NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 231/2013
ze dne 19. prosince 2012,
kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/61/EU, pokud jde o výjimky, obecné podmínky provozování činnosti, depozitáře, pákový efekt, transparentnost a dohled
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2011/61/EU ze dne 8. června 2011 o správcích alternativních investičních fondů a o změně směrnic 2003/41/ES a 2009/65/ES a nařízení (ES) č. 1060/2009 a (EU) č. 1095/2010 (1), a zejména na čl. 3 odst. 6, čl. 4 odst. 3, čl. 9 odst. 9, čl. 12 odst. 3, čl. 14 odst. 4, čl. 15 odst. 5, čl. 16 odst. 3, článek 17, čl. 18 odst. 2, čl. 19 odst. 11, čl. 20 odst. 7, čl. 21 odst. 17, čl. 22 odst. 4, čl. 23 odst. 6, čl. 24 odst. 6, čl. 25 odst. 9, čl. 34 odst. 2, čl. 35 odst. 11, čl. 36 odst. 3, čl. 37 odst. 15, čl. 40 odst. 11, čl. 42 odst. 3 a čl. 53 odst. 3 uvedené směrnice,
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice 2011/61/EU zmocňuje Komisi k přijetí aktů v přenesené pravomoci specifikujících zejména pravidla týkající se výpočtu prahové hodnoty, pákového efektu, podmínek provozování činnosti správců alternativních investičních fondů (dále jen „správci“), včetně řízení rizika a likvidity, oceňování a pověření jiné osoby úkoly správce, požadavků na úkoly a povinnosti depozitářů alternativních investičních fondů, pravidel ohledně transparentnosti a specifických požadavků týkajících se třetích zemí. Je důležité, aby se veškerá tato doplňující pravidla začala uplatňovat současně se směrnicí 2011/61/EU, aby bylo možné nové požadavky na správce účinně provádět. Ustanovení tohoto nařízení spolu úzce vzájemně souvisí, jelikož se zabývají povolováním, provozem a transparentností správců, kteří spravují, případně nabízejí alternativní investiční fondy v Unii, přičemž se jedná o pevně propojené aspekty související se zahájením činnosti správy aktiv a pokračování v ní. Za účelem zajištění souladu mezi uvedenými ustanoveními, která by měla vstoupit v platnost současně, a usnadnění komplexního pohledu a jednoduchého přístupu k nim osobám, na něž se tyto povinnosti vztahují, včetně investorů, kteří nejsou rezidenty Unie, je žádoucí zařadit všechny akty v přenesené pravomoci požadované směrnicí 2011/61/EU do jediného nařízení.
(2)
Je důležité zajistit, aby bylo cílů směrnice 2011/61/EU v členských státech dosaženo jednotně v zájmu posílení integrity vnitřního trhu a právní jistoty pro jeho účastníky, včetně institucionálních investorů, příslušných orgánů a ostatních zúčastněných stran, přijetím nařízení. Forma nařízení zajišťuje soudržný rámec pro všechny tržní subjekty a je nejlepší možnou zárukou rovných podmínek, jednotných podmínek hospodářské soutěže a společného přiměřeného standardu ochrany investorů. Kromě toho zajišťuje přímou použitelnost podrobných jednotných pravidel týkajících se provozu správců AIF, která jsou ze své povahy přímo použitelná, a nevyžadují proto další transpozici na vnitrostátní úrovni. Použitím nařízení se dále zamezí zpoždění při uplatňování směrnice 2011/61/EU v členských státech.
(3)
Vzhledem k tomu, že nařízení v přenesené pravomoci specifikuje úkoly a povinnosti „řídícího orgánu“ a „vrcholného vedení“, je důležité vyjasnit význam těchto pojmů, zejména skutečnost, že řídící orgán může být složen z členů vrcholného vedení. Jelikož toto nařízení rovněž zavádí pojem „funkce dohledu“, měla by definice řídícího orgánu také jednoznačně stanovit, že se jedná o orgán zahrnující řídící funkci - pro případ, že je funkce dohledu v souladu s vnitrostátním právem obchodních společností oddělena od řídící funkce. Směrnice 2011/61/EU požaduje, aby správci poskytovali příslušným orgánům určité informace včetně procentního podílu aktiv alternativních investičních fondů, která podléhají zvláštním opatřením v důsledku jejich nelikvidnosti. Toto nařízení vyjasňuje význam zvláštních opatření, aby správci věděli přesně, jaké informace mají poskytovat příslušným orgánům.
(4)
Směrnice 2011/61/EU stanoví mírnější režim pro správce, kteří spravují portfolia alternativních investičních fondů, jejichž celková spravovaná aktiva nepřesahují příslušné prahové hodnoty. Je nezbytné jasně specifikovat, jak by se měla celková hodnota spravovaných aktiv vypočítat. V této souvislosti má zásadní význam definovat kroky nezbytné pro výpočet celkové hodnoty aktiv, jasně určit, která aktiva nejsou do výpočtu zahrnuta, vyjasnit, jak by se měla oceňovat aktiva nabytá za využití pákového efektu, a stanovit pravidla pro zacházení s případy vzájemného držení aktiv mezi alternativními investičními fondy spravovanými správcem.
(5)
Výpočet celkové hodnoty spravovaných aktiv musí být prováděn alespoň jednou ročně za použití aktuálních informací. Hodnota aktiv by proto měla být určena během dvanácti měsíců předcházejících datu výpočtu celkové hodnoty spravovaných aktiv a co možná nejblíže tomuto datu.
(6)
Aby se zajistilo, že si správce zachová způsobilost využívat mírnějšího režimu stanoveného směrnicí 2011/61/EU, měl by zavést postup umožňující průběžné sledování celkové hodnoty spravovaných aktiv. Správce může brát v úvahu typy spravovaných alternativních investičních fondů a různé třídy aktiv, do nichž investuje, aby posoudil pravděpodobnost překročení prahové hodnoty nebo potřeby dalšího výpočtu.
(7)
Pokud správce již nesplňuje podmínky související s prahovými hodnotami, měl by to oznámit svému příslušnému orgánu a do 30 kalendářních dnů požádat o povolení. Pokud však k pohybu nad nebo pod prahové hodnoty dochází během daného kalendářního roku pouze příležitostně a takové situace se považují za dočasné, neměli by mít správci povinnost žádat o povolení. V takových případech by správce měl příslušný orgán informovat o porušení prahové hodnoty a vysvětlit, proč je považuje za dočasné. Situaci trvající déle než tři měsíce nelze považovat za dočasnou. Při posuzování pravděpodobnosti toho, že je situace dočasná, by správce měl brát v úvahu očekávané upisování a zpětné odkupy, nebo případně čerpání a rozdělení kapitálu. Správce by do tohoto posouzení neměl zahrnovat předpokládané pohyby trhu.
(8)
Údaje použité správci k výpočtu celkové hodnoty spravovaných aktiv nemusí být zpřístupněny veřejnosti ani investorům. Příslušné orgány však musí být schopny ověřit, že správce správně provádí výpočet a sledování celkové hodnoty spravovaných aktiv, včetně posouzení případů, kdy celková hodnota spravovaných aktiv dočasně překročí příslušnou prahovou hodnotu, a měly by proto mít k těmto údajům na vyžádání přístup.
(9)
Je důležité, aby správci využívající mírnějšího režimu směrnice 2011/61/EU poskytli příslušným orgánům v době registrace aktuální informace. Ne všechny typy správců musí mít aktualizované nabídkové dokumenty odrážející nejnovější vývoj související s jimi spravovanými alternativními investičními fondy a pro takové správce může být praktičtější specifikovat požadované informace ve zvláštním dokumentu popisujícím investiční strategii uvedených fondů. Může to být případ fondů soukromého nebo rizikového kapitálu, které často získávají finanční prostředky vyjednáváním s potenciálními investory.
(10)
Alternativní investiční fond, který drží pouze akcie v kotovaných společnostech, by neměl být považován za fond využívající pákového efektu, pokud k nabytí těchto akcií nedochází z půjčky. Pokud tento stejný alternativní investiční fond zakoupí opce z akciového indexu, měl by být považován za fond využívající pákového efektu, protože zvýšil svou expozici vůči riziku z dané investice.
(11)
Pro zajištění jednotného uplatňování povinnosti správce zajistit objektivní přehled použitého pákového efektu je nezbytné stanovit dvě metody výpočtu pákového efektu. Z výsledků tržních studií vyplývá, že nejlepších výsledků lze dosáhnout kombinací tzv. „metody hrubé hodnoty aktiv“ a „závazkové metody“.
(12)
K získání vhodných informací pro sledování systémových rizik a úplného obrazu o používání pákového efektu správci by měly být příslušným orgánům a investorům poskytovány informace o expozici alternativního investičního fondu vůči riziku na základě metody hrubé hodnoty aktiv i závazkové metody, a všichni správci by proto měli provádět výpočet expozice vůči riziku za použití metody hrubé hodnoty aktiv i závazkové metody. Metoda hrubé hodnoty aktiv zachycuje celkovou expozici alternativního investičního fondu vůči riziku, zatímco závazková metoda nabízí náhled do zajišťovacích a nettingových technik používaných správcem; obě metody proto musí být kombinovány. Konkrétně míra, v níž se liší celková expozice vůči riziku mezi metodou hrubé hodnoty aktiv a závazkovou metodou, může poskytnout užitečné informace. Pokud to bude nezbytné k zajištění toho, aby jakékoli zvýšení expozice alternativního investičního fondu vůči riziku bylo řádně zachyceno, může Komise přijmout další akty v přenesené pravomoci týkající se dodatečné a nepovinné metody pro výpočet pákového efektu.
(13)
Při výpočtu expozice vůči riziku by na počátku měly být zahrnuty veškeré pozice alternativních investičních fondů, včetně krátkých a dlouhých aktiv a závazků, půjček, derivátových nástrojů a jakékoli jiné metody zvyšující expozici vůči riziku, kdy jsou v alternativním investičním fondu přítomna rizika a odměny aktiv nebo závazků, a veškeré ostatní pozice, které tvoří čistou hodnotu aktiv.
(14)
Dohody o půjčkách uzavřené alternativním investičním fondem by měly být vyloučeny, pokud jsou dočasné, týkají se kapitálových závazků od investorů a jsou jimi plně pokryty. Revolvingové úvěrové nástroje by neměly být považovány za dočasné.
(15)
Kromě výpočtu expozice vůči riziku za použití metody hrubé hodnoty aktiv by všichni správci měli provádět výpočet expozice vůči riziku za použití závazkové metody. Podle závazkové metody by se měly derivátové finanční nástroje převést na rovnocenné pozice plynoucí z podkladového aktiva. Pokud však alternativní investiční fond investuje do určitých derivátů, aby kompenzoval tržní riziko jiných aktiv, do nichž investoval, uvedené deriváty by za určitých podmínek neměly být převáděny na rovnocennou pozici v podkladových aktivech, jelikož expozice vůči riziku těchto dvou investic se vzájemně vyrovnávají. Mělo by tomu tak být například, pokud portfolio alternativního investičního fondu investuje do určitého indexu a drží derivátový nástroj, který výsledky uvedeného indexu swapuje s výsledky jiného indexu - to by mělo odpovídat držbě expozice vůči riziku druhého indexu v portfoliu, a čistá hodnota alternativního investičního fondu by proto nezávisela na výsledcích prvního indexu.
(16)
Při výpočtu expozice vůči riziku podle závazkové metody deriváty, které splňují kritéria stanovená tímto nařízením, nevytvářejí dodatečnou expozici vůči riziku. Proto pokud alternativní investiční fond investuje do indexových futures a drží hotovostní pozici rovnající se celkové podkladové tržní hodnotě futures, odpovídalo by to přímé investici do akciových indexů, a indexová futures by se proto nebrala v úvahu pro účely výpočtu expozice alternativního investičního fondu vůči riziku.
(17)
Při výpočtu expozice vůči riziku podle závazkové metody by správci měli mít možnost vzít v úvahu mechanismy zajištění a mechanismy výpočtu čistých pozic, pokud splňují kritéria týkající se závazkové metody.
(18)
Požadavek, aby mechanismy výpočtu čistých pozic odkazovaly na stejné podkladové aktivum, by měl být vykládán striktně, takže aktiva, která správce považuje za rovnocenná nebo úzce související, jako jsou různé třídy akcií nebo dluhopisů vydané stejným emitentem, by neměla být pro účely mechanismů výpočtu čistých pozic považována za identická. Cílem definice mechanismů výpočtu čistých pozic je zajistit, aby se braly v úvahu pouze obchody, které kompenzují rizika spojená s jinými obchody, přičemž nezůstává žádné podstatné zbytkové riziko. Kombinace obchodů, jejichž cílem je generovat výnos, jakkoliv nízký, zmenšením některých rizik a ponecháním jiných, by se neměly považovat za mechanismy výpočtu čistých pozic, stejně jako investiční strategie založené na cenové arbitráži, jejichž cílem je generovat výnos využitím cenových rozdílů mezi derivátovými nástroji se stejným podkladovým nástrojem, ale různou splatností.
(19)
Praxe při správě portfolia, jejímž cílem je snížit riziko durace kombinací investice do dluhopisu s dlouhou splatností s úrokovým swapem nebo snížit duraci dluhopisového portfolia alternativního investičního fondu uzavřením krátké pozice na dluhopisových futures představujících úrokové riziko portfolia (zajištění durace) by měla být považována za mechanismus zajištění, pokud splňuje kritéria pro zajištění.
(20)
Praxe při správě portfolia, jejímž cílem je kompenzovat významná rizika spojená s investicí do řádně diverzifikovaného portfolia akcií zaujetím krátké pozice na future na indexu akciového trhu, kde je složení akciového portfolia velmi blízké složení indexu akciového trhu a jeho výnos úzce souvisí s výnosem indexu akciového trhu a kde krátká pozice na future na indexu akciového trhu umožňuje nezpochybnitelné snížení obecného tržního rizika spojeného s akciovým portfoliem a specifické riziko je nevýznamné, jako například beta-zajištění (beta-hedging) řádně diverzifikovaného akciového portfolia, kde se specifické riziko považuje za nevýznamné, by měla být považována za splňující kritéria pro zajištění.
(21)
Praxe při správě portfolia, jejímž cílem je kompenzovat rizika spojená s investicí do dluhopisu s pevnou úrokovou sazbou kombinací dlouhé pozice na swapu úvěrového selhání a na úrokovém swapu, který uvedenou pevnou úrokovou sazbu swapuje úrokovou sazbou rovnající se příslušné referenční sazbě peněžního trhu plus rozpětí, by měla být považována za mechanismus zajištění, pokud jsou v zásadě splněna veškerá zajišťovací kritéria závazkové metody.
(22)
Praxe při správě portfolia, jejímž cílem je kompenzovat riziko dané akcie zaujetím krátké pozice prostřednictvím derivátové smlouvy na akcii, která se od první akcie liší, avšak silně s ní souvisí, by neměla být považována za splňující kritéria pro zajištění. Přestože je taková strategie založena na zaujetí opačných pozic na stejné třídě aktiv, nezajišťuje specifické riziko spojené s investicí do určité akcie. Neměla by proto být považována za mechanismus zajištění, jak je uveden v kritériích pro závazkovou metodu.
(23)
Praxe při správě portfolia, jejímž cílem je udržet hodnotu alfa koše akcií (zahrnujícího omezený počet akcií) kombinací investice do uvedeného koše akcií s beta-přizpůsobenou (beta-adjusted) krátkou pozicí na future na indexu akciového trhu, by neměla být považována za splňující kritéria pro zajištění. Cílem takové strategie není kompenzovat významná rizika spojená s investicí do koše akcií, ale kompenzovat hodnotu beta (tržní riziko) uvedené investice a udržet hodnotu alfa. Složka alfa koše akcií může dominovat nad složkou beta, a vést tak ke ztrátám na úrovni alternativního investičního fondu. Z tohoto důvodu by neměla být považována za mechanismus zajištění.
(24)
Strategie fúzové arbitráže je strategie kombinující krátkou pozici na akciích s dlouhou pozicí na jiných akciích. Cílem takové strategie je zajistit hodnotu beta (tržní riziko) pozic a generovat výnos spojený s relativními výsledky obou skupin akcií. Podobně složka alfa koše akcií může dominovat nad složkou beta, a vést tak ke ztrátám na úrovni alternativního investičního fondu. Neměla by být považována za mechanismus zajištění, jak je uveden v kritériích pro závazkovou metodu.
(25)
Strategie, jejímž cílem je zajistit dlouhou pozici na akciích nebo dluhopisech se zakoupeným zajištěním úvěrového rizika vůči stejnému emitentovi, se týká dvou různých tříd aktiv, a proto by neměla být považována za mechanismus zajištění.
(26)
Správce by při využívání metod, které zvyšují expozici alternativního investičního fondu vůči riziku, měl dodržovat obecné zásady, jako je zohlednění podstaty transakce vedle její právní formy. Konkrétně pokud jde o repo obchody, měl by správce zvážit, zda alternativní investiční fond rizika a odměny příslušných aktiv posílá dál nebo si je ponechává. Správce by rovněž měl v případě derivátových nástrojů nebo jiných smluvních ujednání analyzovat příslušná podkladová aktiva a stanovit možné budoucí závazky alternativního investičního fondu vyplývající z těchto transakcí.
(27)
Jelikož podle závazkové metody se úrokové sazby s různou splatností považují za různá podkladová aktiva, správci, kteří v souladu se svou hlavní investiční politikou převážně investují do úrokových derivátů, mohou použít specifická pravidla pro netting různých durací, aby vzali v úvahu souvislost mezi rozsahy splatnosti úrokové křivky. Při stanovení své investiční politiky a rizikového profilu by správce měl být schopen definovat míru úrokového rizika a následně určit jeho cílovou dobu trvání. Správce by měl při výběru svých investic zohlednit předem definovanou cílovou dobu trvání. Pokud se doba trvání portfolia odchýlí od cílové doby trvání, neměla by se strategie považovat za mechanismus výpočtu čistých pozic na dobu trvání, jak je uvedena v kritériích pro závazkovou metodu.
(28)
Pravidla pro netting různých durací umožňují netting dlouhých pozic s krátkými pozicemi, jejichž podkladovými aktivy jsou různé úrokové sazby. Lhůty splatnosti sloužící jako prahové hodnoty pro rozsahy splatnosti jsou dva roky, sedm let a 15 let. V rámci každého rozsahu splatnosti by měly být umožněny nettingové pozice.
(29)
Nettingové pozice mezi dvěma různými rozsahy splatnosti by měly být umožněny částečně. Na pozice, jež jsou předmětem nettingu, musí být uplatněny sankce umožňující pouze částečný netting. Měly by být vyjádřeny prostřednictvím procentních podílů vycházejících z průměrných korelací mezi rozsahy splatnosti pro dva roky, pět let, deset let a 30 let úrokové křivky. Čím větší je rozdíl mezi splatností pozic, tím větší sankci musí podléhat jejich netting, a procentní podíl se proto musí zvýšit.
(30)
Pozice, jejichž modifikovaná doba trvání je podstatně delší než modifikovaná doba trvání celého portfolia, nejsou v souladu s investiční strategií alternativního investičního fondu a plné spárování by nemělo být umožněno. Nemělo by tedy být přijatelné spárovat krátkou pozici s 18měsíční splatností (nacházející se v rozsahu splatnosti 1) s dlouhou pozicí s 10letou splatností (v rozsahu splatnosti 3), pokud je cílová doba trvání alternativního investičního fondu okolo dvou let.
(31)
Při výpočtu expozice vůči riziku mohou alternativní investiční fondy nejprve identifikovat mechanismy zajištění. Deriváty zahrnuté v těchto mechanismech jsou poté vyloučeny z výpočtu celkové expozice vůči riziku. Alternativní investiční fondy by měly v mechanismech zajištění používat přesný výpočet. Neměly by pro výpočet zajištění využívat pravidla pro netting různých durací. Tato pravidla lze použít pro převod zbývajících úrokových derivátů na jejich rovnocenné pozice v podkladových aktivech.
(32)
Podle směrnice 2011/61/EU musí správce zajistit, aby rizika spojená s profesní odpovědností plynoucí z jeho činnosti byla přiměřeně kryta buď dodatečným kapitálem nebo pojištěním odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání. Pro jednotné uplatňování tohoto ustanovení je nezbytné společné chápání rizik spojených s profesní odpovědností, jež mají být kryta. Obecná specifikace rizik plynoucích ze škody způsobené při výkonu povolání správce by měla určit vlastnosti příslušných rizikových událostí a identifikovat rozsah možné profesní odpovědnosti, včetně škody nebo ztrát způsobených osobami, které přímo vykonávají činnosti, za něž správce nese právní odpovědnost, mezi něž patří ředitelé, úředníci nebo zaměstnanci správce a osoby vykonávající činnosti v rámci pověření ze strany správce. V souladu s ustanoveními směrnice 2011/61/EU by odpovědnost správce neměla být dotčena pověřením nebo dalším pověřením a správce by měl zajistit řádné krytí rizik spojených s profesní odpovědností týkajících se třetích osob, za něž nese právní odpovědnost.
(33)
Pro zajištění společného chápání obecné specifikace by měl jako reference pro identifikaci rizikových událostí spojených s profesní odpovědností sloužit seznam příkladů. Tento seznam by měl zahrnovat širokou škálu událostí vzniklých nedbalostí, chybou nebo opomenutím, jako je ztráta dokumentů dokládajících nárok na investice, vědomé poskytnutí nesprávných informací nebo porušení různých povinností správce. Rovněž by měl zahrnovat selhání prevence podvodného jednání v rámci organizace správce prostřednictvím řádných systémů vnitřní kontroly. Škoda vzniklá nedodržením patřičné opatrnosti vůči investici, u níž vyšlo najevo, že šlo o podvod, by zavdala vznik profesní odpovědnosti správce a měla by být přiměřeně kryta. Neměly by však být kryty ztráty vzniklé proto, že investice ztratila hodnotu v důsledku nepříznivých podmínek na trhu. Seznam by měl rovněž zahrnovat nesprávně provedená ocenění, jež je třeba chápat jako nesplnění povinnosti oceňování porušující článek 19 směrnice 2011/61/EU a odpovídající akty v přenesené pravomoci.
(34)
V souladu se svými povinnostmi ohledně řízení rizika by správci měli mít řádné kvalitativní mechanismy vnitřní kontroly pro prevenci nebo zmírnění provozních selhání včetně rizik spojených s profesní odpovědností. Správci by proto v rámci své politiky řízení rizik měli mít řádné postupy a procedury pro provozní řízení rizika, odpovídající povaze, rozsahu a složitosti jejich podnikatelské činnosti. Tyto postupy a procedury by měly v každém případě umožnit vytvoření interní databáze ztrát sloužící účelům posuzování rizikového profilu v oblasti operačního rizika.
(35)
Pro zajištění toho, aby dodatečný kapitál a pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání řádně kryly rizika spojená s profesní odpovědností, měly by být stanoveny minimální kvantitativní referenční hodnoty k určení vhodné úrovně krytí. Tyto kvantitativní referenční hodnoty by měl správce určit jako specifický procentní podíl hodnoty portfolií spravovaných alternativních investičních fondů, vypočítané jako součet absolutní hodnoty veškerých aktiv všech spravovaných alternativních investičních fondů, bez ohledu na to, zda byla nabyta využitím pákového efektu nebo finančních prostředků investorů. V této souvislosti by měly být derivátové nástroje oceněny za jejich tržní cenu, jelikož mohou být za uvedenou cenu nahrazeny. Jelikož je krytí prostřednictvím pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání z podstaty méně jisté, než krytí zajištěné dodatečným kapitálem, měly by se na tyto dva různé nástroje používané ke krytí rizika spojeného s profesní odpovědností vztahovat různé procentní podíly.
(36)
Aby pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání účinně krylo ztráty vzniklé z pojistných událostí, mělo by být sjednáno u pojišťovny oprávněné k poskytování pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání. To zahrnuje pojišťovny z EU a mimounijní pojišťovny, pokud jsou oprávněny poskytovat takové pojistné služby na základě práva Unie nebo vnitrostátního práva.
(37)
V zájmu umožnění určité flexibility při koncipování vhodného pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání by mělo být možné, aby se správce a pojišťovna dohodly na ustanovení, že správce jako první část jakékoli ztráty uhradí předem definovanou částku (definovaná spoluúčast). Pokud je taková definovaná spoluúčast dohodnuta, měl by správce zajistit kapitál odpovídající definované výši ztráty, kterou má správce nést. Takový kapitál by měl existovat navíc k počátečnímu kapitálu správce a ke kapitálu, jejž má správce zajistit podle čl. 9 odst. 3 směrnice 2011/61/EU.
(38)
Přiměřenost krytí prostřednictvím dodatečného kapitálu nebo pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání by měla být v zásadě revidována nejméně jednou ročně. Správci by však měli mít zavedené postupy zajišťující průběžné sledování celkové hodnoty spravovaných portfolií alternativních investičních fondů a průběžnou úpravu výše krytí rizika spojeného s profesní odpovědností, pokud bude identifikován významný nesoulad. Příslušný orgán domovského členského státu správce navíc může snížit nebo zvýšit minimální požadavek na dodatečný kapitál po zohlednění rizikového profilu správce, jeho historie ztrát a přiměřenosti jeho dodatečného kapitálu nebo pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání.
(39)
Směrnice 2011/61/EU požaduje, aby správci jednali v nejlepším zájmu alternativních investičních fondů, jejich investorů a integrity trhu. Správci by proto měli uplatňovat vhodné postupy a procedury, které jim umožní předcházet nekalým praktikám, jako je „market timing“ nebo „late trading“. Market timing spočívá ve využití zastaralých cen cenných papírů v portfoliu, které mají vliv na výpočet čisté hodnoty aktiv alternativního investičního fondu, nebo v koupi a zpětném odkupu podílových jednotek fondu během několika dnů, čímž se využívá způsobu, jakým fond provádí výpočet čisté hodnoty aktiv. Late trading je založen na umisťování pokynů ke koupi nebo zpětnému odkupu podílových jednotek alternativních investičních fondů po určené lhůtě pro rozhodnutí, kdy obdržená cena je však cenou z momentu pro rozhodnutí. Obě tyto nekalé praktiky poškozují zájmy dlouhodobých investorů, protože rozřeďují jejich výnos, a poškozují výnosy alternativních investičních fondů, protože zvyšují transakční náklady a narušují správu portfolia. Správci by měli rovněž zavést vhodné procedury pro zajištění efektivního řízení alternativního investičního fondu a měli by jednat způsobem, který předchází tomu, aby alternativní investiční fond a jeho investoři nesli nepřiměřené náklady.
(40)
V souladu s přístupem uplatňovaným na správce SKIPCP by měli správci zajistit vysoký standard péče při výběru a sledování investic. Měli by mít řádné odborné znalosti aktiv, do nichž alternativní investiční fondy investují. Aby bylo zajištěno, že budou investiční rozhodnutí prováděna v souladu s investiční strategií a popřípadě s omezeními rizik spravovaných alternativních investičních fondů, by správci měli zavést a provádět písemné postupy a procedury týkající se patřičné opatrnosti. Tyto postupy a procedury by měly být pravidelně přezkoumávány a aktualizovány. Pokud správci investují do specifických druhů aktiv s dlouhou dobou trvání a nižší likviditou, jako jsou nemovitosti nebo partnerské podíly, měly by se požadavky patřičné opatrnosti uplatnit i na fázi vyjednávání. Činnosti, které správce provádí před uzavřením smlouvy, by měly být řádně zdokumentovány s cílem prokázat, že jsou v souladu s hospodářským a finančním plánem, a tím i s dobou trvání alternativního investičního fondu. Správci by měli vést zápisy ze všech příslušných jednání, přípravnou dokumentaci a hospodářské a finanční analýzy provedené pro posouzení proveditelnosti projektu a smluvního závazku.
(41)
Požadavek, aby správci jednali s patřičnou dovedností, péčí a opatrností, by se měl uplatnit, i pokud správce jmenuje hlavního makléře nebo protistranu. Správce by měl vybrat a jmenovat pouze ty hlavní makléře a protistrany, kteří podléhají průběžnému dohledu, jsou finančně zdraví a mají nezbytnou a vhodnou organizační strukturu pro služby, které mají správci a alternativnímu investičnímu fondu poskytovat. V zájmu zajištění řádné ochrany zájmů investorů je důležité objasnit, že jedním z kritérií pro posouzení finančního zdraví je to, zda hlavní makléři nebo protistrany podléhají příslušným obezřetnostním právním předpisům, včetně požadavků na kapitálovou přiměřenost, a účinnému dohledu.
(42)
V souladu se směrnicí 2011/61/EU, která vyžaduje, aby správci jednali čestně, spravedlivě a s patřičnou dovedností, by osoby, které fakticky řídí podnikatelskou činnost správce, které jsou členy řídícího orgánu nebo vrcholného vedení v případě subjektů, které řídící orgán nemají, měly disponovat patřičnými znalostmi, dovednostmi a zkušenostmi pro výkon svých úkolů, a zejména by měly chápat rizika spojená s činností správce. V souladu se zelenou knihou Komise o správě a řízení podniku ve finančních institucích (2) by osoby, které fakticky řídí podnikatelskou činnost správce, měly výkonu svých funkcí ve správci rovněž věnovat dostatečný čas a jednat čestně, bezúhonně a nezávisle, aby byly schopny mimo jiné účinně posoudit rozhodnutí vrcholného vedení a případně je podrobit kritice.
(43)
S cílem zajistit řádný výkon příslušných činností by správci měli zaměstnávat pracovníky s nezbytnými dovednostmi, znalostmi a zkušenostmi pro provádění úkolů, jež jsou jim přidělovány.
(44)
Správci, kteří poskytují služby individuální správy portfolia, musí dodržovat pravidla pro materiální stimuly stanovená směrnicí Komise 2006/73/ES ze dne 10. srpna 2006, kterou se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES, pokud jde o organizační požadavky a provozní podmínky investičních podniků a o vymezení pojmů pro účely zmíněné směrnice (3). Z důvodů jednotného uplatňování by tyto zásady měly platit i pro správce, kteří poskytují služby kolektivní správy portfolia a marketingu. Existence, povaha a výše odměny, provize nebo výhody (nebo pokud tuto výši nelze určit, metoda jejího výpočtu), by měla být uvedena ve výroční zprávě správce.
(45)
Investoři do alternativních investičních fondů by měli požívat ochrany podobné ochraně klientů správců, jimž správci poskytují služby individuální správy portfolia, jelikož v takovém případě musí dodržovat pravidla nejlepšího způsobu provedení stanovená směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES ze dne 21. dubna 2004 o trzích finančních nástrojů, o změně směrnice Rady 85/611/EHS a 93/6/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES a o zrušení směrnice Rady 93/22/EHS (4) a směrnicí 2006/73/ES. Měly by však být zohledněny rozdíly mezi různými druhy aktiv, do nichž alternativní investiční fondy investují, protože nejlepší způsob provedení není relevantní, pokud například správce investuje do nemovitostí nebo partnerských podílů a k investici dochází po rozsáhlém vyjednávání o podmínkách smlouvy. Pokud neexistuje volba různých převodních míst, správce by měl být schopen prokázat příslušným orgánům a auditorům, že taková volba neexistuje.
(46)
Z důvodu souladu s požadavky platnými pro správce SKIPCP by se na správce při zajišťování kolektivní správy portfolia měla uplatnit pravidla pro zpracování pokynů a pro slučování a přidělování pokynů k obchodování. Tato pravidla by se však neměla uplatnit, pokud k investici do aktiv dochází po rozsáhlém vyjednávání o podmínkách smlouvy - jedná se například o investice do nemovitostí, partnerských podílů nebo do nekotovaných společností -, jelikož v takových případech se neprovádí žádný pokyn.
(47)
Je důležité specifikovat situace, v nichž je pravděpodobný vznik střetu zájmů, zejména v nichž existuje vyhlídka na finanční zisk nebo zamezení finanční ztrátě nebo kde jsou poskytnuty finanční nebo jiné materiální stimuly s cílem vést jednání správce způsobem, který upřednostňuje konkrétní zájmy na úkor zájmů jiných osob, například jiného alternativního investičního fondu, jeho klientů, subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) nebo jiných klientů správce.
(48)
Postup k omezení možnosti střetu zájmů zavedený správcem by měl identifikovat situace, v nichž by činnosti prováděné správcem mohly představovat střet zájmů, ať už vede k možnému riziku poškození zájmů alternativního investičního fondu nebo zájmů jeho investorů, nebo nikoli. Správce by za účelem jejich identifikace měl vzít v úvahu nejen činnost kolektivní správy portfolia, ale také jiné činnosti, jež je oprávněn provádět, včetně činností jím pověřených nebo dále pověřených osob, externího znalce nebo protistrany.
(49)
V souladu s přístupem obsaženým ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2009/65/EC ze dne 13. července 2009 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) (5) pro správcovské společnosti SKIPCP a ve směrnici 2004/39/ES pro investiční podniky by měli správci přijmout procedury a opatření zajišťující, aby příslušné osoby zapojené do různých obchodních činností, při nichž by mohl vzniknout střet zájmů, tyto činnosti prováděly na nezávislé úrovni přiměřené velikosti a činnostem správce.
(50)
Je nezbytné stanovit obecný rámec, podle něhož by byly střety zájmů, pokud k nim dojde, řízeny a oznamovány. Podrobné kroky a procedury, jež je třeba v takových situacích dodržovat, by měly být uvedeny v postupu k omezení možnosti střetu zájmů, který správce zavede.
(51)
Jednou z klíčových složek systému řízení rizik je stálá funkce řízení rizik. V zájmu jednotného uplatňování by její úkoly a odpovědnost měly být podobné, jako ty, jež stanoví směrnice Komise 2010/43/EU ze dne 1. července 2010, kterou se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/65/ES, pokud jde o organizační požadavky, střety zájmů, pravidla jednání, řízení rizik a obsah smlouvy mezi depozitářem a správcovskou společností (6) pro stálou funkci řízení rizik správcovských společností SKIPCP. Tato funkce by měla mít hlavní roli při formování politiky řízení rizik alternativního investičního fondu a při sledování a měření rizik, aby se zajistilo, že úroveň rizika stále odpovídá rizikovému profilu fondu. Stálá funkce řízení rizik by měla mít nezbytné pravomoci, přístup ke všem relevantním informacím a pravidelný kontakt s vrcholným vedením a řídícím orgánem správce, aby jim podávala informace, na jejichž základě mohou v případě potřeby podniknout okamžitá nápravná opatření.
(52)
Politika řízení rizik tvoří další pilíř systému řízení rizik. Měla by být řádně zdokumentovaná a měla by zejména vysvětlit opatření a procedury použité k měření a řízení rizik, záruky pro nezávislý výkon funkce řízení rizik, metody použité k řízení rizik a podrobnosti rozdělení odpovědnosti za řízení rizik a provozní procedury v rámci správce. Za účelem zajištění efektivity politiky řízení rizik by ji mělo vrcholné vedení nejméně jednou ročně přezkoumat.
(53)
Podle požadavku směrnice 2011/61/EU by funkce řízení rizik měla být funkčně a hierarchicky oddělena od provozních jednotek. Mělo by se proto objasnit, že toto oddělení by mělo být zajištěno až do úrovně řídícího orgánu správce a že osoby plnící funkci řízení rizik by neměly vykonávat žádné činnosti, u nichž by mohlo dojít ke střetu zájmů, a neměl by na ně dohlížet nikdo, kdo odpovídá za funkce, u nichž by mohlo dojít ke střetu zájmů.
(54)
Je nezbytné specifikovat záruky, které má správce využívat přinejmenším v zájmu zajištění nezávislého výkonu funkce řízení rizik a zejména to, že osoby plnící funkci řízení rizik by neměly vykonávat žádné činnosti, u nichž by mohlo dojít ke střetu zájmů, že by měly rozhodovat na základě údajů, které mohou řádně posoudit, a že by mělo být možné podrobit rozhodovací proces přezkumu.
(55)
Přestože směrnice 2011/61/EU alternativním investičním fondům neukládá žádná investiční omezení, rizika, která každému fondu vznikají, není možné efektivně řídit, pokud správce předem nestanovil omezení rizik. Omezení rizik by měla být v souladu s rizikovým profilem alternativního investičního fondu a měla by být sdělena investorům v souladu se směrnicí 2011/61/EU.
(56)
Z důvodu jednotného uplatňování vycházejí požadavky na identifikaci, měření a sledování rizik z podobných ustanovení směrnice 2010/43/EU. Správci by měli řádně řešit možnou zranitelnost svých metod a modelů měření rizik prováděním zátěžových testů, záložních testů a analýz scénářů. Pokud zátěžové testy a analýza scénářů odhalí obzvláštní zranitelnost za určitých okolností, měli by správci podniknout okamžité kroky a nápravná opatření.
(57)
Směrnice 2011/61/EU požaduje, aby Komise specifikovala systémy a postupy řízení likvidity, které správci umožní sledovat rizika likvidity alternativního investičního fondu, s výjimkou případů, kdy se jedná o uzavřený alternativní investiční fond nevyužívající pákového efektu, a zajistit, aby povaha investic fondu z hlediska likvidity odpovídala jeho souvisejícím závazkům. Je proto důležité stanovit základní obecné požadavky pro všechny správce, jejichž uplatňování by se mělo přizpůsobit velikosti, struktuře a povaze alternativních investičních fondů spravovaných dotčeným správcem.
(58)
Správci by měli být schopni prokázat svým příslušným orgánům, že mají zavedeny přiměřené a účinné postupy a procedury řízení likvidity. To vyžaduje, aby byla náležitě zohledněna povaha alternativního investičního fondu, včetně druhu podkladových aktiv a výše rizik likvidity, jimž je fond vystaven, rozsah a složitost fondu nebo složitost procesu likvidace či prodeje aktiv.
(59)
Systémy a postupy řízení likvidity mohou správcům umožnit používat nástroje a opatření nezbytné k tomu, aby se vyrovnali s nelikvidními aktivy a se souvisejícími problémy s oceňováním, a mohli tak reagovat na žádosti o odkup. Mezi tyto nástroje a opatření mohou patřit, jsou-li povoleny podle vnitrostátního práva, omezení odkupovat (gates), částečný odkup, dočasné půjčky, výpovědní lhůty a zásoby likvidních aktiv. Vyčleněná aktiva (side pockets) a další mechanismy, kde některá aktiva alternativního investičního fondu podléhají podobným mechanismům mezi fondem a jeho investory, by se měla považovat za „zvláštní opatření“, jelikož mají vliv na specifická práva na odkup investorů do fondu. Pozastavení alternativního investičního fondu by nemělo být považováno za zvláštní opatření, protože se vztahuje na veškerá aktiva fondu a všechny jeho investory. Použití nástrojů a zvláštních opatření pro řízení likvidity by mělo záviset na konkrétních okolnostech a mělo by se lišit podle povahy, rozsahu a investiční strategie alternativního investičního fondu.
(60)
Požadavek na sledování řízení likvidity podkladových subjektů kolektivního investování, do nichž alternativní investiční fond investuje, spolu s požadavkem zavést nástroje a mechanismy pro řízení rizika likvidity a identifikovat, řídit a sledovat střety zájmů mezi investory, by se neměl uplatnit na správce spravující uzavřené fondy, bez ohledu na to, zda jsou považovány za fondy využívající pákový efekt, či nikoli. Výjimka z požadavků na řízení likvidity, které se týkají zpětného odkupu, by měla odrážet rozdíly v obecných podmínkách zpětného odkupu investorů do uzavřeného alternativního investičního fondu ve srovnání s investory do otevřeného fondu.
(61)
Použití minimálních limitů ohledně likvidity nebo nelikvidity alternativního investičního fondu by mohlo některým typům správců zajistit účinný nástroj sledování. Překročení limitu nemusí samo o sobě vyžadovat opatření ze strany správce, jelikož ta závisejí na příslušných skutečnostech a okolnostech a na tolerancích stanovených správcem. Limity by tak bylo možné v praxi použít v souvislosti se sledováním průměrného denního zpětného odkupu vůči denní likviditě fondu za stejné období. To by bylo možné rovněž využít pro sledování koncentrace investorů na podporu scénářů zátěžových testů. Uvedené limity by podle okolností mohly fungovat jako spouštěcí mechanismy trvalého sledování nebo nápravných opatření.
(62)
Zátěžové testy by tam, kde je to na místě, měly simulovat nedostatek likvidity aktiv, stejně jako typické žádosti o zpětný odkup. Nedávné a očekávané úpisy a zpětné odkupy by se měly vzít v úvahu spolu s dopadem předpokládaných výsledků alternativního investičního fondu na podobné fondy provádějící stejnou činnost. Správci by měli v simulovaných zátěžových scénářích analyzovat časové období nutné k uspokojení žádostí o zpětný odkup. Správci by měli rovněž provádět zátěžové testy vycházející z tržních faktorů, například pohyby na devizovém trhu, které by mohly podstatně ovlivnit úvěrový profil správce nebo alternativního investičního fondu a následně i požadavky na zajištění. Správci by měli ve svém přístupu k zátěžovým testům nebo analýzám scénářů zohlednit citlivosti ocenění za podmínek finančního tlaku.
(63)
Četnost provádění zátěžových testů by měla záviset na povaze alternativního investičního fondu, investiční strategii, povaze investic z hlediska likvidity, typu investora a pravidlech fondu pro zpětný odkup. Očekává se však, že se uvedené testy budou provádět alespoň jednou ročně. Pokud zátěžové testy naznačí výrazně vyšší než očekávané riziko likvidity, měl by správce jednat v nejlepším zájmu všech investorů do alternativního investičního fondu se zohledněním povahy investic fondu z hlediska likvidity, objemu žádostí o zpětný odkup a popřípadě přiměřenosti postupů a procedur řízení likvidity.
(64)
Směrnice 2011/61/EU požaduje, aby Komise vymezila vzájemný soulad investiční strategie, povahy investic z hlediska likvidity a pravidel pro zpětný odkup. Konzistence mezi těmito třemi prvky je zajištěna, pokud mohou investoři odkoupit své investice v souladu s pravidly alternativního investičního fondu pro zpětný odkup, která by měla zahrnovat podmínky pro zpětný odkup za běžných i výjimečných okolností v souladu se spravedlivým zacházením s investory.
(65)
Směrnice 2011/61/EU požaduje zajištění souladu v celém odvětví a odstranění nesouladu mezi zájmy původců, kteří transformují úvěry na obchodovatelné cenné papíry, a správců, kteří do těchto cenných papírů nebo jiných finančních nástrojů investují jménem alternativních investičních fondů. K dosažení uvedeného cíle byla zohledněna příslušná ustanovení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/48/ES ze dne 14. června 2006 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o jejím výkonu (7), která stanoví kvantitativní a kvalitativní požadavky, jež mají splnit investoři vystavení úvěrovému riziku ze sekuritizace provedené původci a sponzory. Jelikož toto nařízení sleduje stejný cíl jako příslušná ustanovení směrnice 2006/48/ES - sladění zájmů původce nebo sponzora a zájmů investorů -, je nezbytné používat v obou právních aktech jednotnou terminologii, a proto jsou formou odkazu převzaty definice stanovené směrnicí 2006/48/ES. Vzhledem k tomu, že Evropský výbor orgánů bankovního dohledu, předchůdce Evropského orgánu pro bankovnictví, vydal podrobné pokyny pro výklad příslušných ustanovení směrnice 2006/48/ES (8), vyžaduje zajištění souladu v celém odvětví, aby byla aktuální ustanovení, jejichž cílem je sladit zájmy původců, sponzorů a správců, vykládána s ohledem na uvedené pokyny.
(66)
Je důležité, aby transakce, které transformují úvěry na obchodovatelné cenné papíry, nebyly strukturovány tak, aby znemožnily uplatnění požadavků na investování do sekuritizačních pozic. Odkazy na investování do obchodovatelných cenných papírů nebo jiných finančních nástrojů založených na transformovaných úvěrech by proto neměly být vykládány striktně jako právně platný a závazný převod vlastnického práva ve vztahu k takovým nástrojům, ale jako investice provedená v materiálně ekonomickém smyslu, takže by se specifické požadavky měly vztahovat i na jakékoli jiné formy syntetických investic. V zájmu vyhnutí se nedorozuměním a sladění terminologie s terminologií používanou v právních předpisech v oblasti bankovnictví by se namísto pojmu „investování do obchodovatelných cenných papírů nebo jiných finančních nástrojů založených na transformovaných úvěrech“ měl používat pojem „vstup do expozice vůči úvěrovému riziku ze sekuritizace“.
(67)
Požadavky, které mají splnit instituce jednající jako původci, sponzoři nebo původní věřitelé sekuritizace, jim přímo ukládá směrnice 2006/48/ES. Je proto důležité stanovit odpovídající povinnosti správce, který se vystavuje expozici vůči riziku ze sekuritizace. Správce by tak měl vstoupit do expozice vůči riziku ze sekuritizace, pouze pokud původce, sponzor nebo původní věřitel správci výslovně sdělil, že si v podkladovém aktivu ponechal významný ekonomický podíl, což se označuje jako požadavek na ponechání expozice. Správce by měl dále zajistit splnění různých kvalitativních požadavků, které sponzorovi a původci ukládá směrnice 2006/48/ES. Kromě toho by sám správce měl splňovat kvalitativní požadavky, aby komplexně a důkladně porozuměl sekuritizační investici a její podkladové expozici. Za tímto účelem by správci měli přijímat své investiční rozhodnutí až poté, kdy provedli důkladnou hloubkovou analýzu, z níž by měli získat řádné informace a znalosti o dotyčných sekuritizacích.
(68)
Existují okolnosti, kdy subjekty splňují definici původce nebo sponzora, nebo vykonávají úlohu původního věřitele; nicméně jiný subjekt, který ani nesplňuje definici sponzora nebo původce, ani nevykonává úlohu původního věřitele, ale jehož zájmy jsou neoptimálněji sladěny se zájmy investorů, může usilovat o splnění požadavku na ponechání expozice. Z důvodů právní jistoty by se od takového jiného subjektu nemělo požadovat, aby splnil požadavek na ponechání expozice, pokud jej splňuje původce, sponzor nebo původní věřitel.
(69)
V případě porušení požadavku na ponechání expozice nebo kvalitativních požadavků by správce měl zvážit přijetí určitých nápravných opatření, jako je zajištění, prodej nebo snížení expozice vůči riziku nebo kontaktování osoby, která požadavek na ponechání expozice porušuje, s cílem obnovit jeho dodržování. Taková nápravná opatření by měla být vždy v zájmu investorů a neměla by zahrnovat žádnou přímou povinnost prodat aktiva ihned potom, co vyšlo porušení najevo, aby nedošlo k rozprodávání pod cenou. Správce by měl vzít porušení v úvahu při zvažování jiných investic v další transakci, do níž je zapojena osoba, která uvedený požadavek porušuje.
(70)
Aby splnili požadavky směrnice 2011/61/EU na specifikování vnitřních postupů a organizačních opatření, které má každý správce uplatňovat, měla by být správcům uložena povinnost zavést řádně zdokumentovanou organizační strukturu, která jasně přiděluje odpovědnost, definuje kontrolní mechanismy a zajišťuje kvalitní tok informací mezi všemi zúčastněnými stranami. Správci by měli rovněž zavést systémy pro ochranu informací a zajištění kontinuity činnosti. Při zavádění uvedených postupů a struktur by měli správci brát v úvahu zásadu přiměřenosti, která umožňuje, aby byly postupy, mechanismy a organizační struktura přizpůsobeny povaze, rozsahu a složitosti podnikatelské činnosti správce a povaze a rozsahu činností prováděných v jejím rámci.
(71)
Informování investorů má zásadní důležitost pro jejich ochranu, takže by správci měli zavést vhodné postupy a procedury zajišťující, aby podmínky zpětného odkupu týkající se konkrétního alternativního investičního fondu byly investorům sděleny dostatečně podrobně a výrazně předtím, než investici provedou, jakož i v případě podstatných změn. Mohou sem patřit informace o výpovědních lhůtách v souvislosti se zpětným odkupem, podrobnosti o obdobích bez možnosti odkoupení (lock-up periods) a uvedení okolností, za nichž se běžné mechanismy zpětného odkupu nemusí uplatnit nebo mohou být pozastaveny, a podrobnosti o jakýchkoli opatřeních, která může řídící orgán zvážit, jako jsou omezení odkupovat (gates), vyčleněná aktiva (side pockets), jelikož mají vliv na specifická práva na odkup investorů do konkrétního alternativního investičního fondu.
(72)
Pro zajištění řádného výkonu příslušných činností by správci měli zejména využívat vhodné elektronické systémy s cílem splnit požadavky na evidenci ve vztahu k transakcím portfolia nebo pokynům k upisování nebo k vyplacení a měli by zavést, provádět a udržovat účetní zásady a postupy, aby bylo zajištěno, že výpočet čisté hodnoty aktiv je prováděn v souladu s požadavky směrnice 2011/61/EU a tohoto nařízení.
(73)
Pro zajištění souladu s požadavky, které směrnice 2009/65/ES ukládá správcům SKIPCP, by měly být řídícímu orgánu, vrcholnému vedení nebo případně funkci dohledu správce svěřeny podobné druhy úkolů, jimž by měla být přidělena odpovídající odpovědnost. Takové přidělení odpovědnosti by nicméně mělo odpovídat úloze a odpovědnostem řídícího orgánu, vrcholného vedení a funkce dohledu podle použitelného vnitrostátního práva. Členy vrcholného vedení mohou být někteří nebo všichni členové řídícího orgánu.
(74)
Požadavek na zavedení stálé a účinné funkce zajišťování souladu s předpisy by měl vždy plnit správce, bez ohledu na rozsah a složitost své podnikatelské činnosti. Podrobnosti technické a personální organizace funkce zajišťování souladu s předpisy by však měly být přizpůsobeny povaze, rozsahu a složitosti podnikatelské činnosti správce a povaze a rozsahu činností prováděných v jejím rámci. Správci by neměli mít povinnost zřizovat nezávislý útvar zajišťování souladu s předpisy, pokud by takový požadavek byl nepřiměřený s ohledem na velikost správce nebo na povahu, rozsah a složitost jeho podnikatelské činnosti.
(75)
Standardy oceňování se liší napříč jurisdikcemi a třídami aktiv. Toto nařízení by mělo doplnit společná obecná pravidla a stanovit pro správce referenční hodnoty pro vypracování a provedení jejich vhodných a soudržných postupů a procedur pro řádné a nezávislé ocenění aktiv alternativních investičních fondů. Tyto postupy a procedury by měly popisovat povinnosti, úlohy a odpovědnost všech osob zapojených do oceňování, včetně externích znalců.
(76)
Hodnotu aktiv lze určit různými způsoby, například odkazem na pozorovatelné ceny na aktivním trhu nebo odhadem za použití jiných technik oceňování podle vnitrostátního práva, statutu alternativního investičního fondu nebo jeho zakládacích dokumentů. Jelikož lze hodnotu jednotlivých aktiv a závazků určit různými metodikami a lze ji získat z různých zdrojů, měl by správce určit a popsat metodiky oceňování, které používá.
(77)
Pokud se k ocenění aktiv používá model, měly by postupy a procedury oceňování uvádět hlavní vlastnosti tohoto modelu. Než bude použit, měl by model projít validačním procesem, který provede interní nebo externí fyzická osoba, která se nepodílela na koncipování modelu. Osoba se považuje za kvalifikovanou k provedení validačního procesu pro model použitý k oceňování aktiv, pokud disponuje řádnými schopnostmi a zkušenostmi při oceňování aktiv za použití takových modelů; takovou osobou může být auditor.
(78)
Jelikož alternativní investiční fondy provozují činnost v dynamickém prostředí, v němž se mohou investiční strategie postupem času změnit, měly by se postupy a procedury oceňování přezkoumávat alespoň jednou ročně a v každém případě předtím, než fond přijme závazek s novou investiční strategií nebo novým druhem aktiv. Jakákoli změna postupů a procedur oceňování, včetně metodik oceňování, by měla dodržovat předem určený proces.
(79)
Správce musí zajistit řádné ocenění jednotlivých aktiv alternativního investičního fondu v souladu s postupy a procedurami oceňování. U některých aktiv, zejména u složitých a nelikvidních finančních nástrojů, existuje vyšší riziko nesprávného ocenění. Správce by měl takovou situaci řešit zavedením dostatečných kontrol zajišťujících, že lze hodnotu aktiv alternativního investičního fondu stanovit s přiměřenou mírou objektivity.
(80)
Výpočet čisté hodnoty aktiv na podílovou jednotku nebo akcii se řídí vnitrostátním právem a případně statutem nebo zakládacími dokumenty alternativního investičního fondu. Toto nařízení se vztahuje pouze na proceduru pro výpočet a nikoli na metodiku výpočtu. Správce může provést výpočet čisté hodnoty aktiv na podílovou jednotku nebo akcii sám v rámci administrativních funkcí, které pro alternativní investiční fond vykonává. Alternativně může být pro výkon administrativních funkcí, včetně výpočtu čisté hodnoty aktiv, jmenována třetí osoba. Třetí osoba, která pro správce provádí výpočet čisté hodnoty aktiv, by neměla být pro účely směrnice 2011/61/EU považována za externího znalce, pokud neprovádí oceňování jednotlivých aktiv, včetně aktiv vyžadujících subjektivní úsudek, nýbrž zadává do procesu výpočtu hodnoty získané od správce, zdrojů ocenění nebo externího znalce.
(81)
Existují procedury oceňování, které lze provádět denně, například oceňování finančních nástrojů, avšak existují také procedury oceňování, které nelze provádět se stejnou četností, s jakou probíhají emise, úpisy, zpětné odkupy a zrušení, například oceňování nemovitostí. Četnost oceňování aktiv v držení otevřeného fondu by měla zohledňovat rozdíly v procedurách oceňování ve vztahu k druhům aktiv v držení alternativního investičního fondu.
(82)
Striktní požadavky a omezení, jimž je nutné vyhovět, když má správce v úmyslu pověřit úkoly správce jinou osobu, jsou stanoveny ve směrnici 2011/61/EU. Správce zůstává vždy plně odpovědný za řádný výkon delegovaných úkolů a za to, že budou splňovat požadavky směrnice 2011/61/EU a jejích prováděcích opatření. Správce by proto měl zajistit, že pověřená osoba vykonává a uplatňuje standardy kvality, které by uplatňoval sám správce. Je-li to nutné k zajištění toho, aby byly delegované úkoly soustavně vykonávány ve vysokém standardu, musí být správce rovněž schopen pověření ukončit, a pověření by proto správci mělo udělovat flexibilní právo na ukončení. Omezení a požadavky pověření by se měly vztahovat na činnosti spojené se správou uvedené v příloze I směrnice 2011/61/EU, zatímco podpůrné úkoly typu administrativních nebo technických funkcí napomáhajících výkonu činností spojených se správou, jako je logistická podpora v podobě úklidu, stravování a zajišťování základních služeb nebo produktů, by neměly být považovány za pověření jiné osoby úkoly správce. Dalšími příklady technických nebo administrativních funkcí jsou nákup standardního běžně komerčně dostupného softwaru a využívání příležitostné provozní podpory poskytovatelů softwaru v souvislosti s běžně komerčně dostupnými systémy nebo podpora v oblasti lidských zdrojů, jako je výběr dočasných zaměstnanců nebo zpracování výplatních pásek.
(83)
Aby byla kromě zvýšené efektivity provozování činnosti správce zajištěna i vysoká úroveň ochrany investorů, mělo by být celé pověření založeno na objektivních důvodech. Při posuzování těchto důvodů by příslušné orgány měly zvážit strukturu pověření a její dopad na strukturu správce a vzájemné působení delegovaných činností a činností ponechaných u správce.
(84)
Za účelem posouzení, zda osoba, která fakticky vykonává činnost pověřené osoby, má dostatečně dobrou pověst, by měl být ověřen výkon její činnosti a to, zda se nedopustila trestné činnosti v oblasti financí. Při posuzování požadavku dostatečně dobré pověsti by měly být zváženy veškeré další relevantní informace o osobních kvalitách, které by mohly nepříznivě ovlivnit výkon činnosti dané osoby, například pochybnosti o její čestnosti a integritě.
(85)
Investiční společnosti povolené podle směrnice 2009/65/ES se nepovažují za podniky povolené nebo registrované pro účely správy aktiv podléhající dohledu, protože na základě uvedené směrnice nesmějí provozovat jinou činnost než kolektivní správu portfolia. Podobně samosprávný alternativní investiční fond by neměl být považován za takový podnik, protože by neměl provozovat jinou činnost než vnitřní správu fondu.
(86)
Pokud se pověření týká správy portfolia nebo řízení rizik, jež představují hlavní podnikatelskou činnost správce a mají proto velký význam pro ochranu investorů a systémová rizika, měly by mít příslušný orgán domovského členského státu správce a orgán dohledu podniku třetí země uzavřenou písemnou dohodu o spolupráci, a to navíc k požadavkům čl. 20 odst. 1 písm. c) směrnice 2011/61/EU. Tato dohoda by měla existovat před pověřením jiné osoby. Její ustanovení by měla zohledňovat mezinárodní standardy.
(87)
Písemné dohody by měly příslušným orgánům udělovat právo provádět kontroly na místě, včetně případů, kdy požádají orgán dohledu podniku třetí země, jenž byl pověřen příslušnými úkoly, aby provedl kontroly na místě, i případů, kdy orgán dohledu třetí země požádají o povolení, aby mohly kontrolu provést samy nebo doprovodit pracovníky orgánu dohledu třetí země, aby jim pomohly při provedení kontrol na místě.
(88)
Na základě povinností stanovených směrnicí 2011/61/EU by správci měli vždy jednat v nejlepším zájmu alternativních investičních fondů nebo investorů do fondů, které spravují. Pověření jiné osoby by proto mělo být přípustné, pouze pokud správcům nebrání v jednání nebo ve správě alternativních investičních fondů v nejlepším zájmu investorů.
(89)
Pro zachování vysokého standardu ochrany investorů musí být u každého pověření jiné osoby zohledněny možné střety zájmů. Několik kritérií by mělo stanovit referenční hodnoty pro identifikaci situací, které by vyústily v podstatný střet zájmů. Uvedená kritéria je třeba chápat jako nevyčerpávající a znamenají, že střety zájmů, jež nejsou podstatné, jsou pro účely směrnice 2011/61/EU rovněž relevantní. Provádění funkcí zajišťování souladu s předpisy nebo auditu by tak mělo být považováno za činnost ve střetu zájmů s úkoly správy portfolia, zatímco tvorba trhu nebo upisování by měly být chápány jako činnosti ve střetu zájmů se správou portfolia nebo řízením rizik. Uvedenou povinností není dotčena povinnost pověřené osoby funkčně a hierarchicky vzájemně oddělit úkoly správy portfolia a řízení rizik v souladu s ustanoveními článku 15 směrnice 2011/61/EU.
(90)
Požadavky na pověření jiné osoby úkoly správce by se měly uplatnit obdobně, pokud pověřená osoba jakýmikoli úkoly, jimiž byla pověřena, dále pověří jinou osobu, a rovněž v případě jakéhokoli dalšího pověření.
(91)
Aby bylo zajištěno, že správce v každém případě vykonává činnosti spojené se správou investic, neměl by delegovat své úkoly v takovém rozsahu, že ho nelze nadále považovat za správce, ale za subjekt typu „poštovní schránka“. Správce by si měl vždy zachovávat dostatečné zdroje, aby mohl účinně dohlížet nad delegovanými úkoly. Správce musí sám vykonávat činnosti spojené se správou investic, mít nezbytné odborné znalosti a zdroje, zachovat si pravomoc k přijímání rozhodnutí spadajících do odpovědnosti vrcholného vedení a vykonávat úkoly vrcholného vedení, mezi něž může patřit provádění obecné investiční politiky a investičních strategií.
(92)
Posouzení struktury pověření je složitý úkol, jenž musí být založen na souboru kritérií, aby si mohly příslušné orgány vytvořit úsudek. Kombinace je nezbytná, aby se zohlednily rozličné struktury fondů a rozličné investiční strategie v Unii. Evropský orgán pro cenné papíry může vypracovat pokyny k zajištění konzistentního posouzení struktur pověření po celé Unii.
(93)
Komise sleduje, jak jsou kritéria uplatňována a jaký mají dopad na trhy. Komise přezkoumá situaci po dvou letech a bude-li to nezbytné, přijme vhodná opatření, kterými podrobněji specifikuje podmínky, za nichž se má za to, že správce delegoval své činnosti v takovém rozsahu, že se stal subjektem typu „poštovní schránka“ a nelze jej dále považovat za správce alternativního investičního fondu.
(94)
Směrnice 2011/61/EU za účelem zajištění vysokého standardu ochrany investorů stanoví rozsáhlý soubor požadavků na depozitáře alternativního investičního fondu. Příslušné konkrétní práva a povinnosti depozitáře, správce, a případně alternativního investičního fondu a třetích osob by proto měly být jasně uvedeny. Písemná smlouva by měla obsahovat veškeré podrobnosti nezbytné pro řádnou úschovu veškerých aktiv alternativního investičního fondu depozitářem nebo třetí osobou, kteří byli pověřeni úkoly úschovy v souladu se směrnicí 2011/61/EU, a pro to, aby depozitář řádně plnil své úkoly v oblasti dohledu a kontroly. S cílem umožnit depozitáři posouzení a kontrolu rizik vyplývajících z opatrování by smlouva měla stanovit dostatečné podrobnosti o kategoriích aktiv, do nichž může alternativní investiční fond investovat, a o zeměpisných regionech, v nichž má fond v úmyslu investovat. Smlouva by rovněž měla obsahovat podrobnosti o postupu eskalace. Depozitář by tak měl správce upozornit na jakákoli podstatná rizika zjištěná v systému vypořádání obchodů s cennými papíry konkrétního trhu. Pokud jde o ukončení smlouvy, mělo by odrážet skutečnost, že ukončení smlouvy je poslední možností depozitáře, pokud není přesvědčen o tom, že jsou aktiva dostatečně chráněna. Mělo by rovněž zamezit morálnímu hazardu, kdy by správce přijímal investiční rozhodnutí bez ohledu na rizika opatrování, protože ve většině případů by nesl odpovědnost depozitář. Za účelem zachování vysokého standardu ochrany investorů by se měl požadavek na sledování třetích osob uplatnit na celý řetězec opatrování.
(95)
Depozitář usazený ve třetí zemi by měl podléhat veřejné obezřetnostní regulaci a obezřetnostnímu dohledu prováděnému orgánem dohledu příslušným pro průběžný dohled, vyšetřování a ukládání sankcí. Pokud uvedený dohled nad depozitářem zahrnuje několik orgánů dohledu, měl by jeden orgán dohledu působit jako kontaktní místo pro účely směrnice 2011/61/EU a veškerá opatření v přenesené pravomoci a prováděcí opatření přijatá na jejím základě.
(96)
Evropská komise by měla provést posouzení právních předpisů třetí země podle čl. 21 odst. 6 posledního pododstavce směrnice 2011/61/EU porovnáním kritérií pro povolení a průběžných podmínek provozování činnosti platných pro depozitáře ve třetí zemi s odpovídajícími požadavky platnými podle práva Unie pro úvěrové instituce, případně investiční podniky pro přístup k činnosti depozitáře a výkon úkolů depozitáře, aby zjistila, zda mají místní kritéria stejný účinek jako kritéria stanovená podle práva Unie. Evropská komise může depozitáře podléhajícího obezřetnostnímu dohledu a licencovanému ve třetí zemi v rámci místní kategorie jiné, než je úvěrová instituce nebo investiční podnik, posoudit, aby zjistila, zda mají příslušná ustanovení práva třetí země stejný účinek jako ustanovení práva Unie pro úvěrové instituce, případně investiční podniky.
(97)
Aby měl depozitář vždy jasný přehled o všech peněžních tocích vstupujících do alternativního investičního fondu i fond opouštějících, měl by správce zajistit, aby depozitář neprodleně obdržel přesné informace o všech peněžních tocích, včetně toků od jakékoli třetí osoby, u níž má fond otevřený hotovostní účet.
(98)
V zájmu řádného sledování peněžních toků alternativního investičního fondu spočívá povinnost depozitáře v zajištění toho, že budou zavedeny a účinně prováděny postupy pro řádné sledování peněžních toků fondu, a že tyto postupy budou pravidelně revidovány. Depozitář by měl konkrétně prozkoumat postup odsouhlasení, aby se přesvědčil, že je postup pro alternativní investiční fond vhodný a že je prováděn ve vhodných intervalech s ohledem na povahu, rozsah a složitost fondu. V rámci takového postupu by se například měl každý jednotlivý peněžní tok vykázaný v bankovních výpisech porovnat s bankovním tokem vykázaným na účtech alternativního investičního fondu. Pokud se odsouhlasení provádí denně, jako je tomu u většiny otevřených alternativních investičních fondů, měl by depozitář své odsouhlasení provádět rovněž denně. Depozitář by měl zejména sledovat případy nesouladu zjištěné v postupech odsouhlasení a nápravná opatření přijatá s cílem neprodleně správce informovat o jakékoli anomálii, která nebyla odstraněna, a provést úplný přezkum postupů odsouhlasení. Tento přezkum by měl být proveden alespoň jednou ročně. Depozitář by měl rovněž včas identifikovat významné peněžní toky, zejména takové, jež by nemusely být v souladu s operacemi alternativního investičního fondu, například změny pozic v aktivech fondu nebo v úpisech a zpětném odkupu, a měl by pravidelně dostávat výkazy hotovostních účtů a kontrolovat soulad svých vlastních záznamů hotovostních pozic se záznamy správce. Depozitář svou evidenci průběžně aktualizuje v souladu s čl. 21 odst. 8 písm. b) směrnice 2011/61/EU.
