PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 1241/2012
ze dne 11. prosince 2012,
kterým se mění prováděcí nařízení (EU) č. 1138/2011 o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla z dovozu některých mastných alkoholů a jejich směsí pocházejících z Indie, Indonésie a Malajsie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“), a zejména na čl. 9 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Evropskou komisí (dále jen „Komise“) po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V srpnu 2010 Komise prostřednictvím oznámení o zahájení řízení zveřejněným dne 13. srpna 2010 (2) zahájila řízení s ohledem na dovoz některých mastných alkoholů a jejich směsí (dále jen „mastné alkoholy“) pocházejících z Indie, Indonésie a Malajsie (dále jen „dotčené země“).
(2)
V květnu 2011 uložila Komise nařízením (EU) č. 446/2011 (3) (dále jen „prozatímní nařízení“) prozatímní antidumpingové clo na dovoz mastných alkoholů pocházejících z Indie, Indonésie a Malajsie a v listopadu 2011 bylo na stejný dovoz uloženo konečné antidumpingové clo prováděcím nařízením Rady (EU) č. 1138/2011 (4) (dále jen „konečné nařízení“).
(3)
Dne 21. ledna 2012, společnost PT Ecogreen Oleochemicals, indonéský vyvážející výrobce mastných alkoholů, společnost Ecogreen Oleochemicals (Singapur) Pte. Ltd a společnost Ecogreen Oleochemicals GmbH (dále společně označené jako „skupina Ecogreen“) podaly u Tribunálu žalobu (věc T-28/12) na zrušení konečného nařízení, pokud jde o uložení antidumpingového cla ve vztahu ke skupině Ecogreen. Skupina Ecogreen napadla úpravu své vývozní ceny provedené na základě čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení za účelem srovnání této vývozní ceny s běžnou hodnotou.
(4)
Dne 16. února 2012 rozhodl Soudní dvůr ve spojených věcech C-191/09 P a C-200/09 P Rada Evropské unie a Evropská komise v. Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT) a Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT). Soudní dvůr zamítl hlavní kasační opravné prostředky a vedlejší kasační opravné prostředky proti rozhodnutí Tribunálu ve věci T-249/06 Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT) a Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT) v. Rada Evropské unie. Tribunál zrušil článek 1 nařízení Rady (ES) č. 954/2006 (5), pokud jde o společnost Interpipe NTRP VAT, mimo jiné z důvodu zjevně nesprávného posouzení při provádění úpravy na základě čl. 2 odst. 10 písm. i), a pokud jde o společnost Interpipe Niko Tube ZAT, na základě jiných důvodů.
(5)
Vzhledem k tomu, že faktické okolnosti, pokud jde o úpravu provedenou podle čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení, zejména kombinace těchto faktorů: objem přímého prodeje do třetích zemí nižší než 8 % (1-5 %) veškerého vývozu; existence společného vlastnictví/kontroly obchodníka a vyvážejícího výrobce; povaha funkcí obchodníka a vyvážejícího výrobce, jsou v případě skupiny Ecogreen podobné jako v případě společnosti Interpipe NTRP VAT, je považováno za vhodné znovu vypočítat dumpingové rozpětí pro skupinu Ecogreen, aniž by byla provedena úprava podle čl. 2 odst. 10 písm. i), a odpovídajícím způsobem změnit konečné nařízení.
A. NOVÉ POSOUZENÍ ZJIŠTĚNÍ NA ZÁKLADĚ ROZSUDKU TRIBUNÁLU
(6)
Na základě zrušení úpravy podle čl. 2 odst. 10 písm. i) činí dumpingové rozpětí stanovené pro skupinu Ecogreen, vyjádřené jako procentní podíl z dovozní ceny CIF na hranice Unie před proclením, méně než 2 %, a proto se v souladu s čl. 9 odst. 3 základního nařízení považuje za zanedbatelné. S ohledem na tyto okolnosti by šetření týkající se skupiny Ecogreen mělo být zastaveno, aniž by byla uložena jakákoli opatření.
(7)
Dumpingové rozpětí pro všechny společnosti v Indonésii jiné než pro vyvážejícího výrobce s individuálním rozpětím, stanovené na základě největšího dumpingového rozpětí spolupracujícího indonéského vyvážejícího výrobce, by mělo být přezkoumáno s přihlédnutím k nově vypočtenému dumpingovému rozpětí pro skupinu Ecogreen.
B. POSKYTNUTÍ INFORMACÍ
(8)
Dotčené zúčastněné strany byly informovány o návrhu týkajícím se přezkumu sazeb antidumpingového cla prostřednictvím dvou dokumentů, prvního ze dne 13. června 2012 a druhého ze dne 25. září 2012. Všem stranám byla také poskytnuta lhůta, ve které mohly po obdržení jednotlivých dokumentů poskytujících příslušné informace vznést námitky v souladu se základním nařízením.
(9)
Vyjádření k dokumentu ze dne 13. června 2012 zaslala společnost P.T. Musim Mas (PTMM), druhý vyvážející výrobce v Indonésii, jakož i jeden výrobce v Unii a jeden vyvážející výrobce v Malajsii. Společnost PTMM rovněž požádala o slyšení před útvary Komise a toto slyšení jí bylo umožněno.
