usazené ve Společenství, avšak neusazené ve státě spotřeby, jak je stanoveno v hlavě XII kapitole 6 oddílu 3 směrnice 2006/112/ES;
3)
„zvláštními režimy“ pak režim mimo Unii a režim Unie.
Článek 2
Funkce elektronického rozhraní
Elektronické rozhraní v členském státě identifikace, pomocí kterého se osoba povinná k dani registruje k používání jednoho ze zvláštních režimů a jehož prostřednictvím uvedená osoba předkládá přiznání k dani z přidané hodnoty (DPH) v rámci uvedeného režimu členskému státu identifikace, má tyto funkce:
a)
musí poskytovat nástroj pro ukládání identifikačních údajů podle článku 361 směrnice 2006/112/ES nebo přiznání k DPH podle článků 365 a 369g směrnice 2006/112/ES před jejich podáním;
b)
musí umožňovat osobě povinné k dani předkládat příslušné informace týkající se daňových přiznání k DPH prostřednictvím systému pro elektronický přenos souborů zasílaného v souladu s podmínkami stanovenými členským státem identifikace.
Článek 3
Přenos identifikačních údajů
1. Členský stát identifikace prostřednictvím sítě CCN/CSI ostatním členským státům zasílá
a)
informace pro identifikaci osoby povinné k dani využívající režim mimo Unii;
b)
obdobně údaje pro identifikaci osoby povinné k dani využívající režim Unie;
c)
přidělené identifikační číslo.
Pro přenos informací uvedených v prvním pododstavci se použije jednotná elektronická zpráva uvedená v příloze I. Sloupec B jednotné elektronické zprávy uvedené v příloze I se používá pro režim mimo Unii a sloupec C uvedené jednotné elektronické zprávy se používá pro režim Unie.
2. Členský stát identifikace bezodkladně informuje ostatní členské státy prostřednictvím sítě CCN/CSI pomocí jednotné elektronické zprávy uvedené v příloze II tohoto nařízení v případě, že osoba povinná k dani
a)
je vyňata z jednoho ze zvláštních režimů;
b)
dobrovolně přestane používat jeden ze zvláštních režimů;
c)
mění členský stát identifikace v rámci režimu Unie.
Článek 4
Předložení přiznání k DPH osobou povinnou k dani
1. Osoba povinná k dani předkládá přiznání k DPH s údaji podle článků 365 a 369g směrnice 2006/112/ES členskému státu identifikace prostřednictvím jednotné elektronické zprávy uvedené v příloze III tohoto nařízení. Sloupec B jednotné elektronické zprávy uvedené v příloze III se používá pro režim mimo Unii a sloupec C uvedené jednotné elektronické zprávy se používá pro režim Unie.
2. V případě, že osoba povinná k dani během zdaňovacího období neposkytne žádné služby v rámci zvláštních režimů v žádném členském státě, vyplní se nulové přiznání k DPH. Pro uvedený účel se vyplňují pro režim Unie jen pole 1, 2 a 21 jednotné elektronické zprávy uvedené v příloze III a v případě režimu mimo Unii pole 1, 2 a 11.
3. Osoba povinná k dani je povinna uvést jen služby poskytnuté do členského státu spotřeby a z členského státu usazení, pokud služby v rámci zvláštních režimů byly poskytnuty v daném členském státě nebo z něj v rámci zdaňovacího období.
Článek 5
Přenos informací uvedených v přiznání k DPH
Informace uvedené v přiznání k DPH, na které se odkazuje v čl. 4 odst. 1, zasílá členský stát identifikace každému členskému státu spotřeby a usazení uvedenému v přiznání k DPH prostřednictvím sítě CCN/CSI pomocí jednotné elektronické zprávy uvedené v příloze III tohoto nařízení.
Pro účely prvního pododstavce členský stát identifikace zašle členskému státu spotřeby a usazení, v němž nebo z něhož byly poskytnuty služby, obecné informace uvedené v části 1 jednotné elektronické zprávy stanovené v příloze III spolu s informacemi v části 2 uvedené jednotné elektronické zprávy, které se týkají daného konkrétního členského státu spotřeby nebo usazení.
Členský stát identifikace zašle informace uvedené v přiznání k DPH pouze těm členským státům, které jsou uvedeny v daném přiznání k DPH.
Článek 6
Jedinečné referenční číslo
Informace předávané podle článku 5 obsahují referenční číslo přidělené členským státem identifikace, které je pro dané přiznání k DPH jedinečné.
Článek 7
Opravy přiznání k DPH
Členský stát identifikace umožní osobě povinné k dani opravit přiznání k DPH prostřednictvím elektronického rozhraní uvedeného v článku 2. Členský stát identifikace zašle v souladu s článkem 5 informace o opravách dotyčnému členskému státu (státům) spotřeby a usazení a přidělí daným informacím časové razítko.
Článek 8
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2015.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 13. září 2012.