(99)
Depozitář musí zajistit, aby veškeré platby provedené investory nebo jménem investorů při úpisu akcií nebo podílových jednotek alternativního investičního fondu byly obdrženy a zaevidovány na jednom nebo několika hotovostních účtech v souladu se směrnicí 2011/61/EU. Správce by proto měl zajistit, že budou depozitáři poskytnuty relevantní informace, které potřebuje k řádnému sledování příjmu plateb od investorů. Správce musí zajistit, že depozitář tyto informace obdrží neprodleně, když třetí osoba dostane pokyn odkoupit nebo emitovat akcie nebo podílové jednotky alternativního investičního fondu. Aby se zamezilo jakémukoli zneužití plateb od investorů, subjekt odpovědný za úpis a zpětný odkup akcií nebo podílových jednotek alternativního investičního fondu by proto měl tyto informace na konci pracovního dne předat depozitáři.
(100)
V závislosti na druhu aktiv, které mají být uschovány, jsou aktiva buď držena v opatrování, například finanční nástroje, které lze zaregistrovat na účtu finančních nástrojů, nebo které lze fyzicky doručit depozitáři v souladu se směrnicí 2011/61/EU, nebo které mohou podléhat ověření vlastnictví a vedení záznamů. Depozitář by měl držet v opatrování veškeré finanční nástroje alternativního investičního fondu nebo správce jednajícího jménem fondu, které lze zaregistrovat nebo držet na účtu přímo nebo nepřímo jménem depozitáře nebo třetí osoby, která je pověřena úkoly opatrování, zejména na úrovni centrálního depozitáře cenných papírů. Kromě uvedených situací je třeba držet v opatrování finanční nástroje, které jsou přímo zaregistrovány pouze u samotného emitenta nebo jeho zástupce jménem depozitáře nebo třetí osoby, která je pověřena úkoly opatrování. Finanční nástroje, které jsou v souladu s příslušnými vnitrostátními právními předpisy zaregistrovány u emitenta nebo jeho zástupce pouze jménem alternativního investičního fondu, jako jsou investice fondů soukromého a rizikového kapitálu do nekotovaných společností, by neměly být drženy v opatrování. Všechny finanční nástroje, které lze fyzicky doručit depozitáři, by měly být drženy v opatrování. Pokud jsou splněny podmínky ohledně toho, které finanční nástroje mají být drženy v opatrování, finanční nástroje, které se poskytují jako zajištění třetí osobě nebo je třetí osoba poskytuje ve prospěch alternativního investičního fondu, musí být rovněž drženy v opatrování, a to samotným depozitářem nebo třetí osobou, která je pověřena úkoly opatrování, pokud je vlastní alternativní investiční fond nebo správce jednající jménem fondu. Rovněž finanční nástroje ve vlastnictví alternativního investičního fondu nebo správce jménem fondu, u nichž fond nebo správce jménem fondu udělil souhlas s opětovným použitím ze strany depozitáře, zůstávají v opatrování, dokud není vykonáno právo na opětovné použití.
(101)
Finanční nástroje držené v opatrování by měly být vždy předmětem patřičné péče a ochrany. Aby bylo zajištěno řádné posouzení rizik opatrování, měl by depozitář v rámci výkonu patřičné péče zejména vědět, které třetí osoby představují řetězec opatrování, zajistit, aby byla v celém řetězci opatrování splněna povinnost patřičné opatrnosti a oddělení aktiv, zajistit, aby měl příslušná práva na přístup ke knihám a záznamům třetích osob, které jsou pověřeny úkoly opatrování, zajistit dodržení těchto požadavků, zdokumentovat veškeré tyto povinnosti a zpřístupnit tyto dokumenty správci a podávat mu zprávy.
(102)
Aby se zamezilo obcházení požadavků směrnice 2011/61/EU, měl by depozitář uplatnit povinnosti úschovy na podkladová aktiva finančních struktur, případně právních struktur kontrolovaných přímo nebo nepřímo alternativním investičním fondem nebo správcem jednajícím jménem fondu. Uvedený přístup se zohledněním by se neměl uplatnit na fondy fondů ani na řídící a podřízené fondy, pokud mají depozitáře, který provádí řádnou úschovu aktiv fondu.
(103)
Depozitář by měl mít vždy komplexní přehled o všech aktivech, která nejsou finančními nástroji, které mají být drženy v opatrování. Uvedená aktiva by měla podléhat povinnosti ověřování vlastnictví a vedení záznamů podle směrnice 2011/61/EU. Příklady takových aktiv jsou fyzická aktiva, která se nekvalifikují jako finanční nástroje podle směrnice 2011/61/EU nebo je nelze fyzicky doručit depozitáři, finanční smlouvy jako jsou deriváty, peněžní vklady nebo investice do soukromě vlastněných společností a partnerských podílů.
(104)
Aby bylo dosaženo dostatečné jistoty o tom, že alternativní investiční fond nebo správce jednající jménem fondu je skutečným vlastníkem aktiv, měl by depozitář zajistit, aby získal veškeré informace, jež považuje za nezbytné k tomu, aby se ujistil, že alternativní investiční fond nebo správce jednající jménem fondu je držitelem vlastnického práva k danému aktivu. Takové informace může představovat kopie úředního dokumentu dokládajícího, že alternativní investiční fond nebo správce jednající jménem fondu je vlastníkem aktiva, nebo jakékoli oficiální a spolehlivé důkazy, které depozitář považuje za vhodné. Pokud je to nezbytné, měl by si depozitář od alternativního investičního fondu nebo správce, případně od třetí osoby, vyžádat další důkazy.
(105)
Depozitář by si měl vést záznamy o všech aktivech, u nichž je přesvědčen, že je alternativní investiční fond jejich vlastníkem. Může zavést postup pro získávání informací od třetích osob, v jehož rámci mohou být realizovatelné postupy zajišťující, že aktiva nelze převést, aniž by o takové transakci byl informován depozitář nebo třetí osoba pověřená úkoly úschovy, a to v případě alternativních investičních fondů s málo častými transakcemi, případně transakcemi, u nichž před vypořádáním dochází k vyjednávání. U alternativních investičních fondů s častějšími obchody v rámci portfolia, jako jsou investice do kotovaných derivátů, může být na místě požadavek mít pro každou transakci přístup k listinným důkazům od třetí osoby.
(106)
Aby bylo zajištěno, že je depozitář schopen vykonávat své povinnosti, je nezbytné vyjasnit úkoly stanovené v čl. 21 odst. 9 směrnice 2011/61/EU, a zejména kontroly druhé úrovně, které má depozitář provádět. Takové úkoly by depozitáři neměly bránit v provádění ověřování ex ante, pokud to považuje za vhodné a po dohodě se správcem. Aby bylo zajištěno, že je schopen vykonávat své povinnosti, měl by depozitář zavést svůj vlastní postup eskalace pro řešení situací, v nichž byly zjištěny nesrovnalosti. Tento postup byl měl zajistit, aby bylo příslušným orgánům oznámeno jakékoli podstatné porušení. Povinností dohledu depozitáře vůči třetím osobám specifikovanou v tomto nařízení nejsou dotčeny povinnosti správce podle směrnice 2011/61/EU.
(107)
Depozitář by měl kontrolovat soulad mezi počtem emitovaných podílových jednotek nebo akcií a výnosy získanými z upisování. Kromě toho aby se zajistilo, že byly při upsání přijaty platby od investorů, měl by depozitář dále zajistit, aby bylo provedeno další odsouhlasení mezi pokyny k upsání a výnosy z upsání. Stejné odsouhlasení by mělo být provedeno ve vztahu k pokynům k vyplacení. Depozitář by měl rovněž ověřit, zda počet podílových jednotek nebo akcií na účtech alternativního investičního fondu odpovídá počtu podílových jednotek nebo akcií v oběhu zapsaných v registru fondu. Depozitář by měl své postupy příslušně upravit s ohledem na četnost upisování a zpětného odkupu.
(108)
Depozitář by měl podniknout veškeré nezbytné kroky k zajištění účinného provedení vhodných postupů a procedur oceňování aktiv alternativního investičního fondu, a to kontrolou vzorků nebo porovnáním konzistentnosti změn při výpočtu čisté hodnoty aktiv v průběhu času s referenční hodnotou. Při zavádění svých postupů by měl depozitář jasně chápat metodiky oceňování, které správce nebo externí znalec používá k ocenění aktiv alternativního investičního fondu. Četnost takových kontrol by měla odpovídat četnosti oceňování aktiv alternativního investičního fondu.
(109)
Depozitář by měl na základě své povinnosti dohledu podle směrnice 2011/61/EU zavést postup pro ex post ověření toho, že alternativní investiční fond dodržuje příslušné právní a správní předpisy a svůj statut a zakládací dokumenty. Patří sem například kontrola toho, že investice alternativního investičního fondu jsou v souladu s jeho investičními strategiemi popsanými ve statutu a nabídkových dokumentech fondu, a zajištění toho, aby fond neporušil svá případná investiční omezení. Depozitář by měl sledovat transakce alternativního investičního fondu a jakékoli nezvyklé transakce vyšetřit. Pokud jsou limity nebo omezení stanovené v příslušných vnitrostátních právních a správních předpisech nebo ve statutu a zakládacích dokumentech alternativního investičního fondu porušeny, depozitář by měl například od správce získat pokyn zastavit transakci, která limity nebo omezení porušuje, na náklady správce. Toto nařízení depozitáři nebrání v tom, aby přijal přístup ex ante, pokud to považuje za vhodné a po dohodě se správcem.
(110)
Depozitář by měl zajistit, aby byly příjmy správně vypočítány v souladu se směrnicí 2011/61/EU. Za tímto účelem musí zajistit, aby byly příjmy řádně rozděleny, a pokud zjistí chybu, aby správce přijal vhodná nápravná opatření. Poté, co depozitář výše uvedené zajistí, měl by ověřit úplnost a správnost rozdělení příjmů a zejména plateb dividend.
(111)
Při delegování úkolů správy souvisejících s jinými aktivy podle směrnice 2011/61/EU se bude pověření ve většině případů pravděpodobně týkat administrativních úkolů. Pokud depozitář deleguje úkoly vedení evidence, bude tedy mít povinnost zavést a uplatňovat vhodný a zdokumentovaný postup zajišťující, že pověřená osoba bude vždy splňovat požadavky čl. 21 odst. 11 písm. d) směrnice 2011/61/EU. Pro zajištění dostatečné úrovně ochrany aktiv je nezbytné stanovit určité zásady, které by se měly uplatňovat na delegování úkolů správy. Pro delegování povinností opatrování je důležité stanovit několik klíčových zásad, které musí být v průběhu procesu pověření účinně uplatňovány. Tyto zásady by neměly být považovány za vyčerpávající, ať už jde o uvedení všech podrobností jednání s patřičnou dovedností, péčí a opatrností ze strany depozitáře, nebo o uvedení všech kroků, které by depozitář měl podniknout ve vztahu k samotným těmto zásadám. Povinnost průběžně sledovat třetí osobu pověřenou úkoly správy by měla spočívat v ověřování toho, že tato třetí osoba správně provádí veškeré delegované úkoly a dodržuje smlouvu o pověření. Třetí osoba by měla jednat čestně, v dobré víře s ohledem na nejlepší zájmy alternativního investičního fondu a jeho investorů, v souladu s regulačními požadavky a požadavky dohledu a měla by jednat s dovedností, péčí a opatrností, jež se za srovnatelných podmínek obvykle očekávají od velmi obezřetného subjektu uvedené finanční profese. Depozitář by měl přezkoumat mimo jiné prvky posouzené v průběhu procesu výběru a jmenování a postavit tyto prvky do perspektivy jejich porovnáním s vývojem na trhu. Forma pravidelného přezkumu by měla odrážet okolnosti, aby byl depozitář schopen řádně posoudit rizika spojená s rozhodnutím svěřit aktiva třetí osobě. Četnost přezkumu by měla být přizpůsobena, aby byla vždy v souladu s tržními podmínkami a souvisejícími riziky. Aby mohl depozitář účinně reagovat na možnou platební neschopnost třetí osoby, měl by provádět krizové plánování včetně případného koncipování alternativních strategií nebo možného výběru alternativních poskytovatelů. Taková opatření mohou sice snížit riziko opatrování pro depozitáře, nemění však povinnost vrátit finanční nástroje nebo uhradit odpovídající částku v případě jejich ztráty, což závisí na tom, zda jsou splněny požadavky čl. 21 odst. 12 směrnice 2011/61/EU či nikoli.
(112)
Při delegování úkolů úschovy by měl depozitář zajistit, aby byly splněny požadavky čl. 21 odst. 11 písm. d) bodu iii) směrnice 2011/61/EU a aby aktiva klientů alternativního investičního fondu depozitáře byla řádně oddělena. Tato povinnost by měla zejména zajistit, aby nedošlo ke ztrátě aktiv alternativního investičního fondu v důsledku platební neschopnosti třetí osoby, která je pověřena úkoly úschovy. Za účelem minimalizace tohoto rizika v zemích, kde insolvenční právo účinky oddělení neuznává, by měl depozitář podniknout další kroky. Depozitář by mohl informovat alternativní investiční fond a správce jednajícího jménem fondu, aby byly takovéto aspekty rizik opatrování řádně zohledněny v investičním rozhodnutí, nebo podniknout opatření, která jsou možná v místních jurisdikcích, aby byla aktiva maximálně chráněna proti platební neschopnosti podle místních právních předpisů. Depozitář by dále mohl zakázat dočasné schodky v aktivech klientů, využít rezervy nebo zavést mechanismy zakazující využití debetního zůstatku pro jednoho klienta na kompenzaci kreditního zůstatku jiného klienta. Taková opatření mohou sice snížit riziko opatrování pro depozitáře při delegování úkolů opatrování, nemění však povinnost vrátit finanční nástroje nebo uhradit odpovídající částku v případě jejich ztráty, což závisí na tom, zda jsou splněny požadavky směrnice 2011/61/EU či nikoli.
(113)
Odpovědnost depozitáře podle čl. 21 odst. 12 druhého pododstavce směrnice 2011/61/EU nastává v případě ztráty finančního nástroje, který drží v opatrování sám depozitář nebo třetí osoba pověřená úkoly opatrování, neprokáže-li depozitář, že ke ztrátě došlo vlivem vnějších okolností, jež nebylo možné ovlivnit a jejichž důsledky by i přes veškeré vynaložené úsilí, které lze spravedlivě požadovat, byly nevyhnutelné. Takováto ztráta by se měla rozlišovat od investiční ztráty pro investory, k níž dojde snížením hodnoty aktiv v důsledku investičního rozhodnutí.
(114)
Pro určení ztráty je důležité, aby byla uznána za definitivní, kdy neexistuje vyhlídka na opětovné získání finančního aktiva. Situace, kdy je finanční nástroj pouze dočasně nedostupný nebo zmrazený, by se proto neměly považovat za ztrátu ve smyslu čl. 21 odst. 12 směrnice 2011/61/EU. Naproti tomu lze stanovit tři situace, kdy by ztráta měla být považována za definitivní: pokud finanční nástroj již neexistuje nebo nikdy neexistoval; pokud finanční nástroj existuje, ale alternativní investiční fond k němu definitivně ztratil vlastnické právo; a pokud alternativní investiční fond má vlastnické právo, avšak již jej není schopen převádět nebo trvale vytvářet omezená vlastnická práva
(115)
Má se za to, že finanční nástroj již neexistuje, například pokud se ztratil v důsledku účetní chyby, kterou nelze opravit, nebo že nikdy neexistoval, pokud bylo vlastnictví alternativního investičního fondu zaregistrováno na základě zfalšovaných dokumentů. Situace, kdy je ztráta finančních nástrojů způsobena podvodným jednáním, by měla být považována za ztrátu.
(116)
Ztrátu nelze konstatovat, pokud byl finanční nástroj nahrazen jiným finančním nástrojem nebo na něj převeden, například v situacích, kdy jsou v rámci reorganizace společnosti zrušeny akcie a nahrazeny emisí nových akcií. Alternativní investiční fond by neměl být považován za trvale zbavený svého vlastnického práva na finanční nástroj, pokud fond nebo správce jednající jménem fondu legitimně převedl vlastnictví na třetí osobu. Pokud existuje rozdíl mezi právním vlastnictvím a skutečným vlastnictvím aktiv, měla by definice ztráty odkazovat na ztrátu skutečného vlastnictví.
(117)
Pouze v případě vnějších okolností, které nemohl depozitář ovlivnit, a jejichž důsledky i přes veškeré vynaložené úsilí, které lze spravedlivě požadovat, byly nevyhnutelné, se může depozitář vyhnout odpovědnosti podle čl. 21 odst. 12 směrnice 2011/61/EU. Aby byl depozitář zproštěn odpovědnosti, měl by prokázat kumulativní splnění uvedených podmínek.
(118)
Nejprve je třeba určit, zda okolnosti, které vedly ke ztrátě, byly vnější. Odpovědnost depozitáře by neměla být dotčena pověřením, a okolnost by proto měla být považována za vnější, pokud k ní nedojde v důsledku jednání nebo opomenutí depozitáře nebo třetí osoby, jež byla pověřena úkoly opatrování finančních nástrojů držených v opatrování. Poté by se mělo posuzovat, zda bylo nemožné okolnost ovlivnit, a to ověřením, že nebylo nic, co by obezřetný depozitář mohl přiměřeně učinit, aby zabránil vzniku dané okolnosti. V této fázi lze za vnější okolnosti, jež nebylo možné ovlivnit, považovat přírodní jevy a jednání veřejného orgánu. Proto jsou v situaci platební neschopnosti třetí osoby pověřené úkoly opatrování právní předpisy země, v níž jsou nástroje drženy v opatrování a která neuznává účinky řádně provedeného oddělení aktiv, považovány za vnější okolnost, již není možné ovlivnit. Naproti tomu ztrátu způsobenou neprovedením požadavků na oddělení aktiv stanovených v čl. 21 odst. 11 písm. d) bodu iii) směrnice 2011/61/EU nebo ztrátu aktiv v důsledku narušení činnosti třetí osoby v souvislosti s její platební neschopností nelze považovat za vnější okolnosti, jež není možné ovlivnit.
(119)
Depozitář by měl také prokázat, že ztráta byla i přes veškeré vynaložené úsilí, které lze spravedlivě požadovat, nevyhnutelná. Depozitář by měl v této souvislosti informovat správce a přijmout vhodná opatření v závislosti na okolnostech. Například v situaci, kdy se depozitář domnívá, že jediným vhodným opatřením je zcizení finančních nástrojů, měl by řádně informovat správce, jenž musí následně depozitáři dát písemný pokyn, zda má finanční nástroje nadále držet, nebo je zcizit. O jakémkoli pokynu, aby depozitář aktiva nadále držel, by měli být neprodleně informováni investoři alternativního investičního fondu. Správce nebo alternativní investiční fond by měli náležitě brát v úvahu doporučení depozitáře. V závislosti na okolnostech, pokud se depozitář nadále obává, že standard ochrany finančního nástroje není i přes opakovaná varování dostatečný, měl by zvážit další možná opatření, například ukončení smlouvy, pokud je alternativnímu investičnímu fondu poskytnuta určitá doba, aby si v souladu s vnitrostátním právem našel jiného depozitáře.
(120)
V zájmu zajištění stejného standardu ochrany investorů by se měla stejná kritéria uplatňovat na pověřenou osobu, na niž depozitář smluvně převedl svou odpovědnost. Proto aby byla pověřená osoba zproštěna odpovědnosti podle čl. 21 odst. 12 směrnice 2011/61/EU, měla by prokázat kumulativní splnění stejných podmínek.
(121)
Depozitář se za určitých okolností může zprostit odpovědnosti za ztrátu finančních nástrojů, které má v opatrování třetí osoba pověřená úkoly opatrování. Aby bylo takové zproštění odpovědnosti povoleno, musí existovat objektivní důvod pro uzavření smlouvy o takovém zproštění odpovědnosti, který přijme depozitář i alternativní investiční fond nebo správce jednající jménem fondu. Pro každé zproštění odpovědnosti by měl být stanoven objektivní důvod s ohledem na konkrétní okolnosti, za nichž bylo opatrování delegováno.
(122)
Při zvažování objektivního důvodu by mělo být dosaženo správné rovnováhy, aby bylo zajištěno, že se lze smluvního zproštění účinně dovolávat, je-li to třeba, a že existují dostatečné záruky k zamezení jakéhokoli zneužití smluvního zproštění odpovědnosti depozitářem. Smluvní zproštění odpovědnosti by za žádných okolností nemělo být použito k obcházení požadavků na odpovědnost depozitáře podle směrnice 2011/61/EU. Depozitář by měl prokázat, že jej specifické okolnosti donutily pověřit úkoly opatrování třetí osobu. Smluvní zproštění odpovědnosti by mělo vždy být v nejlepším zájmu alternativního investičního fondu nebo jeho investorů a fond nebo správce jednající jménem fondu by měli výslovně uvést, že jednají v takovém nejlepším zájmu. Příklady scénářů by měly uvádět situace, v nichž lze dospět k závěru, že depozitář nemá jinou možnost než pověřit úkoly opatrování třetí osoby.
(123)
Je důležité, aby příslušné orgány pravidelně dostávaly řádné a dostatečné informace pro účely dohledu nad činností správců a s ní souvisejících rizik. Navíc protože může mít činnost správců důsledky napříč hranicemi a na finančních trzích, měly by příslušné orgány správce a alternativní investiční fondy pečlivě sledovat, aby mohly přijmout vhodná opatření s cílem zamezit vzniku systémových rizik. Díky zvýšené transparentnosti a soudržnosti dosažených prostřednictvím ustanovení o podávání zpráv a příslušných informací v souladu s prováděcími opatřeními by příslušné orgány měly být schopny odhalit rizika na finančních trzích a reagovat na ně.
(124)
Je nezbytné, aby investoři získali o konkrétních správcích a alternativních investičních fondech a o jejich struktuře minimální nezbytné informace, aby mohli přijímat správná investiční rozhodnutí uzpůsobená jejich potřebám a ochotě podstupovat riziko. Tyto informace by měly být jasné, spolehlivé, snadno pochopitelné a jasně prezentované, přičemž užitečnost informací se zvyšuje, pokud jsou porovnatelné mezi jednotlivými správci a alternativními investičními fondy a mezi po sobě následujícími obdobími. Správce by neměl provozovat činnosti, jež jsou na úkor cíle porozumění a užitečnosti informací pro investory před jejich poskytnutím, například maskování skutečného stavu věcí.
(125)
Je nezbytné stanovit rámec určující minimální standardy ohledně podávání výročních zpráv včetně klíčových prvků a nevyčerpávajícího seznamu položek. Podstatné změny údajů podle čl. 22 odst. 2 písm. d) směrnice 2011/61/EU by se měly poskytnout ve výroční zprávě v rámci finančních výkazů. Kromě nevyčerpávajícího seznamu podkladových řádkových položek mohou být uvedeny další řádkové položky, nadpisy a mezisoučty, pokud je uvedení těchto položek relevantní pro porozumění celkové finanční situaci nebo výsledkům alternativního investičního fondu. Položky s rozdílnou povahou nebo funkcí lze seskupit, pokud jednotlivě nemají podstatný význam. Mohou být seskupeny jako „jiné“, například „jiná aktiva“ nebo „jiná pasiva“. Pokud se určité řádkové položky konkrétního alternativního investičního fondu vůbec netýkají, nemusí být uvedeny. Bez ohledu na účetní standardy používané v souladu se směrnicí 2011/61/EU by měla být všechna aktiva oceněna alespoň jednou ročně. Rozvaha nebo výkaz aktiv a pasiv podle směrnice 2011/61/EU by měly zahrnovat mimo jiné hotovost a peněžní ekvivalenty. Peněžní ekvivalenty by se tak pro účely výpočtu expozice alternativního investičního fondu vůči riziku měly považovat za vysoce likvidní investice.
(126)
Pokud jde o obsah a formát zprávy o činnosti v účetním období, jež musí být podle směrnice 2011/61/EU součástí výroční zprávy, měla by obsahovat poctivý a vyvážený přehled činností alternativního investičního fondu s popisem hlavních rizik a investic nebo ekonomických nejistot, kterým čelí. Poskytnutí uvedených informací by nemělo mít za následek zveřejnění vlastnických informací alternativního investičního fondu, jež by poškozovalo jeho zájmy a zájmy jeho investorů. Proto pokud by zveřejnění konkrétních vlastnických informací mělo takový účinek, mohou být shrnuty tak, aby se takovému účinku zamezilo, a není nutné uvádět například výsledky nebo statistiky individuální společnosti nebo investice v portfoliu, jež by mohly vést ke zveřejnění vlastnických informací alternativního investičního fondu. Takové informace by měly být uvedeny ve zprávě vedení, která se obvykle předkládá spolu s finančními výkazy.
(127)
Pokud jde o obsah a formát informací o odměňování, kdy se informace předkládají na úrovni správce, měly by být poskytnuty další informace o přidělení nebo rozdělení celkové odměny ve vztahu k příslušnému alternativnímu investičnímu fondu. Toho lze dosáhnout poskytnutím údajů o celkové odměně správce rozdělené na pevnou a pohyblivou složku, prohlášením, že se tyto údaje vztahují na správce jako celek a nikoli na alternativní investiční fond, uvedením počtu alternativních investičních fondů a fondů SKIPCP spravovaných správcem a veškerých aktiv spravovaných těmito alternativními investičními fondy a fondy SKIPCP s přehledem zásad odměňování a poskytnutím odkazu, kde jsou úplné zásady odměňování správce na žádost investorů dostupné. Lze poskytnout další podrobnosti uvedením celkové pohyblivé odměny financované platbami alternativního investičního fondu, a to podle případu buď prostřednictvím výkonnostního poplatku nebo odměny za zhodnocení kapitálu. Kromě poskytnutí informací o odměňování může být vhodné, aby správci poskytli informace o finančních a nefinančních kritériích zásad a postupů odměňování pro příslušné kategorie zaměstnanců, aby mohli investoři posoudit stávající pobídky.
(128)
Pokud alternativní investiční fond emituje podílové jednotky, měl by být v době převodu proveden výpočet jakýchkoli aktiv převáděných do vyčleněných aktiv (side pockets), a to na základě počtu podílových jednotek přidělených při převodu aktiv vynásobeném cenou za podílovou jednotku. Za všech okolností by měly být jasně poskytnuty informace o oceňovacím základu a měly by obsahovat údaje využité pro provedení ocenění.
(129)
Za účelem řízení likvidity by správci měli mít možnost uzavírat jménem alternativních investičních fondů, které spravují, dohody o půjčkách. Tyto dohody mohou být krátkodobé nebo mít trvalejší povahu. Ve druhém případě je pravděpodobnější, že taková dohoda bude mít podobu zvláštního opatření pro účely řízení nelikvidních aktiv.
(130)
V souladu se zásadou rozlišení a s uznáním rozmanitosti druhů alternativních investičních fondů by se poskytování informací investorům, jež se od správců vyžaduje, mělo lišit podle druhu fondu a mělo by záviset na dalších faktorech, jako je investiční strategie a složení portfolia.
(131)
Směrnice 2011/61/EU požaduje od správců, aby příslušnému orgánu svého domovského členského státu pravidelně poskytovali určité informace, a to za každý unijní alternativní investiční fond, který spravují, a za každý alternativní investiční fond, který nabízejí v Unii. Je proto důležité dále specifikovat informace, které se mají poskytovat, a četnost podávání zpráv v závislosti na hodnotě spravovaných aktiv v portfoliích alternativních investičních fondů spravovaných daným správcem. Je třeba určit pro forma vzory pro podávání zpráv, které by měli správci vyplňovat pro alternativní investiční fondy, které spravují. Pokud subjekt, který má povolení jako správce, nabízí alternativní investiční fondy spravované jinými správci, nejedná jako správce uvedených fondů, ale jako zprostředkovatel jako jakýkoli investiční podnik, na nějž se vztahuje směrnice 2004/39/ES. Neměl by proto mít povinnost podávat za tyto alternativní investiční fondy zprávy, jelikož by to vedlo k dvojnásobnému nebo vícenásobnému podávání zpráv. Povinnost podávat zprávy by nicméně měla platit pro mimounijní správce, kteří spravují alternativní investiční fondy nabízené v Unii.
(132)
Prahová hodnota stanovená tímto nařízením vyvolává pouze povinnosti podávat zprávy stanovené v čl. 24 odst. 4 směrnice 2011/61/EU. Alternativní investiční fond, jehož hodnota pákového efektu vypočítaná v souladu se závazkovou metodou je nižší než trojnásobek čisté hodnoty jeho aktiv, se nepovažuje za fond využívající pákový efekt ve velké míře. Příslušné orgány si však mohou vyžádat další informace, je-li to nezbytné pro účinné sledování systémových rizik. Kromě toho jsou díky stanovení prahové hodnoty pro podávání zpráv informace související se vznikem systémového rizika v celé Unii shromažďovány jednotně, což správcům zajišťuje jistotu.
(133)
Dohledové pravomoci příslušného orgánu podle čl. 25 odst. 3 směrnice 2011/61/EU se vykonávají v rámci nového systému dohledu, jehož součástí jsou průběžné procesy dohledu a posuzování systémových rizik správců prováděné příslušnými orgány a evropskými orgány dohledu s ohledem na stabilitu a integritu finančního systému. Příslušné orgány by měly řádně využívat obdržené informace a měly by uložit limity pákového efektu využívaného správcem nebo jiná omezení správy alternativního investičního fondu ve vztahu k spravovaným fondům, pokud to považují za nezbytné v zájmu zajištění stability a integrity finančního systému. Posouzení systémového rizika se bude pravděpodobně lišit v závislosti na ekonomickém prostředí, přičemž kterýkoli správce může ve vztahu k alternativním investičním fondům, které spravuje, potenciálně mít systémový význam. Je proto základním požadavkem, aby příslušné orgány obdržely veškeré informace nezbytné k řádnému posouzení uvedených situací, aby se zamezilo vzniku systémového rizika. Příslušné orgány by poté měly informace důkladně posoudit a přijmout vhodná opatření.
(134)
Aby umožnila unijním správcům spravovat a nabízet mimounijní alternativní investiční fondy a mimounijním správcům spravovat a nabízet alternativní investiční fondy v Unii, požaduje směrnice 2011/61/EU, aby byly s příslušnými orgány dohledu třetí země, v nichž je usazen mimounijní alternativní investiční fond, případně mimounijní správce, uzavřeny vhodné dohody o spolupráci. Tyto dohody by měly zajistit alespoň účinnou výměnu informací, která příslušným orgánům Unie umožní plnit své povinnosti v souladu se směrnicí 2011/61/EU.
(135)
Dohody o spolupráci by měly příslušným orgánům umožnit provádění jejich povinností v oblasti dohledu a prosazování ve vztahu ke třetím zemím. Měly by proto stanovit jasný a konkrétní rámec pro přístup k informacím, pro provádění kontrol na místě a pro pomoc, kterou mají poskytovat orgány třetí země. Měly by zajistit, že obdržené informace bude možné sdílet s ostatními dotčenými příslušnými orgány, jakož i s Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy a s Evropskou radou pro systémová rizika.
(136)
S cílem umožnit příslušným orgánům, správcům a depozitářům přizpůsobit se novým požadavkům tohoto nařízení, aby mohly být účinně a účelně uplatňovány, mělo by být datum zahájení použitelnosti tohoto nařízení sladěno s datem pro provedení směrnice 2011/61/EU,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
DEFINICE
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto nařízení se vedle definic uvedených v článku 2 směrnice 2011/61/EU použijí tyto definice:
1)
„kapitálovým závazkem“ se rozumí smluvní závazek investora poskytnout alternativnímu investičnímu fondu na žádost správce dohodnutou částku investice;
2)
„příslušnou osobou“ v souvislosti se správcem se rozumí:
a)
ředitel, společník či jemu rovnocenná osoba nebo člen vedení správce;
b)
zaměstnanec správce, jakož i jiná fyzická osoba, jejíž služby má správce k dispozici a pod kontrolou a jež se účastní kolektivní správy portfolií prováděné správcem;
c)
fyzická nebo právnická osoba, která se přímo účastní poskytování služeb správci na základě pověřovacího opatření pro třetí osoby za účelem poskytování kolektivní správy portfolií správcem;
3)
„vrcholným vedením“ se rozumí osoba nebo osoby, které skutečně řídí podnikatelskou činnost správce v souladu s čl. 8 odst. 1 písm. c) směrnice 2011/61/EU, a případně exekutivní člen nebo členové řídícího orgánu;
4)
„řídícím orgánem“ se rozumí orgán, jenž má ve správci konečnou rozhodovací pravomoc, zahrnující funkci dohledu a řízení, nebo pouze funkci řízení, pokud jsou tyto dvě funkce oddělené;
5)
„zvláštním opatřením“ se rozumí opatření, které je přímým důsledkem nelikvidní povahy aktiv alternativního investičního fondu, má vliv na specifická práva investorů na odkup u určitého druhu podílových jednotek nebo akcií alternativního investičního fondu a je specifickým nebo odděleným opatřením lišícím se od obecných práv investorů na odkup.
KAPITOLA II
OBECNÁ USTANOVENÍ
ODDÍL 1
Výpočet spravovaných aktiv
(čl. 3 odst. 2 směrnice 2011/61/EU)
Článek 2
Výpočet celkové hodnoty spravovaných aktiv
1. Aby se kvalifikoval pro výjimku stanovenou v čl. 3 odst. 2 směrnice 2011/61/EU, musí správce:
a)
identifikovat veškeré alternativní investiční fondy, pro něž je jmenován jako správce nesamosprávného alternativního investičního fondu, nebo alternativní investiční fondy, pro něž je správcem, umožňuje-li právní forma fondu samosprávu, v souladu s článkem 5 směrnice 2011/61/EU;
b)
pro každý spravovaný alternativní investiční fond identifikovat portfolio aktiv a v souladu s pravidly pro oceňování stanovenými právními předpisy země, v níž je fond usazen, případně statutem nebo zakládacími dokumenty fondu určit odpovídající hodnotu spravovaných aktiv, včetně veškerých aktiv nabytých s využitím pákového efektu;
c)
sloučit určené hodnoty spravovaných aktiv všech spravovaných alternativních investičních fondů a výslednou celkovou hodnotu spravovaných aktiv porovnat s příslušnou prahovou hodnotou stanovenou v čl. 3 odst. 2 směrnice 2011/61/EU.
2. Pro účely odstavce 1 se do výpočtu nezahrnují subjekty kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP), pro něž správce jedná jako ustanovená správcovská společnost podle směrnice 2009/65/ES.
Pro účely odstavce 1 se do výpočtu zahrnují alternativní investiční fondy spravované správcem v rámci pověření jiné osoby v souladu s článkem 20 směrnice 2011/61/EU. Portfolia alternativních investičních fondů, které správce spravuje v rámci pověření jiné osoby, jsou však z výpočtu vyloučena.
3. Pro účely výpočtu celkové hodnoty spravovaných aktiv se každá pozice plynoucí z derivátového nástroje, včetně jakéhokoli derivátu vloženého do převoditelných cenných papírů, převede na svou rovnocennou pozici plynoucí z podkladových aktiv derivátu za použití převodních metodik stanovených v článku 10. Absolutní hodnota uvedené rovnocenné pozice se následně použije pro výpočet celkové hodnoty spravovaných aktiv.
4. Pokud alternativní investiční fond investuje do jiných alternativních investičních fondů spravovaných stejným správcem nesamosprávného alternativního investičního fondu, může být uvedená investice vyloučena z výpočtu aktiv spravovaných správcem.
5. Pokud jeden podfond v rámci samosprávného nebo nesamosprávného alternativního investičního fondu investuje do jiného podfondu uvedeného fondu, může být uvedená investice vyloučena z výpočtu aktiv spravovaných správcem.
6. Celková hodnota spravovaných aktiv se vypočítá v souladu s odstavci 1 až 4 alespoň jednou ročně a za použití nejnovějších dostupných hodnot aktiv. Nejnovější dostupná hodnota aktiv každého alternativního investičního fondu se získá během dvanácti měsíců předcházejících datu výpočtu prahové hodnoty v souladu s první větou tohoto odstavce. Správce určí datum výpočtu prahové hodnoty a konzistentně jej uplatňuje. Veškeré následné změny zvoleného data musí být odůvodněny příslušnému orgánu. Při výběru data výpočtu prahové hodnoty vezme správce v úvahu dobu a četnost oceňování spravovaných aktiv.
Článek 3
Průběžné sledování spravovaných aktiv
Správci zřídí, provedou a uplatňují postupy průběžného sledování celkové hodnoty spravovaných aktiv. Sledování odráží aktuální přehled spravovaných aktiv a zahrnuje pozorování úpisů a zpětných odkupů, nebo případně čerpání kapitálu, rozdělení kapitálu a hodnotu investovaných aktiv pro každý alternativní investiční fond.
Blízkost celkové hodnoty spravovaných aktiv k prahové hodnotě stanovené v čl. 3 odst. 2 směrnice 2011/61/EU a předpokládané upisování a zpětný odkup se vezmou v úvahu pro posouzení potřeby častějšího provádění výpočtu celkové hodnoty spravovaných aktiv.
Článek 4
Příležitostné překročení prahové hodnoty
1. Správce posuzuje situace, kdy celková hodnota spravovaných aktiv překročí příslušnou prahovou hodnotu, aby určil, zda mají dočasnou povahu či nikoli.
2. Pokud celková hodnota spravovaných aktiv překročí příslušnou prahovou hodnotu a správce má za to, že situace nemá dočasnou povahu, oznámí to neprodleně příslušnému orgánu, uvede, že se má za to, že situace nemá dočasnou povahu, a v souladu s článkem 7 směrnice 2011/61/EU požádá do 30 kalendářních dnů o povolení.
3. Pokud celková hodnota spravovaných aktiv překročí příslušnou prahovou hodnotu a správce má za to, že situace má dočasnou povahu, oznámí to neprodleně příslušnému orgánu a uvede, že se má za to, že situace má dočasnou povahu. V oznámí se uvedou podpůrné informace odůvodňující posouzení dočasné povahy situace správcem včetně popisu situace a vysvětlení důvodů, proč je považována za dočasnou.
4. Situace se nepovažuje za dočasnou, pokud bude pravděpodobně trvat déle než tři měsíce.
5. Tři měsíce po datu, kdy celková hodnota spravovaných aktiv překročila příslušnou prahovou hodnotu, správce přepočítá celkovou hodnotu spravovaných aktiv s cílem prokázat, že je nižší, než příslušná prahová hodnota, nebo prokázat příslušnému orgánu, že situace, jež způsobila překročení prahové hodnoty spravovanými aktivy, byla vyřešena a že žádost o povolení správce není nutná.
Článek 5
Informace, jež mají být poskytnuty v rámci registrace
1. V rámci požadavku čl. 3 odst. 3 písm. b) směrnice 2011/61/EU sdělí správci příslušným orgánům celkovou hodnotu spravovaných aktiv vypočítanou v souladu s postupem uvedeným v článku 2.
2. V rámci požadavku čl. 3 odst. 3 písm. c) směrnice 2011/61/EU poskytnou správci za každý alternativní investiční fond nabídkový dokument nebo příslušný výpis z nabídkového dokumentu nebo obecný popis investiční strategie. Příslušný výpis z nabídkového dokumentu a popis investiční strategie obsahují alespoň tyto informace:
a)
hlavní kategorie aktiv, do nichž alternativní investiční fond může investovat;
b)
jakékoli průmyslové, zeměpisné nebo jiné tržní sektory nebo konkrétní třídy aktiv, na něž se investiční strategie zaměřuje;
c)
popis politiky alternativního investičního fondu pro půjčky nebo pákový efekt.
3. Informace, které má správce poskytnout podle čl. 3 odst. 3 písm. d) směrnice 2011/61/EU, jsou uvedeny v čl. 110 odst. 1 tohoto nařízení. Poskytnou se v souladu s pro forma vzorem pro podávání zpráv uvedeným v příloze IV.
4. Informace získané v souladu s čl. 3 odst. 3 písm. d) směrnice 2011/61/EU jsou sdíleny mezi příslušnými orgány v Unii, s Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy a Evropskou radou pro systémová rizika, pokud je to nezbytné pro výkon jejich povinností.
5. Informace požadované pro účely registrace se aktualizují a poskytují každoročně. Z důvodů souvisejících s výkonem jejich pravomocí podle článku 46 směrnice 2011/61/EU mohou příslušné orgány od správce požadovat, aby informace uvedené v článku 3 směrnice 2011/61/EU poskytoval častěji.
ODDÍL 2
Výpočet pákového efektu
(čl. 4 odst. 3 směrnice 2011/61/EU)
Článek 6
Obecná ustanovení ohledně výpočtu pákového efektu
1. Pákový efekt alternativního investičního fondu se vyjádří jako poměr expozice fondu vůči riziku a jeho čisté hodnoty aktiv.
2. Správci vypočítají expozici spravovaných alternativních investičních fondů vůči riziku v souladu s metodou hrubé hodnoty aktiv uvedenou v článku 7 a závazkovou metodou uvedenou v článku 8.
Komise s ohledem na vývoj na trhu a nejpozději do 21. července 2015 přezkoumá metody výpočtu uvedené v prvním pododstavci s cílem rozhodnout, zda jsou tyto metody dostatečné a vhodné pro všechny druhy alternativních investičních fondů, nebo zda by měla být vypracována dodatečná a nepovinná metoda výpočtu pákového efektu.
3. Do výpočtu expozice vůči riziku se zahrne expozice vůči riziku obsažená v jakýchkoli finančních nebo právních strukturách s účastí třetích osob kontrolovaných příslušným alternativním investičním fondem, pokud jsou uvedené struktury specificky zřízeny, aby přímo či nepřímo zvýšily expozici na úrovni fondu. U alternativních investičních fondů, jejichž hlavní investiční politikou je získání kontroly nekotovaných společností nebo emitentů, správce do výpočtu pákového efektu nezahrnuje expozici vůči riziku, která existuje na úrovni uvedených nekotovaných společností a emitentů, pokud alternativní investiční fond nebo správce fondu jednající jménem fondu nemají povinnost nést možné ztráty nad rámec investice do příslušné společnosti nebo emitenta.
4. Správce vyloučí dohody o půjčkách, pokud mají dočasnou povahu a jsou plně kryty smluvními kapitálovými závazky od investorů do alternativního investičního fondu.
5. Správce musí mít řádně zdokumentované postupy pro výpočet expozice vůči riziku každého alternativního investičního fondu ve své správě v souladu s metodou hrubé hodnoty aktiv a závazkovou metodou. Výpočet musí být v průběhu času prováděn konzistentně.
Článek 7
Metoda hrubé hodnoty aktiv pro výpočet expozice alternativního investičního fondu vůči riziku
Expozice alternativního investičního fondu vůči riziku vypočítaná v souladu s metodou hrubé hodnoty aktiv je součtem absolutních hodnot všech pozic oceněných v souladu s článkem 19 směrnice 2011/61/EU a všemi akty v přenesené pravomoci přijatými na jejím základě.
Pro výpočet expozice alternativního investičního fondu vůči riziku v souladu s metodou hrubé hodnoty aktiv správce:
a)
vyloučí hodnotu veškeré hotovosti a peněžních ekvivalentů, které jsou vysoce likvidními investicemi drženými v základní měně alternativního investičního fondu, které lze snadno směnit na známou částku hotovosti, podléhají nevýznamnému riziku změny hodnoty a poskytují výnos maximálně ve výši sazby tříměsíčního vysoce kvalitního státního dluhopisu;
b)
převede derivátové nástroje na rovnocennou pozici plynoucí z jejich podkladových aktiv za použití metodik pro převod uvedených v článku 10 a metod uvedených v příloze I bodech 4 až 9 a 14;
c)
vyloučí hotovostní půjčky, které zůstávají v hotovosti nebo v peněžním ekvivalentu podle písmena a) a u nichž jsou známy splatné částky;
d)
zahrne expozici vůči riziku vyplývající z reinvestice hotovostních půjček, vyjádřenou buď jako tržní hodnotu realizované investice, nebo jako celkovou půjčenou částku podle přílohy I bodů 1 a 2, podle toho, která z těchto hodnot je vyšší;
e)
zahrne pozice v rámci repo nebo reverzních repo obchodů a v rámci půjček nebo výpůjček cenných papírů nebo jiných dohod v souladu s přílohou I body 3 a 10 až 13.
Článek 8
Závazková metoda pro výpočet expozice alternativního investičního fondu vůči riziku
1. Expozice alternativního investičního fondu vůči riziku vypočítaná v souladu se závazkovou metodou je součtem absolutních hodnot všech pozic oceněných v souladu s článkem 19 směrnice 2011/61/EU a jejími příslušnými akty v přenesené pravomoci, se splněním kritérií stanovených v odstavcích 2 až 9.
2. Pro výpočet expozice alternativního investičního fondu vůči riziku v souladu se závazkovou metodou správce:
a)
převede každou pozici plynoucí z derivátového nástroje na rovnocennou pozici plynoucí z podkladového aktiva uvedeného derivátu za použití metodik pro převod uvedených v článku 10 a v příloze II bodech 4 až 9 a 14;
b)
uplatní mechanismy výpočtu čistých pozic a mechanismy zajištění;
c)
vypočítá expozici vůči riziku vzniklou reinvesticí půjček, pokud taková reinvestice zvyšuje expozici alternativního investičního fondu vůči riziku definovanou v příloze I bodech 1 a 2;
d)
zahrne do výpočtu ostatní mechanismy v souladu s přílohou I body 3 a 10 až 13.
3. Pro účely výpočtu expozice alternativního investičního fondu vůči riziku v souladu se závazkovou metodou:
a)
mechanismy výpočtu čistých pozic zahrnují kombinace obchodů s derivátovými nástroji nebo pozicemi v cenných papírech, které se vztahují ke stejnému podkladovému aktivu, nehledě na - v případě derivátových nástrojů - datum splatnosti derivátových nástrojů, a kde se uvedené obchody s derivátovými nástroji nebo pozicemi v cenných papírech uzavírají s výlučným cílem eliminovat rizika spojená s pozicemi zaujatými prostřednictvím ostatních derivátových nástrojů nebo pozic v cenných papírech;
b)
mechanismy zajištění zahrnují kombinace obchodů s derivátovými nástroji nebo pozicemi v cenných papírech, které se nemusí vztahovat ke stejnému podkladovému aktivu, a kde se uvedené obchody s derivátovými nástroji nebo pozicemi v cenných papírech uzavírají s výlučným cílem kompenzovat rizika spojená s pozicemi zaujatými prostřednictvím ostatních derivátových nástrojů nebo pozic v cenných papírech.
4. Odchylně od odstavce 2 se derivátový nástroj nepřevede na rovnocennou pozici plynoucí z podkladového aktiva, pokud má všechny tyto vlastnosti:
a)
swapuje výsledky finančních aktiv držených v portfoliu alternativního investičního fondu za výsledky ostatních referenčních finančních aktiv;
b)
zcela kompenzuje rizika swapovaných aktiv držených v portfoliu alternativního investičního fondu, takže výsledky fondu nezávisejí na výsledcích swapovaných aktiv;
c)
neobsahuje ani další volitelné prvky, ani ustanovení o pákovém efektu, ani jiná dodatečná rizika v porovnání s přímou držbou referenčních finančních aktiv.
5. Odchylně od odstavce 2 se derivátový nástroj při výpočtu expozice vůči riziku v souladu se závazkovou metodou nepřevede na rovnocennou pozici plynoucí z podkladového aktiva, pokud splňuje obě tyto podmínky:
a)
držba alternativního investičního fondu, spočívající v kombinaci derivátového nástroje souvisejícího s finančním aktivem a hotovosti investované do peněžního ekvivalentu definovaného v čl. 7 písm. a), odpovídá držbě dlouhé pozice v daném finančním aktivu;
b)
derivátový nástroj nezavdává vznik žádné další expozici vůči riziku a pákovému efektu nebo riziku.
6. Mechanismy zajištění se při výpočtu expozice alternativního investičního fondu vůči riziku zohledňují, pouze pokud splňují všechny tyto podmínky:
a)
cílem pozic přítomných v zajišťovacím vztahu není generovat výnos a obecná a specifická rizika jsou kompenzována;
b)
na úrovni alternativního investičního fondu existuje ověřitelné snížení rizika;
c)
případná obecná a specifická rizika spojená s derivátovými nástroji jsou kompenzována;
d)
mechanismy zajištění se týkají stejné třídy aktiv;
e)
jsou efektivní v situaci obtížných podmínek na trhu.
7. S výhradou odstavce 6 se derivátové nástroje používané pro účely zajištění proti měnovému riziku, které nezavdávají vznik žádné další expozici vůči riziku, pákovému efektu nebo jiným rizikům, do výpočtu nezahrnují.
8. Správce provádí netting pozic v kterémkoli z těchto případů:
a)
mezi derivátovými nástroji, pokud se vztahují ke stejnému podkladovému aktivu, a to i když mají různá data splatnosti;
b)
mezi derivátovým nástrojem, jehož podkladovým aktivem je převoditelný cenný papír, nástroj peněžního trhu nebo podílové jednotky v subjektu kolektivního investování podle přílohy I oddílu C bodů 1 až 3 směrnice 2004/39/ES, a stejným odpovídajícím podkladovým aktivem.
9. Správci spravující alternativní investiční fondy, které v souladu se svou hlavní investiční politikou primárně investují do úrokových derivátů, využijí specifická pravidla pro netting různých durací, aby se zohlednila souvislost mezi rozsahy splatnosti úrokové křivky, jak je uvedeno v článku 11.
Článek 9
Metody zvýšení expozice alternativního investičního fondu vůči riziku
Správci při výpočtu expozice vůči riziku pro situace uvedené v příloze I použijí metody popsané v uvedené příloze.
Článek 10
Metodiky převodu pro derivátové nástroje
Správci pro derivátové nástroje uvedené v příloze II použijí metodiky převodu popsané v uvedené příloze.
Článek 11
Pravidla pro netting různých durací
1. Správci při výpočtu expozice alternativních investičních fondů vůči riziku v souladu s čl. 8 odst. 9 uplatňují pravidla pro netting různých durací.
2. Pravidla pro netting různých durací se nepoužijí, pokud by vedly k vědomému poskytnutí nesprávných informací o rizikovém profilu alternativního investičního fondu. Správci používající uvedená pravidla pro netting do své úrokové strategie nezahrnují další zdroje rizika, jako je volatilita. Strategie úrokové arbitráže tedy uvedená pravidla pro netting neuplatňují.
3. Použití uvedených pravidel pro netting různých durací nesmí generovat neodůvodněnou míru pákového efektu prostřednictvím investic do krátkých pozic. Pro alternativní investiční fond se střední dobou trvání, který používá pravidla pro netting různých durací, nesmí být hlavním zdrojem výsledků krátkodobé úrokové deriváty.
4. Úrokové deriváty se převedou na svou rovnocennou pozici plynoucí z podkladového aktiva a provede se jejich netting v souladu s přílohou III.
5. Alternativní investiční fond používající pravidla pro netting různých durací může stále využívat zajišťovací rámec. Pravidla pro netting různých durací se mohou uplatnit pouze na úrokové deriváty, jež nejsou zahrnuty do mechanismů zajištění.
ODDÍL 3
Dodatečný kapitál a pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání
(čl. 9 odst. 7 a článek 15 směrnice 2011/61/EU)
Článek 12
Rizika spojená s profesní odpovědností
1. Riziky spojenými s profesní odpovědností, která mají být pokryta podle čl. 9 odst. 7 směrnice 2011/61/EU, jsou rizika ztráty nebo škody způsobených příslušnou osobou v důsledku nedbalosti při provádění činností, za něž správce nese právní odpovědnost.
2. Mezi rizika spojená s profesní odpovědností definovaná v odstavci 1 patří mimo jiné rizika:
a)
ztráty dokumentů dokládajících vlastnictví aktiv alternativního investičního fondu;
b)
vědomého poskytnutí nesprávných informací nebo zavádějících prohlášení adresovaných alternativnímu investičnímu fondu nebo jeho investorům;
c)
jednání, omylů nebo opomenutí, jejichž důsledkem je porušení:
i)
právních a regulačních povinností,
ii)
povinnosti dovednosti a péče vůči alternativnímu investičnímu fondu a jeho investorům,
iii)
povinností při správě cizího majetku,
iv)
povinností mlčenlivosti,
v)
statutu nebo zakládacích dokumentů alternativního investičního fondu,
vi)
podmínek jmenování správce alternativním investičním fondem;
d)
nesplnění povinnosti zavést, provádět a udržovat řádné postupy k předcházení nečestnému, podvodnému nebo zlovolnému jednání;
e)
nesprávného ocenění aktiv nebo výpočtu cen podílových jednotek nebo akcií;
f)
ztrát způsobených přerušením obchodní činnosti, selháním systému, chybami při zpracování transakcí nebo při řízení procesů.
3. Rizika spojená s profesní odpovědností musí být vždy pokryta buď příslušným dodatečným kapitálem určeným v souladu s článkem 14 nebo příslušným pojištěním odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání určeným v souladu s článkem 15.
Článek 13
Kvalitativní požadavky pro řešení rizik spojených s profesní odpovědností
1. Správce zavede účinné vnitřní postupy a procedury řízení provozního rizika s cílem řádně identifikovat, měřit, řídit a sledovat provozní rizika, včetně rizik spojených s profesní odpovědností, jimž je nebo může přiměřeně být vystaven. Činnosti řízení provozního rizika se provádějí nezávisle v rámci politiky řízení rizik.
2. Správce zřídí databázi minulých ztrát, do níž se zaznamenávají veškerá provozní selhání, ztráty a škody. V databázi se zaznamenávají mimo jiné veškerá rizika spojená s profesní odpovědností podle čl. 12 odst. 2, která nastala.
3. Správce v rámci řízení rizik využívá své interní údaje o minulých ztrátách a případně externí údaje, analýzy scénářů a faktory odrážející obchodní prostředí a systémy vnitřní kontroly.
4. Expozice vůči provoznímu riziku a ztráty se průběžně sledují a jsou předmětem pravidelných interních zpráv.
5. Správcovy postupy a procedury pro řízení provozního rizika jsou řádně zdokumentovány. Správce zavede opatření zajišťující dodržování jeho postupů řízení provozního rizika a účinná opatření řešící jejich nedodržení. Správce zavede postupy pro přijetí příslušných nápravných opatření.
6. Postupy a procedury řízení provozního rizika a měřicí systémy jsou předmětem pravidelného přezkumu alespoň jednou ročně.
7. Správce udržuje finanční prostředky odpovídající jeho posouzenému rizikovému profilu.
Článek 14
Dodatečný kapitál
1. Tento článek se vztahuje na správce, kteří se rozhodnou krýt svá rizika spojená s profesní odpovědností prostřednictvím dodatečného kapitálu.
2. Správce zajistí dodatečný kapitál pro pokrytí rizik spojených s profesní odpovědností ve výši nejméně 0,01 % hodnoty portfolií spravovaných alternativních investičních fondů.
Hodnotou portfolií spravovaných alternativních investičních fondů je součet absolutních hodnot všech aktiv všech alternativních investičních fondů spravovaných správcem, včetně aktiv nabytých s využitím pákového efektu, přičemž derivátové nástroje se ocení v jejich tržní hodnotě.
3. Požadavek na dodatečný kapitál podle odstavce 2 se přepočítá na konci každého účetního období a výše dodatečného kapitálu se příslušně upraví.
Správce zřídí, provede a uplatňuje postupy průběžného sledování hodnoty portfolií spravovaných alternativních investičních fondů, vypočítaných v souladu s odst. 2 druhým pododstavcem. Pokud před provedením každoročního přepočtu podle prvního pododstavce hodnota portfolií spravovaných alternativních investičních fondů podstatně vzroste, správce požadavek na dodatečný kapitál neprodleně přepočítá a dodatečný kapitál příslušně upraví.
4. Příslušný orgán domovského členského státu správce může správci povolit, aby zajistil dodatečný kapitál nižší, než je částka uvedená v odstavci 2, pouze pokud je na základě údajů o minulých ztrátách správce zaznamenaných během období pozorování v délce nejméně tří let před posouzením přesvědčen, že správce zajišťuje dostatečný dodatečný kapitál k řádnému krytí rizik spojených s profesní odpovědností. Povolená nižší částka dodatečného kapitálu nesmí být nižší, než 0,008 % hodnoty portfolií alternativních investičních fondů spravovaných správcem.
5. Příslušný orgán domovského členského státu správce může správce požádat, aby zajistil dodatečný kapitál vyšší, než je částka uvedená v odstavci 2, pokud není přesvědčen, že správce má dostatečný dodatečný kapitál k řádnému krytí rizik spojených s profesní odpovědností. Příslušný orgán musí zdůvodnit, proč se domnívá, že správcův dodatečný kapitál není dostatečný.
Článek 15
Pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání
1. Tento článek se vztahuje na správce, kteří se rozhodnou krýt svá rizika spojená s profesní odpovědností prostřednictvím pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání.
2. Správce si sjedná a stále udržuje pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání, které:
a)
má počáteční dobu trvání nejméně jeden rok;
b)
má výpovědní lhůtu pro zrušení v délce nejméně 90 dnů;
c)
kryje rizika spojená s profesní odpovědností definovaná v čl. 12 odst. 1 a 2;
d)
je sjednáno u unijního nebo mimounijního podniku, jenž má povolení poskytovat pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání v souladu s právem Unie nebo vnitrostátními právními předpisy;
e)
je poskytováno třetí osobou.
Jakákoli dohodnutá definovaná spoluúčast musí být plně kryta kapitálem zajištěným navíc ke kapitálu, jenž má být zajištěn v souladu s čl. 9 odst. 1 a 3 směrnice 2011/61/EU.
3. Pojistné krytí na jednotlivý nárok se rovná nejméně 0,7 % hodnoty portfolií alternativních investičních fondů spravovaných správcem, vypočítané podle čl. 14 odst. 2 druhého pododstavce.
4. Pojistné krytí na celkové nároky za rok se rovná nejméně 0,9 % hodnoty portfolií alternativních investičních fondů spravovaných správcem, vypočítané podle čl. 14 odst. 2 druhého pododstavce.
5. Správce přezkoumá pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání a to, zda splňuje požadavky stanovené tímto článkem, nejméně jednou ročně a v případě jakékoli změny, která má vliv na to, zda pojištění splňuje požadavky tohoto článku.
KAPITOLA III
PODMÍNKY PROVOZOVÁNÍ ČINNOSTI SPRÁVCŮ
ODDÍL 1
Obecné zásady
(čl. 12 odst. 1 směrnice 2011/61/EU)
Článek 16
Obecné povinnosti příslušných orgánů
Při posuzování, zda správce dodržuje čl. 12 odst. 1 směrnice 2011/61/EU, příslušné orgány použijí alespoň kritéria stanovená v tomto oddíle.
Článek 17
Povinnost jednat v nejlepším zájmu alternativního investičního fondu či investorů do alternativního investičního fondu a v zájmu integrity trhu
1. Správci uplatňují postupy a procedury pro předcházení nekalým praktikám, včetně takových, u nichž lze přiměřeně očekávat, že nepříznivě ovlivňují stabilitu a integritu trhu.
2. Správci zajistí, aby alternativním investičním fondům nebo investorům do těchto fondů nebyly účtovány nepřiměřené náklady.
Článek 18
Patřičná opatrnost
1. Správci uplatňují při výběru a průběžném sledování investic vysoký standard opatrnosti.
2. Správci zajistí, aby měli řádné znalosti a porozumění aktivům, do nichž alternativní investiční fond investuje.
3. Správci zřídí, provedou a uplatňují písemné postupy a procedury jednání s patřičnou opatrností a zavedou účinná opatření zajišťující, aby investiční rozhodnutí jménem alternativních investičních fondů byla prováděna v souladu s cíli, investiční strategií a případně omezeními rizik dotyčného fondu.
4. Postupy a procedury týkající se patřičné opatrnosti, uvedené v odstavci 3, se pravidelně přezkoumávají a aktualizují.
Článek 19
Patřičná opatrnost při investování do aktiv s omezenou likviditou
1. Pokud správci investují do aktiv s omezenou likviditou a pokud takové investici předchází fáze vyjednávání, pak ve vztahu k fázi vyjednávání navíc k požadavkům stanoveným v článku 18:
a)
stanoví a pravidelně aktualizují obchodní plán odpovídající době trvání alternativního investičního fondu a tržním podmínkám;
b)
vyhledávají a volí možné transakce v souladu s obchodním plánem uvedeným v písmenu a);
c)
zvolené transakce posuzují se zvážením případných příležitostí a celkového souvisejícího rizika, veškerých relevantních právních, daňových, finančních nebo jiných faktorů s vlivem na hodnotu, lidských a materiálních zdrojů a strategií, včetně strategií ukončení;
d)
před provedením transakce provádějí činnosti patřičné opatrnosti související s transakcemi;
e)
sledují výsledky alternativního investičního fondu ve vztahu k obchodnímu plánu uvedenému v písmenu a).
2. Správci uchovávají záznamy o činnostech prováděných podle odstavce 1 po dobu nejméně pěti let.
Článek 20
Patřičná opatrnost při výběru a jmenování protistran a hlavních makléřů
1. Správci při výběru a jmenování protistran a hlavních makléřů jednají s patřičnou dovedností, péčí a opatrností před uzavřením smlouvy a poté průběžně, se zohledněním plného rozsahu a kvality jejich služeb.
2. Při výběru hlavních makléřů nebo protistran správce nebo alternativního investičního fondu v transakci s OTC deriváty, při výpůjčce cenných papírů nebo repo obchodu správci zajistí, aby uvedení hlavní makléři a protistrany splňovali všechny tyto podmínky:
a)
podléhají průběžnému dohledu veřejného orgánu;
b)
jsou finančně zdraví;
c)
mají nezbytnou organizační strukturu a zdroje pro výkon služeb, které mají správci nebo alternativnímu investičnímu fondu poskytovat.
3. Při posuzování finančního zdraví podle odst. 2 písm. b) správci berou v úvahu, zda hlavní makléř či protistrana podléhá obezřetnostní regulaci včetně dostatečných kapitálových požadavků a účinnému dohledu, či nikoli.
4. Seznam vybraných hlavních makléřů schválí vrcholné vedení správce. Ve výjimečných případech mohou být jmenováni hlavní makléři neuvedení na seznamu, pokud splňují požadavky stanovené v odstavci 2 a pokud to schválí vrcholné vedení. Správce musí být schopen prokázat důvody takového výběru a to, že při výběru a sledování hlavních makléřů, kteří nejsou na seznamu, jednal s patřičnou opatrností.
Článek 21
Čestné a spravedlivé jednání s patřičnou dovedností
Při stanovení toho, zda správce provozuje svou činnost čestně, spravedlivě a s patřičnou dovedností, příslušné orgány posuzují, zda jsou splněny alespoň tyto podmínky:
a)
řídící orgán správce disponuje řádnými kolektivními znalostmi, dovednostmi a zkušenostmi, aby byl schopen porozumět činnostem správce, zejména hlavním rizikům přítomným v těchto činnostech a v aktivech, do nichž alternativní investiční fond investuje;
b)
členové řídícího orgánu věnují dostatečný čas řádnému výkonu svých úkolů ve správci;
c)
každý člen řídícího orgánu jedná čestně, bezúhonně a nezávisle;
d)
správce věnuje odpovídající zdroje na zaškolení a odbornou přípravu členů řídícího orgánu.
Článek 22
Zdroje
1. Správce zaměstnává dostatečný počet personálu s takovými dovednostmi, vědomostmi a odbornými znalostmi, jaké jsou potřebné ke splnění přidělených povinností.
2. Pro účely odstavce 1 správci zohlední povahu, rozsah a složitost své podnikatelské činnosti, jakož i povahu a škálu služeb a aktivit poskytovaných a vykonávaných v rámci uvedené činnosti.
Článek 23
Spravedlivé zacházení s investory do alternativního investičního fondu
1. Správce zajistí, aby jeho rozhodovací postupy a jeho organizační struktura uvedená v článku 57 zajišťovaly spravedlivé zacházení s investory.