(10)
Společnost PTMM, pro kterou byla rovněž provedena úprava podle čl. 2 odst. 10 písm. i), namítala, že rozsudek Soudního dvora ve spojených věcech C-191/09 P a C-200/09 P by měl vést k novému výpočtu jejího dumpingové rozpětí podobně jako u skupiny Ecogreen, aniž by byla provedena úprava podle čl. 2 odst. 10 písm. i), neboť v případě, že je vytvořena jediná hospodářská entita, která se skládá z vyvážejícího výrobce a obchodníka, není možné provést úpravy podle čl. 2 odst. 10 písm. i). Společnost rovněž tvrdila, že důkazní břemeno týkající se nutnosti provedení úpravy nesou orgány, přičemž v případě společnosti PTMM tuto nutnost neprokázaly. Společnost dále tvrdila, že její okolnosti jsou totožné s okolnostmi v případě skupiny Ecogreen a že případný rozdíl v zacházení by proto znamenal diskriminaci.
(11)
Pokud jde o připomínky vznesené společností PTMM, je třeba poznamenat, že ze soudního rozsudku ve spojených věcech C-191/09 P a C-200/09 P nevyplývá, že je-li vytvořena jediná hospodářská entita, nelze provést úpravu podle čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení. Jak bylo vysvětleno v konečném nařízení, v komunikaci se společností, jakož i níže, v případě společnosti PTMM je úprava podle čl. 2 odst. 10 písm. i) považována za odůvodněnou.
(12)
Existuje řada rozdílů mezi okolnostmi týkajícími se uvedených dvou indonéských vyvážejících výrobců, zejména kombinace následujících skutečností: úroveň přímého prodeje na vývoz uskutečněného výrobcem; význam činností a funkcí obchodníka týkající se produktů pocházejících ze společností, jež s ním nejsou ve spojení; existence smlouvy mezi obchodníkem a výrobcem, která stanoví, že obchodník za prodej na vývoz obdrží provizi. Vzhledem k rozdílu v okolnostech týkajících se uvedených dvou společností je třeba tvrzení o diskriminaci zamítnout.
(13)
Připomíná se, že společnost PTMM rovněž podala u Tribunálu žalobu (věc T-26/12) na zrušení konečného nařízení, pokud jde o antidumpingové clo ve vztahu ke společnosti PTMM.
(14)
Jeden vyvážející výrobce z Malajsie tvrdil, že rozsudek ve spojených věcech C-191/09 P a C-200/09 P ani skutečnosti, které v něm jsou uvedeny, nehovoří ve prospěch nového výpočtu rozpětí pro skupinu Ecogreen, aniž by byla provedena úprava podle čl. 2 odst. 10 písm. i). Zdůraznil, že podle zjištění Tribunálu ve věci T-249/06 došlo ke zjevně nesprávnému posouzení při použití čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení, pokud jde o úpravu, kterou Rada provedla ve vztahu k vývozní ceně účtované společností Sepco v souvislosti s transakcemi týkajícími se trubek vyrobených společností Interpipe NTRP VAT, ale nikoliv trubek vyrobených společností Interpipe Niko Tube ZAT. Vzhledem k rozdílné situaci v případě společnosti Interpipe NTRP VAT a v případě společnosti Interpipe Niko Tube ZAT nemohly být tudíž faktické okolnosti týkající se skupiny Ecogreen současně podobné okolnostem těchto dvou společností.
(15)
Toto tvrzení se přijímá. Situace skupiny Ecogreen je skutečně podobná situaci společnosti Interpipe NTRP VAT. Toto zjištění opravňuje nutnost uskutečnit příslušné kroky k novému výpočtu dumpingového rozpětí pro skupinu Ecogreen, aniž by byla provedena úprava podle čl. 2 odst. 10 písm. i).
(16)
Vyvážející výrobce v Malajsii dále tvrdil, že situace skupiny Ecogreen, jak je popsána v konečném nařízení, není podobná ani situaci společnosti Interpipe NTRP VAT. Po přehodnocení přesných faktických okolností týkajících se skupiny Ecogreen se však má za to, že jsou dostatečně podobné okolnostem v případě společnosti Interpipe NTRP VAT, neboť stejný druh kontroly, který byl zjištěn Tribunálem v případě společnosti Interpipe NTRP VAT při posuzování, zda je provádění obchodní činnosti ve společnosti pod kontrolou vyvážejícího výrobce nebo zda existuje společná kontrola, byl shledán v případě skupiny Ecogreen, přičemž tato skutečnost spolu s několika dalšími faktory, jak je uvedeno ve 4. bodě odůvodnění, vede k závěru, že úprava podle čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení neměla být provedena.