IZVEDBENA UREDBA KOMISIJE (EU) št. 815/2012
z dne 13. septembra 2012
o določitvi podrobnih pravil za uporabo Uredbe Sveta (EU) št. 904/2010 glede posebnih ureditev za davčne zavezance, ki nimajo sedeža in opravljajo telekomunikacijske storitve, storitve oddajanja ali elektronske storitve za osebe, ki niso davčni zavezanci
EVROPSKA KOMISIJA JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
ob upoštevanju Uredbe Sveta (EU) št. 904/2010 z dne 7. oktobra 2010 o upravnem sodelovanju in boju proti goljufijam na področju davka na dodano vrednost (1) ter zlasti člena 44(1), drugega pododstavka člena 44(2), člena 45(1) in (2) ter člena 51(1) Uredbe,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Uredba (EU) št. 904/2010 določa pravila o upravnem sodelovanju in boju proti goljufijam na področju davka na dodano vrednost (DDV). Člena 44 in 45 Uredbe (EU) št. 904/2010 se nanašata predvsem na izmenjavo informacij v zvezi s posebnimi ureditvami za telekomunikacijske storitve, storitve oddajanja ali elektronske storitve iz poglavja 6 naslova XII Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (2). Te posebne ureditve vključujejo davčnega zavezanca s sedežem zunaj države članice potrošnje, ki prijavi DDV, ki ga je treba plačati za ustrezno prodajo v državi članici potrošnje, prek elektronskega vmesnika v državi članici identifikacije (vse na enem mestu).
(2)
Države članice morajo zbrati nekatere informacije v zvezi s transakcijami, opravljenimi v okviru teh posebnih ureditev, in si jih med seboj izmenjati. To zlasti velja za izmenjavo identifikacijskih podatkov ter zbiranje podatkov o obračunu DDV in njihovo izmenjavo med državami članicami, vključno s popravki teh obračunov DDV.
(3)
Za zagotovitev enotne izmenjave informacij je treba določiti tehnične podrobnosti za takšno izmenjavo, vključno s skupnim elektronskim sporočilom. To bi omogočilo tudi enoten razvoj tehničnih in funkcionalnih specifikacij, ker bi se pri tem upošteval reguliran okvir.
(4)
Nekatere informacije v zvezi s spremembami identifikacijskih podatkov, kot je izključitev iz posebnih ureditev, prostovoljno prenehanje uporabe ali sprememba države članice identifikacije, bi bilo treba prav tako nemudoma izmenjati na enoten način, da bi se državam članicam omogočila spremljanje pravilne uporabe posebnih ureditev in boj proti goljufijam. V zvezi s tem bi bilo treba zagotoviti skupne ureditve za elektronsko izmenjavo takšnih informacij.
(5)
Da bi se ohranilo čim manjše upravno breme, je treba določiti nekatere zahteve glede elektronskega vmesnika, ki davčnim zavezancem olajšajo predložitev identifikacijskih podatkov in obračunov DDV. Državam članicam ne bi smelo biti preprečeno zagotavljanje dodatnih funkcij za nadaljnje zmanjšanje upravnih bremen.
(6)
Za omogočanje učinkovitega prenosa in obdelave informacij v zvezi z registracijo za uporabo ureditve in v zvezi z obračuni DDV, opravljenimi v okviru te ureditve, bi moral biti elektronski vmesnik v vseh državah članicah razvit na enoten način. Zato je treba vzpostaviti skupno elektronsko sporočilo za prenos teh informacij.
(7)
Pojasniti je treba, katere informacije je treba predložiti, kadar se v določenem obdobju v eni ali vseh državah članicah ne opravi nobena prodaja v okviru posebnih ureditev.
(8)
Da bi se državam članicam in davčnim zavezancem v njihovih poznejših sporočilih omogočilo nedvoumno sklicevanje na obračune DDV, vključno s plačilom davka, bi morala država članica identifikacije vsakemu obračunu DDV dodeliti enotno sklicno številko.
(9)
Ta uredba bi se morala uporabljati od dne začetka uporabe členov 44 in 45 Uredbe (EU) št. 904/2010.
(10)
Ukrepi iz te uredbe so usklajeni z mnenjem Stalnega odbora za upravno sodelovanje -
SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:
Člen 1
Opredelitev pojmov
V tej uredbi se uporabljajo naslednje opredelitve:
1.
„ureditev ne-Unije“ pomeni posebno ureditev za telekomunikacijske storitve, storitve oddajanja ali elektronske storitve iz oddelka 2 poglavja 6 naslova XII Direktive 2006/112/ES, ki jih opravljajo davčni zavezanci, ki nimajo sedeža v Skupnosti;
2.
„ureditev Unije“ pomeni posebno ureditev za telekomunikacijske storitve, storitve oddajanja ali elektronske storitve iz oddelka 3 poglavja 6 naslova XII Direktive 2006/112/ES, ki jih opravljajo davčni zavezanci, ki imajo sedež v Skupnosti, vendar ne v državi članici potrošnje;
3.