2. Zvláštní výhody, které správce přizná jednomu nebo více investorům, nesmí mít za následek celkové podstatné znevýhodnění ostatních investorů.
Článek 24
Materiální stimuly
1. Má se za to, že správci nejednají čestně, spravedlivě a v souladu s nejlepšími zájmy alternativních investičních fondů, které spravují, nebo investorů do těchto fondů, pokud v souvislosti s výkonem činností uvedených v příloze I směrnice 2011/61/EU platí nebo obdrží jakýkoli poplatek nebo provizi, nebo poskytují nebo obdrží jakékoli nepeněžní plnění, s výjimkou následujícího:
a)
poplatku, provize či nepeněžního plnění placeného či poskytnutého alternativnímu investičnímu fondu nebo osobě, která fond zastupuje, nebo placeného či poskytnutého alternativním investičním fondem nebo osobou, která fond zastupuje;
b)
poplatku, provize či nepeněžního plnění placeného či poskytnutého třetí straně nebo osobě jednající jménem třetí strany nebo placené či poskytnuté třetí stranou nebo osobou jednající jménem třetí strany, pokud může správce prokázat, že jsou splněny tyto podmínky:
i)
investoři do alternativního investičního fondu jsou o existenci, povaze a výši poplatku, provize nebo plnění, případně o způsobu výpočtu jeho/její výše v případě, že jeho/její výši není možno zjistit, informováni jasně, komplexně, přesně a srozumitelně ještě před poskytnutím příslušné služby,
ii)
úhrada poplatku nebo provize či poskytnutí nepeněžního plnění mají za účel zvýšení kvality příslušné služby a neohrožují splnění povinnosti správce jednat v nejlepším zájmu alternativního investičního fondu, který spravuje, nebo investorů do tohoto fondu;
c)
řádných poplatků, které umožní poskytnutí příslušné služby nebo jsou pro tento účel nutné, včetně poplatků za opatrování, za vypořádání a směnu měn, odvodů vymáhaných regulačními orgány nebo právních poplatků, a které svou povahou nevedou k rozporu s povinnostmi správce jednat čestně, spravedlivě a v souladu s nejlepšími zájmy alternativního investičního fondu, který spravuje, nebo investorů do tohoto fondu.
2. Pro účely odst. 1 písm. b) bodu i) se považuje za uspokojující poskytnutí informací o hlavních podmínkách ujednání týkajících se poplatku, provize nebo nepeněžního plnění v souhrnné formě, pokud se správce zaváže poskytnout na žádost investora do alternativního investičního fondu, který spravuje, další údaje, a pokud tento závazek splní.
Článek 25
Efektivní využití zdrojů a postupů - zpracování pokynů
1. Správci zřídí, zavedou a uplatňují postupy a opatření zajišťující okamžité, spravedlivé a rychlé provedení pokynů jménem alternativního investičního fondu.
2. Postupy a opatření uvedené v odstavci 1 musí splňovat tyto požadavky:
a)
zajistí, aby byly pokyny prováděné jménem alternativních investičních fondů neprodleně a přesně zaznamenávány a přidělovány;
b)
provádějí jinak srovnatelné pokyny alternativního investičního fondu v pořadí, v jakém byly podány, a neprodleně, ledaže by to znemožňovala povaha pokynu nebo aktuální podmínky na trhu nebo by to bylo v rozporu se zájmy alternativního investičního fondu nebo investorů do tohoto fondu.
3. Finanční nástroje, peněžní částky nebo jiná aktiva obdržené při vypořádání provedených pokynů jsou neprodleně a správně doručeny příslušnému alternativnímu investičnímu fondu nebo zaznamenány na jeho účet.
4. Správci nezneužijí informace o nevyřízených pokynech alternativního investičního fondu a učiní veškeré přiměřené kroky k tomu, aby zabránili zneužití těchto informací ze strany svých příslušných osob.
Článek 26
Informační povinnosti v souvislosti s prováděním pokynů k upsání a vyplacení
1. Pokud správce provedl investorův pokyn k upsání, případně k vyplacení, neprodleně investorovi na trvalém nosiči poskytne zásadní informace o provedení uvedeného pokynu nebo případně o přijetí nabídky k upisování.
2. Odstavec 1 se nepoužije, pokud má třetí osoba povinnost poskytnout investorovi potvrzení o provedení pokynu a pokud toto potvrzení obsahuje zásadní informace.
Správce zajistí, aby uvedená třetí osoba své povinnosti splnila.
3. Zásadní informace uvedené v odstavcích 1 a 2 zahrnují:
a)
totožnost správce;
b)
totožnost investora;
c)
datum a čas přijetí pokynu;
d)
datum provedení pokynu;
e)
totožnost alternativního investičního fondu;
f)
hodnotu pokynu v hrubém vyjádření včetně poplatku za upsání nebo v čisté výši po odečtení poplatku za vyplacení.
4. Správce investorovi na požádání poskytne informace o stavu pokynu nebo přijetí nabídky k upisování, případně obou.
Článek 27
Provádění rozhodnutí o obchodu jménem spravovaného alternativního investičního fondu
1. Při provádění rozhodnutí o obchodu jménem spravovaného alternativního investičního fondu v souvislosti se správou jeho portfolia správce jedná v nejlepším zájmu alternativních investičních fondů nebo investorů do těchto fondů, které spravuje.
2. Kdykoli správce kupuje nebo prodává finanční nástroje nebo jiná aktiva, pro něž je relevantní nejlepší způsob provedení, a pro účely odstavce 1, podnikne veškeré přiměřené kroky, aby pro alternativní investiční fondy, které spravuje, nebo pro investory do těchto fondů dosáhl nejlepšího možného výsledku s ohledem na cenu, náklady, rychlost, pravděpodobnost realizace a vypořádání, objem, povahu nebo jiný faktor související s provedením pokynu. Konkrétní význam těchto faktorů se stanoví podle následujících kritérií:
a)
cíle, investiční politika a rizika specifická pro alternativní investiční fond, jak jsou uvedeny ve statutu nebo zakládacích dokumentech fondu nebo v prospektu nebo nabídkových dokumentech fondu;
b)
povaha pokynu;
c)
povaha finančních nástrojů nebo jiných aktiv, které jsou předmětem tohoto pokynu;
d)
charakteristika převodních míst, do nichž lze tento pokyn nasměrovat.
3. Správce zřídí a zavede účinná opatření pro splnění povinností uvedených v odstavcích 1 a 2. Správce zejména písemně stanoví a zavede politiku pro provádění pokynů, která alternativním investičním fondům a jejich investorům umožní dosáhnout pro pokyny těchto fondů nejlepšího možného výsledku v souladu s odstavcem 2.
4. Správce pravidelně sleduje účinnost opatření a politiky pro provádění pokynů za účelem zjištění a nápravy případných nedostatků.
5. Správce svou politiku pro provádění pokynů každoročně přezkoumává. Přezkum se provede také vždy, když dojde k podstatné změně ovlivňující schopnost správce nadále dosahovat pro spravované alternativní investiční fondy nejlepších možných výsledků.
6. Správce musí být schopen doložit, že provádí pokyny jménem alternativního investičního fondu v souladu se svou politikou pro provádění pokynů.
7. Pokud neexistuje volba různých převodních míst, odstavce 2 až 5 se nepoužijí. Správce však musí být schopen doložit, že volba různých převodních míst neexistuje.
Článek 28
Zadávání pokynů k obchodu jménem alternativních investičních fondů k provedení jiným subjektům
1. Kdykoli správce kupuje nebo prodává finanční nástroje nebo jiná aktiva, pro něž je relevantní nejlepší způsob provedení, jedná při zadávání pokynů k obchodu jménem spravovaných alternativních investičních fondů k provedení jiným subjektům v nejlepším zájmu těchto fondů, které spravuje, nebo investorů do těchto fondů, a to v souvislosti se správou jejich portfolií.
2. Správce podnikne veškeré přiměřené kroky, aby pro alternativní investiční fond nebo investory do tohoto fondu dosáhl nejlepšího možného výsledku s ohledem na cenu, náklady, rychlost, pravděpodobnost realizace a vypořádání, objem, povahu nebo jiný faktor související s provedením pokynu. Konkrétní význam těchto faktorů se stanoví odkazem na kritéria v čl. 27 odst. 2.
Správce zřídí, zavede a uplatňuje politiku, která mu umožní splnit povinnost uvedenou v prvním pododstavci. V rámci této politiky jsou pro jednotlivé druhy nástrojů určeny subjekty, jimž je možné zadávat pokyny k provedení. Správce uzavírá dohody o provádění pokynů, pouze pokud jsou tyto dohody v souladu s povinnostmi stanovenými v tomto článku. Správce zpřístupní investorům do alternativních investičních fondů, které spravuje, patřičné informace o politice stanovené podle tohoto odstavce a jejích případných podstatných změnách.
3. Správce pravidelně sleduje účinnost politiky stanovené v souladu s odstavcem 2, a zejména kvalitu provádění pokynů ze strany subjektů uvedených v předmětné politice, a zjedná nápravu případných nedostatků.
Správce tuto politiku dále každoročně přezkoumává. Tento přezkum se provede také vždy, když dojde k podstatné změně ovlivňující schopnost správce nadále dosahovat pro spravované alternativní investiční fondy nejlepších možných výsledků.
4. Správce musí být schopen prokázat, že zadává pokyny jménem alternativního investičního fondu v souladu s politikou stanovenou podle odstavce 2.
5. Pokud neexistuje volba různých převodních míst, odstavce 2 až 5 se nepoužijí. Správce však musí být schopen doložit, že volba různých převodních míst neexistuje.
Článek 29
Slučování a přidělování pokynů k provedení obchodu
1. Správce smí provést pokyn alternativního investičního fondu společně s pokynem jiného alternativního investičního fondu, SKIPCP nebo klienta nebo s pokynem provedeným při investování svých vlastních prostředků, pouze pokud:
a)
lze přiměřeně očekávat, že sloučení pokynů nebude v souhrnu nevýhodné pro žádný alternativní investiční fond, SKIPCP ani pro žádného klienta, jejichž pokyny se mají sloučit;
b)
je vytvořena a zavedena politika přidělování pokynů, která za dostatečně přesných podmínek zajišťuje spravedlivé přidělování sloučených pokynů, včetně stanovení toho, jak objem a cena pokynů určuje přidělení a zacházení s částečně provedenými pokyny.
2. Pokud správce sloučí pokyn alternativního investičního fondu s jedním nebo více pokyny jiných alternativních investičních fondů, SKIPCP nebo klientů a sloučený pokyn je proveden částečně, správce přidělí příslušné obchody v souladu se svou politikou přidělování pokynů.
3. Pokud správce transakce na svůj vlastní účet slučuje s jedním nebo více pokyny alternativních investičních fondů, SKIPCP nebo klientů, nesmí související obchody přidělit způsobem nevýhodným pro alternativní investiční fond, SKIPCP nebo klienta.
4. Pokud správce sloučí pokyn alternativního investičního fondu, SKIPCP nebo jiného klienta s transakcí na vlastní účet a sloučený pokyn je proveden částečně, přidělí související obchody přednostně alternativnímu investičnímu fondu, SKIPCP nebo jinému klientovi.
Jestliže však správce může alternativnímu investičnímu fondu nebo klientovi na základě rozumných důvodů prokázat, že by bez sloučení nebyl schopen pokyn provést za tak výhodných podmínek nebo vůbec, může přidělit transakci na vlastní účet proporcionálně v souladu se svou politikou přidělování pokynů podle odst. 1 písm. b).
ODDÍL 2
Střety zájmů
(článek 14 směrnice 2011/61/EU)
Článek 30
Druhy střetů zájmů
Pro účely identifikace druhů střetů zájmů, které vznikají při správě alternativního investičního fondu, správci zejména zohlední, zda správce, příslušná osoba nebo osoba přímo nebo nepřímo spojená se správcem prostřednictvím kontroly:
a)
pravděpodobně získá finanční prospěch nebo se vyhne finanční ztrátě na úkor alternativního investičního fondu nebo jeho investorů;
b)
má zájem na výsledku služby nebo činnosti poskytované alternativnímu investičnímu fondu nebo jeho investorům nebo klientovi nebo na výsledku transakce prováděné jménem alternativního investičního fondu nebo klienta a tento zájem je odlišný od zájmu alternativního investičního fondu na daném výsledku;
c)
má finanční nebo jinou motivaci upřednostnit:
-
zájem SKIPCP, klienta nebo skupiny klientů nebo jiného alternativního investičního fondu před zájmem alternativního investičního fondu,
-
zájem jednoho investora před zájmem jiného investora nebo skupiny investorů do stejného alternativního investičního fondu;
d)
provádí stejné činnosti pro alternativní investiční fond a pro jiný alternativní investiční fond, SKIPCP nebo klienta nebo
e)
dostává nebo dostane v souvislosti s činnostmi kolektivní správy portfolia, které jsou poskytovány alternativnímu investičnímu fondu, od osoby jiné než alternativní investiční fond nebo jeho investoři, materiální stimul v podobě peněz, zboží nebo služeb, který není běžnou provizí či poplatkem za poskytovanou službu.
Článek 31
Postup k omezení možnosti střetu zájmů
1. Správce zřídí, zavede a uplatňuje účinný postup k omezení možnosti střetu zájmů. Tento postup se vypracuje písemně a je přiměřený s ohledem na velikost a organizaci správce i na povahu, rozsah a složitost jeho podnikatelské činnosti.
Pokud je správce součástí skupiny, zohlední tento postup též okolnosti, jichž si správce je nebo by měl být vědom a jež mohou vyvolat střet zájmů v důsledku struktury a podnikatelské činnosti dalších členů skupiny.
2. Postup k omezení možnosti střetu zájmů přijatý v souladu s odstavcem 1 zahrnuje:
a)
s odkazem na činnosti prováděné správcem nebo jeho jménem, včetně činností prováděných pověřenou osobou, dále pověřenou osobou, externím znalcem nebo protistranou, identifikace okolností, které představují střet zájmů, z něhož plyne podstatné riziko poškození zájmů alternativního investičního fondu nebo jeho investorů, nebo které mohou takový střet zájmů způsobit;
b)
postupy, které je třeba dodržet, a opatření, která je nutno přijmout k předcházení, zvládání a sledování takových střetů zájmů.
Článek 32
Střety zájmů v souvislosti s vyplacením investic
Správce, jenž spravuje otevřený alternativní investiční fond, identifikuje, zvládá a sleduje střety zájmů vznikající mezi investory, kteří mají zájem o vyplacení svých investic, a investory, kteří si přejí ponechat své investice v alternativním investičním fondu, a veškeré střety mezi motivací správce investovat do nelikvidních aktiv a pravidly alternativního investičního fondu pro zpětný odkup v souladu s povinnostmi správce podle čl. 14 odst. 1 směrnice 2011/61/EU.
Článek 33
Postupy a opatření pro předcházení střetům zájmů nebo jejich zvládání
1. Účelem postupů a opatření zřízených pro předcházení střetům zájmů nebo jejich zvládání je zajistit, aby příslušné osoby zapojené do různých obchodních činností, v nichž je přítomno riziko střetu zájmů, tyto činnosti prováděly s mírou nezávislosti, která je přiměřená velikosti a činnostem správce a skupiny, do níž patří, a závažnosti rizika poškození zájmů alternativního investičního fondu nebo jeho investorů.
2. Je-li to nezbytné a vhodné k tomu, aby správce zajistil žádoucí míru nezávislosti, zahrnují postupy, jež mají být dodrženy, a opatření, jež mají být přijata v souladu s čl. 31 odst. 2 písm. b), následující postupy a opatření:
a)
účinné postupy k zabránění nebo kontrole výměny informací mezi příslušnými osobami zapojenými do činností kolektivní správy portfolií nebo jiných činností podle čl. 6 odst. 2 a 4 směrnice 2011/61/EU, v nichž je přítomen střet zájmů, pokud by výměna informací mohla poškodit zájem jednoho nebo více alternativních investičních fondů nebo jejich investorů;
b)
samostatný dohled nad příslušnými osobami, mezi jejichž hlavní úkoly patří vykonávání činností kolektivní správy portfolií jménem klientů nebo investorů nebo poskytování služeb klientům nebo investorům, jejichž zájmy mohou být ve střetu nebo kteří zastupují odlišné zájmy, jež mohou být ve střetu (včetně zájmů správce);
c)
odstranění jakékoli přímé vazby mezi odměňováním příslušných osob, které se zabývají především jednou činností, a odměňováním či příjmy různých příslušných osob, které se zabývají především jinou činností, pokud ze vztahu těchto činností může vznikat střet zájmů;
d)
opatření, která komukoli zabrání v možnosti vykonávat nepatřičný vliv na způsob, jakým příslušná osoba provádí činnosti kolektivní správy portfolií, nebo tuto možnost omezí;
e)
opatření k předcházení nebo kontrole souběžného či postupného zapojení příslušné osoby do samostatných činností kolektivní správy portfolií nebo jiných činností podle čl. 6 odst. 2 a 4 směrnice 2011/61/EU, pokud takové zapojení může být na újmu řádného zvládání střetů zájmů.
V případě, že přijetí či uplatňování jednoho nebo více těchto opatření a postupů nezajistí žádoucí míru nezávislosti, správce přijme jiná nebo další opatření a postupy, které jsou pro tyto účely nezbytné a vhodné.
Článek 34
Zvládání střetů zájmů
Pokud organizační nebo administrativní opatření provedená správcem nepostačují k tomu, aby s přiměřenou jistotou předešla rizikům poškození zájmů alternativního investičního fondu nebo jeho investorů, musí být vrcholné vedení nebo jiný příslušný vnitřní orgán správce neprodleně informováno, aby přijalo jakékoli nezbytné rozhodnutí nebo opatření s cílem zajistit, aby správce jednal v nejlepším zájmu alternativního investičního fondu nebo jeho investorů.
Článek 35
Sledování střetů zájmů
1. Správce vede a pravidelně aktualizuje evidenci druhů činností prováděných správcem nebo jeho jménem, při nichž vznikl anebo v případě probíhající činnosti může vzniknout střet zájmů, který s sebou nese značné riziko poškození zájmů jednoho nebo více alternativních investičních fondů nebo jeho investorů.
2. Vrcholnému vedení se často, a nejméně jednou ročně, poskytují písemné zprávy o činnostech uvedených v odstavci 1.
Článek 36
Informování o střetech zájmů
1. Informace, které mají být oznámeny investorům v souladu s čl. 14 odst. 1 a 2 směrnice 2011/61/EU, se investorům poskytnou na trvalém nosiči nebo prostřednictvím internetové stránky.
2. Pokud jsou informace uvedené v odstavci 1 poskytnuty prostřednictvím internetové stránky a nejsou adresovány osobně investorovi, musí být splněny tyto podmínky:
a)
investorovi byla sdělena adresa internetové stránky a umístění na internetové stránce, kde lze informace získat, a investor s tímto způsobem poskytování informací souhlasil;
b)
informace musí být aktuální;
c)
přístup k informacím na těchto internetových stránkách musí být nepřetržitý po tak dlouhou dobu, jakou investor přiměřeně potřebuje k jejich prohlédnutí.
Článek 37
Pravidla týkající se výkonu hlasovacích práv
1. Správce vypracuje náležitá a účinná pravidla pro určení, kdy a jakým způsobem mají být vykonána hlasovací práva držená v jím spravovaných portfoliích alternativního investičního fondu, tak aby práva byla vykonávána výlučně ve prospěch dotčeného alternativního investičního fondu a jeho investorů.
2. Pravidla podle odstavce 1 stanoví opatření a postupy pro:
a)
sledování relevantních podnikových událostí;
b)
zajištění toho, aby hlasovací práva byla vykonávána v souladu s investičními cíli a politikou příslušného alternativního investičního fondu;
c)
zabránění nebo zvládání střetů zájmů plynoucích z výkonu hlasovacích práv.
3. Investorům se na jejich žádost zpřístupní souhrnný popis pravidel a podrobnosti o opatřeních přijatých na jejich základě.
ODDÍL 3
Řízení rizik
(článek 15 směrnice 2011/61/EU)
Článek 38
Systémy řízení rizik
Pro účely tohoto oddílu se systémy řízení rizik rozumí systémy sestávající z příslušných prvků organizační struktury správce, přičemž hlavní úlohu mají stálá funkce řízení rizik, politiky a postupy týkající se řízení rizik relevantních pro investiční strategii každého alternativního investičního fondu, a opatření, procesy a metody související s měřením a řízením rizik, které správce používá pro každý spravovaný alternativní investiční fond.
Článek 39
Stálá funkce řízení rizik
1. Správce zřídí a udržuje stálou funkci řízení rizik, která:
a)
provádí účinné politiky a postupy řízení rizik s cílem průběžně identifikovat, měřit, řídit a sledovat veškerá rizika související s investiční strategií každého alternativního investičního fondu, kterým je nebo může být každý alternativní investiční fond vystaven;
b)
zajišťuje, aby byl rizikový profil alternativního investičního fondu, o němž jsou investoři informováni v souladu s čl. 23 odst. 4 písm. c) směrnice 2011/61/EU, v souladu s omezeními rizik stanovenými v souladu s článkem 44 tohoto nařízení;
c)
sleduje dodržování omezení rizik stanovených v souladu s článkem 44 a včas informuje řídící orgán správce a - pokud existuje - funkci dohledu správce, pokud se domnívá, že rizikový profil alternativního investičního fondu není s těmito omezeními v souladu, nebo pokud spatřuje podstatné riziko, že rizikový profil bude s těmito omezeními v budoucnu v nesouladu;
d)
poskytuje řídícímu orgánu správce a - pokud existuje - funkci dohledu správce s četností, která odpovídá povaze, rozsahu a složitosti alternativního investičního fondu nebo činností správce tyto pravidelné aktualizace:
i)
vzájemná konzistentnost a dodržování omezení rizik stanovených v souladu s článkem 44 a rizikového profilu alternativního investičního fondu, o němž jsou investoři informováni v souladu s čl. 23 odst. 4 písm. c) směrnice 2011/61/EU,
ii)
přiměřenost a účinnost procesu řízení rizik, s uvedením zejména toho, zda byla nebo budou přijata patřičná nápravná opatření v případě existujících nebo očekávaných nedostatků;
e)
poskytuje vrcholnému vedení pravidelné aktualizace o současné úrovni rizik podstupovaných každým spravovaným alternativním investičním fondem a o případném existujícím nebo předpokládaném porušení omezení rizik stanovených v souladu s článkem 44 s cílem zajistit, aby byla rychle přijata patřičná opatření.
2. Funkce řízení rizik má nezbytné pravomoci a přístup ke všem příslušným informacím potřebným k plnění úkolů stanovených v odstavci 1.
Článek 40
Politika řízení rizik
1. Správce zřídí, provádí a udržuje řádnou a zdokumentovanou politiku řízení rizik, která identifikuje veškerá relevantní rizika, kterým je nebo může být jím spravovaný alternativní investiční fond vystaven.
2. Politika řízení rizik obsahuje nezbytné postupy, které správci umožní posoudit u každého jím spravovaného alternativního investičního fondu expozici tohoto fondu vůči tržnímu riziku, riziku likvidity a riziku selhání protistrany, jakož i vůči všem ostatním relevantním rizikům, která mohou být pro každý jím spravovaný alternativní investiční fond závažná, včetně provozního rizika.
3. Správcova politika řízení rizik se musí zabývat alespoň těmito prvky:
a)
metodami, nástroji a opatřeními, které mu umožňují dodržovat článek 45;
b)
metodami, nástroji a opatřeními, které umožňují posouzení a sledování rizika likvidity alternativního investičního fondu za běžných i mimořádných potřeb likvidity, včetně použití pravidelně prováděných zátěžových testů v souladu s článkem 48;
c)
rozdělením odpovědnosti v rámci správce v souvislosti s řízením rizik;
d)
omezeními stanovenými v souladu s článkem 44 tohoto nařízení a odůvodněním toho, jak jsou sladěna s rizikovým profilem alternativního investičního fondu, o němž jsou investoři informováni v souladu s čl. 23 odst. 4 písm. c) směrnice 2011/61/EU;
e)
podmínkami, obsahem, četností a adresáty zpráv podávaných stálou funkcí řízení rizik uvedenou v článku 39.
4. Politika řízení rizik obsahuje popis ochranných opatření uvedených v článku 43, zejména:
a)
povahy možných střetů zájmů;
b)
zavedených nápravných opatření;
c)
důvodů, proč by se od uvedených opatření mělo přiměřeně očekávat, že vyústí v nezávislý výkon funkce řízení rizika;
d)
jak má správce v úmyslu zajistit, že ochranná opatření budou stále účinná.
5. Politika řízení rizik uvedená v odstavci 1 musí odpovídat povaze, rozsahu a složitosti podnikatelské činnosti správce a alternativního investičního fondu, který spravuje.
Článek 41
Posuzování, sledování a přezkum systémů řízení rizik
1. Správce posuzuje, sleduje a pravidelně, nejméně jednou ročně, přezkoumává:
a)
přiměřenost a účinnost politiky řízení rizik a opatření, procesů a metod uvedených v článku 45;
b)
míru, v jaké správce dodržuje politiku řízení rizik a opatření, procesy a metody uvedené v článku 45;
c)
přiměřenost a účinnost opatření přijatých k nápravě případných nedostatků v procesu řízení rizik;
d)
výkon funkce řízení rizik;
e)
přiměřenost a účinnost opatření, jejichž cílem je zajistit funkční a hierarchické oddělení funkce řízení rizik v souladu s článkem 42.
Vrcholné vedení rozhodne o četnosti pravidelného přezkumu uvedeného v prvním pododstavci v souladu se zásadou proporcionality s ohledem na povahu, rozsah a složitost podnikatelské činnosti správce a alternativního investičního fondu, který spravuje.
2. Navíc k pravidelnému přezkumu uvedenému v odstavci 1 se systémy řízení rizik přezkoumají, pokud:
a)
dojde k podstatným změnám politik a postupů řízení rizik a opatření, procesů a metod uvedených v článku 45;
b)
vnitřní nebo vnější události nasvědčují tomu, že je nutný dodatečný přezkum;
c)
dojde k podstatným změnám investiční strategie a cílů alternativního investičního fondu, který správce spravuje.
3. Správce na základě výsledků přezkumu uvedeného v odstavcích 1 a 2 aktualizuje systémy řízení rizik.
4. Správce oznámí příslušnému orgánu domovského členského státu veškeré podstatné změny politiky řízení rizik a opatření, procesů a metod uvedených v článku 45.
Článek 42
Funkční a hierarchické oddělení funkce řízení rizik
1. Funkce řízení rizik se považuje za funkčně a hierarchicky oddělenou od provozních jednotek, včetně činnosti správy portfolia, pouze pokud jsou splněny všechny tyto podmínky:
a)
osoby zapojené do výkonu funkce řízení rizik nepodléhají dohledu osob odpovědných za výkon provozních jednotek správce, včetně činnosti správy portfolia;
b)
osoby zapojené do výkonu funkce řízení rizik nejsou zapojeny do výkonu činností v rámci provozních jednotek, včetně činnosti správy portfolia;
c)
osoby zapojené do výkonu funkce řízení rizik jsou odměňovány podle dosažení cílů souvisejících s touto funkcí nezávisle na výsledcích provozních jednotek, včetně činnosti správy portfolia;
d)
na odměňování vrcholných zaměstnanců funkce řízení rizik přímo dohlíží výbor pro odměňování, pokud byl takový výbor zřízen.
2. Funkční a hierarchické oddělení funkce řízení rizik v souladu s odstavcem 1 musí být zajištěno v rámci celé hierarchické struktury správce až k jeho řídícímu orgánu. Je předmětem přezkumu ze strany řídícího orgánu a - pokud existuje - funkce dohledu správce.
3. Příslušné orgány domovského členského státu správce přezkoumají způsob, jakým správce uplatnil odstavce 1 a 2, na základě kritérií stanovených v čl. 15 odst. 1 druhém pododstavci směrnice 2011/61/EU.
Článek 43
Ochranná opatření proti střetům zájmů
1. Ochranná opatření proti střetům zájmů uvedená v čl. 15 odst. 1 směrnice 2011/61/EU zajistí alespoň, že:
a)
rozhodnutí přijímaná funkcí řízení rizik jsou založena na spolehlivých údajích, které ze strany funkce řízení rizik podléhají přiměřené míře kontroly;
b)
odměňování osob zapojených do výkonu funkce řízení rizik odráží dosažení cílů souvisejících s funkcí řízení rizik nezávisle na výsledcích obchodních útvarů, v nichž jsou zapojeny;
c)
funkce řízení rizik je předmětem řádného nezávislého přezkumu zajišťujícího, že jsou rozhodnutí přijímána nezávisle;
d)
funkce řízení rizik je v řídícím orgánu nebo ve funkci dohledu, pokud byla zřízena, zastoupena nejméně se stejnou autoritou, jako činnost správy portfolia;
e)
jakékoli funkce, které jsou ve vzájemném střetu, jsou řádně odděleny.
2. Pokud je to na místě s ohledem na povahu, rozsah a složitost správce, ochranná opatření uvedená v odstavci 1 rovněž zajistí, že:
a)
výsledky funkce řízení rizik jsou předmětem pravidelného přezkumu ze strany funkce interního auditu, nebo pokud nebyla zřízena, třetí stranou jmenovanou řídícím orgánem;
b)
pokud byl zřízen výbor pro rizika, disponuje dostatečnými zdroji a jeho členové, kteří nejsou nezávislí, nemají nepatřičný vliv na výsledky funkce řízení rizik.
3. Řídící orgán správce a - pokud existuje - funkce dohledu zavedou ochranná opatření proti střetům zájmů stanovená v odstavcích 1 a 2, pravidelně přezkoumávají jejich účinnost a včas přijímají nápravná opatření k odstranění případných nedostatků.
Článek 44
Omezení rizik
1. Správce pro každý alternativní investiční fond, který spravuje, zřídí a zavede kvantitativní nebo kvalitativní omezení rizik (nebo oboje) s ohledem na všechna relevantní rizika. Pokud jsou stanovena pouze kvalitativní omezení rizik, správce musí být schopen odůvodnit tento přístup příslušnému orgánu.
2. Kvalitativní a kvantitativní omezení rizik zahrnují pro každý alternativní investiční fond alespoň tato rizika:
a)
tržní rizika;
b)
úvěrová rizika;
c)
rizika likvidity;
d)
rizika selhání protistrany;
e)
operační rizika.
3. Při stanovení omezení rizik vezme správce v úvahu strategie a aktiva použité pro každý alternativní investiční fond, který spravuje, jakož i vnitrostátní předpisy platné pro každý z těchto fondů. Uvedená omezení rizik musí být sladěna s rizikovým profilem alternativního investičního fondu, o němž jsou investoři informováni v souladu s čl. 23 odst. 4 písm. c) směrnice 2011/61/EU, a musí je schválit řídící orgán.
Článek 45
Měření a řízení rizik
1. Správce přijme řádná a účinná opatření, procesy a metody s cílem:
a)
kdykoli identifikovat, měřit, řídit a sledovat rizika, jimž jsou nebo mohou být vystaveny alternativní investiční fondy, které spravuje;
b)
zajistit dodržování omezení stanovených v souladu s článkem 44.
2. Opatření, procesy a metody uvedené v odstavci 1 musí být přiměřené povaze, rozsahu a složitosti podnikatelské činnosti správce a každého alternativního investičního fondu, který spravuje, a musí odpovídat rizikovému profilu tohoto fondu, o němž jsou investoři informováni v souladu s čl. 23 odst. 4 písm. c) směrnice 2011/61/EU.
3. Pro účely odstavce 1 podnikne správce pro každý alternativní investiční fond, který spravuje, tyto kroky:
a)
zavede opatření, procesy a metody měření rizik nezbytné k zajištění, aby rizika přijatých pozic a jejich vliv na celkový rizikový profil byly přesně měřeny na základě důvěryhodných a spolehlivých údajů a aby opatření, procesy a metody měření rizik byly náležitým způsobem zdokumentovány;
b)
provádí pravidelné zpětné testování za účelem kontroly platnosti opatření pro měření rizik, mezi něž patří prognózy a odhady založené na modelech;
c)
provádí pravidelné zátěžové testy a analýzy scénářů za účelem podchycení rizik plynoucích z možných změn tržních podmínek, která by mohla mít nepříznivý dopad na alternativní investiční fond;
d)
zajišťuje, aby aktuální úroveň rizika byla v souladu s omezeními rizik stanovenými v souladu s článkem 44;
e)
vytvoří, zavede a udržuje náležité postupy, které v případě skutečného nebo předpokládaného porušení omezení rizik určitého alternativního investičního fondu zabezpečí včasné kroky k nápravě v nejlepším zájmu investorů;
f)
zajistí, aby pro každý alternativní investiční fond existovaly řádné systémy a postupy řízení likvidity v souladu s požadavky stanovenými v článku 46.
ODDÍL 4
Řízení likvidity
(článek 16 směrnice 2011/61/EU)
Článek 46
Systém a postupy řízení likvidity
Správce musí být schopen prokázat příslušným orgánům svého domovského státu, že je zaveden vhodný systém řízení likvidity a účinné postupy uvedené v čl. 16 odst. 1 směrnice 2011/61/EU, zohledňující investiční strategii, povahu investic z hlediska likvidity a pravidla pro zpětný odkup každého alternativního investičního fondu.
Článek 47
Sledování a řízení rizika likvidity
1. Systém a postupy řízení likvidity uvedené v článku 46 zajistí alespoň, že:
a)
správce v alternativním investičním fondu udržuje úroveň likvidity přiměřenou jeho podkladovým závazkům na základě posouzení relativní likvidity aktiv fondu na trhu, s ohledem na čas nutný na likvidaci a na cenu nebo hodnotu, za niž lze uvedená aktiva likvidovat, a jejich citlivost na jiná tržní rizika nebo faktory;
b)
správce sleduje povahu investic portfolia aktiv alternativního investičního fondu z hlediska likvidity s ohledem na poměrný příspěvek jednotlivých aktiv, jež mohou mít podstatný vliv na likviditu, a podstatné podmíněné či nepodmíněné závazky a přísliby, které může fond mít ve vztahu ke svým podkladovým závazkům. Správce pro tyto účely zohledňuje profil investorské základny alternativního investičního fondu včetně druhu investorů, relativní velikosti investic a podmínek zpětného odkupu, které se na tyto investice vztahují;
c)
pokud alternativní investiční fond investuje do jiných subjektů kolektivního investování, správce sleduje přístup, který správci uvedených jiných subjektů přijali k řízení likvidity, a to včetně provádění pravidelného přezkumu ke sledování změn v podmínkách zpětného odkupu podkladových subjektů kolektivního investování, do nichž alternativní investiční fond investuje. S výhradou čl. 16 odst. 1 směrnice 2011/61/EU se tato povinnost nepoužije, pokud se jiné subjekty kolektivního investování, do nichž alternativní investiční fond investuje, aktivně obchodují na regulovaném trhu ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 14 směrnice 2004/39/ES nebo na rovnocenném trhu třetí země;
d)
správce zavede a udržuje vhodná opatření a postupy řízení likvidity pro posouzení kvantitativních a kvalitativních rizik pozic a zamýšlených investic, které mají podstatný vliv na povahy investic portfolia aktiv alternativního investičního fondu z hlediska likvidity, aby bylo možné řádně změřit jejich účinky na celkovou povahu investic z hlediska likvidity. Použité postupy zajistí, aby správce měl řádné znalosti a chápání likvidity aktiv, do nichž alternativní investiční fond investoval nebo zamýšlí investovat, popřípadě včetně obchodovaného objemu a citlivosti cen a případně rozpětí jednotlivých aktiv za běžných i mimořádných potřeb likvidity;
e)
správce zvažuje a zavádí nástroje a opatření, včetně zvláštních opatření, nezbytné pro řízení rizika likvidity každého alternativního investičního fondu, který spravuje. Správce identifikuje druhy okolností, za nichž mohou být tyto nástroje a opatření použity za běžných i mimořádných okolností, s ohledem na spravedlivé zacházení se všemi investory do alternativního investičního fondu a ve vztahu ke každému spravovanému fondu. Správce může takové nástroje a opatření použít pouze za těchto okolností a pokud byly řádně poskytnuty veškeré informace v souladu s článkem 108.
2. Správce svou politiku a postupy řízení likvidity uvedené v odstavci 1 dokumentuje, alespoň jednou ročně provádí jejich přezkum a aktualizuje je o případné změny nebo nová opatření.
3. Správce do svého systému a postupů řízení likvidity uvedených v odstavci 1 začlení vhodná opatření eskalace pro řešení předpokládaného nebo existujícího nedostatku likvidity nebo jiných situací obtíží alternativního investičního fondu.
4. Pokud správce spravuje alternativní investiční fond, jenž je uzavřeným alternativním investičním fondem, který využívá pákový efekt, odst. 1 písm. e) se nepoužije.
Článek 48
Omezení pro řízení likvidity a zátěžové testy
1. Správce zavede a udržuje, případně s ohledem na povahu, rozsah a složitost každého alternativního investičního fondu, jejž spravuje, přiměřená omezení likvidity nebo nelikvidity fondu v souladu s jeho souvisejícími závazky a pravidly pro zpětný odkup a s požadavky stanovenými v článku 44, týkajícími se kvantitativních a kvalitativních omezení rizik.
Správce sleduje dodržování uvedených omezení, a pokud jsou nebo pravděpodobně budou překročena, určí požadovaný (nebo nezbytný) postup. Při určování vhodného postupu správce zváží přiměřenost politiky a postupů řízení likvidity, vhodnost povahy investic aktiv alternativního investičního fondu z hlediska likvidity a účinek netypických objemů žádostí o zpětný odkup.
2. Správce pravidelně provádí zátěžové testy za podmínek běžné i mimořádné potřeby likvidity, které mu umožní posoudit riziko likvidity každého alternativního investičního fondu, který spravuje. Zátěžové testy:
a)
jsou prováděny na základě spolehlivých a aktuálních informací vyjádřených kvantitativně, případně pokud to není vhodné, kvalitativně;
b)
pokud je to na místě, simulují nedostatek likvidity aktiv alternativního investičního fondu a atypické žádosti o zpětný odkup;
c)
zahrnují tržní rizika a veškeré vyplývající dopady, včetně výzev k doplnění zajištění (margin calls), požadavků na zajištění nebo úvěrových linek;
d)
zohledňují citlivosti ocenění za podmínek finančního tlaku;
e)
jsou prováděny s četností, jež je přiměřená povaze alternativního investičního fondu s ohledem na investiční strategii, povahu investic z hlediska likvidity, druh investora a pravidla pro zpětný odkup fondu, avšak alespoň jednou ročně.
3. Správce v souvislosti s výsledkem jakéhokoli zátěžového testu jedná v nejlepším zájmu investorů.
Článek 49
Soulad investiční strategie, povahy investic z hlediska likvidity a pravidel pro zpětný odkup
1. Pro účely čl. 16 odst. 2 směrnice 2011/61/EU se má za to, že investiční strategie, povaha investic z hlediska likvidity a pravidla pro zpětný odkup každého alternativního investičního fondu spravovaného správcem jsou ve vzájemném souladu, pokud mohou investoři odkoupit své investice způsobem konzistentním se spravedlivým zacházením se všemi investory do fondu a v souladu s pravidly fondu pro zpětný odkup a jeho závazky.
2. Při posuzování souladu investiční strategie, povahy investic z hlediska likvidity a pravidel pro zpětný odkup správce rovněž zohledňuje dopad, jejž může zpětný odkup mít na podkladové ceny nebo rozpětí jednotlivých aktiv alternativního investičního fondu.
ODDÍL 5
Investování do sekuritizačních pozic
(článek 17 směrnice 2011/61/EU)
Článek 50
Definice
Pro účely tohoto oddílu se
a)
„sekuritizací“ rozumí sekuritizace ve smyslu čl. 4 bodu 36 směrnice 2006/48/ES;
b)
„sekuritizační pozicí“ rozumí sekuritizační pozice ve smyslu čl. 4 bodu 40 směrnice 2006/48/ES;
c)
„sponzorem“ rozumí sponzor ve smyslu čl. 4 bodu 42 směrnice 2006/48/ES;
d)
„tranší“ rozumí tranše ve smyslu čl. 4 bodu 39 směrnice 2006/48/ES.
Článek 51
Požadavky na ponechaný podíl
1. Správci vstoupí do expozice vůči úvěrovému riziku ze sekuritizace jménem jednoho nebo více alternativních investičních fondů, které spravují, pouze pokud původce, sponzor nebo původní věřitel správci alternativního investičního fondu výslovně sdělil, že si průběžně ponechá významný čistý ekonomický podíl, který v každém případě činí nejméně 5 %.
Ponecháním významného čistého ekonomického podílu ve výši nejméně 5 % se rozumí pouze následující případy:
a)
ponechání nejméně 5 % nominální hodnoty každé tranše prodané investorům či na ně převedené;
b)
v případě sekuritizace revolvingových expozic ponechání podílu původce ve výši nejméně 5 % nominální hodnoty sekuritizovaných expozic;
c)
ponechání náhodně zvolených expozic, odpovídajících nejméně 5 % nominální hodnoty sekuritizovaných expozic, pokud by tyto expozice jinak byly sekuritizovány v rámci sekuritizace, za předpokladu, že výše potenciálně sekuritizovaných expozic činí na počátku nejméně 100;
d)
ponechání první ztrátové tranše a případně jiných tranší, které mají stejný nebo horší profil rizika než tranše převedené na investory nebo jim prodané a nejsou splatné dříve než tyto tranše, tak aby ponechané expozice v celkovém součtu činily nejméně 5 % nominální hodnoty sekuritizovaných expozic;
e)
ponechání první ztrátové expozice v hodnotě nejméně 5 % z každé sekuritizované expozice v rámci sekuritizace.
Čistý ekonomický podíl se měří při vzniku a průběžně se zachovává. Čistý ekonomický podíl, včetně ponechaných pozic, podílu nebo expozice, nesmí být předmětem žádného snižování úvěrového rizika nebo jakékoli krátké pozice či jiného zajištění a nesmí být prodán. Čistý ekonomický podíl se stanoví podle pomyslné hodnoty podrozvahových položek.
Požadavky na ponechání nesmí být pro žádnou sekuritizaci uplatňovány vícenásobně.
2. Odstavec 1 se nepoužije, pokud sekuritizované expozice představují pohledávky nebo podřízené pohledávky vůči institucím uvedeným na seznamu v čl. 122a odst. 3 prvním pododstavci směrnice 2006/48/ES nebo těmito institucemi plně, nepodmíněně a nevratně zaručeny, a rovněž se nepoužije na transakce vyjmenované v čl. 122a odst. 3 druhém pododstavci směrnice 2006/48/ES.
Článek 52
Kvalitativní požadavky ohledně sponzorů a původců
Předtím, než správce vstoupí do expozice vůči úvěrovému riziku ze sekuritizace jménem jednoho nebo více alternativních investičních fondů, zajistí, aby sponzor a původce:
a)
poskytli úvěr založený na řádných a jasně vymezených kritériích a jasně stanovili, že na expozice, které mají být sekuritizovány, použijí postup pro schvalování, změnu, obnovu a refinancování půjček, jaký používají na expozice, které drží;
b)
měli zavedeny a využívali efektivní systémy ke zvládání průběžné administrativy a sledování svých portfolií a expozic představujících úvěrové riziko a rovněž k identifikaci a zvládání problémových půjček a k provádění odpovídajících úprav ocenění a vytváření rezerv;
c)
přiměřeně diverzifikovali každé úvěrové portfolio na základě cílového trhu a celkové úvěrové strategie;
d)
měli písemnou politiku pro úvěrové riziko, jež obsahuje přípustné odchylky rizik a systém tvorby opravných položek a rezerv a popis toho, jak se toto riziko měří, sleduje a kontroluje;
e)
poskytli snadný přístup k příslušným významným údajům o kvalitě úvěru a výkonnosti jednotlivých podkladových expozic, hotovostních toků a doprovodného zajištění sekuritizační expozice, jakož i k informacím, jež jsou nezbytné k provedení komplexních dobře navržených zátěžových testů pro hotovostní toky a hodnoty doprovodného zajištění podkladové expozice. Pro tyto účely se příslušné významné údaje stanoví ke dni sekuritizace a případně z důvodu povahy sekuritizace poté;
f)
poskytli snadný přístup ke všem ostatním příslušným údajům nezbytným k tomu, aby správce splnil požadavky stanovené v článku 53;
g)
sdělili úroveň svého ponechaného čistého ekonomického podílu, jak uvádí článek 51, jakož i jakýchkoli záležitostí, jež by mohly bránit zachování minimálního požadovaného čistého ekonomického podílu uvedeného v témže článku.
Článek 53
Kvalitativní požadavky pro správce vystavené sekuritizacím
1. Dříve, než se správce vystaví úvěrovému riziku ze sekuritizace jménem jednoho nebo více alternativních investičních fondů, a případně poté, musí být schopen u každé jednotlivé sekuritizační pozice příslušným orgánům prokázat, že této pozici zcela a důkladně rozumí a že zavedl formální postupy a procedury, jež odpovídají rizikovému profilu investic příslušného alternativního investičního fondu do sekuritizovaných pozic, k analýze a zaznamenávání:
a)
informací oznámených původci nebo sponzory podle článku 51 ke konkretizaci čistého ekonomického podílu, který průběžně drží v sekuritizaci;
b)
rizikových charakteristik jednotlivých sekuritizačních pozic;
c)
rizikových charakteristik podkladových expozic sekuritizačních pozic;
d)
pověsti a ztrát vzniklých z předchozích sekuritizací původců nebo sponzorů v příslušných kategoriích podkladových expozic sekuritizační pozice;
e)
prohlášení a informací oznámených původci nebo sponzory či jejich zástupci nebo poradci o jejich hloubkové kontrole sekuritizovaných expozic a případně o kvalitě doprovodného zajištění sekuritizovaných expozic;
f)
ve vhodných případech metodiky a konceptů, na nichž je založeno oceňování doprovodného zajištění sekuritizované expozice, a zásad přijatých původcem nebo sponzorem k zajištění nezávislosti oceňovatele;
g)
všech strukturálních rysů sekuritizace, které mohou významně ovlivnit výkonnost sekuritizační pozice instituce, mezi něž se řadí smluvní kaskádovité a s nimi související spouštěcí mechanismy, úvěrová posílení, posílení likvidity, spouštěcí mechanismy založené na tržní ceně a specifická selhání pro daný obchod.
2. Pokud správce vstoupí do expozice vůči materiální hodnotě úvěrového rizika ze sekuritizace jménem jednoho nebo více alternativních investičních fondů, provádí v souladu s čl. 15 odst. 3 písm. b) směrnice 2011/61/EU pravidelně zátěžové testy vhodné pro takové sekuritizační pozice. Zátěžový test by měl být přiměřený povaze, rozsahu a složitosti rizika obsaženého v sekuritizačních pozicích.
Správce vytvoří formální postupy sledování v souladu se zásadami stanovenými v článku 15 směrnice 2011/61/EU, které budou přiměřené rizikovému profilu příslušného alternativního investičního fondu ve vztahu k úvěrovému riziku sekuritizační pozice, aby bylo možné průběžně a včas sledovat informace o výkonnosti podkladových expozic takových sekuritizačních pozic. Tyto informace (jsou-li relevantní vzhledem ke konkrétnímu typu sekuritizace a neomezují se na níže popsané druhy informací) zahrnují druh expozice, procento úvěrů po splatnosti více než 30, 60 a 90 dní, míry selhání, sazby u předčasného splacení, úvěry, k nimž se vztahuje zabavení majetku, druhy a využití zajištění, distribuci četnosti úvěrového hodnocení nebo jiných měření úvěruschopnosti v rámci podkladových expozic, odvětvovou a geografickou diverzifikaci a distribuci četnosti poměrů úvěru k hodnotě v rozpětích, která umožňují příslušnou analýzu citlivosti. V případě, že podkladové expozice jsou samy sekuritizačními pozicemi, musí mít správce informace uvedené v tomto pododstavci nejen o podkladových sekuritizačních tranších, jako je název emitenta a kvalita úvěru, ale také o charakteristikách a výkonnosti seskupení podkládajících tyto sekuritizační tranše.
Správci použijí stejné normy analýzy na účasti nebo úpisy u emisí sekuritizací nakupovaných od třetích stran.
3. Pro účely odpovídajícího řízení rizika a likvidity musí správce vstupující jménem jednoho nebo více alternativních investičních fondů do expozice vůči úvěrovému riziku ze sekuritizace řádně rozpoznávat, měřit, sledovat, řešit, kontrolovat a oznamovat rizika, která vznikají kvůli nesouladu mezi aktivy a pasivy příslušného alternativního investičního fondu, koncentraci rizika nebo investičnímu riziku plynoucímu z těchto nástrojů. Správce zajistí, aby rizikový profil takové sekuritizační pozice odpovídal velikosti, celkové struktuře portfolia, investičním strategiím a cílům příslušného alternativního investičního fondu stanoveným ve statutu nebo v zakládacích dokumentech, v prospektu a v nabídkových dokumentech.
4. Správce v souladu s požadavky stanovenými v článku 18 směrnice 2011/61/EU zajistí, aby vrcholnému vedení bylo v přiměřené míře podáváno vnitřní hlášení tak, aby si vrcholné vedení bylo plně vědomo významného vstupu do expozice vůči riziku ze sekuritizací, a že rizika plynoucí z těchto expozic jsou odpovídajícím způsobem řízena.
5. Správci zahrnou odpovídající informace o svých expozicích vůči úvěrovému riziku ze sekuritizace a o svých postupech řízení rizika v této oblasti do zpráv a oznámení, které mají být předkládány podle článků 22, 23 a 24 směrnice 2011/61/EU.
Článek 54
Nápravná opatření
1. Pokud po vstupu do expozice vůči riziku ze sekuritizace správci zjistí, že stanovení a oznámení ponechaného podílu nesplnilo požadavky uložené tímto nařízením, přijmou taková nápravná opatření, která jsou v nejlepším zájmu investorů do daného alternativního investičního fondu.
2. Pokud v jakémkoli okamžiku po vstupu do expozice vůči riziku ponechaný podíl klesne na méně než 5 % a tato situace není výsledkem přirozeného platebního mechanismu dané transakce, přijmou správci taková nápravná opatření, která jsou v nejlepším zájmu investorů do daného alternativního investičního fondu.
Článek 55
Ustanovení o zachování právních účinků
Články 51 až 54 se použijí na nové sekuritizace emitované od 1. ledna 2011. Na stávající sekuritizace se články 51 až 54 použijí po 31. prosinci 2014, pokud budou po tomto datu doplněny či nahrazeny nové podkladové expozice.
Článek 56
Výklad
Není-li k dispozici konkrétní výklad ze strany Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy nebo smíšeného výboru evropských orgánů dohledu, vykládají se ustanovení tohoto oddílu v souladu s odpovídajícími ustanoveními směrnice 2006/48/ES a s pokyny k článku 122a směrnice o kapitálových požadavcích ze dne 31. prosince 2010 (9) vydanými Evropským výborem orgánů bankovního dohledu a s jejich pozdějšími změnami.
ODDÍL 6
Organizační požadavky - obecné zásady
(článek 12 a 18 směrnice 2011/61/EU)
Článek 57
Obecné požadavky
1. Správci musí:
a)
vytvořit, zavést a udržovat rozhodovací postupy a organizační strukturu, která jasně upřesňuje hierarchické vztahy, rozděluje úkoly a odpovědnost a je zdokumentována;
b)
zajistit, aby jejich příslušné osoby věděly, jaké postupy je třeba dodržet, pokud mají řádně plnit své povinnosti;
c)
vytvořit, zavést a udržovat náležité mechanismy vnitřní kontroly, jejichž účelem je zajistit plnění rozhodnutí a dodržování postupů na všech úrovních správce;
d)
vytvořit, zavést a udržovat účinný systém vnitřního hlášení a předávání informací na všech příslušných úrovních správce, jakož i účinnou výměnu informací se zúčastněnými třetími stranami;
e)
vést náležitou a systematickou evidenci o své obchodní činnosti a vnitřní organizaci.
Správci zohlední povahu, rozsah a složitost své obchodní činnosti, jakož i povahu a škálu služeb a činností poskytovaných a vykonávaných v rámci této obchodní činnosti.
2. Správci vytvoří, zavedou a udržují takové systémy a postupy, které dostatečně zajišťují bezpečnost, celistvost a důvěrnost informací a zohledňují přitom povahu dotčených informací.
3. Správci vytvoří, zavedou a udržují náležitou strategii kontinuity činnosti, jejímž cílem je zajistit zachování nejdůležitějších údajů a funkcí a pokračování služeb a činností v případě výpadku systémů a postupů, anebo (pokud pokračování není možné) která umožní včasnou obnovu těchto údajů a funkcí a včasné obnovení služeb a činností.
4. Správci vytvoří, zavedou a udržují takové účetní zásady a postupy a pravidla oceňování, které jim umožní na žádost příslušného orgánu včas poskytnout účetní výkazy, jež podávají pravdivý a věrný obraz o jejich finanční situaci a jsou v souladu se všemi platnými účetními standardy a předpisy.
5. Správci zavedou vhodné postupy a procedury, kterými zajistí, že pravidla alternativního investičního fondu pro zpětný odkup budou dostatečně podrobně sdělena investorům předtím, než do fondu investují, či v případě významných změn.
6. Správci průběžně sledují a vyhodnocují přiměřenost a účinnost svých systémů, mechanismů vnitřní kontroly a uspořádání zavedených podle odstavců 1 až 5 a přijímají vhodná opatření k nápravě případných nedostatků.
Článek 58
Elektronické zpracování údajů
1. Správci přijmou přiměřená a dostatečná opatření, aby získali vhodné elektronické systémy, které umožní u každého portfolia včas a řádně evidovat pokyny k transakcím nebo upsání či případně k vyplacení.
2. Správci při elektronickém zpracování údajů vhodným způsobem zajistí vysokou úroveň bezpečnosti, jakož i celistvost a důvěrnost evidovaných informací.
Článek 59
Účetní postupy
1. Správci použijí účetní zásady a postupy podle čl. 57 odst. 4, aby zajistili ochranu investorů. Účetní evidence je vedena způsobem, který umožňuje kdykoli přímo zjistit veškerá aktiva a pasiva alternativního investičního fondu. Má-li alternativní investiční fond různé podfondy, vede se pro tyto podfondy oddělená účetní evidence.
2. Správci vytvoří, zavedou a udržují zásady a postupy pro účetnictví a oceňování, které zajistí, že čistá hodnota aktiv každého alternativního investičního fondu je přesně vypočtena na základě platných účetních předpisů a standardů.
Článek 60
Kontrola prováděná řídícím orgánem, vrcholným vedením a funkcí dohledu
1. Při interním přidělování funkcí správci zajistí, že řídící orgán, vrcholné vedení, a - pokud existuje - funkce dohledu ponesou odpovědnost za plnění povinností správce podle směrnice 2011/61/EU.
2. Správce zajistí, aby jeho vrcholné vedení:
a)
odpovídalo za provádění obecné investiční politiky každého spravovaného alternativního investičního fondu vymezené případně ve statutu fondu, zakládacích dokumentech, v prospektu nebo nabídkových dokumentech fondu;
b)
dohlíželo na proces schvalování investičních strategií každého spravovaného AIF;
c)
odpovídalo za zajištění toho, že jsou vytvořeny a zavedeny zásady a postupy oceňování v souladu s článkem 19 směrnice 2011/61/EU;
d)
odpovídalo za zajištění toho, že správce trvale a účinně zabezpečuje dodržování předpisů, a to i v případě, že tuto funkci vykonává třetí osoba;
e)
zajišťovalo a pravidelně ověřovalo, že u každého spravovaného alternativního investičního fondu je řádně a účinně prováděna a dodržována obecná investiční politika, investiční strategie a omezení rizik, a to i v případě, že funkci řízení rizik vykonávají třetí osoby;
f)
schvalovalo a pravidelně vyhodnocovalo přiměřenost vnitřních postupů pro přijímání investičních rozhodnutí za každý spravovaný alternativní investiční fond, tak aby tato rozhodnutí odpovídala schváleným investičním strategiím;
g)
schvalovalo a pravidelně vyhodnocovalo politiku řízení rizik a opatření, procesy a metody jejího provádění, včetně systému omezení rizika u každého spravovaného alternativního investičního fondu;
h)
odpovídalo za vytvoření a používání systému odměňování v souladu s přílohou II směrnice 2011/61/EU.
3. Správce rovněž zajistí, aby jeho vrcholné vedení a případně řídící orgán či funkce dohledu:
a)
posuzovaly a pravidelně vyhodnocovaly účinnost politik, opatření a postupů přijatých za účelem splnění povinností stanovených směrnicí 2011/61/EU;
b)
přijímaly náležitá opatření k nápravě nedostatků.
4. Správce zajistí, aby jeho vrcholné vedení dostávalo často, avšak nejméně jedenkrát ročně, písemné zprávy o otázkách dodržování předpisů, interního auditu a řízení rizik, v nichž se uvede zejména to, zda byla přijata náležitá nápravná opatření v případě eventuálních nedostatků.
5. Správce zajistí, aby jeho vrcholné vedení dostávalo pravidelně zprávy o provádění investičních strategií a vnitřních postupech pro přijímání investičních rozhodnutí uvedených v odst. 2 písm. b) až e).
6. Správce zajistí, aby případný řídící orgán nebo funkce dohledu pravidelně dostávaly písemné zprávy o otázkách uvedených v odstavci 4.
Článek 61
Stálá funkce zajišťování souladu s předpisy
1. Správci vytvoří, zavedou a udržují přiměřené strategie a postupy k odhalování případného rizika, že správce neplní své povinnosti stanovené ve směrnici 2011/61/EU, jakož i s tím spojených rizik, a přijmou přiměřená opatření a postupy, které takové riziko minimalizují a umožňují příslušným orgánům účinně vykonávat jejich pravomoci podle zmíněné směrnice.
Správce zohlední povahu, rozsah a složitost své obchodní činnosti, jakož i povahu a škálu služeb a činností poskytovaných a vykonávaných v rámci této obchodní činnosti.
2. Správce vytvoří a udržuje stálou a efektivní funkci pro zajišťování souladu s předpisy, která je nezávislá a je pověřena plněním těchto úkolů:
a)
sledovat a pravidelně vyhodnocovat přiměřenost a účinnost opatření, strategií a postupů přijatých podle odstavce 1 a kroků učiněných za účelem řešení nedostatků v plnění povinností správce;
b)
radit příslušným osobám, které odpovídají za výkon služeb a činností, a pomáhat jim v plnění povinností správce vyplývajících ze směrnice 2011/61/EU.
3. Aby osoby vykonávající funkci zajišťování souladu s předpisy uvedenou v odstavci 2 mohly řádně a nezávisle plnit své úkoly, správce zajistí:
a)
aby osoba vykonávající funkce zajišťování shody s předpisy měla nezbytné pravomoci, zdroje, odbornost a přístup ke všem potřebným informacím;
b)
aby byl jmenován „kontrolor souladu s předpisy“, který odpovídá za výkon funkce zajišťování souladu s předpisy a pravidelně, nejméně však jednou za rok, podává zprávy vrcholnému vedení o otázkách dodržování předpisů, kde uvede zejména to, zda byla v případě eventuálních nedostatků přijata patřičná nápravná opatření;
c)
aby příslušné osoby podílející se na výkonu funkce zajišťování souladu s předpisy nebyly zapojeny do poskytování služeb či výkonu činností, jež sledují;
d)
aby způsob určování odměny kontrolora souladu s předpisy a dalších osob podílejících se na výkonu funkce zajišťování souladu s předpisy nebyla, ani pravděpodobně nebude, na újmu jejich objektivity.
Od správce se však nevyžaduje splnit požadavky uvedené v prvním pododstavci písm. c) nebo d), pokud je schopen prokázat, že vzhledem k povaze, rozsahu a složitosti jeho obchodní činnosti i vzhledem k povaze a škále jeho služeb a činností jsou dané požadavky neúměrné a že funkce zajišťování souladu s předpisy je trvale účinně vykonávána.
Článek 62
Stálá funkce interního auditu
1. Pokud to je vhodné a přiměřené s ohledem na povahu, rozsah a složitost jejich obchodní činnosti i s ohledem na povahu a škálu činností kolektivní správy portfolií prováděných v rámci jejich obchodní činnosti, správci zřídí a udržují funkci interního auditu, která je oddělena od jiných funkcí a činností správce a je na nich nezávislá.
2. Funkce interního auditu uvedená v odstavci 1:
a)
vypracuje, zavede a udržuje plán auditu zaměřený na posouzení a zhodnocení přiměřenosti a účinnosti systémů správce, jeho mechanismů vnitřní kontroly a souvisejících opatření;
b)
vydává doporučení na základě výsledků získaných podle písmene a);
c)
ověřuje dodržování doporučení uvedených v písmeni b);
d)
podává zprávy o záležitostech interního auditu.
Článek 63
Osobní obchody
1. Pro jakoukoli příslušnou osobu, která se zabývá činnostmi, jež by mohly dát vznik střetu zájmů, nebo která má přístup k důvěrným informacím ve smyslu čl. 1 bodu 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/6/ES ze dne 28. ledna 2003 o obchodování zasvěcených osob a manipulaci s trhem (zneužívání trhu) (10) nebo k jiným důvěrným informacím týkajícím se alternativního investičního fondu nebo obchodů s takovým fondem či na jeho účet, správce vytvoří, zavede a udržuje přiměřená opatření s cílem zabránit takovým příslušným osobám:
a)
v uzavření osobního obchodu s finančními nástroji nebo jinými aktivy, který splňuje jedno z následujících kritérií:
i)
obchod podléhá čl. 2 odst. 1 směrnice 2003/6/ES,
ii)
obchod má za následek zneužití či neoprávněné zveřejnění důvěrných informací,
iii)
obchod je v rozporu nebo je pravděpodobně v rozporu s některou povinností správce podle směrnice 2011/61/EU;
b)
v poskytnutí poradenství jiné osobě či nabádání jiné osoby, nad rámec běžného plnění pracovních povinností či smlouvy o poskytování služeb, k uzavření osobního obchodu uvedeného v písm. a) bodech i) a ii) nebo obchodu, který by jinak vedl ke zneužití informací týkajících se nevyřízených pokynů klientů;
c)
aniž je dotčen čl. 3 písm. a) směrnice 2003/6/ES, v prozrazení jiné osobě jakýchkoli informací či názorů, nad rámec běžného plnění pracovních povinností či smlouvy o poskytování služeb, pokud příslušná osoba ví nebo by rozumně měla vědět, že následkem takového prozrazení jiná osoba učiní nebo by pravděpodobně učinila tyto kroky:
i)
uzavře osobní obchod uvedený v písm. a) bodech i) a ii) s finančními nástroji nebo jinými aktivy nebo obchod, který by jinak vedl ke zneužití informací týkajících se nevyřízených pokynů klientů,
ii)
poradí jiné osobě nebo ji přiměje, aby takový osobní obchod uzavřela.
2. Smyslem opatření uvedených v odstavci 1 je zajistit zejména, aby:
a)
každá příslušná osoba věděla o omezeních osobních obchodů uvedených v odstavci 1 a opatřeních, která správce v souvislosti s osobními obchody a prozrazováním informací v souladu s odstavcem 1 přijal;
b)
správce byl neprodleně informován o každém osobním obchodu, který uzavřela příslušná osoba, na niž se vztahuje odstavec 1, buď formou oznámení, či jinými postupy, které správci umožní takové obchody zjistit;
c)
o osobním obchodu, který byl správci oznámen nebo správcem zjištěn, byla vedena evidence včetně povolení či zákazu vydaného v souvislosti s takovým obchodem.
Jestliže určité činnosti správce vykonávají třetí osoby, správce zajistí pro účely prvního pododstavce písm. b), aby subjekt vykonávající tyto činnosti vedl evidenci osobních obchodů uzavřených jakoukoli příslušnou osobou, na niž se vztahuje odstavec 1, a aby tyto informace bezodkladně na požádání poskytl správci.
3. Odstavce 1 a 2 se nevztahují na osobní obchody:
a)
provedené při správě portfolií na základě volné úvahy, pokud mezi správcem portfolia a příslušnou osobou či jinou osobou, na jejíž účet se daný obchod provádí, nedošlo k předchozí komunikaci o obchodu;
b)
se SKIPCP nebo alternativními investičními fondy, které podléhají dohledu podle právních předpisů členského státu, které vyžadují rovnoměrné rozložení rizika mezi aktiva, pokud se příslušná osoba nebo jiná osoba, na jejíž účet se obchody provádějí, nepodílí na řízení dotyčného subjektu.
4. Pro účely odstavce 1 zahrnuje osobní obchod také obchod s finančním nástrojem nebo jiným aktivem provedený jménem nebo na účet:
a)
příslušné osoby;
b)
jakékoli osoby, s níž má příslušná osoba rodinné vazby nebo s níž má úzké propojení;
c)
osoby, jejíž vztah s příslušnou osobou je takový, že příslušná osoba má na výsledku obchodu přímý nebo nepřímý hmotný zájem, který není poplatkem či provizí za provedení obchodu.