(17)
Tentýž vyvážející výrobce v Malajsii vedle svého argumentu týkajícího se podobností mezi situací skupiny Ecogreen a okolnostmi věci T-249/06 tvrdil, že poskytnuté informace zaslané dne 13. června 2012 nebyly dostatečné a že měly být zveřejněny dodatečné informace o podstatných skutečnostech a úvahách, které opravňují nový výpočet pro skupinu Ecogreen. Jeden výrobce v Unii rovněž uvedl, že v obou případech bylo poskytnutí informací, jak je uvedeno v 8. bodě odůvodnění, nedostatečné, a tvrdil, že mu bylo upřeno právo na obhajobu.
(18)
V této souvislosti se připomíná, že některé údaje týkající se jednotlivých společností mají důvěrnou povahu a nemohou být poskytnuty třetím stranám. Povaha faktických okolností v případě skupiny Ecogreen, jež jsou podobné okolnostem v případě společnosti Interpipe NTRP VAT, jak je uvedeno v 5. bodě odůvodnění, byla nicméně dne 13. června 2012 a dne 25. září 2012 zpřístupněna zúčastněným stranám, jimž byla poskytnuta lhůta, ve které mohly po obdržení jednotlivých dokumentů poskytujících příslušné informace vznést námitky v souladu se základním nařízením.
(19)
V odpovědi na druhý dokument zaslaný dne 25. září 2012 strany většinou jen znovu zopakovaly svá tvrzení, která uvedly v odpovědích na první dokument ze dne 13. června 2012.
(20)
Společnost PTMM rozpracovala připomínky na základě svého hlavního argumentu, podle něhož existence jediné hospodářské entity společnosti PTMM a jejího obchodníka vylučuje úpravu podle čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení, přičemž tvrdila, že orgány posouvají soudní doktrínu jediné hospodářské entity do oblasti funkčního přístupu, kdy by bylo zapotřebí provést analýzu funkcí obchodníka ve spojení.
(21)
Je třeba poznamenat, že tento bod se týká právní otázky, která je předmětem právě projednávaného případu.
(22)
Společnost PTMM dále tvrdila, že argumenty ve 12. bodě odůvodnění nejsou přesvědčivé ani dostačující k rozlišení okolností v případě skupiny Ecogreen a společnosti PTMM.
(23)
V tomto ohledu stačí uvést, že podle ustálené judikatury nepředstavuje rozdílné zacházení se společnostmi, jejichž situace není totožná, diskriminaci (6). V dané souvislosti byl každý jednotlivý případ posuzován na základě svých konkrétních výsledků proti zjištěním rozsudků ve věci T-249/09 a spojených věcech C-191/09 P a C-200/09 P.
(24)
První argument: Úroveň přímého prodeje na vývoz dosažená výrobcem. Společnost PTMM uvedla, že nemá žádné oddělení marketingu a prodeje, a tvrdila, že veškerý prodej uskutečněný přímo výrobcem v Indonésii (a ne obchodníkem ve spojení) byl prováděn pouze za účelem dosažení souladu s právními požadavky. Funkce marketingu a prodeje vykonával obchodník v Singapuru. Z tohoto důvodu společnost PTMM tvrdila, že tento argument není důvodem pro úpravu podle čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení, ani pro stanovení rozdílu mezi společností PTMM na jedné straně a společností Interpipe NTRP VAT na straně druhé.
(25)
Podle čl. 2 odst. 10 základního nařízení se provede spravedlivé srovnání mezi vývozní cenou a běžnou hodnotou na stejné obchodní úrovni s náležitým přihlédnutím k rozdílům, které ovlivňují srovnatelnost cen. Nejsou-li takto určená běžná hodnota a vývozní cena srovnatelné na tomto základě, provedou se pokaždé náležité individuální úpravy o rozdíly u činitelů, na které bylo upozorněno a které prokazatelně ovlivňují ceny a srovnatelnost cen.
(26)
Na tomto základě, a jak je vysvětleno ve 38. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, byly úpravy o rozdíly mimo jiné v provizích mezi vývozní prodejní cenou a prodejní cenou na domácím trhu v původním šetření považovány za odůvodněné vzhledem k rozdílným obchodním kanálům mezi vývozem do Evropské unie a prodejem na domácím trhu.
(27)
Argumenty předložené společností PTMM nejsou v rozporu s prvním tvrzením, tj. že úroveň přímého prodeje na vývoz uskutečněného společností PTMM je vyšší než u společnosti Interpipe NTRP VAT a že tato skutečnost odlišuje společnost PTMM od skupiny Ecogreen. Z úrovně přímého prodeje na vývoz lze jen vyvodit, že vývozní prodej společnosti PTMM se neuskutečňuje pouze prostřednictvím obchodníka ve spojení v Singapuru, ale také z Indonésie.
(28)
Druhý argument: Význam činností a funkcí obchodníka týkající se produktů pocházejících ze společností, které nejsou ve spojení. Společnost PTMM tvrdila, že zatímco nepopírá, že činnosti obchodníka ve spojení zahrnovaly řadu různých produktů na bázi palmového oleje, má tento argument za chybný, neboť se zakládá na činnostech mimo oblast působnosti původního šetření.