„posebni ureditvi“ pomeni „ureditev ne-Unije“ in „ureditev Unije“.
Člen 2
Funkcije elektronskega vmesnika
Elektronski vmesnik v državi članici identifikacije, s katerim se davčni zavezanec registrira za uporabo ene od posebnih ureditev in prek katerega ta oseba državi članici identifikacije predloži obračune davka na dodano vrednost (DDV) v okviru te ureditve, ima naslednji funkciji:
(a)
zagotavljati mora zmogljivost za shranjevanje identifikacijskih podatkov v skladu s členom 361 Direktive 2006/112/ES ali obračunov DDV v skladu s členom 365 in členom 369g Direktive 2006/112/ES, preden se le-ti predložijo;
(b)
davčnemu zavezancu mora omogočati, da predloži ustrezne informacije v zvezi z obračuni DDV prek prenosa elektronske datoteke v skladu s pogoji, ki jih določi država članica identifikacije.
Člen 3
Prenos identifikacijskih podatkov
1. Država članica identifikacije prek omrežja CCN/CSI drugi državi članici prenese naslednje podatke:
(a)
podatke za identifikacijo davčnega zavezanca, ki uporablja ureditev ne-Unije;
(b)
podobne podatke za identifikacijo davčnega zavezanca, ki uporablja ureditev Unije;
(c)
dodeljeno identifikacijsko številko.
Skupno elektronsko sporočilo iz Priloge I se uporablja za prenos informacij iz prvega pododstavka. Stolpec B skupnega elektronskega sporočila iz Priloge I se uporablja za ureditev ne-Unije, stolpec C zadevnega skupnega elektronskega sporočila pa za ureditev Unije.
2. Država članica identifikacije prek omrežja CCN/CSI z uporabo skupnega elektronskega sporočila iz Priloge II k tej uredbi nemudoma obvesti drugo državo članico, če je davčni zavezanec:
(a)
izključen iz ene od posebnih ureditev;
(b)
prostovoljno preneha uporabljati eno od posebnih ureditev;
(c)
zamenja državo članico identifikacije v okviru ureditve Unije.
Člen 4
Predložitev obračuna DDV s strani davčnega zavezanca
1. Davčni zavezanec predloži obračune DDV s podatki v skladu s členom 365 in členom 369g Direktive 2006/112/ES državi članici identifikacije z uporabo skupnega elektronskega sporočila iz Priloge III k tej uredbi. Stolpec B skupnega elektronskega sporočila iz Priloge III se uporablja za ureditev ne-Unije, stolpec C zadevnega skupnega elektronskega sporočila pa za ureditev Unije.
2. Če davčni zavezanec v obračunskem obdobju v nobeni državi članici ne opravi nobene storitve v okviru posebnih ureditev, se izpolni nični obračun DDV. Za ta namen se v zvezi z ureditvijo Unije izpolnijo le polja 1, 2 in 21 skupnega elektronskega sporočila iz Priloge III, v zvezi z ureditvijo ne-Unije pa polja 1, 2 in 11.
3. Davčni zavezanec mora vnesti opravljene storitve, ki se nanašajo na državo članico potrošnje, in storitve, opravljene iz države članice sedeža, le, če so bile storitve v okviru posebnih ureditev v obračunskem obdobju opravljene v tej državi članici ali iz te države članice.
Člen 5
Prenos informacij iz obračuna DDV
Država članica identifikacije pošlje informacije, navedene v obračunu DDV iz člena 4(1), vsem državam članicam potrošnje in sedeža, ki so navedene v obračunu DDV, in sicer prek omrežja CCN/CSI, pri čemer uporabi skupno elektronsko sporočilo iz Priloge III k tej uredbi.
Za namene prvega odstavka država članica identifikacije državi članici potrošnje in sedeža, v kateri ali iz katere so bile opravljene storitve, prenese splošne informacije iz dela 1 skupnega elektronskega sporočila iz Priloge III skupaj z informacijami iz dela 2 zadevnega skupnega elektronskega sporočila, ki se nanašajo na zadevno državo članico potrošnje ali sedeža.
Država članica identifikacije prenese informacije iz obračuna DDV le državam članicam, ki so bile navedene v tem obračunu DDV.
Člen 6
Enotna sklicna številka
Informacije, prenesene v skladu s členom 5, vsebujejo sklicno številko, ki jo dodeli država članica identifikacije, pri čemer je to enotna številka specifičnega obračuna DDV.
Člen 7
Popravki obračunov DDV
Država članica identifikacije davčnemu zavezancu dovoli, da prek elektronskega vmesnika iz člena 2 popravi kateri koli obračun DDV. Država članica identifikacije posreduje informacije o popravkih zadevnim državam članicam potrošnje in sedeža v skladu s členom 5 ter tem informacijam dodeli časovni žig.
Člen 8
Začetek veljavnosti
Ta uredba začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
Uporablja se od 1. januarja 2015.
Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.
V Bruslju, 13. septembra 2012