Článek 64
Evidence portfoliových obchodů
1. Správci u každého portfoliového obchodu týkajícího se spravovaného alternativního investičního fondu neprodleně zaznamenají informace, jež jsou nezbytné k rekonstrukci podobností o pokynu a provedeném obchodu nebo dohodě.
2. V případě portfoliových obchodů na převodním místě zahrnuje evidence uvedená v odstavci 1 následující informace:
a)
jméno či jiné označení alternativního investičního fondu a osoby jednající na účet tohoto fondu;
b)
dané aktivum;
c)
případně jeho množství;
d)
typ pokynu nebo obchodu;
e)
cenu;
f)
u pokynů datum a přesný čas předání pokynu a jméno nebo jiné označení osoby, které byl pokyn předán, u obchodů datum a přesný čas rozhodnutí o provedení obchodu a datum a přesný čas provedení obchodu;
g)
případně jméno osoby, která předala pokyn nebo provedla obchod;
h)
důvody případného odvolání pokynu;
i)
u provedených obchodů totožnost protistrany a převodního místa.
3. V případě portfoliových obchodů alternativního investičního fondu mimo převodní místo zahrnuje evidence uvedená v odstavci 1 následující informace:
a)
název či jiné označení alternativního investičního fondu;
b)
právní a jinou dokumentaci, jež tvoří základ portfoliového obchodu, zahrnující zejména dohodu, jež byla provedena;
c)
cenu.
4. Převodní místo pro účely odstavců 2 a 3 zahrnuje systematický internalizátor ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 7 směrnice 2004/39/ES, regulovaný trh ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 14 uvedené směrnice, mnohostranný systém obchodování ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 15 uvedené směrnice, tvůrce trhu ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 8 uvedené směrnice či jiného zajišťovatele likvidity nebo subjekt, který plní ve třetí zemi funkci podobnou těm, jaké plní kterýkoli z výše uvedených subjektů.
Článek 65
Evidence pokynů k upsání a vyplacení
1. Správci přijmou všechny přiměřené kroky k zajištění, aby přijaté pokyny k upsání a vyplacení pro alternativní investiční fond byly zaznamenány neprodleně po jejich přijetí.
2. Záznam obsahuje tyto informace:
a)
příslušný alternativní investiční fond;
b)
osobu, která pokyn podala nebo předala;
c)
osobu, která pokyn přijala;
d)
datum a čas pokynu;
e)
podmínky platby a platební prostředek;
f)
typ pokynu;
g)
datum provedení pokynu;
h)
počet podílových jednotek nebo akcií nebo rovnocenné upsané či vyplacené částky;
i)
cenu, za niž byla každá podílová jednotka nebo akcie upsána nebo případně vyplacena, či případně částku upsaného nebo vyplaceného kapitálu;
j)
celkovou hodnotu upsaných nebo vyplacených podílových jednotek či akcií;
k)
hodnotu pokynu v hrubém vyjádření včetně poplatku za upsání nebo v čisté výši po odečtení poplatku za vyplacení.
Informace podle písmen i), j) a k) se zaznamenají, jakmile jsou k dispozici.
Článek 66
Požadavky na vedení evidence
1. Správci zajistí, aby veškeré požadované záznamy uvedené v článcích 64 a 65 byly uchovány po dobu nejméně pěti let.
Příslušné orgány však mohou od správců vyžadovat, aby uchovávali všechny nebo některé tyto záznamy delší dobu v závislosti na povaze aktiva nebo portfoliového obchodu, jestliže je to nutné k tomu, aby příslušný orgán mohl vykonávat dohled v souladu se směrnicí 2011/61/EU.
2. Jakmile skončí platnost správcova povolení, záznamy se uchovají alespoň do uplynutí zbytku stanovené pětileté lhůty uvedené v odstavci 1. Příslušné orgány mohou požadovat uchování záznamů po delší dobu.
Přenese-li správce své povinnosti ve vztahu k alternativnímu investičnímu fondu na jiného správce, zajistí tomuto novému správci k záznamům uvedeným v odstavci 1 přístup.
3. Záznamy se uchovávají na nosiči, který umožní takové uložení informací, aby k nim měl příslušný orgán do budoucna přístup, a v takové formě a takovým způsobem, aby:
a)
příslušný orgán měl k záznamům snadný přístup a byl schopen rekonstruovat z nich všechny klíčové fáze zpracování každého portfoliového obchodu;
b)
bylo možné snadno zjistit jakékoli opravy či jiné změny i původní obsah záznamů před opravami či změnami;
c)
nebyla možná žádná jiná manipulace nebo změna záznamů.
ODDÍL 7
Oceňování
(článek 19 směrnice 2011/61/EU)
Článek 67
Zásady a postupy oceňování aktiv alternativního investičního fondu
1. Správci pro každý spravovaný alternativní investiční fond vytvoří, udržují, zavedou a vyhodnocují písemné zásady a postupy, kterými zajistí řádný, transparentní, komplexní a přiměřeně zdokumentovaný proces oceňování. Zásady a postupy oceňování zahrnují všechny materiální aspekty procesu oceňování a postupů a kontrol oceňování ve vztahu k příslušnému alternativnímu investičnímu fondu.
Aniž jsou dotčeny požadavky podle vnitrostátního práva a statut nebo zakládací dokumenty alternativního investičního fondu, správce zajistí, že na alternativní investiční fondy, jež spravuje, budou použity spravedlivé, přiměřené a transparentní metody oceňování. Zásady oceňování určí a postupy zavedou metody oceňování používané pro každý druh aktiva, do něhož může alternativní investiční fond investovat v souladu s platným vnitrostátním právem, statutem nebo zakládacími dokumenty alternativního investičního fondu. Správce nesmí do určitého druhu aktiva poprvé investovat, dokud pro tento konkrétní druh aktiva nebyla stanovena odpovídající metoda či metody oceňování.
Zásady a postupy, kterými se stanoví metody oceňování, zahrnují vstupy, modely a kritéria výběru zdrojů oceňování a zdrojů tržních údajů. Zásady a postupy stanoví, že kdykoli je to možné a vhodné, ceny mají být získávány z nezávislých zdrojů. Při výběru konkrétní metody jsou zhodnoceny dostupné vhodné metody s přihlédnutím k jejich citlivosti na změny v proměnných a k tomu, jak jednotlivé strategie ovlivňují relativní hodnotu aktiv v portfoliu.
2. Zásady oceňování určí povinnosti, úlohy a odpovědnost všech stran účastnících se procesu oceňování, a to včetně vrcholného vedení správce. Organizační struktura stanovená zásadami oceňování se poté promítne do postupů.
Zásady a postupy oceňování řeší alespoň následující záležitosti:
a)
schopnosti a nezávislost pracovníků, kteří skutečně provádějí oceňování aktiv;
b)
konkrétní investiční strategie alternativního investičního fondu a aktiva, do kterých by fond mohl investovat;
c)
kontroly výběru vstupů, zdrojů a metod oceňování;
d)
způsob eskalace k řešení rozdílů v hodnotách aktiv;
e)
oceňování jakýchkoli úprav týkajících se velikosti a likvidity pozic, nebo případně změn v tržních podmínkách;
f)
vhodný moment k provedení účetní závěrky pro účely oceňování;
g)
odpovídající četnost oceňování aktiv.
3. Je-li jmenován externí znalec, v zásadách a postupech oceňování se stanoví postup pro výměnu informací mezi správcem a externím znalcem, aby bylo zajištěno, že jsou poskytnuty všechny potřebné informace požadované pro účely oceňování.
Zásady a postupy oceňování zajistí, že správce provádí počáteční a pravidelnou hloubkovou kontrolu třetích stran, kterým bylo přiděleno poskytování služeb oceňování.
4. Provádí-li oceňování správce sám, zásady obsahují popis ochranných opatření pro funkčně nezávislé oceňování v souladu s čl. 19 odst. 4 písm. b) směrnice 2011/61/EU. Tato ochranná opatření mimo jiné předchází tomu, aby jakákoli osoba nepatřičně ovlivňovala způsob, jakým je oceňování prováděno, nebo takové ovlivňování omezují.
Článek 68
Použití modelu k oceňování aktiv
1. Je-li k oceňování aktiv alternativního investičního fondu používán model, v zásadách a postupech oceňování se tento model a jeho základní rysy vysvětlí a odůvodní. Řádně se zdokumentuje důvod pro výběr tohoto modelu, podkladové údaje, předpoklady použité v modelu a odůvodnění jejich použití a rovněž to, jaká má oceňování pomocí modelů omezení.
2. Zásady a postupy oceňování zajistí, aby byl model před použitím zvalidován osobou s dostatečnými odbornými znalostmi, která se nepodílela na tvorbě daného modelu. Validační proces se řádně zdokumentuje.
3. Model podléhá předchozímu schválení vrcholného vedení správce. Pokud model používá správce, který sám provádí oceňování, předchozím schválením vrcholného vedení není dotčeno právo příslušného orgánu požadovat podle čl. 19 odst. 9 směrnice 2011/61/EU, aby byl model ověřen externím znalcem nebo auditorem.
Článek 69
Jednotné uplatňování zásad a postupů oceňování
1. Správce zajistí, aby zásady a postupy oceňování a stanovené metody oceňování byly uplatňovány jednotně.
2. Zásady a postupy oceňování a stanovené metody oceňování se uplatňují na všechna aktiva alternativního investičního fondu se zohledněním investiční strategie, druhu aktiva a případně existence rozdílných externích znalců.
3. Není-li vyžadována aktualizace, zásady a postupy oceňování se nadále uplatňují jednotně a zdroje a pravidla oceňování stále zůstávají jednotné.
4. Postupy oceňování a stanovené metody oceňování se uplatňují jednotně na všechny alternativní investiční fondy spravované jedním správcem, se zohledněním investičních strategií, druhů aktiv držených alternativními investičními fondy a případně existence rozdílných externích znalců.
Článek 70
Pravidelný přezkum zásad a postupů oceňování
1. V zásadách oceňování se stanoví pravidelný přezkum zásad a postupů a rovněž metod oceňování. Přezkum se provádí alespoň jednou ročně a předtím, než alternativní investiční fond začne využívat novou investiční strategii nebo nový druh aktiv, jež nejsou zahrnuta v současných zásadách oceňování.
2. Zásady a postupy oceňování popisují, jak se provede změna zásad oceňování, včetně metody oceňování, a za jakých okolností je vhodné změnu provést. Doporučení ke změně zásad a postupů se předkládají vrcholnému vedení, které veškeré změny přezkoumá a schválí.
3. Funkce řízení rizik uvedená v článku 38 zásady a postupy přijaté k oceňování aktiv přezkoumá a v případě potřeby poskytne ohledně zásad a postupů vhodnou podporu.
Článek 71
Přezkum jednotlivých hodnot aktiv
1. Správce zajistí, aby všechna aktiva držená alternativním investičním fondem byla spravedlivě a přiměřeně oceněna. Správce pro každý druh aktiv zdokumentuje, jakým způsobem je přiměřenost a spravedlivost jednotlivých hodnot posouzena. Správce je kdykoli schopen prokázat, že portfolia alternativních investičních fondů, které spravuje, jsou řádně oceněna.
2. V zásadách a postupech oceňování se stanoví postup přezkumu jednotlivých hodnot aktiv, u nichž existuje značné riziko nesprávného ocenění, například v následujících případech:
a)
ocenění je založeno na cenách dostupných pouze od jedné protistrany nebo jednoho makléře;
b)
ocenění je založeno na nelikvidních burzovních cenách;
c)
ocenění je ovlivněno stranami, jež jsou ve spojení se správcem;
d)
ocenění je ovlivněno subjekty, které mohou mít na výsledcích daného alternativního investičního fondu finanční zájem;
e)
ocenění je založeno na cenách poskytnutých protistranou, která je původcem nástroje, zejména pokud původce také financuje pozici alternativního investičního fondu v daném nástroji;
f)
ocenění je ovlivněno jedním nebo více jednotlivci v rámci správce.
3. Zásady a postupy pro oceňování musejí upravit způsob jejich přezkumu včetně dostatečného a vhodného ověření přiměřenosti jednotlivých hodnot. Přiměřenost se posoudí podle toho, zda existuje odpovídající stupeň objektivity. Součástí těchto ověření je alespoň:
a)
ověření hodnot porovnáním s cenami stanovenými protistranami a cenami stanovenými v průběhu času;
b)
validace hodnot na základě srovnání realizačních cen s posledními účetními hodnotami;
c)
posouzení pověsti, soudržnosti a kvality zdroje oceňování;
d)
srovnání s hodnotami pocházejícími od třetí strany;
e)
přezkum a zdokumentování výjimek;
f)
zjištění a vyhledání rozdílů, které se zdají být neobvyklé nebo se liší o referenční odchylku stanovenou pro oceňování u daného druhu aktiva;
g)
zjišťování přítomnosti zastaralých cen nebo neaktuálních parametrů;
h)
srovnání s cenami souvisejících aktiv nebo jejich zajištění;
i)
přezkum vstupů používaných pro stanovování cen pomocí modelů, zejména těch vstupů, pro něž cena stanovená modelem vykazuje značnou citlivost.
4. Zásady a postupy oceňování zahrnují vhodná opatření pro eskalaci, kterými se řeší rozdíly nebo jiné problémy při oceňování aktiv.
Článek 72
Výpočet čisté hodnoty aktiv na podílovou jednotku nebo akcii
1. Správce zajistí, že u každého alternativního investičního fondu, který spravuje, je čistá hodnota aktiv na podílovou jednotku nebo akcii vypočtena při každé emisi nebo upsání nebo vyplacení nebo zrušení podílových jednotek nebo akcií, nejméně však jednou za rok.
2. Správce zajistí, že postupy a metody pro výpočet čisté hodnoty aktiv na podílovou jednotku nebo akcii jsou zcela zdokumentovány. Správce postupy a metody výpočtu a jejich použití pravidelně ověřuje a odpovídajícím způsobem mění dokumentaci.
3. Správce zajistí, že jsou zavedeny postupy nápravy pro případ nesprávného výpočtu čisté hodnoty aktiv.
4. Správce zajistí, aby počet podílových jednotek nebo akcií v emisi podléhal pravidelnému ověření alespoň tak často, jak je počítána cena podílové jednotky nebo akcie.
Článek 73
Profesní záruky
1. Externí znalci poskytují na žádost profesní záruky, kterými prokazují svou schopnost provádět oceňování. Externí znalci předkládají profesní záruky v písemné podobě.
2. Profesní záruky obsahují doklad o kvalifikaci externího znalce a jeho schopnosti provádět řádné a nezávislé oceňování, přičemž obsahují alespoň doklad o:
a)
dostatečných lidských a technických zdrojích;
b)
odpovídajících postupech, jež zaručují řádné a nezávislé oceňování;
c)
odpovídajících znalostech a porozumění investiční strategii alternativního investičního fondu a aktiv, které má externí znalec za úkol oceňovat;
d)
dostatečně dobré pověsti a dostatečné zkušenosti s oceňováním.
3. Jestliže externí znalec podléhá povinné profesní registraci u příslušného orgánu nebo jiného subjektu státu, v němž je usazen, musí profesní záruka obsahovat název tohoto orgánu nebo subjektu a příslušné kontaktní informace. Profesní záruka jasně uvádí právní a správní předpisy nebo pravidla pro výkon povolání, kterým externí znalec podléhá.
Článek 74
Četnost oceňování aktiv v držení otevřených alternativních investičních fondů
1. Finanční nástroje v držení otevřených alternativních investičních fondů by měly být oceňovány vždy, když se vypočítává čistá hodnota aktiv na podílovou jednotku nebo akcii podle čl. 72 odst. 1.
2. Ostatní aktiva v držení otevřených alternativních investičních fondů se oceňují nejméně jednou ročně a vždy, když existuje důkaz, že poslední určená hodnota již není reálná nebo řádná.
ODDÍL 8
Pověření jiné osoby úkoly správce
(čl. 20 odst. 1, 2, 4 a 5 směrnice 2011/61/EU)
Článek 75
Obecné zásady
Správci, kteří pověřují jinou osobu, aby jejich jménem vykonávala jejich úkoly, musí splnit zejména následující obecné zásady:
a)
struktura pověření neumožňuje správcům vyhýbat se své odpovědnosti nebo závazkům;
b)
v důsledku pověření jiné osoby se nemění povinnosti správce vůči alternativnímu investičnímu fondu a jeho investorům;
c)
nejsou ohroženy podmínky, které musí správce splnit, aby mu bylo povoleno vykonávat činnost v souladu se směrnicí 2011/61/EU;
d)
pověření má formu písemné dohody uzavřené mezi správcem a pověřenou osobou;
e)
správce zajistí, že pověřená osoba svěřené úkoly vykonává účinně a v souladu s platnými právními a správními požadavky, a zavede metody a postupy k průběžnému vyhodnocování služeb poskytovaných pověřenou osobou. Pokud vyjde najevo, že pověřená osoba není schopna vykonávat úkoly účinně či v souladu s platnými právními a správními požadavky, správce učiní vhodné kroky;
f)
správce vykonává účinný dohled nad svěřenými úkoly a řídí rizika související s pověřením jiné osoby. Pro tyto účely má správce neustále k dispozici odborné znalosti a zdroje nezbytné k vykonávání dohledu nad svěřenými úkoly. Správce v dohodě stanoví vůči pověřené osobě své právo na informace, právo kontroly, vstupu a přístupu a právo udělovat pokyny a sledovat činnost. Správce rovněž zajistí, aby pověřená osoba řádně dohlížela na výkon svěřených úkolů a odpovídajícím způsobem řídila rizika související s pověřením;
g)
správce zajišťuje, aby kontinuita a kvalita svěřených úkolů nebo pověření vykonávat tyto úkoly byla zachována i v případě ukončení pověření, buď tím, že převede svěřené úkoly nebo pověření tyto úkoly vykonávat na jinou třetí osobu, nebo tím, že je vykoná sám;
h)
příslušná práva a povinnosti správce a pověřené osoby jsou jasně rozděleny a zakotveny v dohodě. Správce si smluvně zajistí zvláště právo udělovat pokyny a ukončit pověření, právo na informace, právo kontroly a přístupu k účetním knihám a do prostor pověřené osoby. V dohodě se stanoví, že k dalšímu pověření může dojít pouze se souhlasem správce;
i)
pokud se pověření týká správy portfolia, je vykonáváno v souladu s investiční strategií alternativního investičního fondu. Správce udělí pověřené osobě pokyny, jak investiční strategii provádět, a průběžně kontroluje, zda ji pověřená osoba dodržuje;
j)
správce zajistí, aby mu pověřená osoba sdělila jakékoli okolnosti, které mohou mít zásadní dopad na schopnost pověřené osoby účinně vykonávat svěřené úkoly či je vykonávat v souladu s platnými právními a správními požadavky;
k)
správce zajistí, aby pověřená osoba chránila důvěrné informace týkající se správce, alternativního investičního fondu dotčeného pověřením a investorů daného fondu;
l)
správce zajistí, aby pověřená osoba vytvořila, zavedla a udržovala nouzový plán obnovy po haváriích a plán pravidelného testování záložních zařízení s přihlédnutím k typům svěřených úkolů.
Článek 76
Objektivní důvody pro pověření
1. Správce poskytne příslušným orgánům podrobný popis, vysvětlení a důkaz o objektivních důvodech pro pověření. Při posuzování, zda je celková struktura pověření založena na objektivních důvodech ve smyslu čl. 20 odst. 1 písm. a) směrnice 2011/61/EU, se zváží následující kritéria:
a)
optimalizace obchodních funkcí a procesů;
b)
úspory nákladů;
c)
odborné znalosti pověřené osoby v oblasti administrativy nebo specifických trhů či investic;
d)
přístup pověřené osoby ke celosvětovým obchodním systémům.
2. Na žádost příslušného orgánu musí správce poskytnout podrobnější vysvětlení a dokumenty dokládající, že celková struktura pověření je založena na objektivních důvodech.
Článek 77
Vlastnosti pověřené osoby
1. Pověřená osoba musí disponovat dostatečnými zdroji a dostatečným počtem zaměstnanců, kteří mají schopnosti, vědomosti a odborné znalosti nezbytné k plnění svěřených úkolů, a musí mít vhodnou organizační strukturu podporující plnění svěřených úkolů.
2. Osoby, které fakticky vykonávají činnost svěřenou správcem, musí mít dostatečné zkušenosti, odpovídající teoretické znalosti a odpovídající praktické zkušenosti s prováděním příslušných úkolů. Jejich odborná příprava a povaha funkcí, které zastávaly v minulosti, musí být přiměřená pro výkon této činnosti.
3. Osoby, které fakticky vykonávají činnost pověřené osoby, se nepovažují za osoby s dostatečně dobrou pověstí, pokud mají jakékoli negativní záznamy týkající se hodnocení dobré pověsti a řádného výkonu svěřených úkolů nebo jsou-li známy jiné relevantní informace, které mají vliv na jejich dobrou pověst. Takové negativní záznamy zahrnují mimo jiné trestné činy, soudní řízení nebo správní sankce, jež jsou relevantní pro výkon svěřených úkolů. Zvláštní pozornost se věnuje trestným činům v oblasti financí, k nimž patří mimo jiné povinnosti spojené s předcházením praní peněz, nepoctivému jednání, podvodům nebo finanční trestné činnosti, úpadku nebo platební neschopnosti. K relevantním informacím také patří například informace naznačující, že daná osoba není důvěryhodná nebo poctivá.
Podléhá-li pověřená osoba ve vztahu ke svým profesionálním službám regulaci v Unii, považují se faktory uvedené v prvním pododstavci za splněné, jestliže příslušný orgán dohledu zhodnotil kritérium „dobré pověsti“ v rámci postupu pro udělení povolení, pokud neexistuje důkaz o opaku.
Článek 78
Pověření správou portfolia nebo řízením rizik
1. Tento článek se použije, jestliže se pověření týká správy portfolia nebo řízení rizik.
2. Za subjekty, které mají povolení nebo registraci pro účely správy majetku a které podléhají dohledu, v souladu s čl. 20 odst. 1 písm. c) směrnice 2011/61/EU se považují následující subjekty:
a)
správcovské společnosti s povolením podle směrnice 2009/65/ES;
b)
investiční podniky s povolením vykonávat správu portfolia podle směrnice 2004/39/ES;
c)
úvěrové instituce s povolením podle směrnice 2006/48/ES, jež jsou oprávněny vykonávat správu portfolia podle směrnice 2004/39/ES;
d)
správci nesamosprávných alternativních investičních fondů s povolením podle směrnice 2011/61/EU;
e)
subjekty třetích zemí, které mají povolení nebo registraci pro účely správy majetku a které podléhají účinnému dohledu příslušného orgánu ve třetí zemi.
3. Pokud se pověření týká podniku se sídlem ve třetí zemi, musí být v souladu s čl. 20 odst. 1 písm. d) směrnice 2011/61/EU splněny následující podmínky:
a)
mezi příslušnými orgány domovského členského státu správce a orgány dohledu nad podnikem, který byl úkoly pověřen, je uzavřena písemná dohoda;
b)
dohoda uvedená v písmeni a) umožňuje příslušným orgánům ve vztahu k podniku, jemuž byly úkoly svěřeny:
i)
na žádost obdržet příslušné informace nezbytné k výkonu dohledu, jak stanoví směrnice 2011/61/EU,
ii)
získat přístup k dokumentům souvisejícím s výkonem dohledu, jež jsou uchovávány ve třetí zemi,
iii)
provádět kontroly na místě v prostorách podniku, který byl úkoly pověřen. Praktické postupy v případě kontroly na místě se podrobně popíší v písemné dohodě,
iv)
od orgánu dohledu ve třetí zemi obdržet co možná nejdříve informace pro účely vyšetřování údajných nedodržení požadavků směrnice 2011/61/EU a jejích prováděcích opatření,
v)
spolupracovat při vymáhání práva v souladu s vnitrostátními a mezinárodními právními předpisy platnými pro orgány dohledu ve třetí zemi a pro příslušné orgány EU v případě nedodržení požadavků směrnice 2011/61/EU a jejích prováděcích opatření a příslušných vnitrostátních právních předpisů.
Článek 79
Účinný dohled
Pověření zabraňuje účinnému dohledu správce, jestliže:
a)
správce, jeho auditoři a příslušné orgány nemají faktický přístup k údajům souvisejícím se svěřenými úkoly ani přístup do podnikatelských prostor pověřené osoby, nebo příslušné orgány nejsou schopny tato práva přístupu vykonávat;
b)
pověřená osoba nespolupracuje ohledně svěřených úkolů s příslušnými orgány správce;
c)
správce ani na žádost příslušného orgánu nezpřístupní veškeré informace nezbytné k tomu, aby orgány mohly dohlížet na to, zda výkon svěřených úkolů je v souladu s požadavky směrnice 2011/61/EU a jejích prováděcích opatření.
Článek 80
Střety zájmů
1. V souladu s čl. 20 odst. 2 písm. b) směrnice 2011/61/EU se k posouzení, zda by u pověření mohlo dojít ke střetu zájmů se zájmy správce nebo investora do alternativního investičního fondu, použijí alespoň tato kritéria:
a)
jsou-li správce a pověřená osoba součástí stejné skupiny nebo mají jakýkoli jiný smluvní vztah, míra, do jaké pověřená osoba kontroluje správce nebo je schopna ovlivnit jeho jednání;
b)
jsou-li pověřená osoba a investor alternativního investičního fondu součástí stejné skupiny nebo mají jakýkoli jiný smluvní vztah, míra, do jaké tento investor kontroluje pověřenou osobu nebo je schopen ovlivnit její jednání;
c)
pravděpodobnost, že pověřená osoba získá finanční prospěch nebo se vyhne finanční ztrátě na úkor alternativního investičního fondu nebo investorů do tohoto fondu;
d)
pravděpodobnost, že pověřená osoba má zájem na výsledku služby nebo činnosti poskytované správci nebo alternativnímu investičnímu fondu;
e)
pravděpodobnost, že pověřená osoba má finanční či jinou motivaci upřednostnit zájem jiného klienta před zájmy alternativního investičního fondu nebo investorů do tohoto fondu;
f)
pravděpodobnost, že pověřená osoba dostává nebo dostane v souvislosti s činnostmi kolektivní správy portfolií, které jsou poskytovány správci a jím spravovanému alternativnímu investičnímu fondu, od osoby, která není správcem, materiální stimul v podobě peněz, zboží nebo služeb, který není běžnou provizí či poplatkem za poskytovanou službu.
2. Činnost správy portfolia či řízení rizik lze považovat za funkčně a hierarchicky oddělenou od dalších činností, u nichž by mohlo dojít ke střetu zájmů, pouze pokud jsou splněny následující podmínky:
a)
osoby, které vykonávají správu portfolia, nejsou zapojeny do výkonu činností, u nichž by mohlo dojít ke střetu zájmů, například do činností kontroly;
b)
osoby, které vykonávají řízení rizik, nejsou zapojeny do výkonu činností, u nichž by mohlo dojít ke střetu zájmů, například do provozní činnosti;
c)
nad osobami, které vykonávají řízení rizik, nevykonávají dohled osoby zodpovědné za provádění provozních činností;
d)
toto oddělení funkcí je zajištěno v celé hierarchické struktuře pověřené osoby až po řídící orgán a je kontrolováno řídícím orgánem a funkcí dohledu, pokud tato funkce v podniku pověřené osoby existuje.
3. Lze mít za to, že možné střety zájmů jsou řádně rozpoznávány, řešeny, sledovány a oznamovány investorům daného alternativního investičního fondu, pouze pokud:
a)
správce zajistí, aby pověřená osoba přijala všechny rozumné kroky k rozpoznávání, řešení a sledování potenciálních střetů zájmů, k nimž může dojít mezi správcem, alternativním investičním fondem a investory do daného fondu. Správce zajistí, že pověřená osoba má zavedeny postupy odpovídající postupům vyžadovaným v článcích 31 až 34;
b)
správce zajistí, aby pověřená osoba správci oznamovala možné střety zájmů, jakož i postupy a opatření, jež je třeba přijmout, aby byly tyto střety zájmů vyřešeny, a správce je poté oznámí alternativnímu investičnímu fondu a investorům do alternativního investičního fondu v souladu s článkem 36.
Článek 81
Schválení a oznámení dalšího pověření
1. Další pověření nabude účinku, pokud s ním dal správce písemně souhlas.
Obecný souhlas, který dal správce předem, se nepovažuje za souhlas v souladu s čl. 20 odst. 4 písm. a) směrnice 2011/61/EU.
2. V souladu s čl. 20 odst. 4 písm. b) směrnice 2011/61/EU musí oznámení obsahovat podrobné údaje o pověřené osobě, název příslušného orgánu, od něhož získala další pověřená osoba povolení nebo registraci, svěřené úkoly, alternativní investiční fondy dotčené dalším pověřením, kopii písemného souhlasu správce a zamýšlené datum, kdy další pověření nabude účinnosti.
Článek 82
Subjekt typu „poštovní schránka“ a správce, u kterého se nelze nadále domnívat, že alternativní investiční fond spravuje
1. Správce se považuje za subjekt typu „poštovní schránka“ a nelze ho nadále považovat za správce alternativního investičního fondu alespoň v následujících situacích:
a)
správce již nemá nezbytné odborné znalosti a zdroje, aby účinně dohlížel na plnění svěřených úkolů a řídil rizika související s pověřením;
b)
správce již nemá pravomoc přijímat rozhodnutí v klíčových oblastech, za které má odpovědnost vrcholné vedení, nebo již nemá pravomoc vykonávat funkce vrcholného vedení, zejména ve vztahu k provádění obecné investiční politiky a investičních strategií;
c)
správce ztrácí smluvní práva vyšetřovat, právo kontroly, přístupu nebo právo udělovat pokyny pověřeným osobám nebo se výkon těchto práv stal prakticky nemožný;
d)
správce pověří jinou osobu plněním funkce správy investic v rozsahu, který podstatným způsobem převyšuje funkce správy investic vykonávané správcem samým. Při posuzování rozsahu pověření posoudí příslušné orgány celkovou strukturu pověření a vezmou v úvahu nejen aktiva, jejichž správa byla svěřena, ale také následující kvalitativní kritéria:
i)
druh aktiv, do kterých alternativní investiční fond nebo správce jednající jménem alternativního investičního fondu investoval, a význam aktiv, jejichž správa byla svěřena, pro rizikově-výnosový profil alternativního investičního fondu,
ii)
význam aktiv, jejichž správa byla svěřena, pro dosažení investičních cílů alternativního investičního fondu,
iii)
zeměpisné rozložení investic alternativního investičního fondu a rozložení podle odvětví,
iv)
rizikový profil alternativního investičního fondu,
v)
typ investiční strategie, kterou uplatňuje alternativní investiční fond nebo správce jednající jménem fondu,
vi)
typ úkolů, jež byly svěřeny, ve srovnání s úkoly, jež si správce ponechal, a
vii)
uspořádání pověřených osob a jejich dále pověřených osob, zeměpisnou oblast jejich působnosti a strukturu jejich společnosti.
2. Komise sleduje používání tohoto článku s ohledem na vývoj na trhu. Komise přezkoumá situaci po dvou letech a bude-li to nezbytné, přijme vhodná opatření, kterými podrobněji specifikuje podmínky, za nichž se má za to, že správce delegoval své činnosti v takovém rozsahu, že se stal subjektem typu „poštovní schránka“ a nelze jej dále považovat za správce alternativního investičního fondu.
3. Evropský orgán pro cenné papíry může vydat pokyny, aby zajistil konzistentní posuzování struktur pověření po celé Unii.
KAPITOLA IV
DEPOZITÁŘ
ODDÍL 1
Náležitosti písemné smlouvy
(čl. 21 odst. 2 směrnice 2011/61/EU)
Článek 83
Smluvní náležitosti
1. Smlouva, kterou je depozitář v souladu s čl. 21 odst. 2 směrnice 2011/61/EU jmenován, se sepíše mezi depozitářem na jedné straně a správcem, a případně alternativním investičním fondem, na straně druhé a musí obsahovat alespoň následující prvky:
a)
popis služeb, které má depozitář poskytovat, a postupy, jež je třeba přijmout pro každý druh aktiv, do kterého může alternativní investiční fond investovat a který se pak svěří depozitáři;
b)
popis způsobu, jakým se má provádět úschova a dohled podle druhu aktiva a zeměpisných oblastí, v nichž hodlá alternativní investiční fond investovat. Pokud jde o povinnosti opatrování, zahrnuje tento popis také seznam zemí a postupů pro doplňování dalších zemí či případně vymazávání zemí ze seznamu. Tyto informace musí být v souladu s informacemi uvedenými ve statutu, zakládacích dokumentech nebo nabídkových dokumentech alternativního investičního fondu ohledně aktiv, do nichž může fond investovat;
c)
prohlášení, že na odpovědnost depozitáře nemá vliv skutečnost, že své funkce opatrování svěřil třetí osobě, pokud se této odpovědnosti nezprostí v souladu s čl. 21 odst. 13 nebo 14 směrnice 2011/61/EU;
d)
období platnosti a podmínky pro změnu a ukončení smlouvy včetně situací, které by mohly vést k ukončení smlouvy, a podrobnosti ohledně postupu ukončování a případně postup, jakým by měl depozitář zaslat všechny odpovídající informace svému následníkovi;
e)
povinnosti zachování důvěrnosti platné pro všechny strany v souladu s příslušnými právními a správními předpisy. Tyto povinnosti nebrání příslušným orgánům v přístupu k relevantním dokumentům a informacím;
f)
prostředky a postupy, kterými depozitář předává správci nebo alternativnímu investičnímu fondu veškeré relevantní informace, které potřebují k plnění svých povinností, včetně uplatňování práv souvisejících s aktivy, a k tomu, aby správce a alternativní investiční fond mohli včas a přesně dohlížet na účty alternativního investičního fondu;
g)
prostředky a postupy, kterými správce a alternativní investiční fond předává veškeré relevantní informace nebo zajišťuje, že depozitář má přístup ke všem informacím, které potřebuje k plnění svých povinností, včetně postupů zajišťujících, že depozitář obdrží informace od ostatních stran jmenovaných alternativním investičním fondem nebo správcem;
h)
informace, zda depozitář nebo třetí strana, která byla pověřena úschovou v souladu s čl. 21 odst. 11 směrnice 2011/61/EU, mohou aktiva, která jim byla svěřena, opětovně použít a případné podmínky takového použití;
i)
postupy, které je třeba sledovat, uvažuje-li se o změně statutu, zakládacích dokumentů nebo nabídkových dokumentů alternativního investičního fondu, kde jsou podrobně popsány situace, kdy má být depozitář informován nebo kdy je k provedení změny potřeba předchozího souhlasu depozitáře;
j)
všechny potřebné informace, které je třeba vyměnit mezi alternativním investičním fondem, správcem, třetí stranou jednající jménem alternativního investičního fondu nebo správce na jedné straně a depozitářem na straně druhé, týkající se prodeje, upsání, vyplacení, vydání, zrušení a opětovného nákupu podílových jednotek nebo akcií alternativního investičního fondu;
k)
všechny potřebné informace, které je třeba vyměnit mezi alternativním investičním fondem, správcem, třetí stranou jednající jménem alternativního investičního fondu nebo správce a depozitářem týkající se dohledu a kontroly vykonávaných depozitářem;
l)
jestliže strany smlouvy hodlají pro výkon části svých příslušných povinností jmenovat třetí strany, závazek průběžně poskytovat podrobnosti o jmenované třetí straně a na požádání informace o kritériích použitých k výběru třetí strany a zamýšlené kroky ke sledování činností vykonávaných vybranou třetí stranou;
m)
informace o úkolech a povinnostech smluvních stran v souvislosti s prevencí praní peněz a financování terorismu;
n)
informace o všech peněžních účtech otevřených na jméno alternativního investičního fondu nebo na jméno správce jednajícího na účet alternativního investičního fondu a postupech zajišťujících, že depozitář bude informován v případě, že bude na jméno alternativního investičního fondu nebo na jméno správce jednajícího na účet alternativního investičního fondu otevřen nový účet;
o)
podrobnosti ohledně depozitářových postupů eskalace, včetně totožnosti osob, které má depozitář kontaktovat uvnitř alternativního investičního fondu nebo případně správce, zahájí-li takový postup;
p)
závazek depozitáře, že informuje správce, jakmile se dozví, že oddělení aktiv není, nebo již není dostatečné, aby zajistilo ochranu třetí strany, jež byla v souladu s čl. 21 odst. 11 směrnice 2011/61/EU v konkrétní jurisdikci pověřena úschovou, před insolvencí;
q)
postupy, které depozitáři ve vztahu k jeho povinnostem umožňují prošetřovat jednání správce nebo případně alternativního investičního fondu a hodnotit kvalitu předávaných informací, což zahrnuje přístup k účetním knihám fondu či případně správce nebo šetření na místě;
r)
postupy, kterými může správce či případně alternativní investiční fond posuzovat výkon depozitáře ve vztahu k jeho smluvním povinnostem.
2. Podrobnosti o prostředcích a postupech uvedených v písmenech a) až r) musí být popsány ve smlouvě, kterou se jmenuje depozitář, nebo v jakékoli následné změně smlouvy.
3. Smlouva, kterou se jmenuje depozitář, nebo jakákoli následná změna této smlouvy, na níž odkazuje odstavec 2, mají písemnou formu.
4. Strany se mohou dohodnout, že veškeré informace, které si vyměňují, nebo jejich část mohou být předávány elektronicky za předpokladu, že je zajištěno řádné zaznamenávání těchto informací.
5. Pokud to nevyžadují vnitrostátní právní předpisy, není povinné uzavřít písemnou dohodu pro každý alternativní investiční fond zvlášť; správce a depozitář mohou uzavřít rámcovou dohodu, v níž uvedou seznam alternativních investičních fondů spravovaných správcem, na které se dohoda vztahuje.
6. Upřesní se, jaké vnitrostátní právní předpisy se na smlouvu o jmenování depozitáře a jakékoli následné dohody vztahují.
ODDÍL 2
Obecná kritéria pro posuzování pravidel obezřetnostního dohledu a dohledu, kterým podléhá depozitář usazený ve třetí zemi
(čl. 21 odst. 6 písm. b) směrnice 2011/61/EU)
Článek 84
Kritéria pro posuzování pravidel obezřetnostního dohledu a dohledu, kterým podléhá depozitář usazený ve třetí zemi
Posouzení, zda jsou pravidla obezřetnostního dohledu a dohledu, kterým podléhá depozitář ve třetí zemi, účinná, zda mají stejný účinek jako právo Unie a zda jsou účinně vymáhána, se pro účely čl. 21 odst. 6 písm. b) směrnice 2011/61/EU provádí podle následujících kritérií:
a)
depozitář podléhá povolení a neustálému dohledu příslušného veřejného orgánu s odpovídajícími zdroji k plnění jeho úkolů;
b)
právní předpisy třetí země stanoví kritéria pro povolení činnosti depozitáře, jež mají stejný účinek jako kritéria stanovená pro přístup k podnikání pro úvěrové instituce nebo investiční podniky v Unii;
c)
kapitálové požadavky uložené depozitáři ve třetí zemi mají stejný účinek jako požadavky platné v Unii podle toho, zda je depozitář stejné povahy jako úvěrová instituce nebo investiční podnik usazené v Unii;
d)
provozní podmínky platné pro depozitáře ve třetí zemi mají stejný účinek jako podmínky stanovené pro úvěrové instituce nebo investiční podniky v Unii v závislosti na povaze depozitáře;
e)
požadavky na plnění specifických povinností jako depozitář alternativního investičního fondu založený podle práva třetí země mají stejný účinek jako požadavky stanovené čl. 21 odst. 7 až 15 směrnice 2011/61/EU a jejích prováděcích opatření a příslušného vnitrostátního práva;
f)
v případě, že depozitář neplní požadavky a podmínky uvedené v písmenech a) až e), právo třetí země stanoví dostatečně odrazující kroky k vymáhání práva.
ODDÍL 3
Úkoly depozitáře, patřičná opatrnost a povinnost oddělení aktiv
(čl. 21 odst. 7 až 9 a 11 písm. c) a d) bod iii) směrnice 2011/61/EU)
Článek 85
Sledování peněžních prostředků - obecné požadavky
1. Je-li u subjektu uvedeného v čl. 21 odst. 7 směrnice 2011/61/EU veden nebo otevřen hotovostní účet na jméno alternativního investičního fondu nebo na jméno správce, který za alternativní investiční fond jedná, nebo na jméno depozitáře, který za alternativní investiční fond jedná, správce zajistí, aby depozitář po převzetí svých povinností a poté průběžně obdržel veškeré příslušné informace, které k plnění svých povinností potřebuje.
2. Aby měl depozitář přístup ke všem informacím týkajícím se hotovostních účtů alternativního investičního fondu a měl jasný přehled o všech hotovostních tocích fondu, musí alespoň:
a)
být po svém jmenování informován o všech stávajících hotovostních účtech otevřených na jméno alternativního investičního fondu nebo na jméno správce, který za fond jedná;
b)
být informován, jestliže alternativní investiční fond nebo správce, který za fond jedná, otevře nový hotovostní účet;
c)
obdržet veškeré informace týkající se hotovostních účtů otevřených u třetí strany, a to přímo od této třetí strany.
Článek 86
Sledování peněžních toků alternativního investičního fondu
Depozitář zajistí, aby byly účinně a řádně sledovány peněžní toky alternativního investičního fondu, a zejména alespoň:
a)
zajistí, aby veškeré peněžní prostředky alternativního investičního fondu byly vloženy na hotovostní účty otevřené u subjektů uvedených v čl. 18 odst. 1 písm. a), b) a c) směrnice 2006/73/ES na příslušných trzích, v jejichž rámci jsou pro činnost alternativního investičního fondu vyžadovány hotovostní účty, a tyto subjekty podléhají pravidlům obezřetnosti a dohledu, jež mají stejný účinek jako právo Unie, jsou účinně vymáhány a jsou v souladu se zásadami stanovenými v článku 16 směrnice 2006/73/ES;
b)
zavede účinné a řádné postupy k sesouhlasení všech peněžních toků a provádí takové sesouhlasení denně nebo v případě méně častých peněžních toků, jakmile k takovému toku dojde;
c)
zavede vhodné postupy, aby na konci pracovního dne byly identifikovány významné peněžní toky, a zejména takové toky, které by nemusely být v souladu s operacemi alternativního investičního fondu;
d)
pravidelně vyhodnocuje přiměřenost těchto postupů, také prostřednictvím celkového přezkumu postupů sesouhlasení nejméně jednou do roka a zajištěním, že hotovostní účty otevřené na jméno alternativního investičního fondu nebo na jméno správce, který za alternativní investiční fond jedná, nebo na jméno depozitáře, který za alternativní investiční fond jedná, jsou v postupu sesouhlasení zahrnuty;
e)
průběžně sleduje výsledky sesouhlasení a opatření přijatých v důsledku rozdílů zjištěných při postupu sesouhlasení, a pokud nedostatek nebyl bez zbytečného prodlení napraven, oznámí to správci, a pokud situaci nebylo možné vyjasnit či případně napravit, oznámí to rovněž příslušným orgánům;
f)
kontroluje soulad svých vlastních záznamů hotovostních pozic se záznamy správce. Správce zajistí, aby všechny pokyny a informace týkající se hotovostního účtu otevřeného u třetí strany byly zaslány depozitáři, aby mohl provést svůj vlastní postup sesouhlasení.
Článek 87
Povinnosti týkající se upisování
Správce zajistí, aby depozitář obdržel informace o platbách učiněných investory nebo jejich jménem při upisování podílových jednotek nebo akcií alternativního investičního fondu na konci každého pracovního dne, kdy správce, alternativní investiční fond nebo strana jednající jeho jménem, například zmocněnec obdrží takové platby nebo pokyn od investora. Správce zajistí, aby depozitář obdržel veškeré další relevantní informace, které potřebuje k zajištění toho, aby platby byly vloženy na hotovostní účty otevřené na jméno alternativního investičního fondu nebo na jméno správce, který za fond jedná, nebo na jméno depozitáře v souladu s ustanoveními čl. 21 odst. 7 směrnice 2011/61/EU.
Článek 88
Finanční nástroje, které mají být dány do opatrování
1. Finanční nástroje, které náleží alternativnímu investičnímu fondu nebo správci jednajícímu jménem tohoto fondu a které nelze depozitáři fyzicky předat, se zahrnou do rozsahu povinností opatrování depozitáře, pokud jsou splněny všechny následující požadavky:
a)
jedná se o převoditelné cenné papíry včetně cenných papírů, které zahrnují derivátové nástroje, jak je uvedeno v čl. 51 odst. 3 posledním pododstavci směrnice 2009/65/ES a v článku 10 směrnice Komise 2007/16/ES (11), nástroje peněžního trhu nebo podílové jednotky v subjektech kolektivního investování;
b)
lze je zapsat nebo držet na účtu přímo nebo nepřímo jménem depozitáře.
2. Do opatrování nelze dát finanční nástroje, které jsou v souladu s platným vnitrostátním právem pouze přímo zapsané na jméno alternativního investičního fondu u samotného emitenta nebo jeho zástupce, například u registrátora nebo zmocněnce.
3. Finanční nástroje, které náleží alternativnímu investičnímu fondu nebo správci jednajícímu jménem tohoto fondu a které lze depozitáři fyzicky předat, se vždy zahrnou do rozsahu povinností opatrování depozitáře.
Článek 89
Povinnosti úschovy u aktiv držených v opatrování
1. Ke splnění povinností stanovených v čl. 21 odst. 8 písm. a) směrnice 2011/61/EU s ohledem na finanční nástroje držené v opatrování depozitář zajistí alespoň, aby:
a)
finanční nástroje byly řádně zapsány v souladu s čl. 21 odst. 8 písm. a) bodem ii) směrnice 2011/61/EU;
b)
záznamy a oddělené účty byly vedeny tak, aby byla zajištěna jejich přesnost, a zejména zaznamenána jejich souvztažnost k finančním nástrojům a peněžním prostředkům drženým pro alternativní investiční fond;
c)
bylo pravidelně prováděno sesouhlasení mezi interními účty a záznamy depozitáře a účty a záznamy jakékoli třetí strany, která je v souladu s čl. 21 odst. 11 směrnice 2011/61/EU pověřena opatrováním;
d)
se ve vztahu k finančním nástrojům drženým v opatrování postupovalo s řádnou péčí za účelem zajištění vysoké úrovně ochrany investorů;
e)
v celém řetězci opatrování byla všechna související rizika opatrování zhodnocena a sledována a správce byl informován, jestliže se zjistí značná rizika;
f)
byla zavedena přiměřená organizační opatření k minimalizaci rizika ztráty či znehodnocení finančních nástrojů nebo práv k těmto finančním nástrojům v důsledku podvodu, nekvalitní administrativy, nedostatečné evidence nebo nedbalosti;
g)
bylo ověřeno vlastnické právo alternativního investičního fondu nebo vlastnické právo správce jednajícího jménem tohoto fondu k danému aktivu.
2. Pokud depozitář plněním svých úkolů opatrování pověří v souladu s čl. 21 odst. 11 směrnice 2011/61/EU třetí osobu, nadále podléhá požadavkům uvedeným v odst. 1 písm. b) až e) tohoto článku. Depozitář rovněž zajistí, aby třetí strana splňovala požadavky uvedené v odst. 1 písm. b) až g) tohoto článku a povinnosti oddělení aktiv stanovené v článku 99.
3. Depozitářovy povinnosti úschovy uvedené v odstavcích 1 a 2 se použijí na základě přístupu se zohledněním na podkladová aktiva držená finančními a případně právními strukturami, které jsou přímo nebo nepřímo kontrolovány alternativním investičním fondem nebo správcem jednajícím jménem alternativního investičního fondu.
Požadavek uvedený v prvním pododstavci se neuplatní na fondy fondů ani na řídící a podřízené fondy, pokud podkladové fondy mají depozitáře, který provádí řádné opatrování aktiv těchto fondů.
Článek 90
Povinnosti úschovy týkající se ověření vlastnictví a vedení evidence
1. Správce depozitáři po převzetí jeho povinností a poté průběžně poskytuje veškeré příslušné informace, které depozitář potřebuje ke splnění svých povinností podle čl. 21 odst. 8 písm. b) směrnice 2011/61/EU, a zajistí, aby depozitáři poskytovaly veškeré příslušné informace také třetí strany.
2. Ke splnění povinností uvedených v čl. 21 odst. 8 písm. b) směrnice 2011/61/EU musí depozitář alespoň:
a)
mít bez zbytečného prodlení přístup k veškerým příslušným informacím, které potřebuje ke splnění své povinnosti ověřit vlastnictví a vést evidenci, včetně příslušných informací, jež mají depozitáři poskytnout třetí strany;
b)
disponovat dostatečnými a spolehlivými informacemi, aby se ujistil o vlastnickém právu alternativního investičního fondu nebo vlastnickém právu správce jednajícího jménem fondu k daným aktivům;
c)
vést evidenci o těch aktivech, u nichž se ujistil, že alternativní investiční fond nebo správce jednající jménem tohoto fondu na ně má vlastnické právo. Ke splnění této povinnosti musí depozitář:
i)
zapsat ve své evidenci na jméno alternativního investičního fondu aktiva, včetně jejich příslušných nominálních hodnot, u nichž se ujistil, že na ně alternativní investiční fond nebo správce jednající jménem fondu mají vlastnické právo,
ii)
být kdykoli schopen poskytnout kompletní a aktualizovaný soupis aktiv alternativního investičního fondu, včetně jejich příslušných nominálních hodnot.
Pro účely odst. 2 písm. c) bodu ii) depozitář zajistí, že jsou zavedeny postupy, aby zapsaná aktiva nemohla být připsána, převedena, vyměněna nebo doručena, aniž by o takových transakcích byl depozitář nebo jeho zástupce informován, a depozitář má bez zbytečného prodlení přístup k listinným důkazům o každé transakci a pozici od příslušné třetí osoby. Správce zajistí, aby příslušná třetí strana poskytovala depozitáři bez zbytečného prodlení osvědčení a jiné listinné důkazy pokaždé, když dojde k prodeji nebo nabytí aktiv nebo k podnikovému opatření („corporate action“), jehož důsledkem je emise finančního nástroje, a to alespoň jednou za rok.
3. V každém případě depozitář zajistí, aby správce měl zavedeny a uplatňoval vhodné postupy k ověření, zda aktiva nabytá alternativním investičním fondem, který spravuje, jsou odpovídajícím způsobem zapsána na jméno alternativního investičního fondu nebo na jméno správce, jenž za fond jedná, a ke kontrole souladu mezi pozicemi v evidenci správce a aktivy, u nichž se depozitář ujistil, že k nim má alternativní investiční fond nebo správce jednající jménem fondu vlastnická práva. Správce zajistí, aby všechny pokyny a příslušné informace týkající se aktiv alternativního investičního fondu byly zaslány depozitáři, aby mohl provést svůj vlastní postup ověření či sesouhlasení.
4. Pro případ, že je zjištěna nesrovnalost, depozitář vytvoří a zavede postup eskalace, jehož součástí je informování správce a příslušného orgánu v případě, že situaci nelze vyjasnit či případně napravit.
5. Depozitářovy povinnosti úschovy uvedené v odstavcích 1 až 4 se použijí na základě přístupu se zohledněním na podkladová aktiva držená finančními či případně právními strukturami, které alternativní investiční fond nebo správce jednající jménem alternativního investičního fondu založil pro účely investování do podkladových aktiv a které přímo nebo nepřímo kontroluje.
Požadavek uvedený v prvním pododstavci se neuplatní na fondy fondů ani na řídící a podřízené fondy, pokud podkladové fondy mají depozitáře, který provádí úkoly ověření vlastnictví a vedení evidence pro aktiva tohoto fondu.
Článek 91
Informační povinnosti hlavních makléřů
1. Byl-li jmenován hlavní makléř, správce zajistí, aby od data tohoto jmenování byla v platnosti dohoda, podle níž je hlavní makléř povinen zpřístupnit depozitáři zejména prohlášení na trvalém nosiči obsahující následující informace:
a)
hodnoty položek vyjmenovaných v odstavci 3 na konci každého pracovního dne;
b)
podrobnosti o jakýchkoli dalších záležitostech nezbytné k tomu, aby depozitář alternativního investičního fondu měl aktualizované a přesné informace o hodnotě aktiv, jejichž úschovou byl v souladu s čl. 21 odst. 11 směrnice 2011/61/EU pověřen.
2. Prohlášení uvedené v odstavci 1 se depozitáři alternativního investičního fondu zpřístupní nejpozději na konci pracovního dne následujícího po dni, jehož se týká.
3. Položky uvedené v odst. 1 písm. a) zahrnují:
a)
celkovou hodnotu aktiv, který hlavní makléř drží na účet alternativního investičního fondu, pokud je úschovou pověřena v souladu s čl. 21 odst. 11 směrnice 2011/61/EU jiná osoba. Hodnota následujících položek:
i)
hotovostní úvěry poskytnuté alternativnímu investičnímu fondu a připsaný úrok,
ii)
cenné papíry, které má alternativní investiční fond opětovně doručit v rámci otevřených krátkých pozic, do kterých vstoupil na účet fondu;
iii)
stávající částky vypořádání, jež má alternativní investiční fond zaplatit v rámci termínových smluv (futures),
iv)
peněžní příjmy z krátkých prodejů držené hlavním makléřem ve vztahu ke krátkým pozicím, do kterých vstoupil na účet fondu,
v)
peněžní prostředky držené hlavním makléřem ve vztahu k otevřeným termínovým smlouvám (futures), které jsou uzavřeny na účet fondu. Tato povinnost platí vedle povinností plynoucích z článků 87 a 88,
vi)
tržně přeceněné závěrečné (mark-to-market close-out) expozice plynoucí z OTC transakcí, které jsou uzavřeny na účet fondu,
vii)
celkové zajištěné závazky alternativního investičního fondu vůči hlavnímu makléři a
viii)
všechna ostatní aktiva týkající se alternativního investičního fondu;
b)
hodnotu ostatních aktiv uvedených v čl. 21 odst. 8 písm. b) směrnice 2011/61/EU držených hlavním makléřem jako zajištění ve vztahu k zajištěným transakcím, do kterých vstoupil v rámci makléřské dohody;
c)
hodnotu aktiv alternativního investičního fondu, u nichž hlavní makléř uplatnil právo využití;
d)
seznam všech institucí, u nichž hlavní makléř drží nebo může držet peněžní prostředky alternativního investičního fondu na účtu otevřeném na jméno tohoto fondu nebo na jméno správce, který za fond jedná, v souladu s čl. 21 odst. 7 směrnice 2011/61/EU.
Článek 92
Povinnosti dohledu - obecné požadavky
1. Při svém jmenování posoudí depozitář rizika spojená s povahou, rozsahem a složitostí strategie alternativního investičního fondu a organizace správce, aby vypracoval postupy dohledu, jež jsou vhodné pro daný fond a aktiva, do nichž fond investuje, a tyto postupy pak zavede a uplatní. Postupy se pravidelně aktualizují.
2. Při plnění povinností dohledu podle čl. 21 odst. 9 směrnice 2011/61/EU provádí depozitář kontroly ex post a ověření postupů a procedur, za něž zodpovídá správce, alternativní investiční fond nebo ustanovená třetí strana. Depozitář za všech okolností zajistí, že existují vhodné postupy ověření a sesouhlasení, které jsou zavedeny, používány a často přehodnocovány. Správce zajistí, aby všechny pokyny týkající se aktiv a operací alternativního investičního fondu byly zaslány depozitáři, aby mohl provést svůj vlastní postup ověření či sesouhlasení.
3. Depozitář vytvoří jasný a komplexní postup eskalace, aby mohl řešit situace, kdy při plnění svých povinností dohledu zjistí potenciální nesrovnalosti, a podrobnosti o tomto postupu na žádost zpřístupní příslušným orgánům správce.
4. Správce depozitáři po převzetí jeho povinností a poté průběžně poskytuje veškeré příslušné informace, které depozitář potřebuje ke splnění svých povinností podle čl. 21 odst. 9 směrnice 2011/61/EU, včetně informací, které mají depozitáři poskytovat třetí strany. Správce zejména zajistí, aby depozitář mohl mít přístup k účetním knihám a provádět kontroly na místě v prostorách správce a jakéhokoli poskytovatele služeb jmenovaného alternativním investičním fondem nebo správcem, jako například administrátorů nebo externích znalců, a případně aby kvalifikovaní nezávislí auditoři nebo jiní odborníci mohli přezkoumat zprávy a prohlášení o uznaných externích osvědčeních, aby byla zajištěna přiměřenost a vhodnost zavedených postupů.
Článek 93
Povinnosti týkající se upisování a vyplácení
K dosažení souladu s čl. 21 odst. 9 písm. a) směrnice 2011/61/EU splní depozitář následující požadavky:
1)
depozitář zajistí, aby alternativní investiční fond, správce nebo pověřený subjekt vytvořil, zavedl a používal vhodné a soudržné postupy za účelem:
i)
sesouhlasení pokynů k upsání s výnosy z upsání a sesouhlasení počtu emitovaných podílových jednotek nebo akcií s výnosy z upsání, které alternativní investiční fond získal,
ii)
sesouhlasení pokynů k vyplacení s vyplacenými částkami a sesouhlasení počtu zrušených podílových jednotek nebo akcií s částkami, které alternativní investiční fond vyplatil,
iii)
pravidelného ověření, zda je postup sesouhlasení vhodný.
Pro účely bodů i), ii) a iii) depozitář zejména pravidelně kontroluje, zda celkový počet podílových jednotek nebo akcií na účtech alternativního investičního fondu souhlasí s celkovým počtem podílových jednotek nebo akcií v oběhu zapsaných v registru fondu.
2)
Depozitář zajistí, aby postupy týkající se prodeje, emise, odkupu, vyplácení a zrušení podílových jednotek nebo akcií alternativního investičního fondu byly v souladu s platnými vnitrostátními právními předpisy a se statutem nebo zakládacími dokumenty alternativního investičního fondu, pravidelně tento soulad kontroluje a ověřuje, zda jsou dané postupy efektivně uplatňovány.
3)
Četnost depozitářových kontrol odpovídá četnosti upsání a vyplacení.
Článek 94
Povinnosti týkající se oceňování akcií/podílových jednotek
1. K dosažení souladu s čl. 21 odst. 9 písm. b) směrnice 2011/61/EU musí depozitář:
a)
průběžně ověřovat, zda jsou vytvořeny a používány vhodné a soudržné postupy oceňování aktiv alternativního investičního fondu v souladu s článkem 19 směrnice 2011/61/EU a jejích prováděcích opatření a se statutem nebo zakládacími dokumenty alternativního investičního fondu, a
b)
zajistit, aby zásady a postupy oceňování byly účinně prováděny a pravidelně přehodnocovány.
2. Postupy depozitáře se provádí s četností, která odpovídá četnosti uvedené v zásadách oceňování alternativního investičního fondu, jež jsou vymezeny v článku 19 směrnice 2011/61/EU a jejích prováděcích opatřeních.
3. Pokud se depozitář domnívá, že výpočet hodnoty akcií nebo podílových jednotek alternativního investičního fondu nebyl proveden v souladu s platnými právními předpisy nebo se statutem fondu nebo s článkem 19 směrnice 2011/61/EU, oznámí to správci a případně alternativnímu investičnímu fondu a zajistí, aby byly v nejlepším zájmu investorů fondu včas podniknuty kroky k nápravě.
4. Je-li jmenován externí znalec, depozitář zkontroluje, zda je toto jmenování v souladu s článkem 19 směrnice 2011/61/EU a jejími prováděcími opatřeními.
Článek 95
Povinnosti týkající se plnění pokynů správce
K dosažení souladu s čl. 21 odst. 9 písm. c) směrnice 2011/61/EU musí depozitář alespoň:
a)
vypracovat a zavést vhodné postupy k ověření, že alternativní investiční fond a správce jednají v souladu s platnými právními a správními předpisy a se statutem a zakládacími dokumenty fondu. Depozitář zejména sleduje, zda alternativní investiční fond dodržuje investiční omezení a limity pákového efektu stanovené v nabídkových dokumentech fondu. Tyto postupy jsou úměrné povaze, rozsahu a složitosti alternativního investičního fondu;
b)
vypracovat a zavést postup eskalace pro případ, že alternativní investiční fond poruší jeden z limitů nebo omezení uvedených v písmenu a).
Článek 96
Povinnosti týkající se včasného vypořádání transakcí
1. K dosažení souladu s čl. 21 odst. 9 písm. d) směrnice 2011/61/EU musí depozitář vytvořit postup ke zjištění situací, kdy protiplnění související s operacemi s aktivy alternativního investičního fondu nebo správce jednajícího jménem fondu nebylo alternativnímu investičnímu fondu poskytnuto v obvyklých lhůtách, uvědomit o tom správce, a jestliže situace nebyla napravena, požádat, aby protistrana pokud možno finanční nástroje vrátila.
2. Jestliže se transakce neodehrávají na regulovaném trhu, posuzují se obvyklé lhůty s ohledem na podmínky související s danými transakcemi (smlouvy o OTC derivátech nebo investice do nemovitostí nebo do soukromě vlastněných společností).
Článek 97
Povinnosti týkající se rozdělení příjmů alternativního investičního fondu
1. K dosažení souladu s čl. 21 odst. 9 písm. e) směrnice 2011/61/EU musí depozitář:
a)
zajistit, aby byl výpočet čistého příjmu, jakmile jej správce ohlásil, prováděn v souladu se statutem nebo zakládacími dokumenty alternativního investičního fondu a příslušnými vnitrostátními právními předpisy;
b)
zajistit, aby byla přijata odpovídající opatření, pokud auditoři alternativního investičního fondu vyjádří výhrady k ročnímu finančnímu výkazu. Alternativní investiční fond nebo správce jednající jménem fondu poskytne depozitáři veškeré informace o výhradách vyjádřených k finančnímu výkazu a
c)
zkontrolovat úplnost a přesnost plateb dividend, jakmile byly správcem ohlášeny, a případně odměny za zhodnocení kapitálu.
2. Jestliže má depozitář za to, že výpočet příjmu nebyl proveden v souladu s příslušnými právními předpisy nebo se statutem nebo zakládacími dokumenty alternativního investičního fondu, uvědomí o tom správce a případně fond a zajistí, aby byly včas podniknuty kroky k nápravě v nejlepším zájmu investorů fondu.
Článek 98
Patřičná opatrnost
1. Ke splnění povinností stanovených v čl. 21 odst. 11 písm. c) směrnice 2011/61/EU depozitář zavede a používá pro výběr a průběžné sledování pověřené osoby vhodný a dokumentovaný postup založený na patřičné opatrnosti. Tento postup se pravidelně a nejméně jednou za rok přehodnotí a na žádost se zpřístupní příslušným orgánům.
2. Při výběru a jmenování třetí osoby, kterou depozitář v souladu s čl. 21 odst. 11 směrnice 2011/61/EU pověří úkoly úschovy, jedná depozitář s patřičnou dovedností, péčí a opatrností, aby zajistil, že svěřením finančních nástrojů této třetí osobě je zachována přiměřená úroveň ochrany. Depozitář musí alespoň:
a)
posoudit právní a regulační rámec, včetně rizika země, rizika opatrování a vymahatelnosti smluv třetí strany. Toto posouzení by mělo depozitáři zejména umožnit, aby určil možné dopady platební neschopnosti třetí strany na aktiva a práva alternativního investičního fondu. Jestliže se depozitář dozví, že oddělení aktiv není dostatečné k zajištění ochrany před platební neschopností kvůli právním předpisům země, ve které je třetí strana usazena, uvědomí o tom neprodleně správce;
b)
posoudit, zda praxe, postupy a vnitřní kontroly třetí strany jsou přiměřené k zajištění toho, že finanční nástroje alternativního investičního fondu nebo správce jednajícího jménem fondu požívají vysoké úrovně péče a ochrany;
c)
posoudit, zda finanční síla a pověst třetí strany odpovídají úkolům, kterými je pověřena. Posouzení se zakládá na informacích poskytnutých potenciální třetí stranou, jakož i na dalších údajích a informacích, pokud jsou k dispozici.
d)
zajistit, že třetí strana má provozní a technické zázemí nezbytné k plnění svěřených úkolů opatrování s uspokojivou mírou ochrany a zabezpečení.