(29)
Za účelem posouzení, zda funkce obchodníka nejsou činnostmi vnitřního obchodního oddělení, ale jsou srovnatelné s funkcemi obchodního zástupce pracujícího za provizi ve smyslu rozsudku Tribunálu ve věci T-249/06, je třeba posuzovat činnosti obchodníka s ohledem na hospodářskou realitu. Existují podobnosti, pokud jde o funkce obchodníka, co se týče dotčeného produktu a ostatních produktů, s nimiž obchoduje. To potvrzuje skutečnost, že, jak je uvedeno ve 30. a 31. bodě odůvodnění, vztah mezi společností PTMM a obchodníkem ve spojení, včetně jeho funkcí, pokud jde o většinu, ne-li o všechny produkty - včetně dotčeného výrobku - se řídí jedinou smlouvou, aniž jsou rozlišovány jednotlivé výrobky. Je třeba poznamenat, že celkové činnosti obchodníka byly v podstatné míře založeny na dodávkách pocházejících od společností, které nejsou ve spojení. Funkce obchodníka jsou proto obdobné funkcím obchodního zástupce vykonávajícího svou činnost za provizi.
(30)
Třetí argument: Existence smlouvy mezi obchodníkem a výrobcem, která stvrzuje, že obchodník za prodej na vývoz obdrží provizi. Společnost PTMM tvrdila, že tato smlouva byla rámcová dohoda za účelem regulace převodní ceny mezi stranami ve spojení v souladu s použitelnými daňovými pokyny Indonésie/Singapuru a mezinárodně přijatými pokyny pro převodní ceny.
(31)
Skutečnost, že tato dohoda může být rovněž použita pro výpočet obvyklé ceny v souladu s platnými daňovými pokyny, neodporuje zjištění, že na základě uvedené dohody obdržel obchodník provizi ve formě fixní marže pouze za mezinárodní prodej a činnosti spojené s marketingem. Zjištění, že účelem smlouvy bylo řídit vztah mezi společností PTMM a obchodníkem a neměla být omezena jen na převodní ceny nebo daňové otázky, je odůvodněno samotným názvem a podmínkami této smlouvy. Smlouva tedy představuje nepřímý důkaz toho, že funkce obchodníka jsou podobné funkcím obchodního zástupce pracujícího za provizi.
(32)
S ohledem na výše uvedené argumenty dosáhly orgány úrovně důkazů vyžadované ustálenou judikaturou (7): svá zjištění opíraly o přímé nebo alespoň nepřímé důkazy. Co se týče společnosti PTMM a z důvodů vysvětlených výše, je úprava vývozní ceny podle čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení odůvodněná, a stávající úroveň antidumpingového cla by tudíž měla být zachována.
C. ZÁVĚR
(33)
Na základě výše uvedených skutečností by celní sazby použitelné pro společnost Ecogreen a všechny ostatní společnosti v Indonésii (kromě společnosti P.T. Musim Mas) měly být změněny. Pozměněné sazby se použijí se zpětnou působností ode dne vstupu prováděcího nařízení (EU) č. 1138/2011 v platnost včetně veškerého dovozu, který v období mezi 12. květnem 2011 a 11. listopadem 2011 podléhal prozatímnímu clu. Konečné antidumpingové clo zaplacené nebo zaúčtované podle článku 1 prováděcího nařízení (EU) č. 1138/2011 v původním znění a prozatímní antidumpingová cla vybraná s konečnou platností podle článku 2 téhož nařízení v původním znění přesahující celní sazbu uvedenou v čl. 1 odst. 2 prováděcího nařízení (EU) č. 1138/2011 ve znění tohoto nařízení by měla být tudíž vrácena nebo prominuta. Žádost o vrácení nebo prominutí by se měla podávat u vnitrostátních celních orgánů v souladu s platnými celními předpisy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V tabulce v čl. 1 odst. 2 prováděcího nařízení (EU) č. 1138/2011 se řádek týkající se Indonésie nahrazuje tímto:
Země
Společnost
Konečné antidumpingové clo (EUR/t čisté hmotnosti)
Doplňkový kód TARIC
„Indonésie
P.T. Ecogreen Oleochemicals Batam, Kabil, Batam,
P.T. Musim Mas, Tanjung Mulia, Medan, Sumatera Utara
0,00
45,63
B111
B112
Všechny ostatní společnosti
45,63
B999“
Článek 2
Cla zaplacená nebo zaúčtovaná podle článku 1 prováděcího nařízení (EU) č. 1138/2011 v původním znění a prozatímní cla vybraná s konečnou platností podle článku 2 téhož nařízení v původním znění, které přesahují částku stanovenou v článku 1 tohoto nařízení, se vrátí nebo prominou. Žádost o vrácení nebo prominutí se podává u vnitrostátních celních orgánů v souladu s platnými celními předpisy.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 12. listopadu 2011.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 11. prosince 2012.
IZVEDBENA UREDBA SVETA (EU) št. 1241/2012
z dne 11. decembra 2012
o spremembi Izvedbene uredbe (EU) št. 1138/2011 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve in dokončnem pobiranju začasne dajatve, uvedene na uvoz nekaterih maščobnih alkoholov in njihovih mešanic s poreklom iz Indije, Indonezije in Malezije
SVET EVROPSKE UNIJE JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1225/2009 z dne 30. novembra 2009 o zaščiti proti dampinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti („osnovna uredba“) (1) in zlasti člena 9(4) Uredbe,
ob upoštevanju predloga, ki ga je po posvetovanju s svetovalnim odborom predložila Evropska komisija („Komisija“),
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Komisija je avgusta 2010 z obvestilom o začetku, objavljenim 13. avgusta 2010 (2), začela postopek v zvezi z uvozom nekaterih maščobnih alkoholov in njihovih mešanic s poreklom iz Indije, Indonezije in Malezije („zadevne države“).
(2)
Komisija je maja 2011 z Uredbo (EU) št. 446/2011 (3) („začasna uredba“) uvedla začasno protidampinško dajatev na uvoz nekaterih maščobnih alkoholov in njihovih mešanic s poreklom iz Indije, Indonezije in Malezije, novembra 2011 pa je bila z Izvedbeno uredbo Sveta (EU) št. 1138/2011 (4) („dokončna uredba“) na uvoz istih izdelkov uvedena dokončna protidampinška dajatev.
(3)
Indonezijski proizvajalec izvoznik nekaterih maščobnih alkoholov in njihovih mešanic PT Ecogreen Oleochemicals, družba Ecogreen Oleochemicals (Singapore) Pte. Ltd in družba Ecogreen Oleochemicals GmbH (v nadaljnjem besedilu skupaj poimenovani: skupina Ecogreen) so 21. januarja 2012 vložili tožbo (zadeva T-28/12) pri Splošnem sodišču, da dokončno uredbo razglasi za nično v delu, ki se nanaša na protidampinško dajatev za skupino Ecogreen. Skupina Ecogreen je izpodbijala prilagoditev njene izvozne cene na podlagi člena 2(10)(i) osnovne uredbe, ki je bila izvedena za primerjavo navedene izvozne cene z normalno vrednostjo družbe.
(4)
Sodišče je 16. februarja 2012 izreklo sodbo v združenih zadevah C-191/09 P in C-200/09 P, Svet Evropske unije in Evropska komisija proti Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT) in Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT). Sodišče je zavrnilo pritožbe in nasprotne pritožbe zoper sodbo Splošnega sodišča v zadevi T-249/06 Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT) in Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT) proti Svetu Evropske unije. Prav tako je Splošno sodišče razveljavilo člen 1 Uredbe Sveta (ES) št. 954/2006 (5) v zvezi z družbo Interpipe NTRP VAT, med drugim zaradi očitne napake pri presoji prilagoditve, izvedene v skladu s členom 2(10)(i), in v zvezi z družbo Interpipe Niko Tube ZAT iz drugih razlogov.
(5)
Ker so dejanske okoliščine v zvezi s prilagoditvijo, izvedeno v skladu s členom 2(10)(i) osnovne uredbe, skupine Ecogreen podobne tistim družbe Interpipe NTRP VAT, to velja zlasti za naslednje dejavnike v kombinaciji: obseg neposredne prodaje tretjim državam je manj kot 8 % (1-5 %) celotnega izvoza; obstoj skupnega lastništva/nadzor trgovca in proizvajalca izvoznika; vrsto funkcije trgovca in proizvajalca izvoznika, se je štelo za primerno, da se ponovno izračuna stopnja dampinga skupine Ecogreen brez prilagoditve, izvedene v skladu s členom 2(10)(i), in ustrezno spremeni dokončna uredba.
A. NOVA OCENA UGOTOVITEV NA PODLAGI SODBE SPLOŠNEGA SODIŠČA
(6)
Na podlagi odprave prilagoditve v skladu s členom 2(10)(i) je stopnja dampinga, določena za skupino Ecogreen, izražena kot odstotek uvozne cene CIF meja Unije brez plačane dajatve, manj kot 2-odstotna, in se torej šteje za de minimis v skladu s členom 9(3) osnovne uredbe. Zaradi tega bi bilo treba preiskavo v zvezi s skupino Ecogreen zaključiti brez uvedbe ukrepov.
(7)
Stopnjo dampinga za vse družbe v Indoneziji, razen za drugega proizvajalca izvoznika z individualno stopnjo, ki je temeljila na stopnji za sodelujočega indonezijskega proizvajalca izvoznika z najvišjo stopnjo dampinga, bi bilo treba prilagoditi, da se upošteva ponovno izračunana stopnja dampinga za skupino Ecogreen.
B. RAZKRITJA
(8)
Zadevne zainteresirane strani so bile obveščene o predlogu za revizijo protidampinških stopenj dajatev v dveh razkritjih, poslanih 13. junija 2012 in 25. septembra 2012. V skladu z določbami osnovne uredbe je bilo vsem zainteresiranim stranem odobreno obdobje, v katerem so lahko navedle stališča v zvezi z obema razkritjema.
(9)
Pripombe na razkritje z dne 13. junija 2012 je posredoval drugi proizvajalec izvoznik iz Indonezije P.T. Musim Mas (PTMM), en proizvajalec iz Unije in en proizvajalec izvoznik iz Malezije. Družba PTMM je prav tako zahtevala, da jo zaslišijo službe Komisije, kar ji je bilo odobreno.