3. Depozitář provádí s patřičnou dovedností, péčí a opatrností pravidelné kontroly a průběžné sledování, aby zajistil, že třetí strana nadále splňuje kritéria stanovená v odstavci 1 tohoto článku a podmínky stanovené v čl. 21 odst. 11 písm. d) směrnice 2011/61/EU. Za tímto účelem musí depozitář alespoň:
a)
sledovat výkonnost třetí strany a její soulad s normami depozitáře;
b)
zajistit, že třetí strana plní úkoly opatrování s patřičnou péčí, obezřetností a opatrností, a zejména že skutečně zachovává oddělení finančních nástrojů v souladu s požadavky článku 99;
c)
přezkoumat rizika opatrování související s rozhodnutím svěřit aktiva třetí straně a bez zbytečného prodlení uvědomit alternativní investiční fond nebo správce o jakékoli změně těchto rizik. Posouzení se zakládá na informacích poskytnutých třetí stranou a na dalších údajích a informacích, pokud jsou k dispozici. V období otřesů na finančních trzích nebo pokud je zjištěno riziko, zvýší se četnost a zvětší se rozsah přezkumu. Jestliže se depozitář dozví, že oddělení aktiv již není dostatečné k zajištění ochrany před platební neschopností kvůli právním předpisům země, ve které je třetí strana usazena, uvědomí o tom neprodleně správce.
4. Pokud třetí strana pověří plněním svých svěřených úkolů další osobu, platí obdobně podmínky a kritéria stanovené v odstavcích 1, 2 a 3.
5. Depozitář sleduje soulad s čl. 21 odst. 4 směrnice 2011/61/EU.
6. Depozitář vypracuje nouzový plán obnovy pro každý trh, na němž v souladu s čl. 21 odst. 11 směrnice 2011/61/EU jmenuje třetí stranu, aby plnila povinnosti úschovy. Takový plán obnovy obsahuje určení případného alternativního poskytovatele.
7. Pokud pověřená osoba již nesplňuje uvedené požadavky, depozitář přijme opatření, včetně ukončení smlouvy, která jsou v nejlepším zájmu alternativního investičního fondu a jeho investorů.
Článek 99
Povinnost oddělení aktiv
1. Pokud byla úkoly úschovy zcela nebo částečně pověřena třetí strana, depozitář zajistí, že tato třetí strana, které byly úkoly úschovy svěřeny podle čl. 21 odst. 11 směrnice 2011/61/EU, jedná v souladu s povinností oddělení aktiv stanovené v čl. 21 odst. 11 písm. d) bodě iii) směrnice 2011/61/EU, a ověří, že tato třetí strana:
a)
uchovává záznamy a účty nezbytné k tomu, aby mohla kdykoli a neprodleně rozlišit aktiva alternativních investičních fondů, které jsou klienty depozitáře, od svých vlastních aktiv, aktiv jiných klientů, aktiv držených depozitářem na jeho vlastní účet a aktiv držených pro klienty depozitáře, kteří nejsou alternativními investičními fondy;
b)
uchovává záznamy a účty způsobem, který zajišťuje jejich přesnost a zvláště to, že odpovídají aktivům uschovaným pro depozitářovy klienty;
c)
pravidelně provádí sesouhlasení mezi svými interními účty a záznamy a účty a záznamy třetí strany, kterou v souladu s čl. 21 odst. 11 třetím pododstavcem směrnice 2011/61/EU pověřila úkoly úschovy;
d)
zavede přiměřená organizační opatření k minimalizaci rizika ztráty či znehodnocení finančních nástrojů nebo práv k těmto finančním nástrojům v důsledku zneužití finančních nástrojů, podvodu, nekvalitní administrativy, nedostatečné evidence nebo nedbalosti;
e)
pokud je třetí strana subjektem uvedeným v čl. 18 odst. 1 písm. a), b) a c) směrnice 2006/73/ES, který podléhá účinným pravidlům obezřetnosti a účinnému dohledu, jež mají stejný účinek jako právo Unie a jež jsou účinně vymáhány, depozitář přijme nezbytné kroky k zajištění toho, že peněžní prostředky alternativního investičního fondu jsou drženy na účtu nebo na účtech v souladu s čl. 21 odst. 7 směrnice 2011/61/EU.
2. Jestliže depozitář pověřil v souladu s čl. 21 odst. 11 směrnice 2011/61/EU úkoly opatrování třetí stranu, je účelem sledování, jak tato třetí strana dodržuje povinnosti oddělovat aktiva, zajistit, aby finanční nástroje, které patří klientům, byly chráněny před platební neschopností této třetí strany. Pokud v souladu s příslušnými právními předpisy, zahrnujícími zejména právní předpisy týkající se majetku nebo platební neschopnosti, nejsou požadavky stanovené v odstavci 1 dostatečné k dosažení daného cíle, depozitář posoudí, jaká další opatření je třeba provést, aby se minimalizovalo riziko ztráty a byla zachována odpovídající úroveň ochrany.
3. Jestliže třetí strana, která byla v souladu s čl. 21 odst. 11 směrnice 2011/61/EU pověřena úkoly úschovy, rozhodne podle čl. 21 odst. 11 třetího pododstavce směrnice 2011/61/EU pověřit úkoly úschovy nebo jejich částí další třetí stranu, použijí se obdobně odstavce 1 a 2.
ODDÍL 4
Ztráta finančních nástrojů, zproštění odpovědnosti a objektivní důvody
(čl. 21 odst. 12 a 13 směrnice 2011/61/EU)
Článek 100
Ztráta finančních nástrojů, které byly drženy v opatrování
1. Za ztrátu finančního nástroje drženého v opatrování ve smyslu čl. 21 odst. 12 směrnice 2011/61/EU se považuje situace, kdy ve vztahu k finančními nástroji drženému v opatrování depozitářem nebo třetí stranou, jež byla opatrováním finančního nástroje drženého v opatrování pověřena, je splněna některá z následujících podmínek:
a)
tvrzené vlastnické právo alternativního investičního fondu se ukáže neplatným, protože již zaniklo nebo nikdy neexistovalo;
b)
alternativní investiční fond byl s konečnou platností zbaven vlastnického práva k finančnímu nástroji;
c)
alternativní investiční fond není s konečnou platností schopen s daným finančním nástrojem přímo či nepřímo nakládat.
2. Správce potvrdí ztrátu finančního nástroje podle zdokumentovaného postupu, který je snadno přístupný příslušným orgánům. Jakmile je ztráta potvrzena, je okamžitě na trvalém nosiči oznámena investorům.
3. Finanční nástroj držený v opatrování se nepovažuje za ztracený ve smyslu čl. 21 odst. 12 směrnice 2011/61/EU, pokud je alternativní investiční fond s konečnou platností zbaven vlastnického práva ke konkrétnímu nástroji, ale tento nástroj je nahrazen jiným finančním nástrojem či nástroji nebo na jiný nástroj přeměněn.
4. V případě platební neschopnosti třetí strany, která byla pověřena opatrováním finančních nástrojů držených v opatrování, správce ztrátu finančního nástroje drženého v opatrování formálně potvrdí, jakmile je s jistotou splněna jedna z podmínek uvedených v odstavci 1.
Zda byla splněna některá z podmínek stanovených v odstavci 1, je jisté nejpozději na konci úpadkového řízení. Správce a depozitář úpadkové řízení pozorně sledují, aby zjistili, zda všechny nebo některé finanční nástroje svěřené třetí straně, která byla pověřena opatrováním finančních nástrojů, byly skutečně ztraceny.
5. Ztráta finančního nástroje drženého v opatrování se formálně potvrdí bez ohledu na to, zda podmínky uvedené v odstavci 1 jsou výsledkem podvodu, nedbalosti nebo jiného úmyslného či neúmyslného jednání.
Článek 101
Zproštění odpovědnosti podle čl. 21 odst. 12 směrnice 2011/61/EU
1. Depozitář nenese odpovědnost podle čl. 21 odst. 12 druhého pododstavce směrnice 2011/61/EU, pokud může prokázat, že jsou splněny všechny následující podmínky:
a)
událost, která vedla ke ztrátě, není výsledkem jednání nebo opomenutí depozitáře nebo třetí strany, jež byla v souladu s čl. 21 odst. 8 písm. a) směrnice 2011/61/EU pověřena opatrováním finančních nástrojů držených v opatrování;
b)
depozitář nemohl rozumně zabránit události, která vedla ke ztrátě, i přesto, že přijal veškerá opatření, která jsou povinností obezřetného depozitáře podle obvyklé praxe v této oblasti;
c)
i přesto, že depozitář důkladně a zcela uplatňoval patřičnou opatrnost, nemohl ztrátě zabránit.
Tato podmínka se považuje za splněnou, pokud depozitář zajistil, že depozitář a třetí strana, jež byla v souladu s čl. 21 odst. 8 písm. a) směrnice 2011/61/EU pověřena opatrováním finančních nástrojů držených v opatrování, učinili všechny následující kroky:
i)
vytvořit, zavést, použít a udržovat struktury a postupy a zajistit, že odborné znalosti jsou přiměřené a úměrné povaze a složitosti aktiv alternativního investičního fondu, aby bylo možné včas zjistit a průběžně sledovat vnější události, které by mohly způsobit ztrátu finančního nástroje drženého v opatrování,
ii)
průběžně posuzovat, zda některá z událostí uvedených v prvním bodě představuje značné riziko ztráty finančního nástroje drženého v opatrování,
iii)
informovat správce o zjištěných značných rizicích a podniknout případně vhodné kroky, které zabrání ztrátě finančních nástrojů držených v opatrování nebo ji zmírní, pokud byly zjištěny skutečné nebo potenciální vnější události, u kterých existuje podezření, že představují značné riziko ztráty finančního nástroje drženého v opatrování.
2. Požadavky uvedené v odst. 1 písm. a) a b) se mohou považovat za splněné v případě:
a)
přírodních jevů mimo lidskou kontrolu nebo vliv;
b)
přijetí zákona, vyhlášky, nařízení, rozhodnutí nebo příkazu jakoukoli vládou nebo vládním orgánem, včetně soudu či tribunálu, které má vliv na finanční nástroj držený v opatrování;
c)
války, nepokojů nebo jiných větších otřesů.
3. Požadavky uvedené v odst. 1 písm. a) a b) se nepovažují za splněné v případě mimo jiné účetní chyby, provozního selhání, podvodu a nedodržení požadavku oddělení aktiv na úrovni depozitáře nebo třetí strany, jež byla v souladu s čl. 21 odst. 8 písm. a) směrnice 2011/61/EU pověřena opatrováním finančních nástrojů držených v opatrování.
4. Tento článek se obdobně vztahuje na pověřenou osobu, pokud depozitář smluvně převedl svou odpovědnost v souladu s čl. 21 odst. 13 a 14 směrnice 2011/61/EU.
Článek 102
Objektivní důvody depozitáře pro smluvní zproštění odpovědnosti
1. Objektivní důvody pro smluvní zproštění odpovědnosti podle čl. 21 odst. 13 směrnice 2011/61/EU jsou:
a)
omezeny na přesné a konkrétní okolnosti popisující danou činnost;
b)
v souladu s depozitářovými politikami a rozhodnutími.
2. Objektivní důvody se stanoví pokaždé, kdy se depozitář hodlá zprostit své odpovědnosti.
3. Má se za to, že depozitář má objektivní důvody zprostit se smluvně své odpovědnosti v souladu s čl. 21 odst. 13 směrnice 2011/61/EU, jestliže může prokázat, že neměl jinou možnost, než svými úkoly opatrování pověřit třetí stranu. To nastane zejména v případě, že:
a)
právní předpisy třetí země vyžadují, aby jisté finanční nástroje byly drženy v opatrování místním subjektem, a zároveň existují místní subjekty, které splňují kritéria pro pověření stanovená v čl. 21 odst. 11 směrnice 2011/61/EU, nebo
b)
správce trvá na udržení investice v jisté jurisdikci i přes varování depozitáře, že toto rozhodnutí představuje zvýšené riziko.
KAPITOLA V
POŽADAVKY NA TRANSPARENTNOST, PÁKOVÝ EFEKT, PRAVIDLA TÝKAJÍCÍ SE TŘETÍCH ZEMÍ A VÝMĚNA INFORMACÍ O MOŽNÝCH DŮSLEDCÍCH ČINNOSTI SPRÁVCE
ODDÍL 1
Výroční zpráva, informování investorů a podávání zpráv příslušným orgánům
(čl. 22 odst. 2 písm. a) až e), čl. 23 odst. 4 a čl. 24 odst. 1 směrnice 2011/61/EU)
Článek 103
Obecné zásady pro výroční zprávu
Všechny informace poskytované ve výroční zprávě, včetně informací upřesněných v tomto oddíle, se podávají způsobem, který zajišťuje příslušné významné, spolehlivé, srovnatelné a jasné informace. Výroční zpráva obsahuje informace, které investoři potřebují ve vztahu ke strukturám jistého alternativního investičního fondu.
Článek 104
Obsah a formát rozvahy nebo výkazu aktiv a pasiv a výkazu zisku a ztráty
1. Rozvaha nebo výkaz aktiv a pasiv v souladu s čl. 22 odst. 2 písm. a) směrnice 2011/61/EU sestává z následujících částí, s rozčleněním na uvedené položky:
a)
„aktiva“, jimiž se rozumí majetek alternativního investičního fondu nabytý v minulosti za účelem dosažení výnosů; aktiva se člení na tyto položky:
i)
„investice“, které zahrnují mimo jiné dluhové a majetkové cenné papíry, nemovitosti, majetek a deriváty,
ii)
„peněžní prostředky a peněžní ekvivalenty“, které zahrnují mimo jiné pokladní hotovost, vklady splatné na požádání a kvalifikované krátkodobé likvidní investice,
iii)
„pohledávky“, které zahrnují mimo jiné pohledávky ve vztahu k dividendám a úrokům, prodané investice, částky dlužné od makléřů a „zálohy“, k nimž patří mimo jiné částky zaplacené předem vztahující se k výdajům alternativního investičního fondu;
b)
„pasiva“, jimiž se rozumějí stávající závazky alternativního investičního fondu, které vznikly v minulosti a jejichž budoucí plnění předpokládá výdaje z majetku fondu; pasiva se člení na tyto položky:
i)
„závazky“, které zahrnují mimo jiné částky splatné ve vztahu k nákupu investic nebo vyplacení podílových jednotek či akcií v alternativním investičním fondu a částky dlužné makléřům a „výdaje příštích období“, které zahrnují mimo jiné závazky za poplatky za správu, za poradenství, výkonnostní poplatky, úroky a jiné výdaje, k nimž došlo během činnosti alternativního investičního fondu,
ii)
„půjčky“, které zahrnují mimo jiné částky splatné bankám a jiným protistranám,
iii)
„další závazky“, které zahrnují mimo jiné částky dlužné protistranám za zajištění při vrácení vypůjčených cenných papírů, výnosy příštích období a splatné dividendy a splatné rozdělení kapitálu;
c)
„čistá aktiva“ představující zbývající hodnotu aktiv alternativního investičního fondu po odečtení všech pasiv.
2. Výkaz zisku a ztráty se sestává z následujících částí, s rozčleněním na uvedené položky a podpoložky:
a)
„výnosy“, jimiž se rozumí každý nárůst čisté hodnoty aktiv během účetního období k němuž došlo získáním nebo zhodnocením aktiv, nebo snížením pasiv, přičemž do výnosů se nezahrnují příspěvky od investorů; výnosy se člení na tyto položky a podpoložky:
i)
„investiční výnosy“, jež lze dále klasifikovat následovně:
-
„výnosy z dividend“ týkající se dividend z kapitálových investic, jejichž je alternativní investiční fond příjemcem,
-
„výnosy z úroků“ týkající se úroků z dluhových investic a peněžních prostředků, jejichž je alternativní investiční fond příjemcem,
-
„výnosy z pronájmu“ týkající se výnosů z pronájmu pocházejícího z investic do nemovitostí, jejichž je alternativní investiční fond příjemcem,
ii)
„realizovaný výnos z finančních operací“, který představuje výnos z prodeje investičních nástrojů a podílů,
iii)
„nerealizovaný výnos z finančních operací“, který představuje výnos z přecenění investičních nástrojů a podílů, a
iv)
„další výnosy“, které zahrnují mimo jiné výnosy z poplatků za půjčené cenné papíry a z dalších poplatků;
b)
„náklady“, jimiž se rozumí každý pokles hodnoty aktiv během účetního období k němuž došlo pozbytím nebo znehodnocením aktiv nebo přírůstkem pasiv, přičemž do nákladů se nezahrnuje rozdělování kapitálu investorům; náklady se člení na tyto položky:
-
„poplatky za poradenství nebo správu v souvislosti s investováním“, které zahrnují poplatky poradcům nebo správcům,
-
„ostatní náklady“, které zahrnují mimo jiné administrativní poplatky, odměny odborníkům, poplatky za opatrování a úroky. Pokud jsou svou povahou významné, uvádějí se jednotlivé položky zvlášť,
-
„realizovaná ztráta z investic“, která představuje ztrátu vzniklou při zcizení investičních nástrojů nebo podílů,
-
„nerealizovanou ztrátu z investic“, která představuje ztrátu vzniklou přeceněním investičních nástrojů nebo podílů;
c)
„čistý zisk nebo ztráta“, představující rozdíl mezi náklady a výnosy.
3. Úprava, nomenklatura a terminologie řádkových položek musí být v souladu s příslušnými účetními standardy nebo pravidly přijatými alternativním investičním fondem a vyhovují právním předpisům platným v místě, kde je alternativní investiční fond usazen. Řádkové položky mohou být změněny nebo rozšířeny, aby splňovaly výše uvedené požadavky.
4. Doplňující řádkové položky, nadpisy a mezisoučty se vloží, pokud je takový způsob prezentace užitečný pro pochopení finanční situace alternativního investičního fondu z rozvahy či z výkazu aktiv a pasiv nebo pochopení finančních výsledků z obsahu a formátu rozpisu příjmů a výdajů. Je-li to užitečné, doplní se další informace v příloze k účetní závěrce. Účelem této přílohy je poskytnout popis nebo rozbor položek zveřejněných v této závěrce a informace o položkách, které nesplňují podmínky pro zahrnutí do této závěrky.
5. Každá významná třída podobných položek musí být prezentována samostatně. Jsou-li významné, uvedou se i jednotlivé položky. Významnost se posuzuje podle požadavků schváleného účetního rámce.
6. Úprava a klasifikace položek v rozvaze nebo ve výkazu aktiv a pasiv se zachovají pro každé vykazovací nebo účetní období stejné, pokud nevyjde najevo, že by byla vhodnější jiná úprava nebo klasifikace, například v případě, že nová investiční strategie vede k odlišným obchodním tokům, nebo pokud změnu úpravy vyžaduje účetní standard.
7. Pokud jde o obsah a formát rozpisu příjmů a výdajů stanovený v příloze IV, zahrnou se do rozpisu příjmů a výdajů všechny položky příjmů a výdajů v daném období, pokud účetní standard schválený alternativním investičním fondem nestanoví jinak.
Článek 105
Zpráva o činnosti v účetním období
1. Zpráva o činnosti v účetním období obsahuje alespoň:
a)
přehled investičních činností za daný rok nebo období a přehled portfolia alternativního investičního fondu na konci daného roku či období;
b)
přehled výsledků alternativního investičního fondu za daný rok či období;
c)
podstatné níže upřesněné změny údajů uvedených v článku 23 směrnice 2011/61/EU, které dosud nejsou v účetní závěrce uvedeny.
2. Zpráva musí obsahovat spravedlivý a vyvážený přezkum činností a výsledků alternativního investičního fondu a též popis hlavních rizik a investičních nebo ekonomických nejistot, kterým by mohl alternativní investiční fond čelit.
3. Rozbor zahrnuje klíčové finanční i nefinanční ukazatele výsledků týkajících se daného alternativního investičního fondu, a to v rozsahu nezbytném pro pochopení investičních činností tohoto fondu nebo jeho výsledků. Informace předložené ve zprávě jsou v souladu s vnitrostátními pravidly platnými v místě, kde je alternativní investiční fond usazen.
4. Informace ve zprávě o činnostech za účetní období tvoří součást zprávy členů správní rady či investičních správců, pokud je tato zpráva obvykle předkládána společně s účetní závěrkou alternativního investičního fondu.
Článek 106
Podstatné změny
1. Změna údaje se považuje za podstatnou ve smyslu čl. 22 odst. 2 písm. d) směrnice 2011/61/EU, jestliže existuje značná pravděpodobnost, že jakmile se rozumný investor takový údaj dozví, znovu přehodnotí svou investici do daného alternativního investičního fondu, například proto, že takový údaj by mohl mít vliv na schopnost investora uplatňovat práva ke své investici nebo by se jinak dotkl zájmů jednoho či více investorů tohoto fondu.
2. K dosažení souladu s čl. 22 odst. 2 písm. d) směrnice 2011/61/EU posoudí správce změny údajů uvedených v článku 23 směrnice 2011/61/EU za dané účetní období podle odstavce 1 tohoto článku.
3. Údaje se zveřejňují v souladu s požadavky účetních standardů a účetních pravidel přijatých alternativním investičním fondem společně s popisem možného či očekávaného dopadu na alternativní investiční fond a případně na investory fondu. Dodatečné informace se zveřejňují, pokud soulad se zvláštními požadavky účetních standardů a účetních pravidel nestačí k tomu, aby investorům umožnil pochopit dopad změny.
4. Jestliže údaje, u kterých se v souladu s odstavcem 1 požaduje zveřejnění, nejsou zahrnuty v účetních standardech platných pro daný alternativní investiční fond, nebo v jeho účetních pravidlech, poskytne se popis podstatné změny společně s možným či očekávaným dopadem na fond či případně na investory fondu.
Článek 107
Zveřejnění odměn
1. Při poskytování údajů požadovaných v čl. 22 odst. 2 písm. e) směrnice 2011/61/EU se upřesní, zda se celková odměna vztahuje k jednomu z následujících:
a)
k celkové odměně všech zaměstnanců správce, s uvedením počtu příjemců;
b)
k celkové odměně zaměstnanců správce, kteří jsou zcela nebo částečně zapojeni do činností alternativního investičního fondu, s uvedením počtu příjemců;
c)
k poměrné části celkové odměny zaměstnanců správce připadající na alternativní investiční fond, s uvedením počtu příjemců.
2. Celková odměna za účetní období též uvádí odměnu za zhodnocení kapitálu vyplacenou alternativním investičním fondem, je-li tento údaj k dispozici.
3. Zveřejňují-li se údaje na úrovni správce, uvedou se údaje rozdělené podle jednotlivých alternativních investičních fondů, jsou-li tyto údaje k dispozici nebo snadno přístupné. Jako součást zveřejnění se uvede popis, jak bylo rozdělení údajů provedeno.
4. Správce poskytne obecné informace týkající se finančních i nefinančních kritérií zásad a postupů pro odměňování pro příslušné kategorie zaměstnanců, aby investorům umožnil posoudit vytvořené pobídky. V souladu se zásadami stanovenými v příloze II směrnice 2011/61/EU správce zveřejní alespoň údaje nezbytné k pochopení rizikového profilu alternativního investičního fondu a opatření, která přijímá, aby zamezil střetům zájmů nebo je řešil.
Článek 108
Pravidelné informování investorů
1. Informace uvedené v čl. 23 odst. 4 směrnice 2011/61/EU se předkládají přehledným a srozumitelným způsobem.
2. Při zveřejňování procentního podílu aktiv alternativního investičního fondu, která podléhají zvláštním opatřením v důsledku jejich nelikvidnosti v souladu s čl. 23 odst. 4 písm. a) směrnice 2011/61/EU, správce:
a)
poskytne přehled jakýchkoli zavedených zvláštních opatření, včetně toho, zda se týkají vyčleněných aktiv (side pockets), omezení odkupovat (gates) nebo podobných opatření, metodu oceňování použitou na aktiva, která takovým opatřením podléhají, a jak se na tato aktiva uplatňují poplatky za správu a výkonnostní poplatky;
b)
zveřejní tyto informace jako součást pravidelného informování investorů, jak je vyžadováno statutem nebo zakládacími dokumenty alternativního investičního fondu, nebo současně s prospektem a nabídkovým dokumentem a minimálně zároveň se zveřejněním výroční zprávy v souladu s čl. 22 odst. 1 směrnice 2011/61/EU.
Procentní podíl aktiv alternativního investičního fondu, která podléhají zvláštním opatřením definovaným v čl. 1 odst. 5, se vypočítá jako čistá hodnota těchto aktiv podléhajících zvláštním opatřením dělená čistou hodnotou aktiv dotčeného alternativního investičního fondu.
3. Pro jakákoli nová opatření k řízení likvidity alternativního investičního fondu v souladu s čl. 23 odst. 4 písm. b) směrnice 2011/61/EU správce:
a)
u každého alternativního investičního fondu, který spravuje, nejedná-li se o uzavřený alternativní investiční fond, který nevyužívá pákového efektu, informuje investory o jakékoli změně systému řízení likvidity a postupů uvedených v čl. 16 odst. 1 směrnice 2011/61/EU, jež je podstatná ve smyslu čl. 106 odst. 1;
b)
okamžitě informuje investory v případě, že aktivují omezení odkupovat (gates), vyčleněná aktiva (side pockets) nebo podobná zvláštní opatření nebo pokud se rozhodnou pozastavit vyplácení;
c)
poskytne přehled o změnách opatření týkajících se likvidity, ať se jedná o zvláštní opatření, či ne. Je-li to vhodné, uvedou se také podmínky, za nichž je povoleno vyplácení, a okolnosti určující, kdy se uplatní správa na základě volné úvahy. Uvedou se rovněž jakákoli použitelná hlasovací či jiná omezení, délka období bez možnosti odkoupení (lock-up period), nebo jakékoli ustanovení týkající se pořadí nebo poměrného dělení při omezení odkupovat (gates) a pozastavení.
4. Zveřejnění rizikového profilu alternativního investičního fondu v souladu s čl. 23 odst. 4 písm. c) směrnice 2011/61/EU obsahuje:
a)
opatření k posouzení citlivosti portfolia alternativního investičního fondu vůči nejdůležitějším rizikům, kterým fond je nebo by mohl být vystaven;
b)
pokud meze pro rizika stanovené správcem byly nebo pravděpodobně budou překročeny a pokud tyto meze pro rizika skutečně překročeny byly, popis okolností a přijatých nápravných opatření;
Informace se zveřejní jako součást pravidelného informování investorů ze strany alternativního investičního fondu, jak je vyžadováno statutem nebo zakládacími dokumenty fondu, nebo současně s prospektem a nabídkovým dokumentem a minimálně zároveň se zveřejněním výroční zprávy v souladu s čl. 22 odst. 1 směrnice 2011/61/EU.
5. Zveřejnění systémů řízení rizik používaných správcem v souladu s čl. 23 odst. 4 písm. c) směrnice 2011/61/EU obsahuje hlavní prvky systémů řízení rizik používaných správcem k řízení rizik, jimž je nebo může být vystaven každý jím spravovaný alternativní investiční fond. V případě změny zahrnuje popis informace týkající se změny a jejího očekávaného dopadu na alternativní investiční fond a jeho investory.
Informace se zveřejní jako součást pravidelného informování investorů ze strany alternativního investičního fondu, jak je vyžadováno statutem nebo zakládacími dokumenty fondu, nebo současně s prospektem a nabídkovým dokumentem a minimálně zároveň s vydáním nebo zveřejněním výroční zprávy v souladu s čl. 22 odst. 1 směrnice 2011/61/EU.
Článek 109
Pravidelné informování investorů
1. Informace uvedené v čl. 23 odst. 5 směrnice 2011/61/EU se předkládají přehledným a srozumitelným způsobem.
2. Informace o změnách maximální síly pákového efektu vypočítané v souladu s metodou hrubé hodnoty aktiv a závazkovou metodou a jakékoli právo na použití zajištění nebo záruky poskytnutých v rámci využití pákového efektu musí být zpřístupněny bez zbytečného prodlení a zahrnovat:
a)
původní a opravenou maximální úroveň pákového efektu vypočítanou v souladu s články 7 a 8, přičemž se úroveň pákového efektu vypočítá jako příslušná expozice vůči rizikům dělená čistou hodnotou aktiv alternativního investičního fondu;
b)
povahu poskytnutých práv na použití zajištění;
c)
povahu poskytnutých záruk a
d)
podrobnosti o změnách poskytovatelů služeb vztahujících se k jednomu z výše uvedených bodů.
3. Informace o celkovém objemu pákového efektu vypočítaném podle metody hrubé hodnoty aktiv a závazkové metody použité alternativním investičním fondem se zveřejní jako součást pravidelného informování investorů ze strany alternativního investičního fondu, jak je vyžadováno statutem nebo zakládacími dokumenty fondu, nebo současně s prospektem a nabídkovým dokumentem a minimálně zároveň se zveřejněním výroční zprávy v souladu s čl. 22 odst. 1 směrnice 2011/61/EU.
Článek 110
Podávání zpráv příslušným orgánům
1. Ke splnění požadavků čl. 24 odst. 1 druhého pododstavce a čl. 3 odst. 3 písm. d) směrnice 2011/61/EU poskytne správce při podávání zpráv příslušným orgánům následující informace:
a)
hlavní nástroje, s nimiž obchoduje, včetně rozdělení finančních nástrojů a dalších aktiv, investiční strategie alternativního investičního fondu a to, na kterou zeměpisnou oblast a odvětví se investice zaměřují;
b)
trhy, jichž je členem nebo na kterých aktivně obchoduje;
c)
diverzifikaci portfolia alternativního investičního fondu, která zahrnuje mimo jiné jeho hlavní expozice vůči riziku a nejvýznamnější koncentrace rizik.
Informace se poskytne co možná nejdříve a nejpozději jeden měsíc po skončení období uvedeného v odstavci 3. Je-li daný alternativní investiční fond fondem fondů, správce může tuto lhůtu prodloužit o 15 dní.
2. Za každý unijní alternativní investiční fond, který spravuje, a za každý alternativní investiční fond, který nabízí v Unii, poskytne správce příslušným úřadům svého domovského členského státu v souladu s čl. 24 odst. 2 směrnice 2011/61/EU následující informace:
a)
procentní podíl aktiv alternativního investičního fondu, která podléhají zvláštním opatřením definovaným v čl. 1 odst. 5 tohoto nařízení v důsledku jejich nelikvidnosti v souladu s čl. 23 odst. 4 písm. a) směrnice 2011/61/EU;
b)
jakákoli nová opatření k řízení likvidity alternativního investičního fondu;
c)
systémy řízení rizik používané správcem k řízení tržního rizika, rizika likvidity, rizika selhání protistrany a dalších rizik včetně operačního rizika;
d)
současný rizikový profil alternativního investičního fondu zahrnující:
i)
profil investic alternativního investičního fondu z hlediska tržního rizika, včetně očekávaného výnosu a volatility alternativního investičního fondu za normálních tržních podmínek,
ii)
profil investic alternativního investičního fondu z hlediska likvidity, včetně profilu aktiv fondu z hlediska likvidity, povahu podmínek zpětného odkupu a podmínek financování poskytnutého protistranami fondu;
e)
informace o hlavních kategoriích aktiv, do nichž alternativní investiční fond investoval, včetně odpovídající tržní hodnoty krátkých a dlouhých pozic, obratu a výsledků během vykazovaného období, a
f)
výsledky pravidelných zátěžových testů za běžných i mimořádných okolností provedených v souladu s čl. 15 odst. 3 písm. b) a čl. 16 odst. 1 druhým pododstavcem směrnice 2011/61/EU.
3. Informace uvedené v odstavcích 1 a 2 jsou podávány následovně:
a)
jednou za půl roku správcem spravujícím portfolia alternativních investičních fondů, jejichž spravovaná aktiva vypočtená podle článku 2 celkově přesahují limit buď 100 milionů EUR, nebo 500 milionů EUR stanovené v čl. 3 odst. 2 písm. a) a b) směrnice 2011/61/EU, ale nepřesahují 1 miliardu EUR, za každý unijní alternativní investiční fond, který správce spravuje, a za každý alternativní investiční fond, který nabízí v Unii;
b)
jednou za čtvrt roku správcem spravujícím portfolia alternativních investičních fondů, jejichž spravovaná aktiva vypočtená podle článku 2 celkově přesahují limit 1 miliardy EUR, za každý unijní alternativní investiční fond, který správce spravuje, a za každý alternativní investiční fond, který nabízí v Unii;
c)
jednou za čtvrt roku správcem, který podléhá požadavkům uvedeným v tomto odstavci písm. a), za každý alternativní investiční fond, jehož spravovaná aktiva, včetně aktiv získaných použitím pákového efektu, celkově přesahují 500 milionů EUR, ve vztahu k danému fondu;
d)
jednou za rok správcem ve vztahu k jím spravovanému alternativnímu investiční fondu, který nevyužívá pákového efektu a který v souladu s hlavní investiční politikou investuje do nekotovaných společností a emitentů za účelem získání kontroly.
4. Odchylně od odstavce 3 může příslušný orgán domovského členského státu správce považovat pro výkon svých úkolů za vhodné a nezbytné požadovat všechny nebo část informací, jež mu mají být předány, častěji.
5. Správci spravující jeden nebo více alternativních investičních fondů, které považují za fondy, jež využívají v souladu s článkem 111 tohoto nařízení pákový efekt ve velké míře, poskytnou informace požadované v čl. 24 odst. 4 směrnice 2011/61/EU zároveň s informacemi požadovanými v odstavci 2 tohoto článku.
6. Správci poskytnou informace upřesněné v odstavcích 1, 2 a 5 v souladu s pro forma vzorem pro podávání zpráv uvedeným v příloze IV.
7. V souladu s čl. 42 odst. 1 písm. a) směrnice 2011/61/EU se pro mimounijní správce jakýkoli odkaz na příslušné orgány domovského členského státu považuje za odkaz na příslušný orgán referenčního členského státu.
Článek 111
Využívání pákového efektu „ve velké míře“
1. Za využívání pákového efektu ve velké míře pro účely čl. 24 odst. 4 směrnice 2011/61/EU se považuje situace, kdy expozice alternativního investičního fondu vůči rizikům vypočtená závazkovou metodou podle článku 8 tohoto nařízení převyšuje třikrát jeho čistou hodnotu aktiv.
2. Jsou-li splněny požadavky uvedené v odstavci 1 tohoto článku, správce poskytne informace v souladu s čl. 24 odst. 4 směrnice 2011/61/EU příslušným orgánům svého domovského členského státu podle zásad stanovených v čl. 110 odst. 3 tohoto nařízení.
ODDÍL 2
Správci spravující alternativní investiční fondy využívající pákový efekt
(čl. 25 odst. 3 směrnice 2011/61/EU)
Článek 112
Omezení správy alternativních investičních fondů
1. Zásady stanovené v tomto článku se použijí k upřesnění okolností, za kterých příslušné orgány vykonávají svou pravomoc stanovit limity pákového efektu nebo jiná omezení uložená správcům.
2. Při posuzování informací získaných podle čl. 7 odst. 3, čl. 15 odst. 4, čl. 24 odst. 4 nebo 5 směrnice 2011/61/EU vezme příslušný orgán v úvahu rozsah, v jakém využívání pákového efektu správcem nebo jeho interakce se skupinou správců či s jinými finančními institucemi může přispět k růstu systémového rizika ve finančním systému nebo rizika chaotických trhů.
3. Příslušné orgány při svém posouzení zohlední alespoň následující hlediska:
a)
okolnosti, za nichž by expozice rizikům alternativního investičního fondu nebo několika alternativních investičních fondů, včetně expozic vůči rizikům plynoucích z finanční nebo investiční pozice, do níž správce vstoupil na svůj vlastní účet nebo jménem fondu, mohla představovat pro finanční instituci významný zdroj tržního rizika, rizika likvidity nebo rizika selhání protistrany;
b)
okolnosti, za nichž činnosti správce nebo jeho interakce například se skupinou správců či s jinými finančními institucemi, zvláště ve vztahu k druhům aktiv, do kterých fond investuje, a technik používaných správcem při využívání pákového efektu, přispívají nebo by mohly přispívat k postupnému nežádoucímu propadu cen finančních nástrojů či jiných aktiv způsobem, který ohrožuje životaschopnost takových finančních nástrojů či jiných aktiv;
c)
kritéria, jako například typ alternativního investičního fondu, investiční strategie správce ve vztahu k dotčenému fondu, tržní podmínky, za kterých správce a fond provozují svou činnost, a pravděpodobné procyklické účinky, jež by mohly plynout z toho, že příslušné orgány stanoví pro dotčeného správce limity či jiná omezení využívání pákového efektu;
d)
kritéria, jako například velikost alternativního investičního fondu nebo několika alternativních investičních fondů a související dopad na určité tržní odvětví, koncentrace rizik na určitých trzích, na nichž daný fond nebo fondy investují, riziko šíření na jiné trhy z trhu, kde byla rizika zjištěna, otázky likvidity na určitých trzích v daném momentě, rozsah nesouladu aktiv a pasiv v investiční strategii určitého správce nebo nezvyklý pohyb cen aktiv, do nichž fond může investovat.
ODDÍL 3
Zvláštní pravidla ve vztahu ke třetím zemím
(čl. 34 odst. 1, čl. 35 odst. 2, čl. 36 odst. 1, čl. 37 odst. 7 písm. d), čl. 40 odst. 2 písm. a) a čl. 42 odst. 1 směrnice 2011/61/EU)
Článek 113
Obecné požadavky
1. Dohody o spolupráci musí zahrnovat všechny možné situace a aktéry, s nimiž počítá kapitola VII směrnice 2011/61/EU, s ohledem na místo, kde je usazen správce, místo, kde je usazen fond, a na činnost správce.
2. Dohody o spolupráci mají písemnou formu.
3. Dohody o spolupráci vytvoří zvláštní rámec pro konzultace, spolupráci a výměnu informací pro účely dohledu a vymáhání práv mezi příslušnými orgány z EU a příslušnými orgány třetí země.
4. Dohody o spolupráci musí obsahovat zvláštní doložku, kterou se řídí předávání informací, které příslušný orgán Unie obdržel od orgánu dohledu ve třetí zemi, dalším příslušným orgánům Unie, Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy nebo Evropské radě pro systémová rizika, jak to vyžaduje směrnice 2011/61/EU.
Článek 114
Mechanismy, nástroje a postupy
1. Dohody o spolupráci vytvoří mechanismy, nástroje a postupy nezbytné k tomu, aby byl příslušným orgánům Unie umožněn přístup ke všem informacím potřebným k plnění jejich úkolů podle směrnice 2011/61/EU.
2. Dohody o spolupráci vytvoří mechanismy, nástroje a postupy nezbytné k tomu, aby příslušné orgány Unie mohly provádět kontroly na místě, je-li to třeba k plnění úkolů příslušného orgánu Unie podle směrnice 2011/61/EU. Kontroly na místě provádí přímo příslušný orgán Unie nebo příslušný orgán třetí země s pomocí příslušného orgánu Unie.
3. Dohody o spolupráci vytvoří mechanismy, nástroje a postupy nezbytné k tomu, aby příslušný orgán třetí země v souladu s vnitrostátními a mezinárodními předpisy platnými pro daný orgán pomáhal příslušným orgánům Unie, je-li to třeba k vymáhání právních předpisů Unie a vnitrostátních prováděcích předpisů, jež porušil subjekt usazený ve třetí zemi.
Článek 115
Ochrana údajů
Dohody o spolupráci zajistí, aby údaje a rozbor údajů byly třetím zemím předávány pouze v souladu s článkem 52 směrnice 2011/61/EU.
ODDÍL 4
Výměna informací týkajících se možných systémových důsledků činnosti správce
(čl. 53 odst. 1 směrnice 2011/61/EU)
Článek 116
Výměna informací týkajících se možných systémových důsledků činnosti správce
Pro účely článku 53 směrnice 2011/61/EU si příslušné orgány členských států, které jsou odpovědné za udělování povolení správcům nebo dohled nad nimi podle uvedené směrnice, vymění s příslušnými orgány jiných členských států, Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy a Evropskou radou pro systémová rizika alespoň:
a)
informace získané podle článku 110, je-li to důležité pro sledování a řešení možných důsledků činnosti jednotlivých správců nebo skupin správců pro stabilitu systémově významných finančních institucí a pro řádné fungování trhů, na nichž správci působí;
b)
informace získané od orgánů třetích zemí, je-li důležité pro sledování systémového rizika;
c)
rozbor informací uvedených v písmenu a) a b) a posouzení situace, v níž jsou činnosti jednoho nebo více správců podléhajících dohledu nebo jednoho či více alternativních investičních fondů v jejich správě považovány za činnosti, které přispívají k nárůstu systémového rizika ve finančním systému, k riziku chaotických trhů nebo riziku pro dlouhodobý růst hospodářství;
d)
opatření přijatá, pokud činnost jednoho či více správců pod dohledem nebo jednoho či více alternativních investičních fondů v jejich správě představuje systémové riziko nebo ohrožuje řádné fungování trhů, na nichž působí.
KAPITOLA VI
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 117
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se od 22. července 2013.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 19. prosince 2012.
DELEGIRANA UREDBA KOMISIJE (EU) št. 231/2013
z dne 19. decembra 2012
o dopolnitvi Direktive 2011/61/EU Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi z izjemami, splošnimi pogoji poslovanja, depozitarji, finančnim vzvodom, preglednostjo in nadzorom
(Besedilo velja za EGP)
EVROPSKA KOMISIJA JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
ob upoštevanju Direktive 2011/61/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. junija 2011 o upraviteljih alternativnih investicijskih skladov in spremembah direktiv 2003/41/ES in 2009/65/ES ter uredb (ES) št. 1060/2009 in (EU) št. 1095/2010 (1) ter zlasti člena 3(6), člena 4(3), člena 9(9), člena 12(3), člena 14(4), člena 15(5), člena 16(3), člena 17, člena 18(2), člena 19(11), člena 20(7), člena 21(17), člena 22(4), člena 23(6), člena 24(6), člena 25(9), člena 34(2), člena 35(11), člena 36(3), člena 37(15), člena 40(11), člena 42(3) in člena 53(3) Direktive,
ob upoštevanju mnenja Evropske centralne banke,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Direktiva 2011/61/EU pooblašča Komisijo, da sprejme delegirane akte, ki zlasti določajo pravila, ki zadevajo izračun praga, finančni vzvod, pogoje poslovanja za upravitelje alternativnih investicijskih skladov (v nadaljnjem besedilu: UAIS), vključno z obvladovanjem tveganja in upravljanjem likvidnosti, zahtevami glede nalog in dolžnosti depozitarjev alternativnih investicijskih skladov (v nadaljnjem besedilu: AIS), pravili o preglednosti in posebnimi zahtevami glede tretjih držav. Pomembno je, da začnejo vsa ta dopolnilna pravila veljati istočasno kot Direktiva 2011/61/EU, tako da se začnejo nove zahteve, naložene UAIS, učinkovito izpolnjevati. Določbe te uredbe so tesno povezane, saj obravnavajo dovoljenje, trajno delovanje in preglednost UAIS, ki upravljajo in/ali tržijo AIS v Uniji, ki so neločljivo povezani vidiki ustanavljanja in izvajanja dejavnosti upravljanja sredstev. Za zagotovitev skladnosti med navedenimi določbami, ki bi morale začeti veljati hkrati, in za omogočanje celovitega pregleda nad določbami in enotnega dostopa do njih za osebe, za katere veljajo navedene obveznosti, vključno z vlagatelji, ki niso rezidenti Unije, je zaželeno, da se vsi delegirani akti, ki se zahtevajo z Direktivo 2011/61/EU, vključijo v eno uredbo.
(2)
Pomembno je zagotoviti, da se cilji Direktive 2011/61/EU dosežejo enotno v vseh državah članicah, s čimer se bosta okrepili celovitost notranjega trga in pravna varnost za njegove udeležence, vključno z institucionalnimi vlagatelji, pristojnimi organi in drugimi zainteresiranimi stranmi, in sicer s sprejetjem uredbe. Oblika uredbe zagotavlja skladen okvir za vse udeležence na trgu in je najboljše jamstvo za usklajeno področje delovanja, enotne konkurenčne pogoje in enotno ustrezno raven zaščite vlagateljev. Poleg tega zagotavlja neposredno uporabo natančnih enotnih pravil glede delovanja UAIS, katerih značilnosti omogočajo neposredno uporabo in zato dodaten prenos na nacionalni ravni ni potreben. Uporaba uredbe poleg tega onemogoča zapoznelo uporabo Direktive 2011/61/EU v državah članicah.
(3)
Ker delegirana uredba določa naloge in odgovornosti „vodstvenega organa“ in „višjega vodstva“, je pomembno pojasniti pomen teh izrazov, zlasti dejstvo, da je vodstveni organ lahko sestavljen iz višjih vodstvenih delavcev. Ker ta uredba poleg tega uvaja tudi izraz „nadzorna funkcija“, bi opredelitev vodstvenega organa morala pojasniti, da gre za organ, ki obsega vodstveno funkcijo, če sta nadzorna in vodstvena funkcija ločeni v skladu z nacionalno zakonodajo o gospodarskih družbah. Direktiva 2011/61/EU zahteva, da UAIS pristojnim organom predložijo nekatere informacije, vključno z odstotkom sredstev AIS, ki so predmet posebnih ureditev, ki izhajajo iz njihove nelikvidne narave. Ta uredba pojasnjuje pomen posebnih ureditev, da bodo UAIS natančno vedeli, kakšne informacije bi morali zagotoviti pristojnim organom.
(4)
Direktiva 2011/61/EU zagotavlja manj strog sistem za tiste UAIS, ki upravljajo portfelj AIS, katerih skupna upravljana sredstva ne presegajo zadevnega praga. Treba je jasno določiti, kako se izračuna skupna vrednost upravljanih sredstev. V tem okviru je treba opredeliti ukrepe, potrebne za izračun celotne vrednosti sredstev, da se jasno določi, katera sredstva niso vključena v izračun, pojasni, kako se vrednotijo sredstva, pridobljena z uporabo finančnih vzvodov, in določijo pravila za obravnavo primerov navzkrižne udeležbe v deležih med AIS, ki jih upravlja UAIS.
(5)
Celotno vrednost upravljanih sredstev je treba izračunati najmanj enkrat letno in uporabljati posodobljene informacije. Vrednost sredstev bi bilo zato treba ugotoviti v dvanajstih mesecih pred datumom izračuna celotne vrednosti upravljanih sredstev in kolikor je mogoče blizu tega datuma.
(6)
Za zagotovitev, da je UAIS še naprej upravičen do obravnave v okviru manj strogega sistema iz Direktive 2011/61/EU, bi moral vzpostaviti postopek za redno spremljanje celotne vrednosti upravljanih sredstev. UAIS lahko obravnava vrste upravljanih AIS in različne razrede vloženih sredstev, da oceni, kakšna je verjetnost, da se prag preseže, ali potrebo po dodatnem izračunu.
(7)
Kadar UAIS ne izpolnjuje več pogojev glede pragov, bi o tem moral obvestiti pristojni organ in v 30 koledarskih dneh zaprositi za dovoljenje. Kadar pa se preseganje praga ali padanje pod prag v danem koledarskem letu pojavlja le občasno in se taki primeri štejejo kot začasni, UAIS ne bi bilo treba prositi za izdajo dovoljenja. V takih primerih bi moral UAIS pristojni organ obvestiti o preseganju praga in pojasniti, zakaj meni, da je tako preseganje prehodne narave. Stanje, ki traja več kot tri mesece, se ne more šteti za začasno. UAIS bi moral pri ocenjevanju tega, ali je stanje začasno, upoštevati pričakovane dejavnosti vpisa in odkupa ali, kjer je to primerno, vpoklic in distribucijo kapitala. UAIS kot del te ocene ne bi smel uporabljati pričakovanih tržnih gibanj.
(8)
Podatki, ki jih UAIS uporabljajo pri izračunu celotne vrednosti upravljanih sredstev, niso na voljo javnosti ali vlagateljem. Pristojnim organom pa je treba omogočiti, da preverijo, ali je UAIS pravilno izračunal in spremljal celotno vrednost upravljanih sredstev, vključno z oceno primerov, ko je celotna vrednost upravljanih sredstev začasno presegla zadevni prag, in bi torej na zahtevo morali imeti dostop do teh podatkov.
(9)
Pomembno je, da UAIS, upravičeni do obravnave v okviru blažjega režima iz Direktive 2011/61/EU, pristojnim organom ob registraciji posredujejo posodobljene informacije. Vse vrste UAIS nimajo posodobljenih ponudbenih dokumentov, ki odražajo zadnji razvoj dogodkov v zvezi z AIS, ki jih upravljajo, in taki UAIS lahko zahtevane informacije predložijo v ločenem dokumentu, ki opisuje naložbeno strategijo skladov. To je mogoče v primeru skladov zasebnega ali tveganega kapitala, ki denar pogosto pridobivajo na podlagi pogajanj z morebitnimi vlagatelji.
(10)
AIS, ki ima v lasti samo lastniške deleže v družbah, ki kotirajo na borzi, se ne bi smel šteti kot sklad, ki uporablja finančni vzvod, če lastniški deleži niso pridobljeni z izposojanjem. Kadar isti AIS kupi opcije na delniški indeks, se šteje, da uporablja finančni vzvod, saj se je povečala njegova izpostavljenost navedeni naložbi.
(11)
Za zagotovitev enotne uporabe obveznosti UAIS glede objektivnega pregleda uporabljenega finančnega vzvoda je treba zagotoviti dve metodi za njegov izračun. Na podlagi tržnih raziskav je najboljše rezultate mogoče doseči s povezovanjem tako imenovane „metode bruto izpostavljenosti“ z „metodo zavezujoče izpostavljenosti“.
(12)
Za pridobitev ustreznih informacij za spremljanje sistemskih tveganj in pregled nad uporabo finančnega vzvoda s strani UAIS, bi morale biti informacije o izpostavljenosti AIS pristojnim organom in vlagateljem predložene na podlagi metode bruto izpostavljenosti in metode zavezujoče izpostavljenosti, vsi UAIS pa bi morali zato izpostavljenost izračunati na podlagi obeh metod. Metoda bruto izpostavljenosti izraža skupno izpostavljenost AIS, metoda zavezujoče izpostavljenosti pa omogoča vpogled v tehnike zavarovanja pred tveganjem in pobota, ki jih uporablja upravitelj, zato je metodi treba obravnavati povezano. Zlasti je lahko koristen podatek, v kolikšni meri se skupna izpostavljenost razlikuje med metodo bruto izpostavljenosti in metodo zavezujoče izpostavljenosti. Če je treba zagotoviti, da se vsako povečanje izpostavljenosti AIS ustrezno odraža, lahko Komisija sprejme dodatne delegirane akte o dodatni in neobvezni metodi za izračun finančnega vzvoda.
(13)
Pri izračunu izpostavljenosti bi se morale na začetku vključiti vse pozicije AIS, vključno s kratkimi in dolgimi pozicijami v zvezi s sredstvi ter obveznostmi, izposojo, izvedenimi finančnimi instrumenti in katero koli drugo metodo, ki povečuje izpostavljenost, kadar tveganja in koristi sredstev ali obveznosti nosi AIS, ter vsemi drugimi pozicijami, ki sestavljajo čisto vrednost sredstev.
(14)
Dogovore o izposoji, ki jih sklenejo AIS, bi bilo treba izvzeti, če so začasni in zadevajo kapitalske obveznosti vlagateljev ter so v celoti kriti z njimi. Obnovljiva posojila se ne štejejo kot začasna.
(15)
Poleg izračuna izpostavljenosti z metodo bruto izpostavljenosti bi morali vsi UAIS izpostavljenost izračunati tudi z metodo zavezujoče izpostavljenosti. V skladu s to metodo bi se morali izvedeni finančni instrumenti pretvoriti v enakovredne pozicije v osnovnem sredstvu. Če pa AIS vlaga v določene izvedene finančne instrumente, da bi izravnal tržno tveganje drugih sredstev, v katere vlaga, se pod določenimi pogoji navedeni instrumenti ne smejo pretvoriti v enakovredno pozicijo v osnovnem sredstvu, saj se izpostavljenosti obeh naložb izravnata. Do tega bi moralo priti, kadar na primer portfelj AIS vlaga v določen indeks in ima v lasti izvedeni finančni instrument, ki zamenja donos navedenega indeksa z donosom drugega indeksa, kar bi moralo biti enako izpostavljenosti do drugega indeksa v portfelju, in zato čista vrednost sredstev AIS ne bi bila odvisna od donosa prvega indeksa.
(16)
Pri izračunu izpostavljenosti v skladu z metodo zavezujoče izpostavljenosti izvedeni finančni instrumenti, ki izpolnjujejo merila iz te uredbe, ne povzročajo nobene dodatne izpostavljenosti. Če AIS vlaga v indeksirane standardizirane terminske pogodbe in ima denarno pozicijo, enako celotni osnovni tržni vrednosti standardiziranih terminskih pogodb, bi bilo to enakovredno neposrednemu vlaganju v indeksirane delnice, zato se indeksirana standardizirana terminska pogodba ne bi smela upoštevati za namene izračuna izpostavljenosti AIS.
(17)
Pri izračunu izpostavljenosti na podlagi metode zavezujoče izpostavljenosti bi bilo treba UAIS omogočiti, da uporabijo pogodbe o varovanju pred tveganjem in pobotu, če izpolnjujejo merila, povezana z metodo zavezujoče izpostavljenosti.
(18)
Zahtevo, da pogodbe o pobotu zadevajo isto osnovno sredstvo, je treba dosledno razlagati tako, da se sredstva, ki jih UAIS šteje kot enakovredna ali tesno povezana, kot so različni razredi delnic ali obveznic, ki jih izda isti izdajatelj, ne bi smela šteti kot enaka za namene pogodbe o pobotu. Namen opredelitve pogodbe o pobotu je zagotoviti, da se upoštevajo le tista trgovanja, ki izravnajo tveganja, povezana z drugimi trgovanji, in ne puščajo nobenega pomembnega preostalega tveganja. Kombinacije trgovanj, katerih cilj je ustvariti donos, čeprav majhen, z zmanjšanjem nekaterih tveganj, medtem ko druga ostanejo nespremenjena, se ne bi smele šteti kot pogodbe o pobotu, kot so arbitražne naložbene strategije, katerih cilj je ustvariti donos z izkoriščanjem cenovnih neskladij med izvedenimi finančnimi instrumenti z istim osnovnim sredstvom, vendar drugačno zapadlostjo.
(19)
Upravljanje portfelja, katerega namen je zmanjšati tveganje trajanja z združevanjem naložbe v dolgoročno obveznico z obrestno zamenjavo ali skrajšati trajanje portfelja obveznic AIS z odprtjem kratke pozicije v standardizirani terminski pogodbi na obveznico, ki predstavlja obrestno tveganje portfelja (varovanje pred tveganjem trajanja), bi bilo treba šteti kot pogodbo o varovanju pred tveganjem, če izpolnjuje merila o varovanju pred tveganjem.
(20)
Upravljanje portfelja, katerega namen je izravnava znatnih tveganj, povezanih z naložbo v dobro razpršen portfelj delnic z odprtjem kratke pozicije v indeksirani standardizirani terminski pogodbi na delniškem trgu, kjer je sestava lastniškega portfelja zelo podobna sestavi indeksa delniškega trga, njegov donos pa je tesno povezan z donosom indeksa delniškega trga in kjer kratka pozicija v indeksirani standardizirani terminski pogodbi na delniškem trgu omogoča nedvomno zmanjšanje splošnega tržnega tveganja, povezanega z lastniškim portfeljem, specifično tveganje pa je neznatno, kot je varovanje pred tveganjem beta dobro razpršenega lastniškega portfelja, kjer se specifično tveganje šteje kot neznatno, bi se moralo šteti kot upravljanje portfelja, ki izpolnjuje merila o varovanju pred tveganjem.
(21)
Upravljanje portfelja, katerega namen je izravnava tveganja, povezanega z naložbo v obveznico z nespremenljivo obrestno mero z združevanjem dolge pozicije v kreditni zamenjavi z obrestno zamenjavo, ki fiksno obrestno mero zamenja z obrestno mero, enako ustreznemu ekvivalentu denarnega trga in razliki v obrestnih merah, bi se moralo šteti kot pogodba o varovanju pred tveganjem, če so načeloma izpolnjena vsa merila metode zavezujoče izpostavljenosti o varovanju pred tveganjem.
(22)
Upravljanje portfelja, katerega namen je izravnava tveganja določene delnice z odprtjem kratke pozicije prek pogodbe o izvedenih finančnih instrumentih v delnici, ki je drugačna, a tesno povezana s prvo delnico, se ne bi smelo šteti kot izpolnjevanje meril o varovanju pred tveganjem. Čeprav se ta strategija opira na odpiranje nasprotnih pozicij v istem razredu sredstev, ne zavaruje pred specifičnim tveganjem, povezanim z vlaganjem v določeno delnico. Zato se ne bi smela šteti kot pogodba o varovanju pred tveganjem, kot je določeno v merilih, povezanih z metodo zavezujoče izpostavljenosti.
(23)
Upravljanje portfelja, katerega namen je ohranjati alfo košarice delnic (ki zajema omejeno število delnic) s kombinacijo naložbe v navedeno košarico delnic s kratko pozicijo v standardizirani terminski pogodbi v indeksu delniškega trga, prilagojeno z beta, se ne bi smelo šteti kot izpolnjevanje meril o varovanju pred tveganjem. Namen takšne strategije ni izravnati znatnih tveganj, povezanih z naložbo v navedeno košarico delnic, temveč izravnati beto (tržno tveganje) navedene naložbe in ohranjati alfo. Alfa del košarice delnic lahko prevlada nad beta delom in tako povzroči izgubo na ravni AIS. Zato se ne bi smela šteti kot pogodba o varovanju pred tveganjem.
(24)
Arbitražna strategija o združitvi je strategija, ki združuje kratko pozicijo v delnici z dolgo pozicijo v drugi delnici. Cilj take strategije je varovanje pred beto (tržnim tveganjem) pozicij in ustvarjanje donosa, povezanega z relativno uspešnostjo obeh delnic. Alfa del košarice delnic pa lahko prav tako prevlada nad beta delom in tako povzroči izgubo na ravni AIS. Zato se ne bi smela šteti kot pogodba o varovanju pred tveganjem, kot je določena v merilih, povezanih z metodo zavezujoče izpostavljenosti.
(25)
Strategija, katere namen je varovanje dolge pozicije v delnici ali obveznici s kupljeno kreditno zaščito za istega izdajatelja, zadeva dva različna razreda sredstev in se zato ne bi smela šteti kot pogodba o varovanju pred tveganjem.
(26)
UAIS bi moral pri uporabi metod, ki povečujejo izpostavljenost AIS, upoštevati splošna načela, kot je upoštevanje vsebine posla poleg njegove pravne oblike. UAIS bi moral zlasti v zvezi s posli začasne prodaje in/ali začasnega nakupa ugotoviti, ali je AIS preprečil ali ohranil tveganja in koristi vključenih sredstev. UAIS bi moral pregledati tudi izvedene finančne instrumente ali druge pogodbe na podlagi osnovnih sredstev, da bi ugotovil morebitne prihodnje obveznosti AIS, ki izhajajo iz navedenih poslov.
(27)
Ker metoda zavezujoče izpostavljenosti vodi k temu, da se obrestne mere z različnimi zapadlostmi štejejo kot različna osnovna sredstva, lahko AIS, ki v skladu s svojo osnovno naložbeno politiko primarno vlagajo v obrestne izvedene finančne instrumente, uporabijo posebna pravila o pobotu trajanja, da se upošteva korelacija med razponi zapadlosti obrestne krivulje. AIS bi moral pri določitvi svoje naložbene politike in profila tveganja opredeliti stopnjo obrestnega tveganja in posledično določiti svoje ciljno trajanje. AIS bi moral pri odločanju o naložbah upoštevati vnaprej določeno ciljno trajanje. Kadar se trajanje portfelja razlikuje od ciljnega trajanja, se strategija ne bi smela šteti kot pogodba o pobotu trajanja, kot je določeno v merilih, povezanih z metodo zavezujoče izpostavljenosti.
(28)
Pravila o pobotu trajanja omogočajo, da se dolge pozicije pobotajo s kratkimi pozicijami, katerih osnovna sredstva so različne obrestne mere. Zapadlosti, ki služijo kot pragi zapadlosti, zajemajo dve leti, sedem let in 15 let. V okviru vsakega razpona zapadlosti bi moral biti dovoljen pobot pozicij.
(29)
Pobot pozicij med dvema različnima razponoma zapadlosti bi se moral dovoliti delno. Za pobotane pozicije, ki omogočajo le delen pobot, je treba uporabiti kazni. Izražene bi morale biti v odstotkih, ki izražajo povprečne korelacije med razponi zapadlosti za dve leti, pet let, deset let in 30 let obrestne krivulje. Večja kot je razlika med zapadlostmi pozicij, bolj je njihov pobot predmet kazni in zato se morajo odstotki povečati.
(30)
Pozicije, katerih modificirano trajanje je precej večje od modificiranega trajanja celotnega portfelja, niso v skladu z naložbeno strategijo AIS in njihov popoln pobot ne bi smel biti dovoljen. Zato pobot kratke pozicije z zapadlostjo 18 mesecev (razpon zapadlosti 1) z dolgo pozicijo z zapadlostjo 10 let (razpon zapadlosti 3) ne bi smel biti sprejemljiv, če je ciljno trajanje AIS okoli 2 leti.
(31)
AIS lahko pri izračunu izpostavljenosti najprej opredeli pogodbe o varovanju pred tveganjem. Izvedeni finančni instrumenti, vključeni v te pogodbe, se nato izključijo iz izračuna skupne izpostavljenosti. AIS bi moral v pogodbah o varovanju pred tveganjem uporabiti točen izračun. AIS pri izračunu varovanja pred tveganjem ne bi smeli uporabljati pravil o pobotu trajanja. Pravila o pobotu trajanja se lahko uporabljajo za pretvorbo preostalih obrestnih izvedenih finančnih instrumentov v njihove enakovredne pozicije osnov.
(32)
UAIS mora v skladu z Direktivo 2011/61/EU zagotoviti, da so morebitna tveganja poklicne odgovornosti, ki izhajajo iz njegove dejavnosti, ustrezno krita z dodatnimi lastnimi sredstvi ali zavarovanjem poklicne odgovornosti. Enotna uporaba te določbe zahteva splošno razumevanje morebitnih tveganj poklicne odgovornosti, ki morajo biti krita. Splošna specifikacija tveganj, ki izhajajo iz poklicne malomarnosti UAIS, bi morala opredeliti značilnosti relevantnih tveganih dogodkov in določiti obseg morebitne poklicne odgovornosti, vključno s škodo ali izgubo, ki jo povzročijo osebe, ki neposredno opravljajo dejavnosti, za katere je UAIS zakonsko odgovoren, kot so direktorji, uradniki ali osebje UAIS, in osebe, ki opravljajo dejavnosti v okviru dogovora o prenosu z UAIS. V skladu z določbami Direktive 2011/61/EU na odgovornost UAIS ne bi smel vplivati prenos ali nadaljnji prenos, UAIS pa bi moral zagotoviti ustrezno kritje poklicnih tveganj, povezanih s takimi tretjimi osebami, za katere je zakonsko odgovoren.
(33)
Za zagotovitev splošnega razumevanja splošne specifikacije bi moral seznam primerov služiti kot merilo za prepoznavanje primerov morebitnih tveganj poklicne odgovornosti. Navedeni seznam bi moral vključevati veliko različnih dogodkov, ki izhajajo iz malomarnih dejanj, napak ali opustitev, kot so izguba dokumentov, ki izkazujejo lastništvo naložbe, zavajajoče informacije ali kršitev različnih obveznosti ali dolžnosti UAIS. Vključiti bi bilo treba tudi opustitev preprečevanja goljufivega ravnanja v organizaciji UAIS, in sicer z ustreznimi sistemi notranjega nadzora. Škoda, nastala zaradi neizvajanja dolžnosti primerne skrbnosti pri naložbi, ki se je izkazala kot goljufija, bi sprožila poklicno odgovornost UAIS in bi morala biti ustrezno krita. Vendar pa izgube, ki nastanejo zato, ker je naložba izgubila vrednost zaradi neugodnih tržnih pogojev, ne bi smele biti krite. Seznam bi moral vključevati tudi neustrezno izvedena vrednotenja, ki bi jih bilo treba razumeti kot neizpolnjevanje obveznosti vrednotenja, ki krši člen 19 Direktive 2011/61/EU in ustrezne delegirane akte.
(34)
UAIS bi morali v skladu z obveznostmi obvladovanja tveganja imeti na voljo ustrezne kvalitativne mehanizme za notranji nadzor, s čimer bi se izognili poslovnim napakam ali bi jih omilili, vključno s tveganji poklicne odgovornosti. Zato bi moral UAIS v okviru svoje politike obvladovanja tveganja imeti na voljo ustrezne politike in postopke za upravljanje poslovnega tveganja, ki ustrezajo naravi, obsegu in kompleksnosti njegovega poslovanja. Takšni postopki in politike bi morali v vsakem primeru omogočiti oblikovanje baze podatkov o notranjih izgubah, ki bi služila za namene ocenjevanja profila poslovnega tveganja.