(10)
Družba PTMM, za katero je bila prav tako izvedena prilagoditev v skladu s členom 2(10)(i), je trdila, da bi bilo treba na podlagi sodbe Sodišča v združenih zadevah C-191/09 P in C-200/09 P ponovno izračunati stopnje dampinga za to družbo, podobno kot za skupino Ecogreen, brez prilagoditve v skladu s členom 2(10)(i), saj z ugotovitvijo enotnega gospodarskega subjekta, ki ga sestavljata proizvajalec izvoznik in trgovec, ni mogoče izvesti prilagoditve v skladu s členom 2(10)(i). Družba je prav tako trdila, da je breme dokazovanja potrebe po izvajanju prilagoditev na strani institucij, ki pa te v primeru družbe PTMM niso dokazale. Nadalje je trdila, da so okoliščine enake tistim okoliščinam skupine Ecogreen in da bi zato vsaka morebitna razlika v obravnavanju pomenila diskriminacijo.
(11)
Kar zadeva pripombe družbe PTMM bi bilo treba opozoriti, da iz sodbe Sodišča v združenih zadevah C-191/09 P in C-200/09 P ne izhaja, da sama ugotovitev obstoja enotnega gospodarskega subjekta nemudoma izključuje možnost izvajanja prilagoditve v skladu s členom 2(10)(i). Prilagoditev v skladu s členom 2(10)(i) se v primeru družbe PTMM šteje za utemeljeno, kot je bilo že pojasnjeno v dokončni uredbi, v korespondenci z družbo in je obrazloženo v nadaljevanju.
(12)
Obstaja veliko razlik med okoliščinami dveh indonezijskih proizvajalcev izvoznikov, to velja zlasti za kombinacijo naslednjih dejavnikov: raven neposrednega izvoza proizvajalca; pomen dejavnosti in funkcij trgovca v zvezi s proizvodi, ki jih dobavlja od nepovezanih družb; obstoj pogodbe med trgovcem in proizvajalcem, ki je določala, da trgovec dobi provizijo za izvoz. Zaradi razlike med okoliščinami obeh družb je treba trditev o diskriminaciji zavrniti.
(13)
Treba je omeniti, da je družba PTMM prav tako vložila tožbo (zadeva T-26/12) pri Splošnem sodišču za razveljavitev dokončne uredbe, kar zadeva protidampinško dajatev v zvezi z družbo PTMM.
(14)
En proizvajalec izvoznik iz Malezije je trdil, da sodba v združenih zadevah C-191/09 P in C-200/09 P ali dejstva, navedena v sodbi, ne podpirajo ponovnega izračuna za skupino Ecogreen, brez prilagoditve v skladu s členom 2(10)(i). Poudaril je, da je Splošno sodišče v zadevi T-249/06 ugotovilo očitno napako pri presoji pri uporabi člena 2(10)(i) osnovne uredbe, in sicer v delu, v katerem je Svet izvedel prilagoditev izvozne cene, ki jo je uporabljala družba Sepco, v okviru transakcij, ki se nanašajo na cevi, ki jih proizvaja družba Interpipe NTRP VAT, vendar ne tudi na tiste, ki jih proizvaja družba Interpipe Niko Tube ZAT. Dejanske okoliščine skupine Ecogreen tako ne bi mogle biti hkrati podobne okoliščinam družb Interpipe NTRP VAT in Niko Tube ZAT zaradi razlik med položajem obeh navedenih družb.
(15)
Ta trditev se sprejme. Dejansko je položaj skupine Ecogreen podoben tistemu družbe Interpipe NTRP VAT. Ta ugotovitev utemeljuje potrebo po sprejemanju ustreznih ukrepov za ponovni izračun stopnje dampinga za skupino Ecogreen brez prilagoditve iz člena 2(10)(i).
(16)
Proizvajalec izvoznik iz Malezije je nadalje trdil, da položaj skupine Ecogreen, kakor je opisan v dokončni uredbi, prav tako ni podoben položaju družbe Interpipe NTRP VAT. Po ponovni preučitvi natančnih dejanskih okoliščin skupine Ecogreen pa vendarle velja, da so dovolj podobne okoliščinam družbe Interpipe NTRP VAT, saj je bil enak nadzor, kot ga je Splošno sodišče ugotovilo v primeru družbe Interpipe NTRP VAT pri ocenjevanju, ali je družba, ki izvaja prodajne dejavnosti, pod nadzorom proizvajalca izvoznika ali če obstaja skupni nadzor, ugotovljen v primeru skupine Ecogreen, iz česar je skupaj z več drugimi dejavniki, kot je navedeno v uvodni izjavi 4, mogoče sklepati, da se prilagoditev v skladu s členom 2(10)(i) osnovne uredbe ne bi smela izvesti.
(17)
Isti proizvajalec izvoznik iz Malezije je kot alternativno trditev glede podobnosti med položajem skupine Ecogreen in okoliščinami v zadevi T-249/06 navedel, da je bilo razkritje z dne 13. junija 2012 nezadostno ter da bi bilo potrebno dodatno razkritje bistvenih dejstev in premislekov, na podlagi katerih je utemeljen ponovni izračun za skupino Ecogreen. En proizvajalec v Uniji je prav tako pripomnil, da sta bili obe razkritji iz uvodne izjave 8 nezadostni, in trdil, da so mu bile odvzete pravice do obrambe.
(18)
V zvezi s tem je treba opozoriti, da nekaterih podatkov, ki se nanašajo na posamezne družbe in so zaupne narave, ni mogoče razkriti tretjim osebam. Vendar so bile značilnosti dejanskih okoliščin skupine Ecogreen, ki so podobne tistim družbe Interpipe NTRP VAT, kot je navedeno v uvodni izjavi 5, 13. junija 2012 in 25. septembra 2012 razkrite zainteresiranim stranem, ki jim je bilo odobreno obdobje, v katerem so lahko predložile svoja stališča v zvezi z vsakim razkritjem v skladu z določbami osnovne uredbe.
(19)
Strani so v svoji odzivih na drugo razkritje z dne 25. septembra 2012 predvsem ponovile trditve iz svojih odzivov na prvo razkritje z dne 13. junija 2012.
(20)
Pripombe družbe PTMM so temeljile na njeni glavni trditvi, da obstoj enotnega gospodarskega subjekta, ki ga sestavljata družba PTMM in trgovec, izključuje prilagoditev v skladu s členom 2(10)(i) osnovne uredbe; v zvezi s tem menijo, da institucije uporabljajo načelo enotnega gospodarskega subjekta iz razlage sodstva za funkcionalen pristop, medtem ko bi dejansko bila zahtevana analiza funkcij povezanega trgovca.
(21)
Opozoriti je treba, da to vprašanje zadeva pravno vprašanje, ki je predmet postopka, ki teče pred sodiščem.
(22)
Nadalje je družba PTMM trdila, da trditve iz uvodne izjave 12 zgoraj niso prepričljive in ne zadoščajo za razlikovanje med okoliščinami skupine Ecogreen in okoliščinami družbe PTMM.
(23)
V zvezi s tem zadostuje ugotovitev, da v skladu z ustaljeno sodno prakso različna obravnava družb, ki niso v enakem položaju, ne velja za diskriminacijo (6). Na tej podlagi je bila za vsak primer izvedena presoja pomena primera glede na ugotovitve iz sodb v zadevi T-249/09 ter združenih zadevah C-191/09 P in C-200/09 P.
(24)
Prva trditev: raven neposrednega izvoza proizvajalca. Družba PTMM je navedla, da nima enote za trženje in prodajo, in trdila, da je bila vsa prodaja, ki jo je neposredno izvajal proizvajalec v Indoneziji (in ne povezani trgovec), izvedena na ta način samo zaradi izpolnjevanja zakonskih zahtev. Trženje in prodajo je izvajal njen trgovec iz Singapurja. Zaradi tega je družba PTMM trdila, da ta trditev ne upravičuje prilagoditve v skladu s členom 2(10)(i) osnovne uredbe niti razlikovanja med družbo PTMM in družbo Interpipe NTRP VAT.
(25)
Člen 2(10) osnovne uredbe določa, da je treba izvesti pravično primerjavo med izvozno ceno in normalno vrednostjo na isti ravni trgovanja, pri čemer se upoštevajo razlike, ki vplivajo na primerljivost cen. Kadar ugotovljena normalna vrednost in izvozna cena ne temeljita na taki primerljivi osnovi, se v vsakem primeru, odvisno od pomena, v obliki prilagoditev ustrezno upoštevajo razlike v dejavnikih, za katere se ugotovi in dokaže, da vplivajo na cene in s tem na primerljivost cen.
(26)
Na tej podlagi in kot je pojasnjeno v uvodni izjavi 38 začasne uredbe, so izvedene prilagoditve za, med drugim, razlike v provizijah med izvoznimi prodajnimi cenami in domačimi prodajnimi cenami med prvotnimi preiskavami veljale za utemeljene zaradi razlik v prodajnih poteh med izvozom v Evropsko unijo in domačo prodajo.
(27)
Trditve družbe PTMM niso v nasprotju s prvo trditvijo, da je raven neposrednega izvoza družbe PTMM višja kot raven družbe Interpipe NTRP VAT, kar razlikuje družbo PTMM od skupine Ecogreen. Dejansko se na podlagi ravni neposrednega izvoza lahko sklene le, da se izvoz družbe PTMM ne izvaja samo prek povezanega trgovca v Singapurju, temveč tudi iz Indonezije.
(28)
Druga trditev: pomen dejavnosti in funkcij trgovca v zvezi s proizvodi, ki jih dobavlja od nepovezanih družb. Družba PTMM sicer ni nasprotovala trditvi, da je njen povezani trgovec povezan z vrsto različnih proizvodov na osnovi palmovega olja, vendar je navedla, da je ta trditev pomanjkljiva, ker je temeljila na dejavnostih zunaj obsega prvotne preiskave.