(35)
Za zagotovitev, da dodatna lastna sredstva in zavarovanje poklicne odgovornosti ustrezno krijejo morebitna tveganja poklicne odgovornosti, bi bilo treba uvesti kvantitativna minimalna merila za določitev ustrezne stopnje kritja. UAIS bi moral takšna kvantitativna merila določiti kot določen odstotek vrednosti upravljanega portfelja AIS, izračunan kot vsota absolutne vrednosti vseh sredstev vseh upravljanih AIS, ne glede na to, ali so pridobljena z uporabo finančnega vzvoda ali z denarjem vlagateljev. V tem okviru bi se izvedeni finančni instrumenti morali vrednotiti po tržni ceni, saj bi jih lahko nadomestili po tej ceni. Ker je kritje prek zavarovanja poklicne odgovornosti po naravi bolj negotovo od kritja prek dodatnih lastnih sredstev, bi morali za ta dva različna instrumenta, ki se uporabljata za kritje tveganja poklicne odgovornosti, veljati različni odstotki.
(36)
Za zagotovitev, da je zavarovanje poklicne odgovornosti učinkovito pri kritju izgub, ki izhajajo iz zavarovanih dogodkov, bi moralo biti sklenjeno z zavarovalnico, ki je pooblaščena za izdajanje zavarovanja poklicne odgovornosti. To vključuje zavarovalnice v EU in zunaj EU, ki lahko takšne zavarovalniške storitve izvajajo v skladu z zakonodajo Unije ali nacionalno zakonodajo.
(37)
Za namene prožnosti bi pri določanju ustreznega zavarovanja poklicne odgovornosti moralo biti mogoče, da se UAIS in zavarovalnica dogovorita o klavzuli, ki določa, da bo UAIS določen znesek plačal kot prvi del kakršne koli izgube (določeno preseganje). Kadar je takšno določeno preseganje dogovorjeno, bi moral UAIS zagotoviti lastna sredstva, ki ustrezajo določenemu znesku izgube, ki ga krije UAIS. Takšna lastna sredstva bi morala dopolnjevati ustanovitveni kapital UAIS in lastna sredstva, ki jih mora UAIS zagotoviti v skladu s členom 9(3) Direktive 2011/61/EU.
(38)
Načeloma bi bilo treba ustreznost kritja z dodatnimi lastnimi sredstvi ali zavarovanjem poklicne odgovornosti pregledati najmanj enkrat na leto. Vendar pa bi UAIS moral imeti vzpostavljene postopke, ki zagotavljajo stalno spremljanje celotne vrednosti upravljanega portfelja AIS in stalno prilagajanje zneska kritja tveganja poklicne odgovornosti, če so ugotovljena znatna neskladja. Poleg tega lahko pristojni organ matične države članice UAIS zmanjša ali poveča zahtevo glede minimalnih dodatnih lastnih sredstev, in sicer na podlagi profila tveganja UAIS, njegovih preteklih izgub in ustreznosti njegovih dodatnih lastnih sredstev ali zavarovanja poklicne odgovornosti.
(39)
Direktiva 2011/61/EU zahteva, da UAIS delujejo v najboljšem interesu AIS, vlagateljev v AIS in integritete trga. UAIS bi zato morali uporabiti ustrezne politike in postopke, ki bi jim omogočali preprečevati zlorabe, kot je tržno časovno kalkuliranje ali pozno trgovanje. Osebe, ki se ukvarjajo s tržnim časovnim kalkuliranjem, izkoriščajo neposodobljene ali zastarele cene vrednostnih papirjev v portfelju, ki vplivajo na izračun čiste vrednosti sredstev AIS, ali kratkoročno kupujejo in odkupujejo enote AIS in tako izkoriščajo način, na katerega AIS izračuna svojo čisto vrednost sredstev. Pozno trgovanje vključuje dajanje naročil za nakup ali odkup enot AIS po določeni točki zaustavitve trgovanja, prejeta cena pa je cena, veljavna v navedeni točki. Obe zlorabi škodujeta interesom dolgoročnih vlagateljev, saj zmanjšujeta njihov donos in imata škodljive učinke na donos AIS, ker zvišujeta transakcijske stroške ter ovirata upravljanje portfelja. UAIS bi morali vzpostaviti tudi ustrezne postopke za zagotovitev, da se AIS upravlja učinkovito, in bi morali delovati tako, da bi preprečili nepotrebne stroške, ki se obračunajo AIS in njegovim vlagateljem.
(40)
UAIS bi morali v skladu s pristopom, ki se uporablja za upravitelje KNPVP, zagotoviti visok standard skrbnosti pri izbiri in spremljanju naložb. Imeti bi morali ustrezno strokovno znanje in poznavanje sredstev, v katera vlagajo AIS. Za zagotovitev, da se odločitve o naložbah izvajajo v skladu z naložbeno strategijo in, kadar je primerno, omejitvami tveganj upravljanih AIS, bi morali UAIS uvesti in izvajati pisne politike in postopke glede primerne skrbnosti. Te politike in postopke bi bilo treba redno pregledovati in posodabljati. Kadar UAIS vlagajo v posebne vrste sredstev z dolgim trajanjem, manj likvidna sredstva, kot so deleži v nepremičninah ali partnerstvih, bi morale zahteve glede primerne skrbnosti veljati tudi v fazi pogajanj. Dejavnosti, ki jih izvaja UAIS pred zaključkom sporazuma, bi morale biti dobro dokumentirane, da se lahko dokaže njihova skladnost z ekonomskim in finančnim načrtom ter tako s trajanjem AIS. UAIS morajo hraniti zapisnike pomembnih sestankov, pripravljalno dokumentacijo in gospodarske ter finančne analize, izvedene za namene ocenjevanja izvedljivosti projekta in pogodbenih obveznosti.
(41)
Zahteva, da UAIS delujejo strokovno, skrbno in vestno, bi morala veljati tudi, kadar UAIS imenuje glavnega posrednika ali nasprotno stranko. UAIS bi moral izbrati in imenovati le tiste glavne posrednike in nasprotne stranke, ki so predmet stalnega nadzora, so finančno trdni in imajo potrebno organizacijsko strukturo, ki ustreza storitvam, ki se zagotavljajo UAIS ali AIS. Za zagotovitev, da so interesi vlagateljev ustrezno zaščiteni, je pomembno pojasniti, da je eno od meril, na podlagi katerega bi se morala ocenjevati finančna trdnost, merilo o tem, ali za glavne posrednike ali nasprotne stranke veljajo ustrezna pravila varnega in skrbnega poslovanja, vključno z zahtevami glede ustreznega kapitala, in učinkovit nadzor.
(42)
V skladu z Direktivo 2011/61/EU, ki zahteva, da UAIS delujejo pošteno, pravično in strokovno, bi morale imeti osebe, ki dejansko vodijo posle UAIS, ki so člani vodstvenega organa ali višjega vodstva, in sicer v primeru subjektov, ki nimajo vodstvenega organa, zadostno znanje, spretnosti in izkušnje za opravljanje svojih nalog, zlasti da razumejo tveganja, povezana z dejavnostjo UAIS. V skladu z zeleno knjigo Komisije o korporativnem upravljanju finančnih institucij (2) bi morale osebe, ki dejansko upravljajo UAIS, zadosti časa posvetiti tudi opravljanju nalog v UAIS ter delovati pošteno, celovito in neodvisno, da bi med drugim lahko učinkovito ocenjevale in izpodbijale odločitve višjega vodstva.
(43)
Za zagotovitev, da se relevantne dejavnosti ustrezno izvajajo, bi UAIS morali zaposliti osebje s potrebnimi spretnostmi, znanjem in strokovnostjo, ki so potrebni za opravljanje nalog, ki so mu dodeljene.
(44)
UAIS, ki opravljajo storitev upravljanja individualnega portfelja, morajo izpolnjevati pravila glede nagrajevanja iz Direktive Komisije 2006/73/ES z dne 10. avgusta 2006 o izvajanju Direktive 2004/39/ES Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi z organizacijskimi zahtevami in pogoji poslovanja investicijskih družb ter opredeljenimi izrazi za namene navedene direktive (3). Zaradi doslednosti bi se morala ta načela razširiti na UAIS, ki opravljajo storitev upravljanja skupnega portfelja in trženja. Obstoj, naravo in znesek pristojbine, provizije ali koristi ali, če zneska ni mogoče določiti, metode izračuna zneska bi bilo treba razkriti v letnem poročilu UAIS.
(45)
Vlagatelji v AIS bi morali biti zaščiteni podobno, kot so zaščitene stranke UAIS, za katere UAIS opravljajo storitev upravljanja individualnega portfelja, saj morajo v takem primeru izpolnjevati pravila najboljše izvedbe iz Direktive 2004/39/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. aprila 2004 o trgih finančnih instrumentov in o spremembah direktiv Sveta 85/611/EGS, 93/6/EGS in Direktive 2000/12/ES Evropskega parlamenta in Sveta ter o razveljavitvi Direktive Sveta 93/22/EGS (4) in Direktive 2006/73/ES. Upoštevati pa bi bilo treba razlike med različnimi vrstami sredstev, v katere vlagajo AIS, saj najboljša izvedba ni pomembna v primeru, ko UAIS vlaga v deleže v nepremičninah ali partnerstvih in je naložba izvedena po obsežnih pogajanjih o pogojih sporazuma. Kadar izbira različnih izvedbenih mest ni mogoča, bi morali UAIS imeti možnost, da pristojnim organom in revizorjem dokažejo, da izbira različnih izvedbenih mest ni mogoča.
(46)
Zaradi skladnosti z zahtevami, ki veljajo za upravitelje KNPVP, bi morala pravila o obravnavi naročil in združevanju ter razdeljevanje naročil za trgovanje veljati za UAIS, ko upravljajo skupen portfelj. Vendar pa ta pravila ne bi smela veljati, kadar je naložba v sredstva izvedena po obsežnih pogajanjih o pogojih sporazuma, kot so naložbe v deleže v nepremičninah ali partnerstvih ali podjetja, ki ne kotirajo na borzi, saj v takih primerih ni izvedeno nobeno naročilo.
(47)
Pomembno je opredeliti primere, v katerih lahko pride do nasprotij interesov, zlasti kjer obstaja možnost finančnega dobička ali izogibanja finančni izgubi ali kjer finančne ali druge spodbude vplivajo na ravnanje UAIS tako, da daje prednost posebnim interesom pred interesi drugih strani, kot so drug AIS, njegove stranke, naložbeni podjemi za vlaganja v prenosljive vrednostne papirje (KNPVP) ali druge stranke UAIS.
(48)
Politika obvladovanja nasprotij interesov, ki jo vzpostavi UAIS, bi morala določiti primere, v katerih bi lahko dejavnosti, ki jih izvaja UAIS, pomenile nasprotje interesov, ki vodi ali ne vodi do morebitnih tveganj oškodovanja interesov AIS ali njegovih vlagateljev. Pri njihovem določanju bi UAIS moral upoštevati dejavnost upravljanja skupnega portfelja in tudi druge dejavnosti, za izvajanje katerih je pooblaščen, vključno z dejavnostmi njegovih pooblaščencev, podpooblaščencev, zunanjega cenilca ali nasprotne stranke.
(49)
V skladu s pristopom iz Direktive 2009/65/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o kolektivnih naložbenih podjemih za vlaganja v prenosljive vrednostne papirje (KNPVP) (5) za družbe za upravljanje KNPVP in iz Direktive 2004/39/ES za investicijska podjetja bi morali UAIS tudi sprejeti postopke in ukrepe za zagotovitev, da ustrezne osebe, ki izvajajo različne poslovne dejavnosti, ki bi lahko povzročile nasprotja interesov, te dejavnosti izvajajo neodvisno ter ustrezno velikosti in dejavnostim UAIS.
(50)
Bistveno je, da se zagotovi splošni okvir, v skladu s katerim bi bilo treba upravljati in razkriti nasprotja interesov, če do njih pride. Natančne ukrepe in postopke, ki jih je treba upoštevati v takih primerih, bi bilo treba pojasniti v politiki obvladovanja nasprotij interesov, ki jo mora uvesti UAIS.
(51)
Eden od glavnih sestavnih delov sistema obvladovanja tveganj je trajna funkcija obvladovanja tveganj. Zaradi doslednosti bi morale biti njene naloge in odgovornosti podobne tistim iz Direktive Komisije 2010/43/EU z dne 1. julija 2010 o izvajanju Direktive 2009/65/ES Evropskega parlamenta in Sveta o organizacijskih zahtevah, nasprotjih interesov, poslovanju, obvladovanju tveganja ter vsebini sporazuma med depozitarjem in družbo za upravljanje (6), in sicer trajni funkciji obvladovanja tveganj v družbah za upravljanje KNPVP. Ta funkcija bi morala imeti glavno vlogo pri oblikovanju politike obvladovanja tveganj AIS ter spremljanju in merjenju tveganja za zagotovitev, da je stopnja tveganja stalno usklajena s profilom tveganja AIS. Trajna funkcija obvladovanja tveganj bi morala imeti potrebno pristojnost, dostop do vseh ustreznih informacij in redne stike z višjim vodstvom in vodstvenim organom UAIS, s čimer bi imela zagotovljene posodobljene informacije in bi po potrebi lahko takoj ukrepala.
(52)
Politika obvladovanja tveganj sestavlja drug steber sistema obvladovanja tveganj. Navedena politika bi morala biti ustrezno dokumentirana in bi morala pojasniti zlasti ukrepe in postopke, ki se uporabljajo za merjenje in upravljanje tveganj, zaščitne ukrepe za neodvisno opravljanje funkcije obvladovanja tveganj, tehnike, uporabljene za obvladovanje tveganj, in natančne podatke o razporeditvi odgovornosti v UAIS za obvladovanje tveganj in postopke poslovanja. Višje vodstvo bi moralo za zagotavljanje učinkovitosti politiko obvladovanja tveganja pregledati vsaj enkrat na leto.
(53)
Kot zahteva Direktiva 2011/61/EU, bi morala biti funkcija obvladovanja tveganj funkcionalno in hierarhično ločena od delujočih enot. Zato bi bilo treba pojasniti, da bi bilo tako ločevanje treba zagotoviti vse do ravni vodstvenega organa UAIS in da osebe, ki opravljajo funkcijo obvladovanja tveganj, ne bi smele opravljati nobenih nalog, ki bi lahko povzročile nasprotje interesov, ali da ne bi smele biti nadzorovane s strani osebe, ki je odgovorna za funkcije, ki bi lahko povzročile nasprotje interesov.
(54)
Bistveno je opredeliti zaščitne ukrepe, ki jih mora UAIS uporabiti v vsakem primeru, da se zagotovi neodvisno opravljanje funkcije obvladovanja tveganj in zlasti, da osebam, ki opravljajo funkcijo obvladovanja tveganj, niso zaupane naloge, ki bi lahko povzročile nasprotje interesov, da bi morale te osebe odločitve sprejemati na podlagi podatkov, ki jih lahko ustrezno ocenijo, in da je postopek odločanja mogoče pregledati.
(55)
Čeprav Direktiva 2011/61/EU AIS ne nalaga nobenih omejitev glede naložb, tveganj vsakega AIS ni mogoče učinkovito obvladovati, če UAIS vnaprej ne določi omejitev tveganja. Te bi morale biti v skladu s profilom tveganja AIS, v skladu z Direktivo 2011/61/EU pa jih je treba razkriti vlagateljem.
(56)
Zaradi doslednosti so zahteve glede ugotavljanja, merjenja in spremljanja tveganja podobne določbam Direktive 2010/34/EU. UAIS bi morali ustrezno obravnavati morebitno občutljivost svojih tehnik in modelov za merjenje tveganj, in sicer z izvajanjem testov izjemnih situacij, testov preteklih dogodkov in analize scenarijev. Kadar testi izjemnih situacij in analize scenarijev pokažejo posebno občutljivost v določenih okoliščinah, bi morali UAIS takoj ukrepati in sprejeti korektivne ukrepe.
(57)
Direktiva 2011/61/EU od Komisije zahteva, da opredeli sisteme in postopke upravljanja likvidnosti, ki omogočajo, da UAIS spremlja likvidnostno tveganje AIS, razen kadar je AIS zaprtega tipa brez finančnega vzvoda, in zagotovi, da profil likvidnosti naložb AIS izpolnjuje osnovne obveznosti. Zato je pomembno za vse UAIS določiti temeljne zahteve, katerih uporabo bi bilo treba prilagoditi velikosti, strukturi in vrsti AIS, ki ga upravlja zadevni UAIS.
(58)
UAIS bi morali biti svojim pristojnim organom sposobni dokazati, da so uvedli ustrezne in učinkovite politike ter postopke upravljanja likvidnosti. To zahteva ustrezno upoštevanje vrste AIS, vključno z vrsto osnovnih sredstev in obsegom likvidnostnega tveganja, ki mu je AIS izpostavljen, obsegom in kompleksnostjo AIS ali kompleksnostjo postopka likvidacije ali prodaje sredstev.
(59)
Sistemi in postopki za upravljanje likvidnosti lahko UAIS omogočajo uporabo instrumentov in ureditev, ki so potrebni za upravljanje nelikvidnih sredstev in z njimi povezanih težav vrednotenja, da bi se lahko odzvali na zahteve po odkupu. Takšni instrumenti in ureditve lahko vključujejo, če to dovoljuje nacionalna zakonodaja, omejitve odkupov (gates), delne odkupe, začasne izposoje, odpovedne roke in skupine likvidnih sredstev, „stranske žepe“ in druge mehanizme, kadar so nekatera sredstva AIS predmet podobnih ureditev med AIS in njegovimi vlagatelji in bi se zato morale šteti kot „posebne ureditve“, saj vplivajo na posebne pravice vlagateljev v AIS o odkupu. Začasna ukinitev AIS se ne bi smela obravnavati kot posebna ureditev, saj to velja za vsa sredstva AIS in vse vlagatelje AIS. Uporaba instrumentov in posebnih ureditev za upravljanje likvidnosti bi morala biti odvisna od dejanskih okoliščin in bi se morala razlikovati glede na naravo, obseg in naložbeno strategijo AIS.
(60)
Zahteve za spremljanje upravljanja likvidnosti osnovnih kolektivnih naložbenih podjemov, v katere vlagajo AIS, skupaj z zahtevami glede vzpostavitve instrumentov in ureditev za upravljanje likvidnostnega tveganja in opredelitve, upravljanja in spremljanja nasprotij interesov med vlagatelji, ne bi smela veljati za UAIS, ki upravljajo AIS zaprtega tipa, ne glede na to, ali se šteje, da uporabljajo finančni vzvod. Oprostitev teh zahtev glede upravljanja likvidnosti, povezanih z odkupom, bi morala odražati razlike v splošnih pogojih odkupa za vlagatelje v AIS zaprtega tipa v primerjavi s tistimi, ki vlagajo v AIS odprtega tipa.
(61)
Uporaba minimalnih omejitev glede likvidnosti ali nelikvidnosti AIS bi lahko zagotovila učinkovito orodje za spremljanje nekaterih vrst UAIS. Preseganje omejitve samo po sebi ne bi zahtevalo ukrepanja UAIS, saj je to odvisno od dejstev in okoliščin ter dovoljenih odstopanj, ki jih določi UAIS. Omejitve bi se tako lahko uporabile v povezavi s spremljanjem povprečnega dnevnega odkupa v odvisnosti od likvidnosti sredstev, in sicer po dnevih v istem obdobju. To bi bilo mogoče uporabiti tudi za spremljanje namena vlagateljev, da podprejo testiranje izjemnih situacij. Navedene omejitve bi lahko sprožile nadaljnje spremljanje ali ukrepanje, odvisno od okoliščin.
(62)
Testi izjemnih situacij bi morali, kadar je primerno, simulirati zmanjšano likvidnost sredstev in nenavadne zahteve za odkup. Trenutne in pričakovane prihodnje vpise in odkupe bi bilo treba upoštevati skupaj z vplivom predvidene uspešnosti AIS glede na podobne sklade v taki dejavnosti. UAIS bi moral v simuliranem izjemnem scenariju analizirati obdobje, potrebno za izpolnitev zahtev za odkup. UAIS bi moral teste izjemnih situacij izvesti tudi na tržnih dejavnikih, kot je gibanje deviznega tečaja, ki bi lahko bistveno vplivali na kreditni profil UAIS ali AIS in tudi na zahteve glede zavarovanja. UAIS bi moral utemeljiti vrednotenje občutljivosti v izjemnih pogojih v svojem pristopu k testiranju izjemnih situacij ali analizi scenarijev.
(63)
Kako pogosto bi se morali izvajati testi izjemnih situacij, bi moralo biti odvisno od vrste AIS, naložbene strategije, likvidnostnega profila, vrste vlagateljev in politike odkupa AIS. Vendar pa se pričakuje, da se navedeni testi izvajajo najmanj enkrat na leto. Kadar testi izjemnih situacij kažejo na znatno večje likvidnostno tveganje od pričakovanega, bi UAIS moral delovati v najboljšem interesu vseh vlagateljev v AIS ob upoštevanju likvidnostnega profila sredstev AIS, stopnje zahtev za odkup in, kjer je primerno, ustreznosti politik in postopkov za upravljanje likvidnosti.
(64)
Direktiva 2011/61/EU od Komisije zahteva, da določi, kako je treba uskladiti naložbeno strategijo, likvidnostni profil in politiko odkupa. Usklajenost teh treh elementov je zagotovljena, če vlagatelji lahko odkupijo svoje naložbe v skladu s politiko odkupov AIS, ki bi morala zajemati pogoje za odkup v običajnih in izjemnih okoliščinah, in v skladu s pošteno obravnavo vlagateljev.
(65)
Direktiva 2011/61/EU zahteva medsektorsko usklajenost in odpravo neskladnosti med interesi originatorjev, ki posojila preoblikujejo v trgovalne vrednostne papirje, in UAIS, ki vlagajo v te vrednostne papirje ali druge finančne instrumente v imenu AIS. Za doseganje tega cilja so bile upoštevane ustrezne določbe Direktive 2006/48/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. junija 2006 o začetku opravljanja in opravljanju dejavnosti kreditnih institucij (7), ki določajo kvantitativne in kvalitativne zahteve, ki jih morajo izpolnjevati vlagatelji, izpostavljeni kreditnemu tveganju listinjenja, originatorji in sponzorji. Ker ta uredba in ustrezne določbe Direktive 2006/48/ES zasledujejo isti cilj usklajevanja interesov originatorja ali sponzorja ter interesov vlagateljev, je pomembno, da se terminologija v obeh aktih uporablja usklajeno, zato se uporablja opredelitev pojmov iz Direktive 2006/48/ES. Glede na to, da je Odbor evropskih bančnih nadzornikov, predhodnik Evropskega bančnega organa, predložil natančne smernice za razlaganje ustreznih določb Direktive 2006/48/ES (8), doseganje medsektorske usklajenosti zahteva, da je treba veljavne določbe o uskladitvi interesov originatorjev, sponzorjev in UAIS razlagati na podlagi teh smernic.
(66)
Pomembno je, da transakcije, ki posojila preoblikujejo v trgovalne vrednostne papirje, niso strukturirane tako, da bi omogočale izogibanje uporabi zahtev glede naložb v pozicije listinjenja. Zato se sklicevanja na naložbo v trgovalne vrednostne papirje ali drug finančni instrument, ki temelji na preoblikovanju posojil, ne bi smelo razlagati strogo kot zakonsko veljavnega in zavezujočega prenosa lastninske pravice v zvezi s takimi instrumenti, temveč kot naložbo v pomembnem gospodarskem smislu, pri čemer bi bilo treba kriti katero koli drugo obliko sintetičnih naložb in bi morala biti predmet posebnih zahtev. Da bi se izognili nesporazumom in uskladili jezik z jezikom, ki se uporablja v bančni zakonodaji, bi se namesto izraza „naložbe v trgovalne vrednostne papirje ali druge finančne instrumente, ki temeljijo na preoblikovanih posojilih“ moral uporabljati izraz „predvidena izpostavljenost kreditnemu tveganju listinjenja“.
(67)
Zahteve, ki jih morajo izpolnjevati institucije, ki v postopku listinjenja delujejo kot originatorji, sponzorji ali prvotni posojilodajalci, so jim naložene neposredno z Direktivo 2006/48/ES. Zato je pomembno, da se določijo ustrezne dolžnosti UAIS, da prevzamejo izpostavljenost listinjenju. Zato bi UAIS moral prevzeti izpostavljenost listinjenju le, če originator, sponzor ali prvotni posojilodajalec UAIS izrecno razkrije zadržanje znatnega gospodarskega deleža v osnovnem sredstvu, kar je poznano kot zahteva za zadržanje. Poleg tega bi moral UAIS zagotoviti, da so izpolnjene različne kvalitativne zahteve, ki jih sponzorju in originatorju nalaga Direktiva 2006/48/ES. Poleg tega bi UAIS sam moral izpolnjevati kvalitativne zahteve za obsežno in temeljito razumevanje naložb v pozicije listinjenja ter njene osnovne izpostavljenosti. Za doseganje tega bi UAIS morali svoje naložbene odločitve sprejemati šele po izvedbi temeljitega skrbnega pregleda, pri čemer bi morali imeti ustrezne informacije in znanje o zadevnem listinjenju.
(68)
Obstajajo okoliščine, v katerih subjekti ustrezajo opredelitvi originatorja ali sponzorja ali izpolnjujejo vlogo prvotnega posojilodajalca. Vendar pa si lahko drug subjekt, ki ne ustreza opredelitvi sponzorja ali originatorja ter ne izpolnjuje vloge prvotnega posojilodajalca, njegovi interesi pa so najbolj optimalno usklajeni z interesi vlagateljev, prizadeva za izpolnjevanje zahteve za zadržanje. Od takega subjekta se zaradi pravne varnosti ne zahteva, da izpolnjuje zahtevo za zadržanje, če to zahtevo izpolni originator, sponzor ali prvotni posojilodajalec.
(69)
UAIS bi moral v primeru kršitve zahteve za zadržanje ali kvalitativnih zahtev sprejeti nekatere korektivne ukrepe, kot so varovanje pred tveganjem, prodaja ali zmanjšanje izpostavljenosti ali pozivanje stranke, ki krši zahtevo za zadržanje, da ponovno vzpostavi skladnost z zahtevami. Takšni korektivni ukrepi bi morali biti vedno v interesu vlagateljev in ne bi smeli vključevati nobenih neposrednih obveznosti za takojšnjo prodajo sredstev po tem, ko je kršitev odkrita, s čimer bi se preprečilo „hitro prodajo“. UAIS bi moral kršitev upoštevati pri sprejemanju odločitve o drugi naložbi v novo transakcijo, v katero je vključena stranka, ki krši zahtevo.
(70)
Za izpolnjevanje zahtev Direktive 2011/61/EU o določanju notranjih postopkov in organizacijskih ureditev, ki bi jih moral uporabljati vsak UAIS, bi morali UAIS vzpostaviti dobro dokumentirano organizacijsko strukturo, ki jasno dodeljuje odgovornosti, določa nadzorne mehanizme in zagotavlja dober pretok informacij med vsemi vključenimi stranmi. UAIS bi morali vzpostaviti tudi sisteme za varstvo informacij in zagotavljati neprekinjeno poslovanje. UAIS bi morali pri vzpostavitvi teh postopkov in struktur upoštevati načelo sorazmernosti, ki omogoča usklajevanje postopkov, mehanizmov in organizacijske strukture z naravo, obsegom in kompleksnostjo poslovanja UAIS ter naravo in obsegom dejavnosti, ki se izvajajo v okviru njihovega poslovanja.
(71)
Razkritja vlagateljem so bistvenega pomena za njihovo zaščito, zato bi UAIS morali izvajati ustrezne politike in postopke za zagotovitev, da so pogoji odkupa, ki veljajo za določen AIS, vlagateljem razkriti dovolj podrobno in z zadostnim poudarkom, in sicer preden izvedejo naložbo in v primeru pomembnih sprememb. To bi lahko vključevalo razkritje odpovednih rokov v zvezi z odkupi, podrobnosti o obdobjih vezanosti (lock-up period), navedbe okoliščin, v katerih se običajni mehanizmi odkupa morda ne uporabljajo ali so lahko začasno ukinjeni, ter podrobnosti o vseh ukrepih, ki jih vodstveni organ lahko obravnava, kot so omejitve odkupov in stranski žepi, saj vplivajo na posebne odkupne pravice vlagateljev v posamezne AIS.
(72)
Za zagotovitev ustreznega izvajanja zadevnih dejavnosti bi UAIS morali uporabljati zlasti ustrezne elektronske sisteme, da bi izpolnili zahteve po evidentiranju v zvezi s transakcijami v portfelju ali naročili vpisa in odkupa, ter vzpostaviti, izvajati in ohranjati računovodske politike in postopke, s katerimi bi zagotovili, da se izračun čiste vrednosti sredstev izvaja v skladu z Direktivo 2011/61/EU in to uredbo.
(73)
Za zagotovitev skladnosti z zahtevami, ki jih upraviteljem KNPVP nalaga Direktiva 2009/65/ES, bi bilo treba vodstvenemu organu, višjemu vodstvu ali, če je relevantno, nadzorni funkciji UAIS dodeliti podobne vrste nalog z ustreznimi odgovornostmi. Vendar pa bi te odgovornosti morale biti v skladu z vlogo in odgovornostmi vodstvenega organa, višjega vodstva in nadzorne funkcije, in sicer na podlagi veljavne nacionalne zakonodaje. Višje vodstvo lahko vključuje nekatere ali vse člane vodstvenega organa.
(74)
UAIS mora ne glede na velikost in kompleksnost svojega poslovanja vedno izpolnjevati zahtevo glede vzpostavitve funkcije trajnega in učinkovitega zagotavljanja skladnosti. Podrobnosti o tehnični organizaciji in organizaciji osebja funkcije zagotavljanja skladnosti pa bi bilo treba uskladiti z naravo, obsegom in kompleksnostjo poslovanja UAIS ter naravo in obsegom njegovih storitev in dejavnosti. UAIS ne bi bilo treba ustanoviti neodvisne enote za zagotavljanje skladnosti, če bi bila taka zahteva nesorazmerna glede na velikost UAIS ali naravo, obseg in kompleksnost njegovega poslovanja.
(75)
Standardi vrednotenja se razlikujejo glede na jurisdikcijo in razrede sredstev. Ta uredba bi morala dopolnjevati skupna splošna pravila in vzpostaviti merila za UAIS pri razvoju ter izvajanju ustreznih in skladnih politik in postopkov za pravilno in neodvisno vrednotenje sredstev AIS. Politike in postopki bi morali zajemati obveznosti, vloge in odgovornosti, ki zadevajo vse strani, ki sodelujejo pri vrednotenju, vključno z zunanjimi cenilci.
(76)
Vrednost sredstev se lahko določi na različne načine, na primer z uporabo opazovanih cen na delujočem trgu ali z oceno na podlagi drugih metodologij vrednotenja v skladu z nacionalno zakonodajo, pravili upravljanja AIS ali akti o ustanovitvi AIS. Ker se vrednost posameznih sredstev in obveznosti lahko določi z različnimi metodologijami in ugotovi na podlagi različnih virov, bi UAIS moral določiti in opisati metodologijo vrednotenja, ki jo uporablja.
(77)
Kadar se za vrednotenje sredstev uporablja model, bi postopki in politike vrednotenja morale zajemati njegove glavne značilnosti. Pred uporabo bi morala notranja ali zunanja oseba, ki ni sodelovala v postopku oblikovanja modela, model preveriti v postopku potrjevanja. Ta oseba bi morala biti usposobljena za izvajanje takšnega postopka potrjevanja modela za vrednotenje sredstev, kar pomeni, da ima ustrezno znanje in izkušnje na področju vrednotenja sredstev z uporabo takšnih modelov. Ta oseba je lahko revizor.
(78)
Ker AIS delujejo v dinamičnem okolju, kjer se naložbene strategije s časom spreminjajo, bi morali biti politike in postopki vrednotenja pregledani najmanj enkrat na leto in v vsakem primeru preden AIS sprejmejo novo naložbeno strategijo ali začnejo poslovati z novo vrsto sredstev. Kakršne koli spremembe politik in postopkov vrednotenja, vključno z metodologijami vrednotenja, bi morale slediti vnaprej določenemu postopku.
(79)
UAIS mora zagotoviti, da so bila posamezna sredstva AIS ustrezno ovrednotena, in sicer v skladu s politikami in postopki vrednotenja. Za nekatera sredstva, zlasti kompleksne in nelikvidne finančne instrumente, obstaja večje tveganje neustreznega vrednotenja. UAIS bi moral pri ukrepanju na tem področju vzpostaviti zadosten nadzor za zagotovitev, da je vrednost sredstev AIS podprta z ustrezno ravnjo objektivnosti.
(80)
Izračun čiste vrednosti sredstev na enoto ali delež temelji na nacionalni zakonodaji in/ali pravilih upravljanja ali aktih o ustanovitvi sklada. Ta uredba zajema samo postopek za izračun in ne metodologije izračuna. UAIS lahko sam opravi izračun čiste vrednosti sredstev na enoto ali delež kot del administrativnih nalog, ki jih opravlja za AIS. Druga možnost je, da se imenuje tretja oseba, ki opravlja administrativne naloge, vključno z izračunom čiste vrednosti sredstev. Tretja oseba, ki opravi izračun čiste vrednosti sredstev za AIS, ne sme šteti kot zunanji cenilec za namene Direktive 2011/61/EU, če ne izvaja vrednotenja posameznih sredstev, vključno s tistimi, ki zahtevajo subjektivno presojo, temveč v postopek vrednotenja vključuje vrednosti, ki jih dobi od UAIS, virov cen ali zunanjega cenilca.
(81)
Nekateri postopki vrednotenja, kot je vrednotenje finančnih instrumentov, se lahko izvajajo vsakodnevno, obstajajo pa tudi postopki vrednotenja, ki jih ni mogoče izvajati tako pogosto, kot prihaja do izdaj, vpisov, odkupov in umikov, na primer vrednotenje nepremičnin. Pogostost vrednotenja sredstev, ki jih ima sklad odprtega tipa, bi morala upoštevati razlike v postopku vrednotenja glede na vrste sredstev, ki jih ima AIS.
(82)
Stroge zahteve in omejitve, ki jih je treba upoštevati, ko UAIS namerava prenesti nalogo izvajanja funkcij, so določene v Direktivi 2011/61/EU. UAIS še naprej ostaja v celoti in vedno odgovoren za ustrezno izvajanje prenesenih nalog in njihovo skladnost z Direktivo 2011/61/EU ter njenimi izvedbenimi ukrepi. UAIS bi zato moral zagotoviti, da pooblaščenec izvaja in uporablja standarde kakovosti, ki bi jih uporabljal sam UAIS. Tudi če je potrebno zagotoviti, da se prenesene naloge izvajajo v skladu z dosledno visokimi merili, mora UAIS imeti možnost, da prenos prekine, in ureditev prenosa bi zato morala zagotavljati prilagodljive pravice UAIS glede prekinitve. Omejitve in zahteve glede prenosa bi morale veljati za naloge upravljanja iz Priloge I k Direktivi 2011/61/EU, medtem ko se podporne naloge, kot so administrativne in tehnične naloge, ki podpirajo naloge upravljanja, kot je logistična podpora v obliki čiščenja, priprave in dostave hrane ter zagotavljanja osnovnih storitev ali izdelkov, ne bi smele šteti kot prenos nalog UAIS. Drugi primeri tehničnih ali administrativnih nalog so nakup standardne serijske programske opreme in zanašanje na ponudnike programske opreme za namensko operativno pomoč v zvezi s serijskimi sistemi ali zagotavljanje podpore na področju človeških virov, kot je zaposlovanje začasnih uslužbencev ali obdelava plačil.
(83)
Za zagotavljanje visoke stopnje zaščite vlagateljev, poleg povečanja učinkovitosti opravljanja dejavnosti UAIS, bi moral celoten prenos temeljiti na objektivnih razlogih. Pristojni organi bi morali pri ocenjevanju teh razlogov upoštevati strukturo prenosa in njegov vpliv na strukturo UAIS ter povezanost prenesenih dejavnosti z dejavnostmi, ki ostajajo pri UAIS.
(84)
Za oceno tega, ali ima oseba, ki učinkovito izvaja dejavnosti pooblaščenca, zadosten ugled, bi bilo treba njeno izvajanje dejavnosti preveriti in ugotoviti, ali je storila kakšno kaznivo dejanje v zvezi s finančnimi dejavnostmi. Kakršne koli druge informacije, ki zadevajo osebne lastnosti in bi lahko negativno vplivale na izvajanje dejavnosti osebe, na primer, dvomi o njeni iskrenosti in integriteti, bi bilo treba upoštevati pri oceni zahteve o zadostnem ugledu.
(85)
Investicijske družbe, ki so v skladu z Direktivo 2009/65/ES prejele dovoljenje, se ne štejejo kot družbe, ki imajo dovoljenje ali so registrirane za upravljanje sredstev in so predmet nadzora, ker v skladu z navedeno direktivo ne smejo izvajati drugih dejavnosti, kot je upravljanje skupnega portfelja. Prav tako se AIS, ki se upravlja notranje, ne bi smel šteti kot taka družba, ker ne sme izvajati dejavnosti, razen notranjega upravljanja AIS.
(86)
Kadar prenos zadeva upravljanje portfelja ali obvladovanje tveganja, ki sta poleg zahtev iz člena 20(1)(c) Direktive 2011/61/EU glavni dejavnosti UAIS in zato zelo pomembni za zaščito vlagateljev in ugotavljanje sistemskih tveganj, bi pristojni organ matične države članice UAIS in nadzorni organ družbe iz tretje države morala skleniti dogovor o sodelovanju, ki temelji na pisnem dogovoru. Dogovor bi bilo treba skleniti pred prenosom. Podrobnosti tega dogovora bi morale upoštevati mednarodne standarde.
(87)
Pisni dogovori bi morali na pristojne organe prenesti pravico, da opravljajo preglede na kraju samem, tudi če od nadzornega organa družbe iz tretje države, na katerega so bile naloge prenesene, zahtevajo, da izvede preglede na kraju samem, in kadar od nadzornega organa tretje države zahtevajo dovoljenje, da sami opravijo preglede, ali spremljajo osebje nadzornega organa tretje države, da bi mu pomagali pri izvajanju pregledov na kraju samem.
(88)
UAIS bi morali na podlagi obveznosti iz Direktive 2011/61/EU vedno ravnati v najboljšem interesu AIS ali vlagateljev v AIS, ki jih upravljajo. Zato bi bilo treba prenos dovoliti le, če ne ovira UAIS pri ravnanju in upravljanju AIS v najboljšem interesu vlagateljev.
(89)
Za vzdrževanje visoke ravni zaščite vlagateljev je pri vsakem prenosu treba upoštevati morebitna nasprotja interesov. Na podlagi različnih meril bi bilo treba določiti prage za ugotavljanje pogojev, ki bi povzročili pomembno nasprotje interesov. Ta merila bi bilo treba razumeti kot nepopolna, kar pomeni, da so nepomembna nasprotja interesov prav tako pomembna za namene Direktive 2011/61/EU. Zato bi se izvajanje nalog zagotavljanja skladnosti ali revizije moralo šteti kot v nasprotju z nalogami upravljanja portfelja, medtem ko bi se vzdrževanje trga ali zavarovanje moralo razumeti kot v nasprotju z upravljanjem portfelja ali obvladovanjem tveganja. Navedena obveznost ne posega v obveznost pooblaščenca, da funkcionalno in hierarhično ločuje naloge upravljanja portfelja in obvladovanja tveganja v skladu z določbami člena 15 Direktive 2011/61/EU.
(90)
Zahteve, ki veljajo za prenos nalog izvajanja funkcij v imenu UAIS, bi bilo treba uporabljati na podoben način, kadar pooblaščenec nadalje prenese katero koli nalogo, ki je bila prenesena nanj, ter tudi v primeru kakršnih koli nadaljnjih prenosov.
(91)
Za zagotovitev, da UAIS v vsakem primeru opravlja naloge upravljanja naložb, svojih nalog ne bi smel prenesti v obsegu, ki bi pomenil, da ni več upravitelj AIS in da dobi vlogo „poštnega predala“. UAIS bi moral vedno imeti zadostna sredstva za učinkovit nadzor prenesenih nalog. UAIS mora sam opravljati naloge upravljanja naložb, imeti ustrezno strokovno znanje in sredstva, ohraniti pristojnost za sprejemanje odločitev, ki so odgovornost višjega vodstva, in izvajati naloge višjega vodstva, ki bi lahko vključevale izvajanje splošne naložbene politike in strategije.
(92)
Ocena strukture prenosa je zapletena operacija, ki mora temeljiti na vrsti meril, da bi pristojni organi lahko oblikovali svoje mnenje. Ta kombinacija je nujna, da se upošteva raznolikost struktur skladov in strategij investiranja po vsej Uniji. ESMA lahko oblikuje smernice, s katerimi zagotovi skladnost ocen struktur prenosa v Uniji.
(93)
Komisija spremlja uporabo meril in njihov učinek na trge. Komisija po dveh letih pregleda položaj in, če se izkaže za potrebno, sprejme ustrezne ukrepe za nadaljnjo opredelitev pogojev, pod katerimi se šteje, da je UAIS prenesel svoje naloge v tolikšni meri, da se je njegova vloga zmanjšala na vlogo „poštnega predala“ in ne šteje več za upravitelja AIS.
(94)
Direktiva 2011/61/EU določa obsežen sklop zahtev glede depozitarja AIS, da se zagotovi visoka raven zaščite vlagateljev. Ustrezne dejanske pravice in obveznosti depozitarja, UAIS in/ali AIS ter tretjih oseb bi bilo zato treba jasno določiti. Pisna pogodba bi morala zajemati vse podatke, potrebne za ustrezno hrambo vseh sredstev AIS s strani depozitarja ali tretje osebe, na katere so prenesene naloge hrambe v skladu z Direktivo 2011/61/EU, in zato, da depozitar lahko ustrezno izpolnjuje svoje nadzorne naloge. Da bi lahko depozitar ocenil in spremljal tveganje hrambe, bi pogodba morala zagotavljati zadostne podrobnosti o kategorijah sredstev, v katere AIS lahko vlaga, in zajemati geografske regije, v katere AIS namerava vlagati. Pogodba bi morala vključevati tudi podatke o postopku stopnjevanja. Zato bi moral depozitar UAIS opozoriti na vsako pomembno tveganje, ugotovljeno v posebnem sistemu poravnave na trgu. V zvezi s prekinitvijo pogodbe bi moral odražati dejstvo, da je prekinitev pogodbe depozitarjevo zadnje sredstvo, če meni, da sredstva niso zadostno zaščitena. Preprečevati bi moral tudi moralno tveganje, pri čemer bi UAIS sprejemal odločitve o naložbah ne glede na tveganja hrambe na podlagi tega, da bi bil v večini primerov odgovoren depozitar. Z namenom ohranjanja visoke ravni zaščite vlagateljev bi se zahteva, ki določa podrobnosti glede spremljanja tretjih oseb, morala uporabljati v celotni verigi hrambe.
(95)
Za depozitarja s sedežem v tretji državi bi morala veljati javna pravila skrbnega in varnega poslovanja ter nadzora, ki ga izvaja pristojni organ, odgovoren za stalen nadzor, tekoče preiskave in nalaganje kazni. Kadar navedeni nadzor depozitarja vključuje več nadzornih organov, bi en nadzorni organ moral delovati kot kontaktna točka za namene Direktive 2011/61/EU in vse delegirane in izvedbene ukrepe, sprejete v skladu z njo.
(96)
Oceno zakonodaje tretje države v skladu z zadnjim pododstavkom člena 21(6) Direktive 2011/61/EU bi morala izvesti Evropska komisija, in sicer s primerjavo meril za izdajo dovoljenja in tekočih pogojev poslovanja, ki veljajo za depozitarja iz tretje države, z ustreznimi zahtevami, ki se uporabljajo v skladu z zakonodajo Unije za kreditne institucije in/ali za investicijska podjetja pri dostopu do dejavnosti depozitarja in izvajanju nalog depozitarja, da se ugotovi, ali imajo lokalna merila enak učinek kot merila, določena v zakonodaji Unije. Evropska komisija lahko depozitarja, ki je predmet nadzora skrbnega in varnega poslovanja in je dovoljenje pridobil v tretji državi na lokalni ravni kategorije, ki ni kreditna institucija ali investicijsko podjetje, oceni z namenom, da se ugotovi, ali imajo zadevne določbe zakonodaje tretje države enak učinek kot določbe iz zakonodaje Unije za kreditne institucije in/ali za investicijska podjetja.
(97)
Da ima depozitar jasen pregled nad vsemi pritoki in odtoki denarnih sredstev AIS na vseh stopnjah, bi UAIS moral zagotoviti, da depozitar nemudoma prejme točne informacije o vseh denarnih tokovih, vključno o tokovih katere koli tretje osebe, pri kateri ima AIS odprt denarni račun.
(98)
Za ustrezno spremljanje denarnih tokov AIS med obveznosti depozitarja spada zagotavljanje, da so na voljo učinkoviti postopki, s katerimi se denarni tokovi AIS lahko ustrezno spremljajo, in da so ti postopki redno pregledani. Depozitar bi moral upoštevati postopek usklajevanja, s čimer bi zagotovil, da je postopek za AIS ustrezen in da se izvaja ustrezno pogosto ob upoštevanju narave, obsega in kompleksnosti AIS. Tak postopek bi moral na primer primerjati vsak denarni tok iz izkazov bančnih računov z denarnimi tokovi, ki so zabeleženi v računih AIS. Kadar se usklajevanje izvaja vsakodnevno, kot velja za večino AIS odprtega tipa, bi tudi depozitar svoje usklajevanje moral izvajati vsakodnevno. Depozitar bi moral zlasti spremljati neskladja, ugotovljena pri postopku usklajevanja, ter sprejete korektivne ukrepe, da bi lahko nemudoma obvestil UAIS o kakršnih koli nepravilnostih, ki niso bile odpravljene, ter izvedel celoten pregled postopkov usklajevanja. Takšen pregled bi bilo treba opraviti vsaj enkrat na leto. Depozitar bi moral pravočasno opredeliti tudi znatne denarne tokove in zlasti tiste, ki bi bili lahko v neskladju z dejavnostmi AIS, kot so spremembe v pozicijah sredstev AIS ali vpisih in odkupih, redno pa bi moral prejemati izpiske denarnih računov in preverjati skladnost svojih evidenc pozicij denarnih sredstev z evidencami UAIS. Depozitar bi moral svoje evidence posodabljati v skladu s členom 21(8)(b) Direktive 2011/61/EU.
(99)
Depozitar mora zagotoviti, da so vsa plačila vlagateljev ali plačila v njihovem imenu po vpisu deležev ali enot AIS prejeta in knjižena na enem ali več denarnih računih v skladu z Direktivo 2011/61/EU. UAIS bi moral zato zagotoviti, da ima depozitar dostop do ustreznih informacij, ki jih potrebuje za ustrezno spremljanje prejema plačil vlagateljev. UAIS mora zagotoviti, da depozitar te informacije dobi takoj, ko tretja oseba prejme naročilo za plačilo ali izdajo deležev ali enot AIS. Informacije bi zato subjekt, ki je odgovoren za vpis in odkup deležev ali enot AIS, depozitarju moral posredovati ob koncu delovnega dneva, da se prepreči kakršna koli zloraba plačil vlagateljev.
(100)
Glede na vrsto sredstev, ki se hranijo, se sredstva lahko hranijo, kot na primer finančni instrumenti, ki se lahko registrirajo na računu finančnih instrumentov ali ki se v skladu z Direktivo 2011/61/EU lahko fizično dostavijo depozitarju, ali pa zanje velja preverjanje lastništva in vodenje njihove evidence. Depozitar bi moral hraniti vse finančne instrumente AIS ali UAIS, ki deluje v imenu AIS, ki se lahko registrirajo ali hranijo na računu, neposredno ali posredno, v imenu depozitarja ali tretje osebe, na katero so prenesene naloge hrambe, zlasti na ravni centralnega depozitarja vrednostnih papirjev. Poleg tega je treba hraniti navedene finančne instrumente, ki se le neposredno registrirajo pri izdajatelju ali njegovem zastopniku v imenu depozitarja ali tretje osebe, na katero so prenesene naloge hrambe. Navedeni finančni instrumenti, ki se v skladu z veljavno nacionalno zakonodajo pri izdajatelju ali njegovem zastopniku registrirajo le v imenu AIS, kot tudi naložbe v družbe, ki ne kotirajo na borzi, s strani skladov zasebnega in tveganega kapitala, se ne bi smeli hraniti. Vsi finančni instrumenti, ki se lahko fizično dostavijo depozitarju, bi se morali hraniti. Če so izpolnjeni pogoji, pod katerimi se hranijo finančni instrumenti, se morajo finančni instrumenti, ki so tretji osebi zagotovljeni kot zavarovanje ali jih tretja oseba zagotovi v korist AIS, hraniti, in sicer s strani depozitarja ali tretje osebe, na katero so prenesene naloge hrambe, dokler so v lasti AIS ali UAIS, ki deluje v imenu AIS. Tudi finančni instrumenti, ki so v lasti AIS ali UAIS, ki deluje v imenu AIS, za katere je AIS ali UAIS, ki deluje v imenu AIS, dal svoje soglasje, da jih depozitar lahko ponovno uporabi, ostanejo v hrambi, dokler ni uporabljena pravica do ponovne uporabe.
(101)
Za finančne instrumente, ki se hranijo, veljajo pravila stalnega skrbnega in varnega ravnanja. Za zagotovitev, da je pri izvajanju pravil skrbnega ravnanja tveganje hrambe ustrezno ocenjeno, bi moral depozitar imeti informacije o tem, katere tretje osebe so v verigi hrambe, zagotoviti, da so v celotni verigi hrambe upoštevane obveznosti skrbnega ravnanja in ločevanja, zagotoviti ustrezen dostop do knjig in evidenc tretjih oseb, na katere so prenesene naloge hrambe, zagotoviti skladnost s temi zahtevami, dokumentirati vse dolžnosti in UAIS omogočiti dostop do teh dokumentov ter mu poročati.
(102)
Da se prepreči izogibanje izpolnjevanju zahtev Direktive 2011/61/EU, bi depozitar dolžnosti hrambe moral spoštovati pri osnovnih sredstvih finančnih struktur in/ali pravnih struktur, ki jih neposredno ali posredno nadzira AIS ali UAIS, ki deluje v imenu AIS. Ta določba glede vpogleda (look-through) se ne bi smela uporabljati za sredstva skladov ali centralno-napajalne strukture, če imajo depozitarja, ki ustrezno hrani sredstva sklada.
(103)
Depozitar bi moral vedno imeti celosten pregled nad vsemi sredstvi, ki niso finančni instrumenti, ki se hranijo. Pri navedenih sredstvih velja obveznost preverjanja lastništva in vodenja evidence iz Direktive 2011/61/EU. Takšna sredstva so opredmetena sredstva, ki se v skladu z Direktivo 2011/61/EU ne štejejo kot finančni instrumenti ali jih ni mogoče fizično dostaviti depozitarju, finančne pogodbe, kot so izvedeni finančni instrumenti, denarne vloge ali naložbe v zasebne družbe in deleži v partnerstvih.
(104)
Za doseganje zadostne stopnje gotovosti, da je AIS ali UAIS, ki deluje v imenu AIS, dejanski lastnik sredstev, bi moral depozitar zagotoviti, da prejme vse informacije, ki so potrebne za ugotavljanje tega, da je AIS ali UAIS, ki deluje v imenu AIS, dejanski lastnik sredstva. Navedena informacija je lahko kopija uradnega dokumenta, ki potrjuje, da je AIS ali UAIS, ki deluje v imenu AIS, lastnik sredstva, ali kakršen koli uraden in zanesljiv dokaz, ki se depozitarju zdi ustrezen. Če je potrebno, bi depozitar od AIS ali UAIS ali morda od tretje osebe moral zahtevati dodatna dokazila.
(105)
Depozitar bi moral voditi evidenco vseh sredstev, za katere je prepričan, da so v lasti AIS. Uvede lahko postopek za prejem informacij od tretjih oseb, pri čemer so postopki, ki zagotavljajo, da se sredstva ne bi mogla prenesti brez depozitarja ali tretje osebe, na katero so prenesene naloge hrambe in je bila o takih transakcijah obveščena, lahko mogoči v primeru AIS z redkimi transakcijami in/ali transakcijami, ki so predmet pogajanj pred poravnavo. Zahteva o dostopu do dokazov o vseh transakcijah tretje osebe bi bila lahko primerna za AIS, ki pogosteje trgujejo s portfeljem, kot so naložbe v izvedene finančne instrumente, ki kotirajo na borzi.
(106)
Za zagotovitev, da depozitar lahko izvaja svoje dolžnosti, je treba pojasniti naloge iz člena 21(9) Direktive 2011/61/EU in zlasti drugo stopnjo nadzora, ki ga mora izvajati depozitar. Take naloge depozitarju ne bi smele preprečevati, da po potrebi in po dogovoru z UAIS izvaja predhodna preverjanja. Za zagotovitev, da depozitar lahko izvaja svoje dolžnosti, bi moral uvesti svoj postopek stopnjevanja, ki bi mu pomagal v primeru ugotovljenih nepravilnosti. Navedeni postopek bi moral zagotoviti obveščanje pristojnih organov o kakršnih koli pomembnih kršitvah. Odgovornosti depozitarja glede nadzora tretjih oseb iz te uredbe ne posegajo v odgovornosti UAIS v skladu z Direktivo 2011/61/EU.
(107)
Depozitar bi moral preveriti skladnost števila izdanih enot ali deležev in prejetih zahtevkov za vpis. Za zagotovitev, da so plačila vlagateljev po vpisu prejeta, bi moral depozitar nadalje zagotoviti, da je med naročili vpisa in dejanskim vpisom izvedena uskladitev. Enako uskladitev bi bilo treba izvesti pri naročilih odkupa. Depozitar bi moral tudi preveriti, ali število enot ali deležev na računih AIS ustreza številu neporavnanih enot ali deležev v registru AIS. Depozitar bi moral ustrezno prilagoditi svoje postopke, pri čemer bi moral upoštevati pogostost vpisov in odkupov.
(108)
Depozitar bi moral sprejeti vse potrebne ukrepe za zagotovitev, da se učinkovito izvajajo ustrezne politike in postopki vrednotenja sredstev AIS, in sicer z izvajanjem vzorčnih pregledov ali s primerjavo skladnosti spremembe izračuna čiste vrednosti sredstev v času z izračunom praga. Pri vzpostavitvi postopkov bi moral depozitar jasno razumeti metodologije vrednotenja, ki jih UAIS ali zunanji cenilec uporablja pri vrednotenju sredstev AIS. Pogostost teh pregledov bi morala biti skladna s pogostostjo vrednotenja sredstev AIS.
(109)
Depozitar bi na podlagi obveznosti nadzora iz Direktive 2011/61/EU moral vzpostaviti postopek naknadnega preverjanja skladnosti AIS z veljavno zakonodajo in predpisi ter lastnimi pravili upravljanja in akti o ustanovitvi. To zajema področja, kot je preverjanje, ali so naložbe AIS skladne z njegovimi naložbenimi strategijami, kot je opisano v pravilih in ponudbenih dokumentih AIS, ter zagotavljanje, da AIS ne krši svojih naložbenih omejitev, če obstajajo. Depozitar bi moral spremljati transakcije AIS in preiskati vse nenavadne transakcije. Če se kršijo omejitve iz veljavne nacionalne zakonodaje ali predpisov ali pravil upravljanja AIS in ustanovne listine, bi depozitar moral, na primer, od UAIS prejeti navodilo, da popravi transakcijo, ki je povzročila kršitev, na stroške UAIS. Ta uredba depozitarju ne preprečuje, da po potrebi in po dogovoru z UAIS izvaja predhodna preverjanja.
(110)
Depozitar bi moral zagotoviti, da je prihodek izračunan natančno v skladu z Direktivo 2011/61/EU. Za doseganje tega bi depozitar moral zagotoviti, da je porazdelitev dobička ustrezna, in kadar ugotovi napako, sprejme ustrezne ukrepe za odpravo le-te. Ko depozitar to zagotovi, bi moral preveriti celovitost in točnost porazdelitve dobička ter zlasti izplačila dividend.
(111)
Pri prenosu nalog hrambe, povezanih z drugimi sredstvi v skladu z Direktivo 2011/61/EU prenos verjetno v večini primerov zadeva administrativne naloge. Kadar depozitar prenese naloge vodenja evidenc, bi bilo treba zahtevati izvajanje in uporabo ustreznega ter dokumentiranega postopka za zagotovitev, da pooblaščenec izpolnjuje zahteve iz člena 21(11)(d) Direktive 2011/61/EU. Da bi zagotovili zadostno raven zaščite sredstev, je treba določiti nekatera načela, ki jih je treba uporabljati v zvezi s prenosom hrambe. Pri prenosu dolžnosti hrambe je pomembno določiti nekatera ključna načela, ki jih je treba v postopku prenosa učinkovito uporabljati. Navedena načela se ne bi smela šteti kot dokončna, in sicer glede določitve vseh podrobnosti strokovnega in skrbnega delovanja depozitarja ali vseh ukrepov, ki bi jih depozitar sam moral sprejeti v zvezi z navedenimi načeli. Obveznost stalnega spremljanja tretje osebe, na katero so bile prenesene naloge hrambe, bi morala zajemati preverjanje tega, ali tretja oseba pravilno izvaja vse prenesene naloge in izpolnjuje pogoje iz pogodbe o prenosu. Tretja oseba bi morala delovati pošteno, v dobri veri in v najboljšem interesu AIS in njegovih vlagateljev, v skladu z regulativnimi in nadzornimi zahtevami, in skrbno ter strokovno, kar se običajno pričakuje od zelo preudarne osebe navedenega finančnega poklica v primerljivih okoliščinah. Depozitar bi moral med drugim pregledati elemente, ki so bili ocenjeni med postopkom izbire in imenovanja, ter jih primerjati z dogajanjem na trgu. Oblika rednega pregleda bi morala odražati okoliščine, da bi depozitar lahko ustrezno ocenil tveganja, povezana z odločitvijo o prenosu hrambe sredstev na tretjo osebo. Pogostost pregleda bi bilo treba prilagoditi tako, da bi vedno ostala skladna s tržnimi pogoji in povezanimi tveganji. Depozitar bi moral, da bi se lahko učinkovito odzval na morebitno plačilno nesposobnost tretje osebe, sprejeti načrt ravnanja v nepredvidljivih razmerah, vključno z oblikovanjem alternativnih strategij in po potrebi morebitno izbiro alternativnih ponudnikov. Medtem ko takšni ukrepi lahko zmanjšajo tveganje hrambe, s katerim se sooča depozitar, ne vplivajo na obveznost vrnitve finančnega instrumenta ali plačila ustreznega zneska, če se izgubijo, kar je odvisno od tega, ali so izpolnjene zahteve iz člena 21(12) Direktive 2011/61/EU.
(112)
Depozitar bi pri prenosu hrambe moral zagotoviti, da so izpolnjene zahteve iz člena 21(11)(d)(iii) Direktive 2011/61/EU in da so sredstva strank depozitarja AIS ustrezno ločena. Ta obveznost bi morala zlasti zagotoviti, da se sredstva AIS ne izgubijo zaradi plačilne nesposobnosti tretje osebe, na katere so prenesene naloge hrambe. Da bi čim bolj zmanjšali navedeno tveganje v državah, kjer učinki ločevanja niso priznani v zakonodaji o plačilni nesposobnosti, bi depozitar moral sprejeti nadaljnje ukrepe. Depozitar bi to lahko razkril AIS in UAIS, ki deluje v imenu AIS, da bi se takšni vidiki tveganja hrambe ustrezno upoštevali pri naložbeni odločitvi, ali pa bi lahko sprejel takšne ukrepe, ki so mogoči v lokalnih jurisdikcijah, da postanejo sredstva kar se da neobčutljiva na plačilno nesposobnost v skladu z lokalno zakonodajo. Poleg tega bi depozitar lahko prepovedoval začasne primanjkljaje v portfelju stranke, uporabil rezerve ali uvedel ureditve, ki prepovedujejo uporabo debetnega salda ene stranke za izravnavo kreditnega salda druge stranke. Medtem ko takšni ukrepi lahko zmanjšajo tveganje hrambe, s katerim se depozitar sooča pri prenosu nalog hrambe, ne vplivajo na obveznost vrnitve finančnega instrumenta ali plačila ustreznega zneska, če se ti izgubijo, kar je odvisno od tega, ali so izpolnjene zahteve iz Direktive 2011/61/EU.
(113)
Odgovornost depozitarja iz drugega pododstavka člena 21(12) Direktive 2011/61/EU začne veljati v primeru izgube finančnega instrumenta, ki ga hrani depozitar sam ali tretja oseba, na katero je bila prenesena hramba, če depozitar ne dokaže, da je izguba nastala kot posledica zunanjega dogodka, ki ga razumno ni mogel nadzorovati, posledice pa so bile ne glede na vsa razumna prizadevanja neizogibne. Navedeno izgubo bi bilo treba razlikovati od izgube vlagateljev pri naložbah, ki izhajajo iz zmanjšanja vrednosti sredstev kot posledice naložbene odločitve.
(114)
Za potrditev tega je pomembno, da je izguba dokončna in ne obstaja možnost povrnitve finančnega sredstva. Zato se primeri, ko finančni instrument samo začasno ni na voljo ali je zamrznjen, ne bi smeli šteti kot izgube v smislu člena 21(12) Direktive 2011/61/EU. Obstajajo pa tri vrste razmer, kjer bi se izguba morala šteti kot dokončna: kadar finančni instrument ne obstaja več ali nikoli ni obstajal; kadar finančni instrument obstaja, vendar je AIS dokončno izgubil pravico do njegovega lastništva; in kadar ima AIS lastninsko pravico, vendar je pri finančnem instrumentu ne more več trajno prenesti ali omejiti.
(115)
Za finančni instrument se šteje, da ne obstaja več, ko se je izgubil po računovodski napaki, ki je ni mogoče popraviti, ali če nikoli ni obstajal, saj je bilo lastništvo AIS registrirano na podlagi ponarejenih dokumentov. Primeri, ko je izguba finančnih instrumentov posledica goljufivega ravnanja, bi se morali šteti kot izguba.
(116)
Izgube ni mogoče potrditi, če je bil finančni instrument nadomeščen ali pretvorjen v drug finančni instrument, na primer v primerih, ko se delnice razveljavijo in nadomestijo z izdajo novih delnic pri reorganizaciji družbe. Ne bi se smelo šteti, da je AIS dokončno izgubil pravico do lastništva finančnega instrumenta, če je AIS ali UAIS, ki deluje v imenu AIS, zakonito prenesel lastništvo na tretjo osebo. Če obstaja razlika med pravnim lastništvom in upravičenim lastništvom sredstev, bi opredelitev izgube morala zadevati izgubo pravice do upravičenega lastništva.
(117)
Samo v primeru zunanjega dogodka, ki ga depozitar razumno ni mogel nadzorovati, posledice pa so bile ne glede na vsa razumna prizadevanja neizogibne, bi bil depozitar lahko oproščen odgovornosti v skladu s členom 21(12) Direktive 2011/61/EU. Depozitar bi moral dokazati celotno izpolnjevanje teh pogojev, da bi bil oproščen odgovornosti.
(118)
Najprej bi bilo treba ugotoviti, ali je dogodek, ki je privedel do izgube, zunanji. Prenos ne bi smel vplivati na depozitarjevo odgovornost in tako bi se dogodek štel kot zunanji, če do njega ne pride zaradi kakršnega koli dejanja ali opustitve depozitarja ali tretje osebe, na katero je bila prenesena hramba finančnih instrumentov. Nato bi bilo treba oceniti, ali gre za dogodke, ki jih ni mogoče razumno nadzorovati, in sicer s preverjanjem, ali skrben depozitar ni mogel storiti ničesar, da bi dogodek preprečil. V tem okviru bi se naravni dogodki in dejanja javnih organov lahko šteli kot zunanji dogodki, ki jih ni mogoče razumno nadzorovati. Tako se v okviru plačilne nesposobnosti tretje osebe, na katero je bila prenesena hramba, zakonodaja države, kjer se instrumenti hranijo in ki ne priznava učinkov ustrezno izvedenega ločevanja, šteje kot zunanji dogodek, ki ga ni mogoče razumno nadzorovati. Nasprotno pa se izguba, ki jo povzroči neizpolnjevanje zahteve glede ločevanja iz člena 21(11)(d)(iii) Direktive 2011/61/EU, ali izguba sredstev, ki nastane zaradi motenj v dejavnosti tretje osebe v zvezi s plačilno nesposobnostjo, ne more šteti kot zunanji dogodek, ki ga ni mogoče razumno nadzorovati.