(29)
Da bi ocenili, ali so funkcije trgovca drugačne od funkcij notranje prodajne enote in primerljive s funkcijami zastopnika, ki dela na podlagi provizij v smislu sodbe Splošnega sodišča v zadevi T-249/06, je treba dejavnosti trgovca oceniti ob upoštevanju dejanskih gospodarskih razmer. Obstajajo podobnosti glede funkcije trgovca v zvezi z zadevnim izdelkom in drugimi proizvodi, s katerimi se trguje. To potrjuje dejstvo, kot je obrazloženo v uvodnih izjavah 30 in 31, da je razmerje med družbo PTMM in njenim povezanim trgovcem, vključno z njegovimi funkcijami, za večino, če ne kar za vse izdelke, vključno z zadevnim izdelkom, urejeno z eno samo pogodbo brez razlikovanja med izdelki. Opozoriti bi bilo treba, da so skupne dejavnosti trgovca temeljile v veliki meri na dobavi od nepovezanih družb. Zato so funkcije trgovca podobne funkcijam zastopnika, ki dela na podlagi provizije.
(30)
Tretja trditev: obstoj pogodbe med trgovcem in proizvajalcem, ki je določala, da trgovec dobi provizijo za izvoz. Družba PTMM je trdila, da je bila ta pogodba okvirna pogodba za urejanje transfernih cen med povezanimi stranmi za uskladitev z mednarodno priznanimi indonezijskimi/singapurskimi davčnimi smernicami in mednarodno sprejetimi smernicami za transferne cene.
(31)
Dejstvo, da se ta pogodba lahko uporabi tudi za izračunavanje tržne cene med neodvisnimi strankami v skladu z veljavnimi davčnimi smernicami ne nasprotuje ugotovitvi, da je trgovec v skladu s pogodbo prejel provizijo v obliki fiksnega pribitka samo za svoje mednarodne dejavnosti ter dejavnosti trženja in prodaje. Dejansko že sam naslov in pogoji pogodbe utemeljujejo ugotovitev, da je bila pogodba namenjena urejanju razmerja med družbo PTMM in trgovcem, ter ni bila omejena na transferne cene ali davčna vprašanja. Pogodba je tako posredni dokaz, da so funkcije trgovca podobne funkcijam zastopnika, ki dela na podlagi provizije.
(32)
Ob upoštevanju navedenih trditev so institucije izpolnile dokazni standard, ki se zahteva z ustaljeno sodno prakso (7): njihove ugotovitve temeljijo na neposrednih ali vsaj posrednih dokazih. Kar zadeva družbo PTMM in iz zgoraj pojasnjenih razlogov je prilagoditev, izvedena za izvozne cene v skladu s členom 2(10)(i) osnovne uredbe, utemeljena, zato bi bilo treba sedanjo stopnjo protidampinške dajatve ohraniti.
C. SKLEP
(33)
Na podlagi navedenega bi bilo treba stopnje dajatve, ki se uporabljajo za skupino Ecogreen in za vse druge družbe v Indoneziji (razen za družbo P.T. Musim Mas), spremeniti. Spremenjene stopnje bi bilo treba uporabljati retroaktivno od začetka veljavnosti Izvedbene uredbe (EU) št. 1138/2011, vključno z vsem uvozom, za katerega so med 12. majem 2011 in 11. novembrom 2011 veljale začasne dajatve. Zato bi bilo treba dokončne protidampinške dajatve, plačane ali vknjižene v skladu s členom 1 Izvedbene uredbe (EU) št. 1138/2011 v prvotni različici, in začasne protidampinške dajatve, dokončno pobrane v skladu s členom 2 iste uredbe v prvotni različici, ki presegajo stopnjo dajatve iz člena 1(2) Izvedbene uredbe (EU) št. 1138/2011, kakor je spremenjena s to uredbo, povrniti ali odpustiti. Povračilo ali odpustitev dajatev bi bilo treba zahtevati pri nacionalnih carinskih organih v skladu z veljavno carinsko zakonodajo -
SPREJEL NASLEDNJO UREDBO:
Člen 1
Vnos za Indonezijo v razpredelnici iz člena 1(2) Izvedbene uredbe (EU) št. 1138/2011 se nadomesti z naslednjim:
Država
Družba
Dokončna protidampinška dajatev (EUR neto na tono)
Dodatna oznaka TARIC
„Indonezija
P.T. Ecogreen Oleochemicals Batam, Kabil, Batam
P.T. Musim Mas, Tanjung Mulia, Medan, Sumatera Utara
0,00
45,63
B111
B112
vse druge družbe
45,63
B999“
Člen 2
Zneski dajatev, ki so bili plačani ali vknjiženi v skladu s členom 1 Izvedbene uredbe (EU) št. 1138/2011 v prvotni različici, in zneski dokončno pobranih začasnih dajatev v skladu s členom 2 iste uredbe v prvotni različici, ki presegajo tiste, ki jih določa člen 1 te uredbe, se povrnejo ali odpustijo. Povrnitev ali odpustitev dajatev je treba zahtevati pri nacionalnih carinskih organih v skladu z veljavno carinsko zakonodajo.
Člen 3
Ta uredba začne veljati dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
Uporablja se od 12. novembra 2011.
Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.
V Bruslju, 11. decembra 2012