(119)
Depozitar pa bi moral tudi dokazati, da se ne glede na vsa razumna prizadevanja izgubi ni bilo mogoče izogniti. V tem okviru bi moral depozitar obvestiti AIS in glede na okoliščine ustrezno ukrepati. Na primer, kadar depozitar meni, da je edini ustrezen ukrep prodaja finančnih instrumentov, bi o tem moral obvestiti UAIS, ki mora depozitarju pisno naročiti, da finančne instrumente obdrži ali pa jih proda. O kakršnih koli navodilih depozitarju o tem, da sredstva obdrži, bi bilo treba nemudoma obvestiti vlagatelje AIS. UAIS ali AIS bi moral upoštevati priporočila depozitarja. Če je depozitar glede na okoliščine še vedno zaskrbljen glede tega, da običajna zaščita finančnega instrumenta kljub večkratnim opozorilom ni zadostna, bi moral sprejeti nadaljnje ukrepe, kot je prekinitev pogodbe, pri čemer mora AIS v skladu z nacionalno zakonodajo imeti dovolj časa, da poišče drugega depozitarja.
(120)
Za zagotovitev enake ravni zaščite vlagateljev bi morali enaki pomisleki veljati tudi za pooblaščenca, na katerega je depozitar pogodbeno prenesel svojo odgovornost. Pooblaščenec bi moral za razrešitev odgovornosti v skladu s členom 21(12) Direktive 2011/61/EU dokazati, da v celoti izpolnjuje enake pogoje.
(121)
Depozitar je lahko v določenih okoliščinah razrešen odgovornosti za izgubo finančnih instrumentov, ki jih hrani tretja oseba, na katero je bila prenesena hramba. Da se takšna razrešitev odgovornosti dovoli, mora obstajati objektiven razlog za sklenitev pogodbe o takšni razrešitvi, ki ga sprejemata tako depozitar kot tudi AIS ali UAIS, ki deluje v imenu AIS. Objektiven razlog bi moral biti določen za vsako razrešitev odgovornosti, ob upoštevanju dejanskih okoliščin, v katerih je bila hramba prenesena.
(122)
Pri določanju objektivnega razloga bi bilo treba najti pravilno ravnotežje za zagotovitev, da se je na pogodbeno razrešitev mogoče zanesti, če je to potrebno, in da so vzpostavljena zadostna varovala za preprečitev zlorabe pogodbene razrešitve odgovornosti depozitarja. Pogodbena razrešitev odgovornosti se v nobenih okoliščinah ne bi smela uporabljati kot izogibanje izpolnjevanju zahtev glede odgovornosti depozitarja iz Direktive 2011/61/EU. Depozitar bi moral dokazati, da je moral zaradi posebnih okoliščin hrambo prenesti na tretjo osebo. Sklenitev pogodbe o razrešitvi bi morala vedno upoštevati najboljše interese AIS ali njegovih vlagateljev, AIS ali UAIS, ki deluje v imenu AIS, pa bi moral izrecno navesti, da ravna v skladu s takšnim najboljšim interesom. Primeri scenarijev bi morali pokazati, kdaj bi se lahko štelo, da depozitar nima druge izbire, kot da prenese hrambo na tretje osebe.
(123)
Pomembno je, da pristojni organi prejmejo ustrezne in zadostne informacije, da lahko ustrezno ter dosledno nadzirajo dejavnosti UAIS in tveganja, ki so z njimi povezana. Ker pa lahko dejavnosti UAIS vplivajo tudi čezmejno in na finančne trge, bi pristojni organi morali natančno spremljati UAIS in AIS, da bi lahko v primeru kopičenja sistemskih tveganj ustrezno ukrepali. Večja preglednost in skladnost na podlagi določb o poročanju in razkrivanju ustreznih informacij, kot je določeno v izvedbenih ukrepih, bi morali omogočiti, da bi pristojni organi odkrili tveganja na finančnih trgih in se nanje odzvali.
(124)
Bistveno je, da vlagatelji dobijo vsaj potrebne minimalne informacije o posameznih UAIS in AIS ter njihovi strukturi, da bi lahko sprejeli pravilno naložbeno odločitev, prilagojeno njihovim potrebam in pripravljenosti za tveganje. Navedene informacije bi morale biti jasne, zanesljive, lahko razumljive in jasno predstavljene, pri čemer je koristnost informacij večja, če so primerljive med različnimi UAIS in AIS ter med obdobji. UAIS pred razkritjem informacij ne bi smel izvajati dejavnosti, kot je na primer prirejanje računovodskih izkazov, ki bi lahko škodljivo vplivale na objektivno razumevanje in praktično uporabnost takšnih informacij za vlagatelje.
(125)
Določiti je treba okvir, ki določa minimalne standarde glede zahtev za letno poročanje, vključno s ključnimi elementi in neizčrpnim seznamom postavk. Pomembne spremembe informacij, kakor je navedeno v členu 22(2)(d) Direktive 2011/61/EU, bi bilo treba razkriti v računovodskih izkazih letnega poročila. Poleg neizčrpnega seznama osnovnih postavk bi se lahko vključili tudi dodatne postavke, razdelki in vsote, če je predstavitev teh postavk pomembna za razumevanje celotnega finančnega položaja ali uspešnosti AIS. Postavke različne narave ali naloge bi se lahko združile pod pogojem, da takšne postavke posamično niso pomembne. Navedene postavke bi se lahko združile v „drugo kategorijo“, kot so „druga sredstva“ ali „druge obveznosti“. Če postavke dejansko ne veljajo za posamezen AIS, jih ni treba predstaviti. Ne glede na računovodske standarde, upoštevane v skladu z Direktivo 2011/61/EU, bi bilo vsa sredstva treba vrednotiti najmanj enkrat na leto. Bilanca stanja ali izkaz sredstev in obveznosti iz Direktive 2011/61/EU bi morala med drugim vključevati denarna sredstva in njihove ustreznike. Denarne ustreznike pa bi bilo treba obravnavati kot zelo likvidne naložbe za namene izračuna izpostavljenosti AIS.
(126)
Glede vsebine in oblike poročila o dejavnostih v proračunskem letu, ki mora biti v skladu z Direktivo 2011/61/EU del letnega poročila, bi moralo poročilo vsebovati pošten in uravnotežen pregled dejavnosti AIS z opisom glavnih tveganj in naložb ali ekonomskih negotovosti, s katerimi se sooča. Navedeno razkritje ne bi smelo povzročiti objave notranjih informacij AIS, kar bi škodovalo AIS in njegovim vlagateljem. Če pa bi objava posebnih notranjih informacij imela tak učinek, bi jih lahko združili tako, da bi se izognili negativnemu učinku in ne bi bilo treba zajeti na primer uspešnosti ali statistike posamezne portfeljske družbe ali naložbe, kar bi lahko povzročilo razkritje notranjih informacij AIS. Te informacije bi morale sestavljati del poročila o upravljanju, kakor so običajno predstavljene poleg računovodskih izkazov.
(127)
Glede vsebine in oblike razkrivanja prejemkov, kjer so informacije predstavljene na ravni UAIS, bi bilo treba zagotoviti nadaljnje informacije z razkritjem plačila ali razčlenitve celotnih prejemkov, ki zadevajo ustrezen AIS. To bi bilo mogoče doseči z razkritjem vseh podatkov o prejemkih UAIS, razčlenjenih na fiksne in variabilne elemente, izjavo, da ti podatki zadevajo celoten UAIS in ne AIS, številom AIS in skladov KNPVP, ki jih upravlja UAIS, ter celotnimi upravljanimi sredstvi takih AIS in KNPVP s pregledom politike prejemkov in navedbo tega, kje je na zahtevo vlagateljev na voljo celotna politika prejemkov. Nadaljnje podrobnosti se lahko zagotovijo z razkritjem vseh variabilnih prejemkov, ki jih AIS financira s plačilom stroškov poslovanja ali po potrebi spodbujevalne provizije. Poleg razkritja prejemkov bi UAIS morali zagotoviti tudi informacije o finančnih in nefinančnih merilih politik in praks prejemkov za relevantne kategorije osebja, kar bi vlagateljem omogočilo ocenjevanje obstoječih spodbud.
(128)
Kadar AIS izda enote, bi bilo treba izračunati prenose kakršnih koli sredstev v stranske žepe, in sicer ob času prenosa in na podlagi števila enot, dodeljenih pri prenosu sredstev, pomnoženih s ceno na enoto. Osnova vrednotenja bi morala biti v vseh okoliščinah jasno razkrita in vključevati datum, ko je bilo izvedeno vrednotenje.
(129)
UAIS bi morali pri upravljanju likvidnosti imeti pravico, da dogovore o izposoji sklenejo v imenu AIS, ki jih upravljajo. Navedeni dogovori so lahko kratkoročni ali trajnejši. V slednjem primeru je bolj verjetno, da bi bil tak dogovor poseben za namene upravljanja nelikvidnih sredstev.
(130)
V skladu z načelom razlikovanja in ob priznavanju različnih vrst AIS, bi se razkrivanje informacij UAIS vlagateljem moralo razlikovati glede na vrsto AIS in bi temeljilo na drugih dejavnikih, kot sta naložbena strategija in sestava portfelja.
(131)
Direktiva 2011/61/EU zahteva, da UAIS pristojnim organom matične države članice redno zagotavljajo določene informacije, in sicer za vsak AIS v EU, ki ga upravljajo, in vsak AIS, ki ga tržijo v Uniji. Zato je pomembno, da se nadalje določijo informacije, ki jih je treba predložiti, in pogostost poročanja, ki je odvisno od vrednosti upravljanih sredstev v portfelju AIS, ki jih upravlja navedeni UAIS. Zagotoviti bi bilo treba predloge poročanja na formalnih obrazcih, izpolniti pa bi jih moral UAIS, in sicer za AIS, ki jih upravlja. Kadar subjekt, ki ima dovoljenje za delovanje kot UAIS, trži AIS, ki jih upravljajo drugi UIAS, ne deluje kot upravitelj navedenih AIS, temveč kot posrednik, in sicer kot katero koli investicijsko podjetje iz Direktive 2004/39/ES. Zato temu subjektu ne bi bilo treba poročati o teh AIS, saj bi to povzročilo dvojno ali večkratno poročanje. Ta zahteva glede poročanja pa bi morala vseeno veljati za UAIS zunaj EU, ki upravljajo AIS, ki se tržijo v Uniji.
(132)
Prag iz te uredbe sproži samo zahteve glede poročanja iz člena 24(4) Direktive 2011/61/EU. AIS s stopnjo finančnega vzvoda, izračunano v skladu z metodo zavezujoče izpostavljenosti, ki znaša trikrat manj od njegove čiste vrednosti sredstev, se ne bi štel kot sklad, ki znatno uporablja finančni vzvod. Vendar pa pristojni organi lahko zahtevajo dodatne informacije, če je to potrebno za učinkovito spremljanje sistemskih tveganj. Določitev praga za poročanje tudi zagotavlja, da se informacije o nastanku sistemskega tveganja po vsej Uniji zbirajo usklajeno, obenem pa UAIS zagotavlja gotovost.
(133)
Nadzorne naloge pristojnega organa iz člena 25(3) Direktive 2011/61/EU se izvajajo v okviru novega nadzornega sistema, ki je del ocene tekočih nadzornih postopkov in sistemskega tveganja UAIS, ki jo izvajajo pristojni organi in evropski nadzorni organi, in sicer glede stabilnosti in celovitosti finančnega sistema. Pristojni organi bi morali ustrezno uporabljati prejete informacije in uvesti omejitve finančnega vzvoda, ki ga uporabljajo UAIS, ali druge omejitve pri upravljanju AIS v zvezi z upravljanimi AIS, kadar menijo, da je to potrebno za zagotovitev stabilnosti in celovitosti finančnega sistema. Ocena sistemskega tveganja se bo verjetno razlikovala glede na gospodarsko okolje, pri čemer pa ima vsak UAIS v zvezi z AIS, ki ga upravlja, potencial, da postane sistemsko pomemben. Zato je temeljna zahteva, da pristojni organi pridobijo vse informacije, ki so potrebne za ustrezno oceno teh primerov, da bi preprečili nastanek sistemskega tveganja. Pristojni organi bi morali nato natančno oceniti informacije in sprejeti ustrezne ukrepe.
(134)
Da bi lahko UAIS v EU upravljali in tržili AIS zunaj EU in UAIS zunaj EU upravljali in tržili AIS v Uniji, Direktiva 2011/61/EU zahteva sklenitev ustreznih sporazumov o sodelovanju z ustreznimi nadzornimi organi tretje države, kjer ima AIS zunaj EU in/ali UAIS zunaj EU sedež. Takšni sporazumi o sodelovanju bi morali zagotoviti vsaj učinkovito izmenjavo informacij, ki bi pristojnim organom Unije omogočala, da svoje dolžnosti opravljajo v skladu z Direktivo 2011/61/EU.
(135)
Sporazumi o sodelovanju bi morali pristojnim organom omogočiti, da pri subjektih tretjih držav opravljajo svoje nadzorne in izvršilne dolžnosti. Sporazumi o sodelovanju bi zato morali določiti jasen dejanski okvir za dostop do informacij, izvajanje pregledov na kraju samem in pomoč, ki jo morajo zagotoviti organi tretje države. Sporazumi o sodelovanju bi morali zagotoviti, da se prejete informacije lahko posredujejo drugim zadevnim pristojnim organom ter organu ESMA in Evropskemu odboru za sistemska tveganja.
(136)
Da se pristojnim organom, UAIS in depozitarjem omogoči dovolj časa za prilagoditev na nove zahteve iz te uredbe, da jih bodo lahko učinkovito uporabljali, bi bilo treba začetek uporabe te uredbe uskladiti z datumom prenosa Direktive 2011/61/EU -
SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:
POGLAVJE I
OPREDELITEV POJMOV
Člen 1
Opredelitev pojmov
Poleg opredelitve pojmov iz člena 2 Direktive 2011/61/EU se v tej uredbi uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:
1.
„kapitalska obveznost“ pomeni pogodbeno obveznost vlagatelja, da alternativnemu investicijskemu skladu (AIS) na zahtevo UAIS zagotovi dogovorjen znesek naložbe;
2.
„zadevna oseba“ v zvezi z UAIS pomeni:
(a)
direktorja, partnerja ali enakovredno osebo ali člana vodstva UAIS;
(b)
zaposlenega pri UAIS ali katero koli drugo fizično osebo, katere storitve so na voljo ali pod nadzorom UAIS in ki je vključena v opravljanje storitev upravljanja skupnega portfelja s strani UAIS;
(c)
fizično ali pravno osebo, ki je neposredno vključena v izvajanje storitev za UAIS na podlagi dogovora o prenosu pooblastil na tretje osebe za namene upravljanja skupnega portfelja s strani UAIS;
3.
„višje vodstvo“ pomeni osebo ali osebe, ki učinkovito opravljajo dejavnost UAIS v skladu s členom 8(1)(c) Direktive 2011/61/EU in, če je ustrezno, izvršilnega člana ali člane vodstvenega organa;
4.
„vodstveni organ“ pomeni organ UAIS s pristojnostjo sprejemanja končnih odločitev, ki vključuje nadzorne in upravne naloge ali le upravno nalogo, če sta navedeni nalogi ločeni;
5.
„posebna ureditev“ pomeni ureditev, ki nastane neposredno zaradi nelikvidne narave sredstev AIS, kar vpliva na posebne pravice vlagateljev glede odkupa vrste enote ali deleža AIS, in je posebej prilagojena ali ločena ureditev od splošnih pravic vlagateljev glede odkupa.
POGLAVJE II
SPLOŠNE DOLOČBE
ODDELEK 1
Izračun upravljanih sredstev
(člen 3(2) Direktive 2011/61/EU)
Člen 2
Izračun celotne vrednosti upravljanih sredstev
1. Da bi izpolnjeval pogoje glede izjem iz člena 3(2) Direktive 2011/61/EU, UAIS:
(a)
opredeli vse AIS, za katere je imenovan kot zunanji UAIS, ali AIS, katerega UAIS je, če pravna oblika AIS omogoča notranje upravljanje v skladu s členom 5 Direktive 2011/61/EU;
(b)
za vsak upravljan AIS opredeli portfelj sredstev in v skladu s pravili vrednotenja iz zakonodaje države, v kateri ima AIS sedež, in/ali pravili upravljanja in ustanovnimi listinami AIS določi ustrezno vrednost upravljanih sredstev, vključno z vsemi sredstvi, pridobljenimi z uporabo finančnega vzvoda;
(c)
združi ugotovljene vrednosti upravljanih sredstev za vse upravljane AIS in primerja ugotovljeno celotno vrednost upravljanih sredstev z ustreznim pragom iz člena 3(2) Direktive 2011/61/EU.
2. Za namene odstavka 1 se kolektivni naložbeni podjemi za vlaganja v prenosljive vrednostne papirje (KNPVP), za katere UAIS v skladu z Direktivo 2009/65/ES deluje kot pooblaščena družba za upravljanje, ne vključijo v izračun.
Za namene odstavka 1 se AIS, ki jih upravlja UAIS in za katerega je UAIS prenesel naloge v skladu s členom 20 Direktive 2011/61/EU, vključijo v izračun. Portfelj AIS, ki ga UAIS upravlja na podlagi prenosa, pa se izključi iz izračuna.
3. Za namene izračuna celotne vrednosti upravljanih sredstev se vsaka pozicija izvedenega finančnega instrumenta, vključno z vsemi instrumenti v prenosljivih vrednostnih papirjih, pretvori v enakovredno pozicijo v osnovnih sredstvih navedenega izvedenega finančnega instrumenta, in sicer z uporabo metodologij za pretvorbo iz člena 10. Absolutna vrednost navedene enakovredne pozicije se nato uporabi za izračun celotne vrednosti upravljanih sredstev.
4. Kadar AIS vlaga v druge AIS, ki jih upravljajo isti zunanji UAIS, se navedena naložba izključi iz izračuna upravljanih sredstev UAIS.
5. Kadar en oddelek notranje ali zunanje upravljanega AIS vlaga v drug oddelek navedenega AIS, se navedena naložba lahko izključi iz izračuna upravljanih sredstev UAIS.
6. Celotna vrednost upravljanih sredstev se izračuna v skladu z odstavki 1 do 4, in sicer vsaj enkrat na leto in z uporabo najnovejših vrednosti sredstev. Najnovejša vrednost sredstev za vsak AIS se izračuna v dvanajstih mesecih pred datumom izračuna praga v skladu s prvim stavkom tega odstavka. UAIS določi datum izračuna praga, ki ga dosledno uporablja. Kakršno koli spremembo izbranega datumu je treba upravičiti pristojnemu organu. UAIS pri izbiri datuma izračuna praga upošteva čas in pogostost vrednotenja upravljanih sredstev.
Člen 3
Stalno spremljanje upravljanih sredstev
UAIS vzpostavi, izvaja in uporablja postopke za stalno spremljanje celotne vrednosti upravljanih sredstev. Spremljanje odraža najnovejši pregled upravljanih sredstev in vključuje spremljanje dejavnosti vpisov in odkupov ali, kjer je ustrezno, črpanje in distribucijo kapitala ter vrednost sredstev, vloženih za vsak AIS.
Za namene ocene potrebe po pogostejših izračunih celotne vrednosti upravljanih sredstev se upoštevata bližina celotne vrednosti upravljanih sredstev pragu iz člena 3(2) Direktive 2011/61/EU in pričakovana dejavnost vpisa in odkupa.
Člen 4
Začasno preseganje praga
1. UAIS oceni primere, v katerih celotna vrednost upravljanih sredstev preseže zadevni prag, da bi ugotovil, ali so začasne narave.
2. Kadar celotna vrednost upravljanih sredstev preseže zadevni prag in UAIS meni, da položaj ni začasen, o tem nemudoma obvesti pristojni organ in navede, da se položaj ne šteje kot začasen, ter v 30 koledarskih dneh zaprosi za dovoljenje v skladu s členom 7 Direktive 2011/61/EU.
3. Kadar celotna vrednost upravljanih sredstev preseže zadevni prag in UAIS meni, da je položaj začasen, o tem nemudoma obvesti pristojni organ in navede, da se položaj šteje kot začasen. Obvestilo vključuje dodatne informacije, s katerimi UAIS upraviči oceno o začasnem položaju, vključno z opisom položaja in obrazložitvijo razlogov za to, da je položaj začasen.
4. Položaj se ne šteje kot začasen, če obstaja verjetnost, da se bo nadaljeval več kot tri mesece.
5. UAIS tri mesece po dnevu, ko je celotna vrednost upravljanih sredstev presegla zadevni prag, ponovno izračuna celotno vrednost upravljanih sredstev, da pristojnim organom dokaže, da je položaj, zaradi katerega je prišlo do preseganja praga upravljanih sredstev, odpravljen in da vložitev zahtevka za dovoljenje UAIS ni potrebna.
Člen 5
Informacije, ki jih je treba zagotoviti v okviru registracije
1. UAIS kot del zahteve iz člena 3(3)(b) Direktive 2011/61/EU pristojnim organom sporočijo celotno vrednost upravljanih sredstev, izračunano v skladu s postopkom iz člena 2.
2. UAIS kot del zahteve iz člena 3(3)(c) Direktive 2011/61/EU za vsak AIS zagotovijo ponudbeni dokument ali ustrezen izvleček iz ponudbenega dokumenta ali splošni opis naložbene strategije. Ustrezen izvleček iz ponudbenega dokumenta in opis naložbene strategije vključujeta vsaj naslednje informacije:
(a)
glavne kategorije sredstev, v katere bi AIS lahko vlagal;
(b)
vse industrijske, geografske ali druge tržne sektorje ali posebne razrede sredstev, ki so ključni za naložbeno strategijo;
(c)
opis politike AIS na področju izposoje ali finančnega vzvoda.
3. Informacije, ki jih mora UAIS zagotoviti v skladu s členom 3(3)(d) Direktive 2011/61/EU, so navedene v členu 110(1) te uredbe. Zagotovijo se v skladu s predlogo za poročanje na uradnem obrazcu, kakor je določeno v Prilogi IV.
4. Informacije, zbrane v skladu s členom 3(3)(d) Direktive 2011/61/EU, se izmenjajo s pristojnimi organi v Uniji, Evropskim organom za vrednostne papirje in trge (ESMA) in Evropskim odborom za sistemska tveganja (ESRB), če je to potrebno za izpolnjevanje njihovih dolžnosti.
5. Informacije, potrebne za registracijo, se posodabljajo in zagotavljajo vsako leto. Pristojni organi lahko iz razlogov, ki zadevajo izvajanje njihovih pristojnosti v skladu s členom 46 Direktive 2011/61/EU, od UAIS zahtevajo, da informacije iz člena 3 Direktive 2011/61/EU zagotovi pogosteje.
ODDELEK 2
Izračun finančnega vzvoda
(člen 4(3) Direktive 2011/61/EU)
Člen 6
Splošne določbe o izračunu finančnega vzvoda
1. Finančni vzvod AIS je izražen kot razmerje med izpostavljenostjo AIS in njegovo čisto vrednostjo sredstev.
2. UAIS izpostavljenost upravljanega AIS izračunajo v skladu z metodo bruto izpostavljenosti iz člena 7 in metodo zavezujoče izpostavljenosti iz člena 8.
Komisija ob upoštevanju dogajanj na trgu in najpozneje 21. julija 2015 pregleda metode izračuna iz prvega pododstavka, pri čemer določi, ali sta navedeni metodi zadostni in ustrezni za vse vrste AIS ali pa je treba razviti dodatno in neobvezno metodo za izračun finančnega vzvoda.
3. Izpostavljenost, ki je del vseh finančnih ali pravnih struktur, ki vključujejo tretje osebe pod nadzorom zadevnih AIS, je treba vključiti v izračun izpostavljenosti, kjer so zadevne strukture vzpostavljene posebej zato, da neposredno ali posredno povečujejo izpostavljenost na ravni AIS. Pri AIS, katerih osnovna naložbena politika temelji na pridobitvi nadzora nad družbami ali izdajatelji, ki ne kotirajo na borzi, UAIS v izračun finančnega vzvoda ne vključijo kakršne koli izpostavljenosti, ki obstaja na ravni navedenih družb in izdajateljev, ki ne kotirajo na borzi, če AIS ali UAIS, ki deluje v imenu AIS, ne nosi morebitnih izgub, ki presegajo njegove naložbe v zadevno družbo ali izdajatelja.
4. UAIS izključi sklenjene dogovore o izposoji, če so začasni in v celoti kriti s pogodbenimi kapitalskimi obveznostmi vlagateljev v AIS.
5. UAIS imajo na voljo ustrezno dokumentirane postopke za izračun izpostavljenosti vsakega upravljanega AIS v skladu z metodo bruto izpostavljenosti in metodo zavezujoče izpostavljenosti. Izračun se uporablja dosledno.
Člen 7
Metoda bruto izpostavljenosti za izračun izpostavljenosti AIS
Izpostavljenost AIS, ki se izračuna v skladu z metodo bruto izpostavljenosti, je vsota absolutnih vrednosti vseh pozicij, ki se vrednotijo v skladu s členom 19 Direktive 2011/61/EU in vsemi delegirani akti, sprejetimi v skladu z njo.
Za izračun izpostavljenosti AIS v skladu z metodo bruto izpostavljenosti UAIS:
(a)
izključi vrednost denarnih sredstev in njihovih ustreznikov, ki so visoko likvidne naložbe v osnovni valuti AIS, ki se lahko takoj pretvorijo v znan znesek denarnih sredstev, so predmet neznatnega tveganja spremembe vrednosti in zagotavljajo donos, ki ne presega stopnje trimesečne državne obveznice visoke kakovosti;
(b)
izvedene finančne instrumente pretvori v enakovredno pozicijo v njihovih osnovnih sredstvih z uporabo metodologij za pretvorbo iz člena 10 in metod iz odstavkov 4 do 9 in 14 Priloge I;
(c)
izključi izposojo denarnih sredstev, ki ostanejo denarna sredstva ali njihovi ustrezniki iz točke (a), ko so zneski navedenih plačil znani;
(d)
vključi izpostavljenost, ki je posledica ponovnega vlaganja denarnih posojil, izraženega kot višja tržna vrednost realizirane naložbe ali skupni znesek denarnega posojila iz odstavkov 1 in 2 Priloge I;
(e)
vključi pozicije v okviru poslov začasne prodaje/začasnega nakupa ali poslov izposoje ali posojanja vrednostnih papirjev ali drugih ureditev v skladu z odstavki 3 in 10 do 13 Priloge I.
Člen 8
Metoda zavezujoče izpostavljenosti za izračun izpostavljenosti AIS
1. Izpostavljenost AIS, ki se izračuna v skladu z metodo zavezujoče izpostavljenosti, je vsota absolutnih vrednosti vseh pozicij, ki se vrednotijo v skladu s členom 19 Direktive 2011/61/EU in vsemi ustreznimi delegirani akti, za katere veljajo merila iz odstavkov 2 do 9.
2. UAIS pri izračunu izpostavljenosti AIS v skladu z metodo zavezujoče izpostavljenosti:
(a)
vsako pozicijo v izvedenem finančnem instrumentu pretvori v enakovredno pozicijo v njegovem osnovnem sredstvu z uporabo metodologij za pretvorbo iz člena 10 in odstavkov 4 do 9 in 14 Priloge II;
(b)
uporabi pogodbe o pobotu in varovanju pred tveganjem;
(c)
izračuna izpostavljenost, ki je posledica ponovnega vlaganja posojil, če to poveča izpostavljenost AIS, kot je opredeljeno v odstavkih 1 in 2 Priloge I;
(d)
v izračun vključi druge ureditve v skladu z odstavki 3 in 10 do 13 Priloge I.
3. Za izračun izpostavljenosti AIS v skladu z metodo zavezujoče izpostavljenosti:
(a)
pogodbe o pobotu vključujejo kombinacije trgovanj z izvedenimi finančnimi instrumenti ali pozicijami v vrednostnih papirjih, ki zadevajo isto osnovno sredstvo, pri izvedenih finančnih instrumentih ne glede na zapadlost izvedenih finančnih instrumentov, ko so navedena trgovanja z izvedenimi finančnimi instrumenti ali pozicijami v vrednostnih papirjih izvedena z izključnim namenom odprave tveganj, povezanih s pozicijami v drugih izvedenih finančnih instrumentih ali vrednostnih papirjih;
(b)
pogodbe o varovanju pred tveganjem vključujejo kombinacije trgovanj z izvedenimi finančnimi instrumenti ali pozicijami v vrednostnih papirjih, ki nujno ne zadevajo istega osnovnega sredstva, ko so navedena trgovanja z izvedenimi finančnimi instrumenti ali pozicijami v vrednostnih papirjih izvedena z izključnim namenom izravnave tveganj, povezanih s pozicijami v drugih izvedenih finančnih instrumentih ali vrednostnih papirjih.
4. Z odstopanjem od odstavka 2 se izvedeni finančni instrument ne pretvori v enakovredno pozicijo v osnovnem sredstvu, če ima vse naslednje značilnosti:
(a)
donos finančnih sredstev iz portfelja AIS zamenja za donos drugih referenčnih finančnih sredstev;
(b)
popolnoma odpravi tveganja zamenjanih sredstev iz portfelja AIS tako, da donos AIS ni odvisen od donosa zamenjanih sredstev;
(c)
ne vključuje niti dodatnih izbirnih značilnosti niti klavzul o finančnem vzvodu niti drugih dodatnih tveganj v primerjavi z neposrednim držanjem referenčnih finančnih sredstev.
5. Z odstopanjem od odstavka 2 se izvedeni finančni instrument ne pretvori v enakovredno pozicijo v osnovnem sredstvu pri izračunu izpostavljenosti v skladu z metodo zavezujoče izpostavljenosti, če izpolnjuje oba naslednja pogoja:
(a)
kombinirano držanje s strani AIS izvedenega finančnega instrumenta, ki zadeva finančno sredstvo in denarna sredstva, ki so vložena v njihov ustreznik, kot je opredeljeno v členu 7(a), je enako držanju dolge pozicije v zadevnem finančnem sredstvu;
(b)
izvedeni finančni instrument ne sme povzročati nobene dodatne izpostavljenosti in finančnega vzvoda ali tveganja.
6. Pogodbe o varovanju pred tveganjem se upoštevajo pri izračunu izpostavljenosti AIS samo, če izpolnjujejo vse naslednje pogoje:
(a)
cilj pozicij varovanja ni ustvarjati donos, splošna in posebna tveganja pa so izravnana;
(b)
na ravni AIS obstaja preverljivo zmanjšanje tržnega tveganja;
(c)
tveganja, povezana z izvedenimi finančnimi instrumenti, ter splošna in posebna tveganja so izravnana;
(d)
pogodbe o varovanju pred tveganjem zadevajo isti razred sredstev;
(e)
so učinkovite v izjemnih tržnih pogojih.
7. Ob upoštevanju odstavka 6 se izvedeni finančni instrumenti, ki se uporabljajo za namene varovanja pred tečajnimi tveganji in ne povzročajo dodatne izpostavljenosti, finančnega vzvoda ali drugih tveganj, ne vključijo v izračun.
8. UAIS pozicije pobota v naslednjih primerih:
(a)
med izvedenimi finančnimi instrumenti, če zadevajo isto osnovno sredstvo, tudi če se zapadlost izvedenih finančnih instrumentov razlikuje;
(b)
med izvedenim finančnim instrumentom, katerega osnovno sredstvo je prenosljiv vrednostni papir, instrument denarnega trga ali enota v kolektivnih naložbenih podjemih, kot je določeno v točkah 1 do 3 oddelka C Priloge I k Direktivi 2004/39/ES, in istim navedenim ustreznim osnovnim sredstvom.
9. UAIS, ki upravljajo AIS, ki v skladu s svojo glavno naložbeno politiko vlagajo predvsem v obrestne izvedene finančne instrumente, imajo na voljo posebna pravila o pobotu trajanja, pri čemer upoštevajo korelacijo med elementi zapadlosti obrestne krivulje iz člena 11.
Člen 9
Metode za povečanje izpostavljenosti AIS
UAIS pri izračunu izpostavljenosti uporabijo metode iz Priloge I, in sicer v primerih, ki so navedeni v njej.
Člen 10
Metodologija za pretvorbo izvedenih finančnih instrumentov
UAIS uporabijo metodologije za pretvorbo iz Priloge II, in sicer za izvedene finančne instrumente, ki so navedeni v njej.
Člen 11
Pravila o pobotu trajanja
1. UAIS pravila o pobotu trajanja uporabljajo pri izračunu izpostavljenosti AIS v skladu s členom 8(9).
2. Pravila o pobotu trajanja se ne uporabljajo, kadar bi povzročila zavajajoče informacije o profilu tveganja AIS. UAIS, ki navedena pravila o pobotu izkoriščajo, v svojo obrestno strategijo ne vključujejo drugih virov tveganja, kot je nestanovitnost. Zato se v strategijah arbitraže obrestnih mer ne uporabljajo navedena pravila o pobotu.
3. Uporaba navedenih pravil o pobotu trajanja ne zagotavlja nobene neupravičene ravni finančnega vzvoda z naložbami v kratkoročne pozicije. Kratkoročni obrestni izvedeni finančni instrumenti niso glavni vir donosa za AIS s srednjeročnim trajanjem, ki uporablja pravila o pobotu trajanja.
4. Obrestni izvedeni finančni instrumenti se pretvorijo v njihovo enakovredno pozicijo osnov in pobotajo v skladu s Prilogo III.
5. AIS, ki uporabljajo pravila o pobotu trajanja, lahko še vedno uporabljajo varovanje pred tveganjem. Pravila o pobotu trajanja se lahko uporabljajo le za obrestne izvedene finančne instrumente, ki niso vključeni v pogodbe o varovanju pred tveganjem.
ODDELEK 3
Dodatna lastna sredstva in zavarovanje poklicne odgovornosti
(člen 9(7) in člen 15 Direktive 2011/61/EU)
Člen 12
Tveganja poklicne odgovornosti
1. Tveganja poklicne odgovornosti, ki jih je treba zajeti v skladu s členom 9(7) Direktive 2011/61/EU, so tveganja izgube ali škode, ki jo zadevna oseba povzroči z malomarnim izvajanjem dejavnosti, za katere je UAIS zakonsko odgovoren.
2. Zavarovanja poklicne odgovornosti iz odstavka 1 vključujejo, ne da bi bila omejena nanje, naslednja tveganja:
(a)
izgube dokumentov, ki dokazujejo lastništvo sredstev AIS;
(b)
zavajajočih informacij ali izjav, predloženih AIS ali njegovim vlagateljem;
(c)
dejanj, napak ali opustitev, ki povzročijo kršitve:
(i)
pravnih in zakonskih obveznosti;
(ii)
dolžnosti ustreznega znanja in skrbnosti do AIS in njegovih vlagateljev;
(iii)
fiduciarnih dolžnosti;
(iv)
obveznosti glede zaupnosti;
(v)
pravil upravljanja ali aktov o ustanovitvi AIS;
(vi)
mandata, ki ga AIS podeli UAIS;
(d)
neizpolnjevanja obveznosti glede vzpostavljanja, izvajanja in ohranjanja ustreznih postopkov za preprečitev nepoštenih, goljufivih ali zlonamernih dejanj;
(e)
neustrezno izvedenega vrednotenja sredstev ali izračuna cen enote/deleža;
(f)
izgube zaradi poslovnih motenj, sistemskih napak, napak pri obdelavah transakcij ali postopku upravljanja.
3. Tveganja poklicne odgovornosti so stalno krita z dodatnimi lastnimi sredstvi, določenimi v skladu s členom 14, ali ustreznim zavarovanjem poklicne odgovornosti, določenim v skladu s členom 15.
Člen 13
Kvalitativne zahteve glede tveganj poklicne odgovornosti
1. UAIS izvaja učinkovite politike in postopke za obvladovanje notranjih poslovnih tveganj, ki omogočajo ustrezno ugotavljanje, merjenje, upravljanje in spremljanje poslovnih tveganj, vključno s tveganji poklicne odgovornosti, katerim je ali bi bil UAIS lahko dejansko izpostavljen. Dejavnosti obvladovanja poslovnega tveganja se izvajajo neodvisno in kot del politike obvladovanja tveganj.
2. UAIS vzpostavi zbirko preteklih podatkov o izgubi, v kateri so zabeležene vse poslovne napake, izgube in škode. V zbirki so zabeležena, ne da bi bila na njih omejena, vsa tveganja poklicne odgovornosti iz člena 12(2), ki so se uresničila.
3. UAIS v okviru obvladovanja tveganja uporablja svoje notranje pretekle podatke o izgubi in, kadar je primerno, zunanje podatke, analize scenarijev in dejavnike, ki odražajo poslovno okolje in notranje nadzorne sisteme.
4. Izpostavljenosti poslovnemu tveganju in pretekle izgube se redno spremljajo, o njih pa se redno notranje poroča.
5. Politike in postopki UAIS za obvladovanje tveganja so dobro dokumentirani. UAIS ima na voljo ureditve za zagotavljanje skladnosti s politikami za obvladovanje poslovnega tveganja in učinkovite ukrepe za obravnavo neizpolnjevanja teh politik. UAIS ima vzpostavljene postopke za sprejemanje ustreznih korektivnih ukrepov.
6. Politike in postopki za obvladovanje poslovnih tveganj ter sistemi merjenja se redno pregledujejo, in sicer vsaj enkrat na leto.
7. UAIS ohranja finančna sredstva, ki ustrezajo oceni profila tveganja.
Člen 14
Dodatna lastna sredstva
1. Ta člen uporabljajo UAIS, ki se odločijo, da bodo tveganja poklicne odgovornosti krili z dodatnimi lastnimi sredstvi.
2. UAIS zagotovi dodatna lastna sredstva za kritje tveganj odgovornosti, ki izhajajo iz poklicne malomarnosti, ki znašajo vsaj 0,01 % vrednosti portfelja upravljanih AIS.
Vrednost portfelja upravljanih AIS je vsota absolutne vrednosti vseh sredstev vseh AIS, ki jih upravlja UAIS, vključno s sredstvi, pridobljenimi z uporabo finančnega vzvoda, pri čemer se izvedeni finančni instrumenti vrednotijo glede na tržno vrednost.
3. Izračun zahtevanih dodatnih lastnih sredstev iz odstavka 2 se ponovi ob koncu vsakega proračunskega leta in znesek dodatnih lastnih sredstev se ustrezno prilagodi.
UAIS vzpostavi, izvaja in uporablja postopke za stalno spremljanje vrednosti portfelja upravljanih AIS, ki jih izračuna v skladu z drugim pododstavkom odstavka 2. Če se pred letnim ponovnim izračunom iz prvega pododstavka vrednost portfelja upravljanih AIS znatno poveča, UAIS nemudoma ponovno izračuna zahtevana dodatna lastna sredstva in jih ustrezno prilagodi.
4. Pristojni organ matične države članice UAIS lahko UAIS odobri, da zagotovi dodatna lastna sredstva, ki so nižja od zneska iz odstavka 2, samo, če je na podlagi preteklih podatkov UAIS o izgubi, ki so zabeleženi v obdobju opazovanja najmanj tri leta pred ocenjevanjem, prepričan, da UAIS zagotavlja zadostna dodatna lastna sredstva za ustrezno kritje tveganj poklicne odgovornosti. Odobreni nižji znesek dodatnih lastnih sredstev ne sme biti manjši od 0,008 % vrednosti portfelja AIS, ki jih upravlja UAIS.
5. Pristojni organ matične države članice UAIS lahko od UAIS zahteva, da zagotovi dodatna lastna sredstva, ki so višja od zneska iz odstavka 2, če ni prepričan, da ima UAIS zadostna dodatna lastna sredstva za ustrezno kritje tveganj poklicne odgovornosti. Pristojni organ navede razloge, zakaj meni, da so dodatna lastna sredstva UAIS nezadostna.
Člen 15
Zavarovanje poklicne odgovornosti
1. Ta člen uporabljajo UAIS, ki se odločijo, da bodo tveganja poklicne odgovornosti krili z zavarovanjem poklicne odgovornosti.
2. UAIS sklene in stalno ohranja zavarovanje poklicne odgovornosti, ki:
(a)
ima začetno obdobje veljavnosti najmanj eno leto;
(b)
ima odpovedni rok za preklic najmanj 90 dni;
(c)
zajema tveganja poklicne odgovornosti, kot je določeno v členu 12(1) in (2);
(d)
je sklenjeno pri zavarovalnici EU ali zunaj EU, ki ima dovoljenje za sklepanje zavarovanja poklicne odgovornosti v skladu z zakonodajo Unije ali nacionalno zakonodajo;
(e)
ga sklene subjekt tretje osebe.
Vsak dogovorjeni določeni presežek se v celoti krije z dodatnimi lastnimi sredstvi, ki se zagotovijo poleg lastnih sredstev v skladu s členom 9(1) in (3) Direktive 2011/61/EU.
3. Kritje zavarovanja posameznega zahtevka znaša najmanj 0,7 % vrednosti portfelja AIS, ki jih upravljajo UAIS, izračunane na podlagi drugega pododstavka člena 14(2).
4. Kritje zavarovanja skupnih zahtevkov na leto znaša najmanj 0,9 % vrednosti portfelja AIS, ki jih upravljajo UAIS, izračunane na podlagi drugega pododstavka člena 14(2).
5. UAIS politiko zavarovanja poklicne odgovornosti in njeno skladnost z zahtevami iz tega člena pregleda vsaj enkrat na leto in v primeru kakršne koli spremembe, ki vpliva na skladnost politike z zahtevami v tem členu.
POGLAVJE III
POGOJI POSLOVANJA UAIS
ODDELEK 1
Splošna načela
(člen 12(1) Direktive 2011/61/EU)
Člen 16
Splošne obveznosti pristojnih organov
Pristojni organi pri oceni skladnosti UAIS s členom 12(1) Direktive 2011/61/EU uporabljajo vsaj merila iz tega oddelka.
Člen 17
Dolžnost delovanja v najboljšem interesu AIS ali vlagateljev v AIS in integritete trga
1. UAIS uporabljajo politike in postopke za preprečevanje zlorab, vključno s tistimi, za katere se lahko razumno pričakuje, da negativno vplivajo na stabilnost in integriteto trga.
2. UAIS zagotovijo, da AIS, ki jih upravljajo, ali vlagateljem v te AIS ne zaračunavajo nepotrebnih stroškov.
Člen 18
Primerna skrbnost
1. UAIS pri izbiri in stalnem spremljanju naložb uporabljajo visoko stopnjo primerne skrbnosti.
2. UAIS zagotovijo, da imajo ustrezno znanje in razumevanje sredstev, v katere vlaga AIS.
3. UAIS vzpostavijo, izvajajo in uporabljajo pisne politike in postopke o primerni skrbnosti ter izvajajo učinkovite ureditve, s katerimi zagotovijo, da se naložbene odločitve, sprejete v imenu AIS, izvedejo v skladu s cilji, naložbeno strategijo in po potrebi omejitvami tveganja AIS.
4. Politike in postopki o primerni skrbnosti iz odstavka 3 se redno pregledujejo in posodabljajo.
Člen 19
Primerna skrbnost pri naložbah v sredstva z omejeno likvidnostjo
1. Kadar UAIS vlagajo v sredstva z omejeno likvidnostjo in takšne naložbe spremlja faza pogajanj, v zvezi s pogajanji in poleg zahtev iz člena 18:
(a)
določijo in redno posodabljajo poslovni načrt, ki je skladen s trajanjem AIS in tržnimi pogoji;
(b)
iščejo in izberejo morebitne transakcije, ki so skladne s poslovnim načrtom iz točke (a);
(c)
ocenijo izbrane transakcije ob upoštevanju morebitnih priložnosti in vsa povezana tveganja, vse ustrezne pravne, davčne, finančne in druge dejavnike, ki vplivajo na vrednost, človeške in materialne vire ter strategije, vključno z izstopnimi strategijami;
(d)
izvajajo dejavnosti primerne skrbnosti, povezane s transakcijami, in sicer pred izvedbo;
(e)
spremljajo donosnost AIS na podlagi poslovnega načrta iz točke (a).
2. UAIS evidenco dejavnosti, ki se izvajajo v skladu z odstavkom 1, hrani najmanj pet let.
Člen 20
Primerna skrbnost pri izbiri in imenovanju nasprotnih strank in glavnih borznih posrednikov
1. UAIS izbiro in imenovanje nasprotnih strank in glavnih borznih posrednikov izvajajo strokovno in skrbno, in sicer pred sprejetjem dogovora, in potem stalno upoštevajo celoten obseg in kakovost njihovih storitev.
2. Pri izbiri glavnih borznih posrednikov ali nasprotnih strank UAIS ali AIS za transakcije z izvedenimi finančnimi instrumenti na trgu OTC, izposojo vrednostnih papirjev in posle začasne prodaje/začasnega nakupa UAIS zagotovijo, da navedeni glavni borzni posredniki in nasprotne stranke izpolnjujejo vse naslednje pogoje:
(a)
so predmet stalnega nadzora s strani javnega organa;
(b)
so finančno stabilni;
(c)
imajo potrebno organizacijsko strukturo in vire za izvajanje storitev, ki jih zagotavljajo UAIS ali AIS.
3. UAIS pri ocenjevanju finančne stabilnosti iz odstavka 2(b) upoštevajo, ali za glavnega borznega posrednika ali nasprotno stranko veljajo pravila varnega in skrbnega poslovanja, vključno z zadostnimi kapitalskimi zahtevami in učinkovitim nadzorom.
4. Seznam izbranih glavnih borznih posrednikov odobri višje vodstvo UAIS. Glavni borzni posredniki, ki niso vključeni v seznam, so lahko imenovani v izjemnih primerih, in sicer če izpolnjujejo zahteve iz odstavka 2, odobriti pa jih mora višje vodstvo. UAIS navede razloge za tako odločitev in dokaže primerno skrbnost, ki se upošteva pri izbiri in spremljanju glavnih borznih posrednikov, ki niso vključeni v seznam.
Člen 21
Pošteno, pravično in strokovno delovanje
Da se ugotovi, ali UAIS svoje dejavnosti izvaja pošteno, pravično in strokovno, pristojni organi ocenijo vsaj, ali so izpolnjeni naslednji pogoji:
(a)
vodstveni organ UAIS ima ustrezno kolektivno znanje, spretnosti in izkušnje, da lahko razume dejavnosti UAIS, zlasti glavna tveganja navedenih dejavnosti, in sredstva, v katere vlaga AIS;
(b)
člani vodstvenega organa dovolj časa namenijo ustreznemu izvajanju svojih nalog UAIS;
(c)
vsak član vodstvenega organa deluje pošteno, celovito in neodvisno;
(d)
UAIS namenja ustrezna sredstva za izobraževanje in usposabljanje članov vodstvenega organa.
Člen 22
Viri
1. UAIS zaposlujejo zadostno število osebja s spretnostmi, znanjem in strokovnostjo, ki so potrebni za opravljanje dodeljenih odgovornosti.
2. UAIS za namene odstavka 1 upoštevajo naravo, obseg in kompleksnost poslovanja ter naravo ter obseg storitev in dejavnosti, ki se izvajajo pri navedenem poslovanju.
Člen 23
Poštena obravnava vlagateljev v AIS
1. UAIS zagotovi, da njegovi postopki odločanja in organizacijska struktura iz člena 57 zagotavljajo pravično obravnavo vlagateljev.
2. Kakršna koli prednostna obravnava enega ali več vlagateljev s strani UAIS ne sme povzročiti pomembnega splošnega oškodovanja drugih vlagateljev.
Člen 24
Spodbude
1. UAIS ne ravnajo pošteno, pravično in v skladu z najboljšimi interesi AIS, ki jih upravljajo, ali vlagateljev v te AIS, če v zvezi z dejavnostmi, ki jih opravljajo med izvajanjem nalog iz Priloge I k Direktivi 2011/61/EU, plačajo ali prejmejo kakršno koli pristojbino ali provizijo ali dajejo ali prejmejo nedenarno ugodnost, razen naslednjih:
(a)
pristojbine, provizije ali nedenarne ugodnosti, ki se plačajo ali zagotovijo AIS ali osebi, ki deluje v imenu AIS, oziroma jih plača ali zagotovi AIS ali oseba, ki deluje v imenu AIS;
(b)
pristojbine, provizije ali nedenarne koristi, ki jih plača ali zagotovi tretja oseba ali oseba, ki deluje v imenu tretje osebe, ali pa se plačajo ali zagotovijo tretji osebi ali osebi, ki deluje v imenu tretje osebe, če UAIS lahko dokaže, da so izpolnjeni naslednji pogoji:
(i)
obstoj, narava in znesek pristojbine, provizije ali ugodnosti ali, kadar zneska ni mogoče določiti, metoda izračuna tega zneska se pred začetkom opravljanja zadevne storitve jasno razkrijejo vlagateljem v AIS na izčrpen, natančen in razumljiv način;
(ii)
plačilo pristojbine ali provizije ali zagotovitev nedenarne ugodnosti je oblikovano tako, da izboljšuje kakovost zadevne storitve in ne ovira UAIS pri izpolnjevanju dolžnosti, da ravna v najboljšem interesu AIS, ki ga upravlja, ali vlagateljev v AIS;
(c)
ustrezne pristojbine, ki omogočajo opravljanje zadevnih storitev ali so za to potrebne, vključno s stroški hrambe, pristojbinami za poravnavo in menjavo, zakonskimi dajatvami ali pravnimi stroški, ki po svoji naravi ne morejo povzročiti nasprotij z dolžnostmi UAIS, da ravna pošteno, pravično in v skladu z najboljšimi interesi AIS, ki ga upravlja, ali vlagateljev v AIS.
2. Razkritje bistvenih pogojev ureditev v zvezi s pristojbino, provizijo ali nedenarno ugodnostjo v obliki povzetka se šteje kot zadovoljivo za namene točke (i) odstavka 1(b), če se UAIS zaveže razkriti nadaljnje podrobnosti na zahtevo vlagatelja v AIS, ki ga upravlja, in če to zavezo izpolnjuje.
Člen 25
Učinkovita uporaba virov in postopkov - upravljanje naročil
1. UAIS vzpostavi, izvaja in uporablja postopke in ureditve, ki omogočajo takojšnje, pošteno in hitro izvajanje naročil v imenu AIS.
2. Postopki in ureditve iz odstavka 1 morajo izpolnjevati naslednje zahteve:
(a)
zagotavljajo, da se naročila, ki se izvajajo v imenu AIS, takoj in natančno evidentirajo in razdelijo;
(b)
izvajajo sicer primerljiva naročila AIS v zaporednem vrstnem redu in takoj, razen če je to zaradi vrste naročila ali prevladujočih tržnih pogojev neizvedljivo ali če interesi AIS ali vlagateljev v AIS zahtevajo drugače.
3. Finančni instrumenti, denarni zneski ali druga sredstva, prejeta pri poravnavi izvedenih naročil, se takoj in pravilno prenesejo na račun ustreznega AIS ali pa se na njem registrirajo.
4. UAIS ne zlorabi informacij v zvezi s tekočimi naročili AIS in sprejme vse ustrezne ukrepe za preprečitev tega, da bi katera koli njegova zadevna oseba zlorabila take informacije.
Člen 26
Obveznosti poročanja v zvezi z izvajanjem naročil za vpis in odkup
1. Kadar so UAIS izvedli naročilo za vpis ali, kadar je ustrezno, odkup vlagatelja, vlagatelju na trajnem nosilcu podatkov nemudoma zagotovijo bistvene informacije, ki zadevajo izvedbo navedenega naročila ali sprejetje ponudbe za vpis.
2. Odstavek 1 se ne uporablja, kadar mora tretja oseba vlagatelju predložiti potrdilo glede izvedbe naročila in če potrdilo vsebuje bistvene informacije.
UAIS zagotovijo, da tretja oseba izpolnjuje svoje obveznosti.
3. Bistvene informacije iz odstavkov 1 in 2 vsebujejo naslednje informacije:
(a)
opredelitev UAIS;
(b)
opredelitev vlagatelja;
(c)
datum in čas sprejetja naročila;
(d)
datum izvedbe;
(e)
opredelitev AIS;
(f)
bruto vrednost naročila, vključno s provizijo za vpis, ali neto znesek za odkup brez provizije.
4. UAIS vlagatelju na zahtevo predloži informacije o stanju naročila ali sprejetju ponudbe za vpis ali oboje.
Člen 27
Sprejemanje odločitev glede delovanja v imenu upravljanega AIS
1. UAIS delujejo v najboljšem interesu AIS ali vlagateljev v AIS, ki jih upravljajo, pri sprejemanju odločitev glede delovanja v imenu upravljanega AIS v okviru upravljanja njihovega portfelja.
2. Kadar UAIS kupijo ali prodajo finančne instrumente ali druga sredstva, pri katerih je pomembna najboljša izvedba, in za namene odstavka 1, sprejmejo vse razumne ukrepe, da dosežejo najboljše možne rezultate za AIS, ki jih upravljajo, ali vlagatelje v te AIS, ob upoštevanju cene, stroškov, hitrosti, verjetnosti izvedbe in poravnave, obsega, narave ali kakršnega koli drugega vidika v zvezi z izvajanjem naročila. Relativni pomen teh dejavnikov se določi z naslednjimi merili:
(a)
posebnimi cilji, naložbeno politiko in tveganji AIS, kot je navedeno v pravilih upravljanja ali aktih o ustanovitvi AIS, prospektih ali ponudbenih dokumentih AIS;
(b)
značilnosti naročila;
(c)
značilnosti finančnih instrumentov ali drugih sredstev, ki so predmet zadevnega naročila;
(d)
značilnosti izvedbenih mest, na katera se lahko usmeri zadevno naročilo.
3. UAIS vzpostavijo in izvajajo učinkovite ureditve za izpolnjevanje obveznosti iz odstavkov 1 in 2. UAIS zlasti uvede in izvaja pisno politiko glede izvedbe, ki AIS in njihovim vlagateljem omogoča, da pri naročilih AIS dosežejo najboljši možen rezultat v skladu z odstavkom 2.
4. UAIS redno spremljajo učinkovitost svojih ureditev in politike izvajanja naročil, da odkrijejo in po potrebi odpravijo morebitne pomanjkljivosti.
5. UAIS svojo politiko izvajanja naročil pregledajo vsako leto. Pregled se opravi tudi, kadar pride do pomembne spremembe, ki vpliva na zmožnost UAIS, da še naprej dosega najboljši možen rezultat za upravljane AIS.
6. UAIS so zmožni dokazati, da so naročila za trgovanje v imenu AIS izvedli v skladu s svojo politiko izvajanja naročil.
7. Kadar različna izvedbena mesta niso na voljo, se odstavki 2 do 5 ne uporabljajo. Vendar morajo UAIS biti sposobni dokazati, da različna izvedbena mesta niso na voljo.
Člen 28
Dajanje naročil v izvedbo drugim subjektom v imenu AIS
1. Kadar UAIS kupi ali proda finančne instrumente ali druga sredstva, pri katerih je pomembna najboljša izvedba, deluje v najboljšem interesu AIS, ki jih upravlja, ali vlagateljev v AIS pri dajanju naročil v izvedbo drugim subjektom v imenu upravljanih AIS, in sicer v okviru upravljanja njihovega portfelja.
2. UAIS ob upoštevanju cene, stroškov, hitrosti, verjetnosti izvedbe in poravnave, velikosti in narave naročila ali kakršnega koli drugega vidika v zvezi z izvajanjem naročila sprejmejo vse ustrezne ukrepe, da bi dosegli najboljši možen rezultat za AIS ali vlagatelje v AIS. Relativni pomen teh dejavnikov se določi na podlagi meril iz člena 27(2).
UAIS uvedejo, izvajajo in uporabljajo politiko, ki jim omogoča izpolnitev obveznosti iz prvega pododstavka. Politika za vsak razred instrumentov navaja subjekte, katerim se lahko dajo naročila. UAIS sklene dogovore za izvajanje naročil samo, kadar so ti dogovori skladni z obveznostmi iz tega člena. UAIS da vlagateljem v AIS, ki jih upravlja, na voljo ustrezne informacije o politiki, uvedeni v skladu s tem odstavkom, in o vseh pomembnih spremembah navedene politike.
3. UAIS redno spremljajo učinkovitost politike, uvedene v skladu z odstavkom 2, in zlasti kakovost izvedbe pri subjektih, opredeljenih v navedeni politiki, in po potrebi odpravijo morebitne pomanjkljivosti.
Poleg tega UAIS vsako leto pregledajo politiko. Takšen pregled se opravi tudi, kadar pride do pomembne spremembe, ki vpliva na zmožnost UAIS, da še naprej dosega najboljši možen rezultat za upravljane AIS.
4. UAIS so zmožni dokazati, da so naročila v imenu AIS dali v izvedbo drugemu subjektu v skladu s politiko, uvedeno v skladu z odstavkom 2.
5. Kadar različna izvedbena mesta niso na voljo, se odstavki 2 do 5 ne uporabljajo. Vendar morajo UAIS biti sposobni dokazati, da različna izvedbena mesta niso na voljo.
Člen 29
Združevanje in razdeljevanje naročil za trgovanje
1. UAIS lahko izvedejo naročilo AIS skupaj z naročilom drugega AIS, KNPVP ali stranke ali skupaj z naročilom, opravljenim pri vlaganju lastnih sredstev, kadar:
(a)
se lahko razumno pričakuje, da združevanje naročil v splošnem ne bo imelo negativnih posledic za kateri koli AIS, KNPVP ali stranke, katerih naročilo bo združeno z drugimi;
(b)
je določena in se izvaja politika razdeljevanja naročil, ki dovolj natančno ureja pravično razdeljevanje združenih naročil, vključno s tem, kako na razdeljevanje in obravnavo delnih izvedb vplivata obseg in cena naročil.
2. Kadar UAIS združi naročilo AIS z enim ali več naročili drugih AIS, KNPVP ali strank in je združeno naročilo delno izvedeno, razdeli s tem povezane trgovalne dejavnosti v skladu s svojo politiko razdeljevanja naročil.
3. Kadar UAIS združi transakcije za svoj račun z enim ali več naročili AIS, KNPVP ali strank, ne razdeli s tem povezanih trgovalnih dejavnosti na način, ki bi škodoval AIS, KNPVP ali stranki.
4. Kadar UAIS združi naročilo AIS, KNPVP ali druge stranke s transakcijo za svoj račun in je združeno naročilo delno izvedeno, razdeli s tem povezane trgovalne dejavnosti AIS, KNPVP ali strankam pred trgovalnimi dejavnostmi za svoj račun.
Če pa lahko UAIS AIS ali stranki utemeljeno dokaže, da brez združitve ne bi mogel izvesti naročila tako ugodno ali pa ga sploh ne bi mogel izvesti, lahko razdeli transakcijo za lasten račun sorazmerno v skladu s svojo politiko iz odstavka 1(b).
ODDELEK 2
Nasprotja interesov
(člen 14 Direktive 2011/61/EU)
Člen 30
Vrste nasprotij interesov
UAIS za namene ugotavljanja nasprotij interesov, ki se pojavijo pri upravljanju AIS, zlasti upoštevajo, ali UAIS, zadevna oseba ali oseba, ki je neposredno ali posredno povezana z UAIS na področju nadzora:
(a)
lahko ustvari finančni dobiček ali se izogne finančni izgubi na račun AIS ali njegovih vlagateljev;
(b)
ima interes za rezultate storitve ali dejavnosti, ki se opravlja za AIS ali njegove vlagatelje ali stranko, ali v transakciji, ki se opravi v imenu AIS ali stranke, ki se razlikuje od interesa AIS v navedenih rezultatih;
(c)
ima finančno ali drugo spodbudo, da:
-
interesu KNPVP, stranke ali skupine strank ali drugega AIS daje prednost pred interesom AIS,
-
interesu enega vlagatelja daje prednost pred interesom drugega vlagatelja ali skupine vlagateljev v isti AIS;
(d)
opravlja iste dejavnosti za AIS in drug AIS, KNPVP ali stranko, ali
(e)
prejme ali bo prejela od osebe, ki ni AIS ali njegov vlagatelj, spodbudo v zvezi z dejavnostmi upravljanja skupnega portfelja, ki se opravljajo za AIS, v obliki denarnih sredstev, blaga ali storitev, ki niso standardna provizija ali pristojbina za navedeno storitev.
Člen 31
Politika obvladovanja nasprotij interesov
1. UAIS vzpostavi, izvaja in uporablja učinkovito politiko obvladovanja nasprotij interesov. Navedena politika se določi pisno ter je sorazmerna z velikostjo in organizacijo UAIS ter naravo, obsegom in kompleksnostjo njegovega poslovanja.
Kadar je UAIS član skupine, politika upošteva tudi vse okoliščine, s katerimi je UAIS seznanjen ali bi moral biti seznanjen ter ki lahko zaradi strukture in poslovnih dejavnosti drugih članic skupine povzročijo nasprotje interesov.
2. Politika obvladovanja nasprotij interesov, določena v skladu z odstavkom 1, obsega naslednje:
(a)
glede dejavnosti, ki jih opravlja UAIS ali se opravljajo v njegovem imenu, vključno z dejavnostmi, ki jih opravlja pooblaščenec, podpooblaščenec, zunanji cenilec ali nasprotna stranka, opredelitev okoliščin, ki predstavljajo ali lahko povzročijo nasprotje interesov s pomembnim tveganjem oškodovanja interesov AIS ali njegovih vlagateljev;
(b)
postopke, ki jih je treba upoštevati, in ukrepe, ki jih je treba sprejeti za preprečevanje, obvladovanje in spremljanje teh nasprotij.
Člen 32
Nasprotja interesov v zvezi z odkupom naložb
UAIS, ki upravlja AIS odprtega tipa, ugotovi, obvladuje in spremlja nasprotja interesov, ki nastanejo med vlagatelji, ki želijo odkup svojih naložb, in vlagatelji, ki želijo ohraniti svoje naložbe v AIS, ter vsa nasprotja interesov med spodbudami UAIS za vlaganje v nelikvidna sredstva in politiko odkupa AIS v skladu z obveznostmi iz člena 14(1) Direktive 2011/61/EU.
Člen 33
Postopki in ukrepi za preprečevanje in obvladovanje nasprotij interesov
1. Postopki in ukrepi za preprečevanje in obvladovanje nasprotij interesov se oblikujejo za zagotovitev, da zadevne osebe, ki sodelujejo pri različnih poslovnih dejavnostih, ki vključujejo tveganje nasprotja interesov, izvajajo te dejavnosti s stopnjo neodvisnosti, ki ustreza velikosti in dejavnostim UAIS in skupine, v katero spada, in pomembnosti tveganj oškodovanja interesov AIS ali njegovih vlagateljev.
2. Kadar je potrebno in primerno, da UAIS zagotovi zahtevano stopnjo neodvisnosti, postopki, ki jih je treba uporabiti, in ukrepi, ki jih je treba sprejeti v skladu s členom 31(2)(b), vključujejo naslednje:
(a)
učinkovite postopke za preprečevanje ali nadzor izmenjave informacij med zadevnimi osebami, ki opravljajo dejavnosti upravljanja skupnega portfelja ali druge dejavnosti v skladu s členom 6(2) in (4) Direktive 2011/61/EU, ki vključujejo tveganje za nastanek nasprotja interesov, pri katerih lahko izmenjava informacij oškoduje interes enega ali več AIS ali njihovih vlagateljev;
(b)
ločen nadzor zadevnih oseb, katerih glavne naloge zajemajo opravljanje dejavnosti upravljanja skupnega portfelja v imenu strank ali vlagateljev ali opravljanje storitev za stranke ali vlagatelje, katerih interesi bi bili lahko v nasprotju, ali ki kako drugače zastopajo različne interese, ki bi bili lahko v nasprotju, vključno z interesi UAIS;
(c)
odstranitev vsake neposredne povezave med plačilom zadevnih oseb, ki se ukvarjajo predvsem z eno dejavnostjo, in plačilom ali ustvarjenimi prihodki različnih zadevnih oseb, ki se ukvarjajo predvsem z drugo dejavnostjo, kadar bi lahko v zvezi s temi dejavnostmi prišlo do nasprotja interesov;
(d)
ukrepe, ki kateri koli osebi preprečujejo, da bi neustrezno vplivala na način, kako zadevna oseba opravlja dejavnosti upravljanja skupnega portfelja, ali jo omejujejo pri tem;
(e)
ukrepe za preprečevanje ali nadziranje hkratnega ali naknadnega vključevanja zadevne osebe v ločene dejavnosti upravljanja skupnega portfelja ali druge dejavnosti iz člena 6(2) in (4) Direktive 2011/61/EU, če lahko tako vključevanje ogrozi ustrezno obvladovanje nasprotij interesov.
Kadar sprejetje ali uporaba enega ali več navedenih ukrepov in postopkov ne zagotavlja zahtevane stopnje neodvisnosti, UAIS sprejme alternativne ali dodatne ukrepe in postopke, ki so za te namene potrebni in primerni.
Člen 34
Obvladovanje nasprotij interesov
Kadar organizacijske ali upravne ureditve UAIS ne zadoščajo za popolno zagotovitev, da so odpravljena tveganja oškodovanja interesov AIS ali vlagateljev v AIS, je treba o tem nemudoma obvestiti višje vodstvo ali drug pristojen notranji organ UAIS, da lahko sprejme potrebno odločitev ali ukrep za zagotovitev, da UAIS deluje v najboljšem interesu AIS ali vlagateljev v navedeni AIS.
Člen 35
Spremljanje nasprotij interesov
1. UAIS vodijo in redno posodabljajo evidenco vseh vrst dejavnosti, ki jih opravlja UAIS ali se opravljajo v njegovem imenu in pri katerih je prišlo do nasprotij interesov s pomembnim tveganjem oškodovanja interesov enega ali več AIS ali njegovih vlagateljev ali ki bi v primeru tekočih dejavnosti lahko nastala.
2. Višje vodstvo redno in vsaj enkrat na leto prejme pisna poročila o dejavnostih iz odstavka 1.
Člen 36
Razkrivanje nasprotij interesov
1. Informacije, ki jih je treba razkriti vlagateljem v skladu s členom 14(1) in (2) Direktive 2011/61/EU, se vlagateljem zagotovijo na trajnem nosilcu podatkov ali na spletni strani.
2. Kadar so informacije iz odstavka 1 na voljo na spletni strani in niso naslovljene osebno na vlagatelja, morajo biti izpolnjeni naslednji pogoji:
(a)
vlagatelj je bil obveščen o spletnem naslovu in mestu na spletni strani, kjer lahko dostopa do informacij, in je privolil v zagotavljanje informacij na takšen način;
(b)
informacije se morajo posodabljati;
(c)
informacije morajo biti stalno dostopne prek navedene spletne strani, in sicer toliko časa, kot vlagatelj dejansko potrebuje za njihov pregled.
Člen 37
Strategije za uveljavljanje glasovalnih pravic
1. UAIS razvije ustrezne in učinkovite strategije za določanje, kdaj in kako se uveljavljajo kakršne koli glasovalne pravice v portfelju AIS, ki ga upravlja, in sicer za izključno korist zadevnega AIS in njegovih vlagateljev.
2. V strategiji iz odstavka 1 se določijo ukrepi in postopki za:
(a)
spremljanje relevantnih poslovnih ukrepov;
(b)
zagotavljanje, da se glasovalne pravice uveljavljajo v skladu z naložbenimi cilji in politiko zadevnega AIS;
(c)
preprečevanje ali obvladovanje vseh nasprotij interesov, ki izhajajo iz uveljavljanja glasovalnih pravic.
3. Kratek povzetek strategij in natančni podatki o ukrepih, sprejetih na podlagi navedenih strategij, so vlagateljem na voljo na njihovo zahtevo.
ODDELEK 3
Obvladovanje tveganja
(člen 15 Direktive 2011/61/EU)
Člen 38
Sistemi obvladovanja tveganja
Za namene tega oddelka sistemi obvladovanja tveganja pomenijo sisteme, ki jih sestavljajo ustrezni elementi organizacijske strukture UAIS, ki imajo osrednjo vlogo pri trajni funkciji obvladovanja tveganja, politike in postopki, povezani z obvladovanjem tveganja, ki je relevantno za naložbeno strategijo vsakega AIS, ter ukrepi, postopki in tehnike, povezani z merjenjem in obvladovanjem tveganja, ki jih uporablja UAIS v povezavi z vsakim AIS, ki ga upravlja.
Člen 39
Trajna funkcija obvladovanja tveganja
1. UAIS vzpostavi in vzdržuje trajno funkcijo obvladovanja tveganja, ki:
(a)
izvaja učinkovite politike in postopke obvladovanja tveganj, da lahko redno opredeljuje, meri, obvladuje in spremlja vsa tveganja, relevantna za vsako naložbeno strategijo AIS, ki jim je ali bi jim lahko bil izpostavljen vsak AIS;
(b)
zagotovi, da je profil tveganja AIS, ki se razkrije vlagateljem v skladu s točko (c) člena 23(4) Direktive 2011/61/EU, skladen z omejitvami tveganja, ki so bile določene v skladu s členom 44 te uredbe;
(c)
spremlja spoštovanje omejitev tveganja, določenih v skladu s členom 44, in pravočasno obvesti vodstveni organ UAIS in, če obstaja, njegovo nadzorno funkcijo, kadar meni, da profil tveganja AIS ni skladen s temi omejitvami ali da obstaja pomembno tveganje, da profil tveganja ne bo več skladen s temi omejitvami;
(d)
vodstvenemu organu UAIS in, če obstaja, njegovi nadzorni funkciji, redno, tj. tako pogosto, kot je smiselno glede na naravo, obseg in kompleksnost dejavnosti AIS oziroma UAIS, poroča o naslednjem:
(i)
spoštovanju omejitev tveganja, določenih v skladu s členom 44, in profila tveganja AIS, kot je bil razkrit vlagateljem v skladu s členom 23(4)(c) Direktive 2011/61/EU, ter skladnosti med njima;
(ii)
ustreznosti in učinkovitosti postopka obvladovanja tveganja, pri čemer zlasti navede, ali so bili oziroma bodo za odpravo kakršnih koli dejanskih ali pričakovanih pomanjkljivosti sprejeti ustrezni ukrepi;
(e)
višjemu vodstvu redno poroča o trenutni ravni tveganja vsakega upravljanega AIS in o vseh dejanskih ali predvidljivih kršitvah katerih koli omejitev tveganja, določenih v skladu s členom 44, da se lahko hitro sprejmejo ustrezni ukrepi.
2. Funkcija obvladovanja tveganja ima potrebna pooblastila in dostop do vseh pomembnih informacij, ki jih potrebuje za izpolnitev nalog iz odstavka 1.
Člen 40
Politika obvladovanja tveganja
1. UAIS vzpostavi, izvaja in vzdržuje ustrezno in dokumentirano politiko obvladovanja tveganja, ki določa vsa pomembna tveganja, ki so jim ali bi jim lahko bili izpostavljeni AIS, ki jih upravlja.
2. Politika obvladovanja tveganja zajema postopke, ki so potrebni, da lahko UAIS pri vsakem AIS, ki ga upravlja, oceni njegovo izpostavljenost tržnemu in likvidnostnemu tveganju, tveganju izpostavljenosti do nasprotne stranke in vsem drugim tveganjem, vključno z operativnim, ki so lahko bistvena za posamezne AIS, ki jih upravlja.
3. UAIS v politiki obvladovanja tveganja obravnava vsaj naslednje elemente:
(a)
tehnike, orodja in ukrepe, ki mu omogočajo zagotavljanje skladnosti s členom 45;
(b)
tehnike, orodja in ukrepe, ki omogočajo oceno in spremljanje likvidnostnega tveganja AIS pod običajnimi in izjemnimi likvidnostnimi pogoji, vključno z uporabo rednega izvajanja testov izjemnih situacij v skladu s členom 48;
(c)
razdelitev pristojnosti znotraj UAIS v zvezi z obvladovanjem tveganja;
(d)
omejitve, določene v skladu s členom 44 te uredbe, in utemeljitev, kako so te povezane s profilom tveganja AIS, razkritim vlagateljem v skladu s členom 23(4)(c) Direktive 2011/61/EU;
(e)
pogoje, vsebino, pogostost in naslovnike poročanja stalne funkcije obvladovanja tveganja iz člena 39.
4. Politika obvladovanja tveganja vključuje opis varoval iz člena 43, zlasti:
(a)
naravo morebitnih nasprotij interesov;
(b)
vzpostavljene korektivne ukrepe;
(c)
razloge, zakaj bi se za te ukrepe moralo razumno pričakovati, da bodo privedli do neodvisnega opravljanja funkcije obvladovanja tveganja;
(d)
kako namerava UAIS zagotoviti, da bodo varovala dosledno učinkovita.
5. Politika obvladovanja tveganja iz odstavka 1 je primerna glede na naravo, obseg in kompleksnost poslov UAIS in AIS, ki ga upravlja.
Člen 41
Ocenjevanje, spremljanje in pregled sistemov obvladovanja tveganja
1. UAIS ocenjujejo, spremljajo in redno, najmanj enkrat na leto, pregledajo:
(a)
ustreznost in učinkovitost politike obvladovanja tveganja ter ukrepov, postopkov in tehnik iz člena 45;
(b)
raven spoštovanja politike obvladovanja tveganja ter ukrepov, postopkov in tehnik iz člena 45 s strani UAIS;
(c)
ustreznost in učinkovitost ukrepov, sprejetih za odpravo morebitnih pomanjkljivosti pri izvajanju postopka obvladovanja tveganja;
(d)
izvajanje funkcije obvladovanja tveganja;
(e)
ustreznost in učinkovitost ukrepov za zagotovitev funkcionalne in hierarhične ločitve funkcije obvladovanja tveganja v skladu s členom 42.
Pogostost rednih pregledov iz prvega pododstavka določi višje vodstvo v skladu z načelom sorazmernosti ter ob upoštevanju narave, obsega in kompleksnosti poslov UAIS in AIS, ki ga upravlja.
2. Poleg rednih pregledov iz odstavka 1 se sistemi obvladovanja tveganja pregledajo, če:
(a)
pride do pomembnih sprememb politik in postopkov obvladovanja tveganja ter ukrepov, postopkov in tehnik iz člena 45;
(b)
notranji ali zunanji dogodki kažejo na to, da je potreben dodaten pregled;
(c)
pride do pomembnih sprememb naložbene strategije in ciljev AIS, ki ga upravlja UAIS.
3. UAIS posodobi sisteme obvladovanja tveganja na podlagi rezultatov pregleda iz odstavkov 1 in 2.
4. UAIS uradno obvesti pristojni organ svoje matične države članice o vseh pomembnih spremembah politike obvladovanja tveganja ter ukrepov, postopkov in tehnik iz člena 45.
Člen 42
Funkcionalna in hierarhična ločitev funkcije obvladovanja tveganja
1. Za funkcijo obvladovanja tveganja velja, da je funkcionalno in hierarhično ločena od delujočih enot, vključno s funkcijo upravljanja portfelja, samo če so izpolnjeni vsi naslednji pogoji:
(a)
oseb, ki izvajajo funkcijo obvladovanja tveganja, ne nadzorujejo osebe, ki so odgovorne za uspešnost delujočih enot UAIS, vključno s funkcijo upravljanja portfelja;
(b)
osebe, ki izvajajo funkcijo obvladovanja tveganja, ne opravljajo dejavnosti v okviru delujočih enot, vključno s funkcijo upravljanja portfelja;
(c)
osebe, ki izvajajo funkcijo obvladovanja tveganja, so nagrajene glede na dosežene cilje, povezane s to funkcijo, neodvisno od uspešnosti delujočih enot, vključno s funkcijo upravljanja portfelja;
(d)
prejemke višjih uslužbencev, ki opravljajo funkcijo obvladovanja tveganja, neposredno nadzira odbor za prejemke, če je tak odbor bil ustanovljen.
2. Funkcionalna in hierarhična ločitev funkcije obvladovanja tveganj v skladu z odstavkom 1 se zagotovi v celotni hierarhiji UAIS, vse do njenega vodstvenega organa. Pregleda jo vodstveni organ in, kjer obstaja, nadzorna funkcija UAIS.
3. Pristojni organi matične države članice UAIS pregledajo način, na katerega je UAIS uporabil odstavka 1 in 2, na podlagi meril, določenih v drugem pododstavku člena 15(1) Direktive 2011/61/EU.
Člen 43
Varovala pred nasprotji interesov
1. Varovala pred nasprotji interesov iz člena 15(1) Direktive 2011/61/EU zagotovijo vsaj, da:
(a)
odločitve, ki jih sprejme funkcija obvladovanja tveganja, temeljijo na zanesljivih podatkih, ki jih funkcija obvladovanja tveganja v ustrezni meri nadzira;
(b)
prejemki oseb, vključenih v izvajanje funkcije obvladovanja tveganja, odražajo dosežene cilje, povezane s funkcijo obvladovanja tveganja, neodvisno od uspešnosti poslovnih področij, na katerih se udejstvujejo;
(c)
funkcija obvladovanja tveganja je predmet ustreznega neodvisnega pregleda, da se zagotovi, da se odločitve sprejemajo neodvisno;
(d)
funkcija obvladovanja tveganja je zastopana v vodstvenem organu ali v nadzorni funkciji, če je bila ustanovljena, vsaj z enakimi pooblastili, kot jih ima funkcija upravljanja portfelja;
(e)
vse nasprotujoče si naloge so ustrezno ločene.
2. Kadar je to sorazmerno, ob upoštevanju narave, obsega in kompleksnosti UAIS, varovala iz odstavka 1 prav tako zagotovijo, da:
(a)
izvajanje funkcije obvladovanja tveganja redno pregleduje funkcija notranje revizije, oziroma, če ta ni bila ustanovljena, zunanja oseba, ki jo imenuje vodstveni organ;
(b)
če je bil ustanovljen odbor za tveganja, ima ta ustrezna sredstva in člani odbora, ki niso neodvisni, nimajo neprimernega vpliva na izvajanje funkcije obvladovanja tveganja.
3. Vodstveni organ UAIS in, kjer obstaja, nadzorna funkcija vzpostavita varovala pred nasprotji interesov, določena v odstavkih 1 in 2, redno preverjata njihovo učinkovitost in pravočasno sprejmeta ukrepe za odpravo morebitnih pomanjkljivosti.
Člen 44
Omejitve tveganja
1. UAIS vzpostavi in izvaja kvantitativne ali kvalitativne omejitve tveganja ali oboje za vsak AIS, ki ga upravlja, ob upoštevanju vseh pomembnih tveganj. Kadar so določene le kvalitativne omejitve, je UAIS zmožen ta pristop utemeljiti pristojnemu organu.
2. Kvantitativne in kvalitativne omejitve tveganja za vsak AIS morajo zajemati vsaj naslednja tveganja:
(a)
tržna tveganja;
(b)
kreditna tveganja;
(c)
likvidnostna tveganja;
(d)
tveganja izpostavljenosti do nasprotne stranke;
(e)
operativna tveganja.
3. Pri določanju omejitev tveganja UAIS upošteva strategije in sredstva, ki se uporabljajo v zvezi z vsakim AIS, ki ga upravlja, kot tudi nacionalne predpise, ki se uporabljajo za vsakega od takih AIS. Navedene omejitve tveganj se prilagodijo glede na profil tveganja AIS, kot je bil razkrit vlagateljem v skladu s točko (c) člena 23(4) Direktive 2011/61/EU in kot ga je odobril vodstveni organ.
Člen 45
Merjenje in obvladovanje tveganja
1. UAIS sprejmejo ustrezne in učinkovite ukrepe, postopke in tehnike, s katerimi:
(a)
lahko kadar koli ugotavljajo, merijo, obvladujejo in spremljajo tveganja, ki so jim ali bi jim lahko bili izpostavljeni AIS, ki jih upravljajo;
(b)
zagotavljajo spoštovanje omejitev, določenih v skladu s členom 44.
2. Ukrepi, postopki in tehnike iz odstavka 1 so sorazmerni z naravo, obsegom in kompleksnostjo poslov UAIS in vsakega AIS, ki ga upravlja, in so skladni s profilom tveganja AIS, kot je bil razkrit vlagateljem v skladu s točko (c) člena 23(4) Direktive 2011/61/EU.
3. Za namene odstavka 1 UAIS za vsak AIS, ki ga upravlja, sprejme naslednje ukrepe:
(a)
vzpostavi ukrepe, postopke in tehnike merjenja tveganja, ki so potrebni za zagotovitev, da se lahko tveganja sprejetih pozicij in njihov delež v celotnem profilu tveganja natančno izmerijo na podlagi točnih in zanesljivih podatkov ter da so ukrepi, postopki in tehnike merjenja tveganja ustrezno dokumentirani;
(b)
izvaja redne teste za nazaj za preučitev veljavnosti ukrepov za merjenje tveganja, ki vključujejo napovedi in ocene na podlagi modelov;
(c)
redno izvaja ustrezne teste izjemnih situacij in analize scenarijev za obravnavanje tveganj, ki izhajajo iz morebitnih sprememb tržnih pogojev, ki lahko negativno vplivajo na AIS;
(d)
zagotovi, da je trenutna raven tveganja skladna z omejitvami tveganja, določenimi v skladu s členom 44;
(e)
vzpostavi, izvaja in vzdržuje ustrezne postopke, ki v primeru dejanske ali pričakovane kršitve omejitev tveganja AIS zagotavljajo pravočasne korektivne ukrepe, ki so v najboljšem interesu vlagateljev;
(f)
zagotovi, da za vsak AIS obstajajo ustrezni sistemi in postopki upravljanja likvidnosti v skladu z zahtevami, določenimi v členu 46.
ODDELEK 4
Upravljanje likvidnosti
(člen 16 Direktive 2011/61/EU)
Člen 46
Sistem in postopki upravljanja likvidnosti
UAIS so pristojnim organom matične države članice sposobni dokazati, da so vzpostavljeni ustrezen sistem upravljanja likvidnosti in učinkoviti postopki iz člena 16(1) Direktive 2011/61/EU, ob upoštevanju naložbene strategije, profila likvidnosti in politike odkupov vsakega AIS.
Člen 47
Spremljanje in obvladovanje likvidnostnega tveganja
1. Sistem upravljanja likvidnosti in postopki iz člena 46 zagotovijo vsaj, da:
(a)
UAIS ohranja raven likvidnosti v AIS, ki je primerna glede na njegove osnovne obveznosti, ki temeljijo na oceni relativne likvidnosti sredstev AIS na trgu, pri čemer se upošteva čas, ki je potreben za likvidacijo sredstev, cena ali vrednost, po kateri se lahko likvidirajo, in njihova občutljivost na druga tržna tveganja ali dejavnike;
(b)
UAIS spremlja profil likvidnosti portfelja sredstev AIS, pri čemer upošteva mejni prispevek posameznih sredstev, ki bi lahko pomembno vplivala na likvidnost, ter pomembne obveznosti in zaveze, potencialne ali druge, ki jih lahko ima AIS v povezavi z osnovnimi obveznostmi. Za te namene UAIS upošteva profil baze vlagateljev AIS, vključno z vrsto vlagateljev, sorazmerno velikostjo naložb in pogoji odkupa, ki veljajo za te naložbe;
(c)
če AIS vlaga v druge kolektivne naložbene podjeme, UAIS spremlja pristop, ki ga uporabljajo upravitelji teh drugih kolektivnih naložbenih podjemov pri upravljanju likvidnosti, vključno z izvajanjem rednih pregledov za spremljanje sprememb v določbah glede odkupa zadevnih kolektivnih naložbenih podjemov, v katere vlaga AIS. Ob upoštevanju člena 16(1) Direktive 2011/61/EU se ta obveznost ne uporablja, če se z drugimi kolektivnimi naložbenimi podjemi, v katere vlaga AIS, aktivno trguje na reguliranem trgu v smislu točke 14 člena 4(1) Direktive 2004/39/ES ali na enakovrednem trgu tretje države;
(d)
UAIS izvaja in vzdržuje primerne ukrepe za merjenje likvidnosti in postopke za oceno kvantitativnih in kvalitativnih tveganj pozicij in predvidenih naložb, ki imajo pomemben vpliv na profil likvidnosti portfelja sredstev AIS, tako da se lahko ustrezno izmerijo učinki na splošen profil likvidnosti. Uporabljeni postopki zagotovijo, da ima UAIS ustrezno znanje in razumevanje likvidnosti sredstev, v katera je AIS vlagal ali namerava vlagati, če je smiselno, vključno z obsegom trgovanja in občutljivostjo cen in/ali razliko med prodajno in nakupno ceno posameznih sredstev v običajnih in izjemnih likvidnostnih pogojih;
(e)
UAIS obravnava in izvaja orodja in ukrepe, vključno s posebnimi ukrepi, potrebnimi za obvladovanje likvidnostnega tveganja vsakega AIS, ki ga upravlja. UAIS opredeli vrste okoliščin, v katerih se lahko ta orodja in ukrepi uporabljajo, tako v običajnih kot v izjemnih okoliščinah, ob upoštevanju pravične obravnave vseh vlagateljev v AIS v povezavi z vsakim AIS, ki ga upravlja. UAIS lahko takšna orodja in ukrepe uporabi samo v teh okoliščinah in če so bila podana ustrezna razkritja v skladu s členom 108.
2. UAIS dokumentirajo svoje politike in postopke za upravljanje likvidnosti iz odstavka 1, jih pregledujejo vsaj na letni osnovi in jih posodabljajo v primeru kakršnih koli sprememb ali novih ukrepov.
3. UAIS v sistem in postopke za upravljanje likvidnosti iz odstavka 1 vključijo ustrezne ukrepe stopnjevanja, da lahko obravnavajo pričakovana ali dejanska zmanjšanja likvidnosti ali drugih izrednih situacij AIS.
4. Če UAIS upravlja AIS, ki je AIS zaprtega tipa brez finančnega vzvoda, se točka (e) odstavka 1 ne uporablja.
Člen 48
Omejitve upravljanja likvidnosti in testi izjemnih situacij
1. Če je primerno, UAIS, ob upoštevanju narave, obsega in kompleksnosti vsakega AIS, ki ga upravljajo, izvajajo in vzdržujejo ustrezne omejitve za likvidnost oziroma nelikvidnost AIS skladno s svojimi osnovnimi obveznostmi in politiko odkupov in v skladu z zahtevami iz člena 44, ki se nanašajo na kvantitativne in kvalitativne omejitve tveganja.
UAIS spremljajo spoštovanje navedenih omejitev, in če so omejitve presežene ali obstaja verjetnost, da bodo presežene, določijo zahtevane (ali potrebne) ukrepe. Pri določanju primernih ukrepov UAIS preučijo ustreznost politik in postopkov za upravljanje likvidnosti, primernost profila likvidnosti sredstev AIS in učinek netipičnih ravni zahtevkov za odkup.
2. UAIS redno izvajajo teste izjemnih situacij pod običajnimi in izjemnimi likvidnostnimi pogoji, ki jim omogočajo oceno likvidnostnega tveganja vsakega AIS, ki ga upravljajo. Testi izjemnih situacij:
(a)
se izvajajo na podlagi zanesljivih in najnovejših informacij v kvantitativnem smislu oziroma, če to ni primerno, v kvalitativnem smislu;
(b)
če je primerno, simulirajo zmanjšanje likvidnosti sredstev v AIS in netipične zahtevke za odkup;
(c)
pokrivajo tržna tveganja in kateri koli posledičen vpliv, med drugim tudi na pozive k doplačilu kritja, zahteve glede zavarovanja ali kreditne linije;
(d)
upoštevajo občutljivosti pri vrednotenju v izjemnih pogojih;
(e)
se izvajajo tako pogosto, kot je primerno glede na naravo AIS, pri čemer se upoštevajo naložbena strategija, profil likvidnosti, vrsta vlagatelja in politika odkupov AIS, vendar najmanj enkrat letno.
3. UAIS v zvezi z rezultati vseh testov izjemnih situacij ravnajo v najboljšem interesu vlagateljev.
Člen 49
Uskladitev naložbene strategije, profila likvidnosti in politike odkupov
1. Za namene člena 16(2) Direktive 2011/61/EU se za naložbeno strategijo, profil likvidnosti in politiko odkupov vsakega AIS, ki ga upravlja UAIS, šteje, da so usklajeni, če imajo vlagatelji možnost, da se njihove naložbe odkupijo na način, ki je skladen s pravično obravnavo vseh vlagateljev v AIS in v skladu s politiko odkupov in obveznostmi AIS.
2. Pri ocenjevanju usklajenosti naložbene strategije, profila likvidnosti in politike odkupov UAIS upošteva tudi vpliv, ki ga lahko imajo odkupi na osnovne cene ali na razlike med prodajnimi in nakupnimi cenami posameznih sredstev AIS.
ODDELEK 5
Naložbe v pozicije listinjenja
(člen 17 Direktive 2011/61/EU)
Člen 50
Opredelitve pojmov
Za namene tega oddelka:
(a)
„listinjenje“ pomeni listinjenje v smislu člena 4(36) Direktive 2006/48/ES;
(b)
„pozicija listinjenja“ pomeni pozicijo listinjenja v smislu člena 4(40) Direktive 2006/48/ES;
(c)
„sponzor“ pomeni sponzorja v smislu člena 4(42) Direktive 2006/48/ES;
(d)
„tranša“ pomeni tranšo v smislu člena 4(39) Direktive 2006/48/ES.
Člen 51
Zahteve za zadržani delež
1. UAIS prevzamejo izpostavljenost kreditnemu tveganju listinjenja v imenu enega ali več AIS, ki jih upravljajo, samo, če je originator, sponzor ali prvotni posojilodajalec UAIS izrecno razkril, da bo trajno zadržal pomemben neto ekonomski delež, ki bo v vsakem primeru znašal vsaj 5 %.
Za zadržanje pomembnega neto ekonomskega deleža v višini najmanj 5 % velja samo kar koli od naslednjega:
(a)
zadržanje najmanj 5 % nominalne vrednosti vsake tranše, prodane ali prenesene na vlagatelje;
(b)
v primeru listinjenja obnavljajočih se izpostavljenosti zadržanje deleža originatorja v višini najmanj 5 % nominalne vrednosti listinjenih izpostavljenosti;
(c)
zadržanje naključno izbranih izpostavljenosti, ki so enakovredne vsaj 5 % nominalne vrednosti listinjenih izpostavljenosti, če bi bile te sicer listinjene v listinjenju, pod pogojem, da je število potencialno listinjenih izpostavljenosti ob izvedbi listinjenja najmanj 100;
(d)
zadržanje tranše prve izgube in po potrebi drugih tranš, ki imajo enak ali strožji profil tveganja kot tiste, ki so prenesene ali prodane vlagateljem in ki ne zapadejo prej kot tiste, ki so prenesene ali prodane vlagateljem, tako da je zadržanje enako najmanj 5 % nominalne vrednosti listinjenih izpostavljenosti;
(e)
zadržanje izpostavljenosti prve izgube v višini najmanj 5 % od vsake listinjene izpostavljenosti pri listinjenju.
Neto ekonomski delež se izračuna ob izvedbi listinjenja in se stalno vzdržuje. Za neto ekonomski delež, vključno z zadržanimi pozicijami, deležem ali izpostavljenostmi, se ne sme uporabljati nikakršno zmanjševanje kreditnega tveganja niti se ne smejo uporabljati kratke pozicije ali druga varovanja pred tveganji, prav tako pa se ga ne sme prodati. Neto ekonomski delež se za zunajbilančne postavke določi na podlagi nominalne vrednosti.
Za vsako listinjenje velja samo ena zahteva za zadržanje.
2. Odstavek 1 se ne uporablja, če so listinjene izpostavljenosti terjatve ali pogojne terjatve do institucij ali terjatve ali pogojne terjatve, ki jih v celoti, brezpogojno in nepreklicno jamčijo institucije, navedene v prvem pododstavku člena 122a(3) Direktive 2006/48/ES, in se ne uporablja za posle, navedene v drugem pododstavku člena 122a(3) Direktive 2006/48/ES.
Člen 52
Kvalitativne zahteve glede sponzorjev in originatorjev
Preden UAIS prevzame izpostavljenost kreditnemu tveganju listinjenja v imenu enega ali več AIS, zagotovi, da sponzor in originator:
(a)
odobravata posojila na osnovi zanesljivih in jasno opredeljenih meril ter jasno določita postopek za odobritev, spremembo, obnovitev in ponovno financiranje posojil za izpostavljenosti, ki se bodo listinile, ki je enak tistemu, ki se uporablja za izpostavljenosti, ki jih držita;
(b)
imata vzpostavljene in upravljata učinkovite sisteme za tekoče vodenje in spremljanje portfeljev in izpostavljenosti s kreditnim tveganjem, kot tudi za ugotavljanje in upravljanje problematičnih posojil ter oblikovanje ustreznih popravkov vrednosti in rezervacij;
(c)
ustrezno razpršita vsak kreditni portfelj na podlagi ciljnega trga in splošne kreditne strategije;
(d)
imata pisno politiko za kreditno tveganje, ki vključuje njune meje dovoljenega tveganja in politiko oblikovanja rezervacij ter opisuje, kako se meri, spremlja in obvladuje to tveganje;
(e)
zagotovita dostop do vseh pomembnih podatkov o kreditni kakovosti in uspešnosti posameznih osnovnih izpostavljenosti, denarnih tokovih in zavarovanju za kritje izpostavljenosti listinjenju ter podatkov, ki so potrebni za izvedbo obsežnih in dobro premišljenih testov izjemnih situacij v zvezi z denarnimi tokovi in vrednostjo zavarovanj za kritje osnovnih izpostavljenosti. V ta namen se pomembne podatke določi na dan listinjenja oziroma na poznejši datum, če je to potrebno zaradi narave listinjenja;
(f)
zagotovita dostop do vseh drugih relevantnih podatkov, potrebnih, da lahko UAIS izpolnjuje zahteve iz člena 53;
(g)
razkrijeta raven zadržanega neto ekonomskega deleža iz člena 51, kot tudi vse zadeve, ki bi lahko ogrozile ohranjanje najmanjšega zahtevanega neto ekonomskega deleža, kot je naveden v tem členu.
Člen 53
Kvalitativne zahteve glede UAIS, ki so izpostavljeni listinjenju
1. Preden postanejo izpostavljeni kreditnemu tveganju listinjenja v imenu enega ali več AIS in po potrebi po tem, so UAIS pristojnim organom za vsako posamezno pozicijo listinjenja sposobni dokazati, da dobro razumejo navedene pozicije ter da izvajajo formalne politike in postopke, ki so primerni za profil tveganja zadevnih naložb AIS v pozicije listinjenja, za analizo in evidentiranje:
(a)
informacij, ki jih originatorji ali sponzorji razkrijejo v skladu s členom 51 za določitev neto ekonomskega deleža, ki ga trajno ohranjajo v listinjenju;
(b)
značilnosti tveganja posamezne pozicije listinjenja;
(c)
značilnosti tveganja osnovnih izpostavljenosti pozicije listinjenja;
(d)
dobrega imena in dejanskih izgub pri prejšnjih listinjenjih originatorjev ali sponzorjev v zadevnih kategorijah osnovnih izpostavljenosti pozicije listinjenja;
(e)
izjav in razkritij originatorjev ali sponzorjev oziroma njihovih zastopnikov ali svetovalcev o primerni skrbnosti za listinjene izpostavljenosti in po potrebi v zvezi s kakovostjo zavarovanja za kritje listinjenih izpostavljenosti;
(f)
če je primerno, metodologij in konceptov, na katerih temelji vrednotenje zavarovanja za kritje listinjenih izpostavljenosti, ter politik, ki jih sprejme originator ali sponzor, da zagotovi neodvisnost ocenjevalca;
(g)
vse strukturne lastnosti listinjenja, ki lahko bistveno vplivajo na uspešnost pozicije listinjenja institucije, kot so poravnava pogodbenih obveznosti po kaskadnem načelu (contractual waterfall) in z njim povezani sprožilci (waterfall related triggers), izboljšave kreditne kvalitete, izboljšave likvidnosti, sprožilci tržne vrednosti in za posamezen posel značilna opredelitev neplačila.
2. Če je UAIS prevzel izpostavljenost do pomembne vrednosti kreditnega tveganja listinjenja v imenu enega ali več AIS, redno izvaja teste izjemnih situacij, ki so primerni za takšne pozicije listinjenja v skladu s točko (b) člena 15(3) Direktive 2011/61/EU. Test izjemnih situacij je sorazmeren z naravo, obsegom in kompleksnostjo tveganj, povezanih s pozicijami listinjenja.
UAIS vzpostavijo formalne postopke spremljanja v skladu z načeli, določenimi v členu 15 Direktive 2011/61/EU, ki so sorazmerni s profilom tveganja zadevnega AIS v povezavi s kreditnim tveganjem pozicije listinjenja, da redno in pravočasno spremljajo informacije o uspešnosti izpostavljenosti iz naslova takšnih pozicij listinjenja. Takšne informacije vključujejo (če je ustrezno glede na specifično vrsto listinjenja in ni omejeno na vrste informacij, ki so dodatno opisane tukaj) vrsto izpostavljenosti, odstotek posojil, zapadlih pred več kot 30, 60 in 90 dnevi, stopnje neplačil, stopnje predčasnih plačil, posojila v izvršilnem postopku, vrsto zavarovanja in stopnjo zasedenosti nepremičnin ter porazdelitev pogostosti kreditnih točk ali drugih meril kreditne sposobnosti za osnovne izpostavljenosti, panožno in geografsko razpršenost ter porazdelitev pogostosti razmerij med posojilom in vrednostjo zavarovanja z obsegi, ki omogočajo lažjo ustrezno analizo občutljivosti. Če so osnovne izpostavljenosti same pozicije listinjenja, UAIS poleg informacij iz tega pododstavka o tranšah, ki so osnovne izpostavljenosti listinjenja, na primer imena izdajatelja in kreditne kakovosti, spremljajo tudi informacije o značilnostih in uspešnosti paketov osnovnih izpostavljenosti navedenih tranš.
UAIS uporabljajo iste standarde za analizo tudi za udeležbe ali prevzem izdaj listinjenja, kupljenih od tretjih oseb.
3. Za namene ustreznega obvladovanja tveganja in upravljanja likvidnosti UAIS, ki prevzamejo izpostavljenost kreditnemu tveganju listinjenja v imenu enega ali več AIS, ustrezno opredelijo, merijo, spremljajo, obvladujejo, nadzorujejo in sporočajo tveganja, nastala zaradi neusklajenosti med sredstvi in obveznostmi zadevnih AIS, tveganje koncentracije ali naložbeno tveganje, ki izhaja iz teh instrumentov. UAIS zagotovi, da profil tveganja takšnih pozicij listinjenja ustreza velikosti, splošni strukturi portfelja in naložbenim strategijam ter ciljem zadevnega AIS, kot so določeni v pravilih upravljanja ali aktu o ustanovitvi, prospektu in ponudbenih dokumentih AIS.
4. UAIS v skladu z zahtevami iz člena 18 Direktive 2011/61/EU zagotovijo, da obstaja ustrezna raven notranjega poročanja višjemu vodstvu, tako da je to v celoti seznanjeno z vsemi pomembnimi prevzemi izpostavljenosti listinjenjem in da se tveganja, ki izhajajo iz teh izpostavljenosti, ustrezno obvladujejo.
5. UAIS v poročila in razkritja, ki jih je treba predložiti v skladu s členi 22, 23 in 24 Direktive 2011/61/EU, vključijo ustrezne informacije o svojih izpostavljenostih kreditnemu tveganju listinjenja in postopkih za obvladovanje tveganja na tem področju.
Člen 54
Korektivni ukrepi
1. Če po prevzemu izpostavljenosti listinjenju UAIS odkrijejo, da določitev in razkritje zadržanega deleža nista izpolnila zahtev iz te uredbe, sprejmejo korektivne ukrepe, ki so v najboljšem interesu vlagateljev v zadevni AIS.
2. Če v danem trenutku po prevzemu izpostavljenosti zadržani delež postane manjši od 5 % in to ni posledica naravnega plačilnega mehanizma transakcije, UAIS sprejmejo korektivne ukrepe, ki so v najboljšem interesu vlagateljev v zadevni AIS.
Člen 55
Prehodni določbi
Členi 51 do 54 se uporabljajo za nova listinjenja, izdana 1. januarja 2011 ali kasneje. Členi 51 do 54 se po 31. decembru 2014 uporabljajo za obstoječa listinjenja, kjer se po tem datumu dodajo ali se nadomestijo nove osnovne izpostavljenosti.
Člen 56
Razlaga
Če posebna razlaga organa ESMA ali skupnega odbora evropskih nadzornih organov ni na voljo, se določbe tega oddelka razlagajo vzporedno z ustreznimi določbami Direktive 2006/48/ES in smernicami za uporabo člena 122a direktive o kapitalskih zahtevah z dne 31. decembra 2010 (9), ki jih je izdal Odbor evropskih bančnih nadzornikov, in njihovimi poznejšimi spremembami.
ODDELEK 6
Organizacijske zahteve - splošna načela
(člena 12 in 18 Direktive 2011/61/EU)
Člen 57
Splošne zahteve
1. UAIS:
(a)
vzpostavijo, izvajajo in vzdržujejo postopke odločanja ter organizacijsko strukturo, ki jasno in na dokumentiran način določa hierarhijo poročanja ter razporeja funkcije in naloge;
(b)
zagotovijo, da se relevantne osebe v UAIS zavedajo, katere postopke morajo upoštevati za pravilno opravljanje svojih dolžnosti;
(c)
vzpostavijo, izvajajo in vzdržujejo ustrezne mehanizme notranjega nadzora, ki so namenjeni zagotavljanju spoštovanja odločitev in postopkov na vseh ravneh UAIS;
(d)
vzpostavijo, izvajajo in vzdržujejo učinkovito notranje poročanje, sporočanje informacij na vseh zadevnih ravneh UAIS ter učinkovite pretoke informacij z vsemi vpletenimi tretjimi osebami;
(e)
vzdržujejo ustrezne in urejene evidence svojih poslov in notranje organizacije.
UAIS upoštevajo naravo, obseg in kompleksnost poslov ter naravo in obseg storitev in dejavnosti, ki se izvajajo pri navedenih poslih.
2. UAIS vzpostavijo, izvajajo in vzdržujejo sisteme in postopke, ki so primerni za ohranjanje varnosti, celovitosti in zaupnosti informacij, ob upoštevanju narave zadevnih informacij.
3. UAIS opredelijo, izvajajo in vzdržujejo ustrezno politiko neprekinjenega poslovanja, katere cilj je zagotoviti, da se v primeru izpada njihovih sistemov in postopkov ohranijo ključni podatki in funkcije ter nadaljujejo storitve in dejavnosti ali, kadar to ni mogoče, da se ti podatki in funkcije pravočasno obnovijo, njihove storitve in dejavnosti pa se začnejo hitro ponovno izvajati.
4. UAIS opredelijo, izvajajo in vzdržujejo računovodske politike in postopke ter pravila za vrednotenje, ki jim omogočajo, da pristojnemu organu na njegovo zahtevo pravočasno pošljejo računovodska poročila, ki prikazujejo resnično in pošteno sliko njihovega finančnega položaja ter so skladna z vsemi veljavnimi računovodskimi standardi in pravili.
5. UAIS izvajajo ustrezne politike in postopke za zagotovitev, da se politike odkupov AIS vlagateljem dovolj podrobno razkrijejo, še preden vložijo v AIS in v primeru pomembnih sprememb.
6. UAIS spremljajo in redno ocenjujejo ustreznost in učinkovitost svojih sistemov, mehanizmov notranjega nadzora in ukrepov, vzpostavljenih v skladu z odstavki 1 do 5, ter sprejmejo ustrezne ukrepe za odpravljanje vseh pomanjkljivosti.
Člen 58
Elektronska obdelava podatkov
1. UAIS sprejmejo ustrezne in zadostne ukrepe za vzpostavitev primernih elektronskih sistemov, ki omogočajo pravočasno in pravilno evidentiranje vsake portfeljske transakcije ali vpisa ali, kjer je ustrezno, naročila za odkup.
2. UAIS zagotovijo visoko raven varnosti pri obdelavi elektronskih podatkov ter po potrebi celovitost in zaupnost evidentiranih informacij.
Člen 59
Računovodski postopki
1. UAIS uporabljajo računovodske politike in postopke, kot so navedeni v členu 57(4), da zagotovijo zaščito vlagateljev. Računovodske evidence se vodijo tako, da se lahko sredstva in obveznosti AIS vedno neposredno identificirajo. Če ima AIS različne naložbene oddelke, se za vsakega od njih vodijo ločene evidence.
2. UAIS vzpostavijo, izvajajo in vzdržujejo računovodske politike in postopke ter politike in postopke vrednotenja, da zagotovijo, da se čista vrednost sredstev vsakega AIS natančno izračuna na podlagi veljavnih računovodskih pravil in standardov.
Člen 60
Nadzor s strani vodstvenega organa, višjega vodstva in nadzorne funkcije
1. UAIS pri notranjem razporejanju nalog zagotovijo, da so vodstveni organ, višje vodstvo in, kadar obstaja, nadzorna funkcija odgovorni za izpolnjevanje obveznosti UAIS iz Direktive 2011/61/EU.
2. UAIS zagotovi, da njegovo višje vodstvo:
(a)
nosi odgovornost za izvajanje splošne naložbene politike pri vsakem upravljanem AIS, kot je določeno, kjer je smiselno, v pravilih upravljanja sklada, ustanovnih aktih, prospektu ali ponudbenih dokumentih;
(b)
nadzoruje odobritev naložbenih strategij za vsak upravljani AIS;
(c)
nosi odgovornost za zagotovitev, da se politike in postopki vrednotenja v skladu s členom 19 Direktive 2011/61/EU opredelijo in izvršujejo;
(d)
nosi odgovornost za zagotovitev, da ima UAIS stalno in učinkovito funkcijo spremljanja skladnosti, tudi če to funkcija izvaja tretja oseba;
(e)
zagotovi in redno preverja, da se splošna naložbena politika, naložbene strategije in omejitve tveganja vsakega upravljanega AIS pravilno in učinkovito izvajajo in upoštevajo, tudi če funkcijo obvladovanja tveganja izvajajo tretje osebe;
(f)
odobri in redno preverja ustreznost notranjih postopkov, po katerih se sprejemajo naložbene odločitve za vsak upravljani AIS, ter tako zagotovi, da so take odločitve v skladu z odobrenimi naložbenimi strategijami;
(g)
odobri in redno pregleduje politiko obvladovanja tveganja ter ukrepe, postopke in tehnike za izvajanje te politike, vključno s sistemom omejitev tveganj za vsak upravljani AIS;
(h)
nosi odgovornost za vzpostavitev in uporabo politike prejemkov v skladu s Prilogo II k Direktivi 2011/61/EU.
3. UAIS tudi zagotovi, da njegovo višje vodstvo in, če je primerno, njegov vodstveni organ ali nadzorna funkcija:
(a)
ocenita in redno preverjata učinkovitost politik, ukrepov in postopkov, vzpostavljenih za namene izpolnitve obveznosti iz Direktive 2011/61/EU;
(b)
sprejmeta ustrezne ukrepe za odpravo vseh pomanjkljivosti.
4. UAIS zagotovijo, da njihovo višje vodstvo redno in vsaj enkrat na leto prejme pisna poročila o izpolnjevanju obveznosti, notranji reviziji in obvladovanju tveganja, v katerih je zlasti navedeno, ali so bili za odpravo morebitnih pomanjkljivosti sprejeti ustrezni ukrepi.
5. UAIS zagotovijo, da njihovo višje vodstvo redno prejema poročila o izvajanju naložbenih strategij in notranjih postopkov za sprejemanje naložbenih odločitev iz točk (b) do (e) odstavka 2.
6. UAIS zagotovi, da vodstveni organ ali nadzorna funkcija, če obstaja, redno prejema pisna poročila o zadevah iz odstavka 4.
Člen 61
Trajna funkcija zagotavljanja skladnosti
1. UAIS vzpostavijo, izvajajo in vzdržujejo primerne politike in postopke, ki so namenjeni odkrivanju morebitnega tveganja, da UAIS ne bi izpolnjeval obveznosti iz Direktive 2011/61/EU, ter s tem povezanih tveganj, ter vzpostavijo primerne ukrepe in postopke, katerih cilj je, da se tako tveganje čim bolj zmanjša in da se pristojnim organom omogoči učinkovito izvajanje njihovih pooblastil na podlagi navedene direktive.
UAIS upošteva naravo, obseg in kompleksnost poslov ter naravo in obseg storitev in dejavnosti, ki se izvajajo pri navedenih poslih.
2. UAIS vzpostavi in vzdržuje trajno in učinkovito funkcijo zagotavljanja skladnosti, ki deluje neodvisno in ima naslednje odgovornosti:
(a)
spremljanje in redno ocenjevanje ustreznosti in učinkovitosti ukrepov, politik in postopkov, vzpostavljenih v skladu z odstavkom 1, ter ukrepov, sprejetih za odpravljanje morebitnih pomanjkljivosti UAIS pri izpolnjevanju njegovih obveznosti;
(b)
svetovanje zadevnim osebam, pristojnim za opravljanje storitev in dejavnosti, in pomoč pri izpolnjevanju obveznosti UAIS iz Direktive 2011/61/EU.
3. Da lahko funkcija zagotavljanja skladnosti iz odstavka 2 pravilno in neodvisno opravlja svoje naloge, UAIS zagotovi, da:
(a)
ima funkcija zagotavljanja skladnosti potrebno pristojnost, vire, strokovno znanje in dostop do vseh ustreznih informacij;
(b)
se imenuje nadzornik za skladnost, ki je zadolžen za funkcijo zagotavljanja skladnosti in pripravo poročil o izpolnjevanju skladnosti, ki jih redno, vsaj enkrat na leto, predloži višjemu vodstvu in v katerih je zlasti navedeno, ali so bili za odpravo morebitnih pomanjkljivosti sprejeti ustrezni ukrepi;
(c)
osebe iz funkcije zagotavljanja skladnosti ne sodelujejo pri opravljanju storitev ali dejavnosti, ki jih nadzorujejo;
(d)
metoda za določanje prejemkov nadzornika za skladnost in drugih oseb v funkciji zagotavljanja skladnosti ne vpliva in ni verjetno, da bo vplivala na njihovo objektivnost.
Od UAIS pa se ne zahteva, da izpolnjuje obveznosti iz točk (c) ali (d) prvega pododstavka, kadar lahko dokaže, da ta obveznost ni sorazmerna glede na naravo, obseg in kompleksnost poslov ter vrsto in obseg njegovih storitev in dejavnosti in da je njegova funkcija zagotavljanja skladnosti še naprej učinkovita.
Člen 62
Trajna funkcija notranje revizije
1. Če je primerno in sorazmerno glede na vrsto, obseg in kompleksnost njihovih poslov ter naravo in obseg dejavnosti upravljanja skupnega portfelja, ki jih opravljajo pri teh poslih, UAIS vzpostavijo in vzdržujejo funkcijo notranje revizije, ki je ločena in neodvisna od drugih funkcij in dejavnosti UAIS.
2. Funkcija notranje revizije iz odstavka 1:
(a)
pripravi, izvaja in vzdržuje revizijski načrt za pregled in ocenjevanje ustreznosti in učinkovitosti sistemov, mehanizmov notranjega nadzora in ukrepov UAIS;
(b)
izdaja priporočila na podlagi rezultatov dela, opravljenega v skladu s točko (a);
(c)
preverja spoštovanja priporočil iz točke (b);
(d)
poroča o notranjerevizijskih zadevah.
Člen 63
Osebne transakcije
1. UAIS za vse zadevne osebe, ki sodelujejo pri dejavnostih, ki lahko privedejo do nasprotja interesov, ali ki imajo dostop do notranjih informacij v smislu člena 1(1) Direktive 2003/6/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 28. januarja 2003 o trgovanju z notranjimi informacijami in tržni manipulaciji (zloraba trga) (10) ali do drugih zaupnih informacij v zvezi z AIS ali v zvezi s transakcijami z ali za AIS, vzpostavi, izvaja in vzdržuje ustrezne ukrepe, ki takšnim zadevnim osebam preprečujejo:
(a)
sklepanje osebnih transakcij s finančnimi instrumenti ali drugimi sredstvi, ki izpolnjujejo eno od naslednjih meril:
(i)
za transakcijo velja člen 2(1) Direktive 2003/6/ES;
(ii)
pri transakciji gre za zlorabo ali nepravilno razkritje zaupnih informacij;
(iii)
transakcija je v nasprotju ali bi lahko prišla v nasprotje z obveznostjo UAIS iz Direktive 2011/61/EU;
(b)
svetovanje ali prepričevanje, razen v okviru lastne zaposlitve ali pogodbe o storitvah, vsake druge osebe, naj sklene osebno transakcijo, ki je navedena v točki (a)(i) in (ii) ali ki bi drugače pomenila zlorabo podatkov, ki se nanašajo na tekoča naročila;
(c)
razkritje, razen v okviru lastne zaposlitve ali pogodbe o storitvah in ne glede na člen 3(a) Direktive 2003/6/ES, kakršnih koli informacij ali mnenj kateri koli drugi osebi, če zadevna oseba ve ali je za njo razumno pričakovati, da ve, da bi, ali pa je verjetno, da bi, zaradi takega razkritja druga oseba storila naslednje:
(i)
sklenila osebno transakcijo iz točke (a)(i) in (ii) s finančnimi instrumenti ali drugimi sredstvi ali pa bi to kako drugače pomenilo zlorabo podatkov, ki se nanašajo na tekoča naročila;
(ii)
svetovala drugi osebi ali jo prepričevala, naj sklene takšno osebno transakcijo.
2. Ukrepi, ki so navedeni v odstavku 1, morajo zlasti zagotoviti, da:
(a)
se vsaka zadevna oseba zaveda omejitev glede osebnih transakcij iz odstavka 1 in ukrepov, ki jih UAIS sprejme v zvezi z osebnimi transakcijami in razkrivanjem v skladu z odstavkom 1;
(b)
se UAIS takoj obvesti o vsaki osebni transakciji, ki jo sklene zadevna oseba iz odstavka 1, z uradnim obvestilom o taki transakciji ali z drugimi postopki, ki UAIS omogočajo identifikacijo takih transakcij;
(c)
se vodi evidenca osebne transakcije, o kateri je UAIS obveščen ali jo identificira, vključno z dovoljenji ali prepovedmi v zvezi s tako transakcijo.
Kadar določene dejavnosti UAIS opravljajo tretje osebe, UAIS za namene točke (b) prvega pododstavka zagotovi, da subjekt, ki opravlja dejavnost, vodi evidenco osebnih transakcij, ki jih je sklenila katera koli zadevna oseba iz odstavka 1, in te informacije na zahtevo takoj posreduje UAIS.
3. Odstavka 1 in 2 se ne uporabljata za osebne transakcije:
(a)
opravljene na podlagi storitve diskrecijskega upravljanja portfelja, pri katerih ni predhodne komunikacije v zvezi s transakcijo med upraviteljem portfelja in zadevno osebo ali drugo osebo, za račun katere je izvedena transakcija;
(b)
s KNPVP ali AIS, ki so v skladu s pravom države članice, ki za njihova sredstva zahteva enakovredno stopnjo razpršitve tveganja, predmet nadzora, kadar zadevna oseba in katera koli druga oseba, za katere račun se izvedejo transakcije, ne sodelujeta pri upravljanju navedenega subjekta.
4. Za namene odstavka 1 osebna transakcija vključuje tudi transakcije s finančnimi instrumenti ali drugimi sredstvi, ki se izvedejo v imenu ali za račun:
(a)
zadevne osebe;
(b)
katere koli osebe, s katero je zadevna oseba v sorodstvenem razmerju ali s katero je tesno povezana;
(c)
osebe, s katero je zadevna oseba v takem razmerju, da ima slednja neposreden ali posreden bistven interes za rezultate trgovanja, razen provizij ali opravnin za izvedbo trgovanja.
Člen 64
Evidentiranje portfeljskih transakcij
1. UAIS za vsako portfeljsko transakcijo v zvezi z AIS, ki ga upravlja, brez odlašanja izdela evidenco, ki vsebuje dovolj informacij za takojšnjo podrobno rekonstrukcijo naročila in izvršene transakcije ali sporazuma.
2. V zvezi s portfeljskimi transakcijami na izvedbenem mestu evidenca iz odstavka 1 vsebuje naslednje informacije:
(a)
ime ali drugo poimenovanje AIS in osebe, ki deluje za račun AIS;
(b)
sredstvo;
(c)
kjer je ustrezno, količino;
(d)
vrsto naročila ali transakcije;
(e)
ceno;
(f)
pri naročilih datum in točen čas prenosa naročila in ime ali drugo poimenovanje osebe, ki ji je bilo naročilo posredovano, pri transakcijah pa datum in točen čas odločitve o trgovanju in izvedbe transakcije;
(g)
kjer je ustrezno, ime osebe, ki posreduje naročilo ali izvaja transakcijo;
(h)
kjer je ustrezno, razloge za preklic naročila;
(i)
nasprotno stranko in izvedbeno mesto za izvedene transakcije.
3. V zvezi s portfeljskimi transakcijami AIS izven izvedbenega mesta evidenca iz odstavka 1 vsebuje naslednje informacije:
(a)
ime ali drugo poimenovanje AIS;
(b)
pravno in drugo dokumentacijo, ki je podlaga za portfeljsko transakcijo, vključno zlasti s sporazumom, kot je bil izvršen;
(c)
ceno.
4. Za namene odstavkov 2 in 3 izvedbena mesta vključujejo sistematičnega internalizerja iz točke 7 člena 4(1) Direktive 2004/39/ES, regulirani trg iz točke 14 člena 4(1) navedene direktive, večstranski sistem trgovanja iz točke 15 člena 4(1) navedene direktive, ustvarjalca trga iz točke 8 člena 4(1) navedene direktive ali drugega zagotovitelja likvidnosti ali subjekt, ki v tretji državi opravlja funkcijo, podobno funkcijam, ki jih zagotavljajo prej navedeni subjekti.
Člen 65
Evidentiranje naročil za vpis in odkup
1. UAIS sprejmejo vse razumne ukrepe, da zagotovijo, da se prejeti vpisi AIS, in, kadar je ustrezno, naročila za odkup evidentirajo nemudoma po prejetju vseh takih naročil.
2. Evidentirajo se naslednje informacije:
(a)
zadevni AIS;
(b)
oseba, ki daje ali posreduje naročilo;
(c)
oseba, ki prejme naročilo;
(d)
datum in čas naročila;
(e)
pogoji in način plačila;
(f)
vrsta naročila;
(g)
datum izvedbe naročila;
(h)
število enot ali deležev ali enakovredni zneski, ki so vpisani ali ki se odkupijo;
(i)
cena vpisa ali, kjer je ustrezno, odkupa za vsako enoto ali delež oziroma, kjer je ustrezno, znesek vpisanega in plačanega kapitala;
(j)
skupna vpisna ali odkupna vrednost enot ali deležev;
(k)
bruto vrednost naročila vključno s provizijo za vpis ali neto znesek brez provizije za odkup.
Informacije iz točk (i), (j) in (k) se evidentirajo takoj, ko so na voljo.
Člen 66
Zahteve v zvezi z vodenjem evidenc
1. UAIS zagotovijo, da se vse zahtevane evidence iz členov 64 in 65 hranijo najmanj pet let.
Pristojni organi pa lahko od UAIS zahtevajo, da zagotovijo, da se katera koli ali vse navedene evidence hranijo daljše obdobje, ob upoštevanju narave sredstva ali portfeljske transakcije, če je to potrebno, da lahko organ izvaja nadzorne naloge v skladu z Direktivo 2011/61/EU.
2. V primeru prenehanja dovoljenja UAIS se morajo evidence hraniti vsaj preostanek petletnega obdobja iz odstavka 1. Pristojni organi lahko zahtevajo, da se evidence hranijo daljše obdobje.
Če UAIS prenese svoje naloge v zvezi z AIS drugemu UAIS, zagotovi, da so evidence iz odstavka 1 na voljo drugemu UAIS.
3. Evidence se hranijo na nosilcu podatkov, na katerem se lahko informacije shranijo tako, da imajo pristojni organi v prihodnosti dostop do njih, ter v taki obliki in na tak način, da:
(a)
lahko pristojni organi hitro dostopijo do njih in rekonstruirajo vsako ključno fazo obdelave vsake portfeljske transakcije;
(b)
se lahko brez težav ugotovijo popravki ali druge spremembe ter vsebina evidenc pred kakršnimi koli takimi popravki ali spremembami;
(c)
druge manipulacije ali spremembe niso mogoče.
ODDELEK 7
Vrednotenje
(člen 19 Direktive 2011/61/EU)
Člen 67
Politike in postopki vrednotenja sredstev AIS
1. UAIS za vsak AIS, ki ga upravljajo, vzpostavijo, vzdržujejo, izvajajo in pregledujejo pisne politike in postopke, ki zagotavljajo zanesljiv, pregleden, celovit in ustrezno dokumentiran postopek vrednotenja. Politike in postopki vrednotenja zajemajo vse pomembne vidike procesa vrednotenja ter postopke in kontrole vrednotenja v zvezi z zadevnim AIS.
UAIS brez poseganja v zahteve nacionalne zakonodaje ter pravila upravljanja in akte o ustanovitvi AIS zagotovi, da se za AIS, ki ga upravlja, uporabljajo poštene, ustrezne in pregledne metodologije vrednotenja. Politike vrednotenja opredelijo, postopki pa izvajajo metodologije vrednotenja, ki se uporabljajo za vsako vrsto sredstev, v katero lahko AIS vlaga v skladu z veljavno nacionalno zakonodajo, pravili upravljanja in akti o ustanovitvi AIS. UAIS v določene vrste sredstev ne vlaga prvikrat, razen če je bila oziroma so bile za to konkretno vrsto sredstev opredeljene ustrezne metodologije vrednotenja.
Politike in postopki, ki določajo metodologije vrednotenja, vključujejo vhodne podatke, modele in izbirna merila za oblikovanje cen in izbiro virov tržnih podatkov. Politike in postopki določajo, da se cene pridobijo od neodvisnih virov, kadar koli je to mogoče in primerno. Izbirni postopek za določeno metodologijo vključuje oceno razpoložljivih zadevnih metodologij, pri čemer se upošteva njihova občutljivost na spremembe v spremenljivkah in kako konkretne strategije določajo relativno vrednost sredstev v portfelju.
2. Politike vrednotenja določajo obveznosti, vloge in odgovornosti vseh oseb, vključenih v postopek vrednotenja, vključno z višjim vodstvom UAIS. Postopki odražajo organizacijsko strukturo, kot je določena v politikah vrednotenja.
Politike in postopki vrednotenja obravnavajo najmanj naslednje:
(a)
sposobnost in neodvisnost osebja, ki dejansko izvaja vrednotenje sredstev;
(b)
specifične investicijske strategije AIS in sredstva, v katera bi lahko vlagal AIS;
(c)
kontrole pri izbiri vhodnih podatkov, virov in metodologij vrednotenja;
(d)
postopke stopnjevanja za odpravo razlik pri rezultatih vrednotenja sredstev;
(e)
vrednotenje vseh prilagoditev, povezanih z velikostjo in likvidnostjo pozicij ali s spremembami v tržnih pogojih, kot je ustrezno;
(f)
ustrezen čas za zaključek računovodskih evidenc za potrebe vrednotenja;
(g)
ustrezno pogostost vrednotenja sredstev.
3. Če se imenuje zunanji cenilec, politike in postopki vrednotenja določijo postopek za izmenjavo informacij med UAIS in zunanjim cenilcem, da se zagotovi, da se posredujejo vse potrebne informacije, ki se zahtevajo za potrebe vrednotenja.
Politike in postopki vrednotenja zagotovijo, da UAIS izvaja začetne in redne skrbne preglede tretjih oseb, ki se imenujejo za izvajanje storitev vrednotenja.
4. Če vrednotenje izvaja UAIS sam, politike vključujejo opis varoval za funkcionalno neodvisno izvajanje vrednotenja v skladu s točko (b) člena 19(4) Direktive 2011/61/EU. Taka varovala vključujejo ukrepe za preprečevanje ali omejevanje kateri koli osebi, da neprimerno vpliva na način, na katerega neka oseba izvaja dejavnosti vrednotenja.
Člen 68
Uporaba modelov za vrednotenje sredstev
1. Če se za vrednotenje sredstev AIS uporablja model, se model in njegove glavne značilnosti obrazložijo in utemeljijo v politikah in postopkih vrednotenja. Razlog za izbiro modela, osnovni podatki, uporabljene predpostavke v modelu in razlogi za njihovo uporabo, kot tudi omejitve modelno zasnovanega vrednotenja se ustrezno dokumentirajo.
2. Politike in postopki vrednotenja zagotovijo, da pred uporabo model potrdi oseba z zadostnim strokovnim znanjem, ki ni bila vključena v proces oblikovanja modela. Postopek potrjevanja se ustrezno dokumentira.
3. Model mora predhodno odobriti višje vodstvo UAIS. Če model uporablja UAIS, ki sam izvaja funkcijo vrednotenja, odobritev s strani višjega vodstva ne vpliva na pravico pristojnega organa, da na podlagi člena 19(9) Direktive 2011/61/EU zahteva, da model preveri zunanji cenilec ali revizor.
Člen 69
Dosledna uporaba politik in postopkov vrednotenja
1. UAIS zagotovi, da se politike in postopki vrednotenja ter izbrane metodologije vrednotenja dosledno uporabljajo.
2. Politike in postopki vrednotenja in izbrane metodologije se uporabljajo za vsa sredstva v AIS, pri čemer se upoštevajo naložbena strategija, vrsta sredstev in, če je ustrezno, obstoj različnih zunanjih cenilcev.
3. Če posodobitev ni potrebna, se politike in postopki uporabljajo dosledno skozi čas, viri in pravila vrednotenja pa ostanejo enaki.
4. Postopki vrednotenja in izbrane metodologije vrednotenja se uporabljajo dosledno v vseh AIS, ki jih upravlja isti UAIS, pri čemer se upoštevajo naložbene strategije, vrste sredstev, ki jih drži AIS, in, če je ustrezno, obstoj različnih zunanjih cenilcev.
Člen 70
Redni pregledi politik in postopkov vrednotenja
1. Politike vrednotenja določajo redne preglede politik in postopkov, vključno z metodologijami ocenjevanja. Pregled se izvede vsaj enkrat letno in preden se AIS začne ukvarjati z novo naložbeno strategijo ali novo vrsto sredstev, ki jih trenutna politika vrednotenja ne zajema.
2. Politike in postopki vrednotenja opisujejo, kako se lahko uvedejo spremembe v politiki vrednotenja, vključno z metodologijo, in v kakšnih okoliščinah bi bilo to primerno. Priporočila za spremembe politik in postopkov se predložijo višjemu vodstvu, ki pregleda in odobri kakršne koli spremembe.
3. Funkcija obvladovanja tveganja iz člena 38 pregleda in po potrebi zagotovi ustrezno podporo v zvezi s politikami in postopki, ki se sprejmejo za vrednotenje sredstev.
Člen 71
Pregled posameznih vrednosti sredstev
1. UAIS zagotovi, da so vsa sredstva, ki jih drži AIS, pošteno in ustrezno ovrednotena. UAIS glede na vrsto sredstev dokumentira način, kako se oceni ustreznost in poštenost posameznih vrednosti. UAIS mora biti vedno sposoben dokazati, da so portfelji AIS, ki jih upravlja, ustrezno ovrednoteni.
2. Politike in postopki vrednotenja določajo postopek pregleda za posamezne vrednosti sredstev, če obstaja pomembno tveganje neustreznega vrednotenja, kot v naslednjih primerih:
(a)
vrednotenje temelji na cenah, ki so na voljo samo od ene same nasprotne stranke ali posredniškega vira;
(b)
vrednotenje temelji na cenah nelikvidne borze;
(c)
na vrednotenje vplivajo osebe, povezane z UAIS;
(d)
na vrednotenje vplivajo drugi subjekti, ki lahko imajo finančni interes za uspešnost poslovanja AIS;
(e)
vrednotenje temelji na cenah, ki jih je zagotovila nasprotna stranka, ki je originator instrumenta, zlasti če originator financira tudi pozicijo AIS v instrumentu;
(f)
na vrednotenje vplivajo ena ali več oseb znotraj UAIS.
3. Politike in postopki vrednotenja opisujejo postopek pregleda, vključno z zadostnimi in ustreznimi preveritvami in kontrolami upravičenosti posameznih vrednosti. Upravičenost se ocenjuje glede na obstoj ustrezne stopnje objektivnosti. Takšne preveritve in kontrole vključujejo vsaj:
(a)
preverjanje vrednosti s primerjavo med cenami, pridobljenimi od nasprotnih strank, in skozi čas;
(b)
potrjevanje vrednosti s primerjavo realiziranih cen z zadnjimi knjigovodskimi vrednostmi;
(c)
upoštevanje ugleda, doslednosti in kakovosti vira vrednotenja;
(d)
primerjavo z vrednostmi, ki jih ustvari tretja oseba;
(e)
preverjanje in dokumentiranje izjem;
(f)
izpostavljanje in raziskovanje kakršnih koli razlik, ki so videti nenavadne ali odstopajo glede na primerjalno vrednost vrednotenja, določeno za neko vrsto sredstev;
(g)
testiranje za zastarelimi cenami in implicitnimi parametri;
(h)
primerjavo s cenami kakršnih koli povezanih sredstev ali njihovih varovanj pred tveganji;
(i)
pregled vhodnih podatkov, uporabljenih pri modelno zasnovanem določanju cen, zlasti tistih, na katere cena modela kaže večjo občutljivost.
4. Politike in postopki vrednotenja vključujejo ustrezne ukrepe stopnjevanja za obravnavanje razlik ali drugih težav pri vrednotenju sredstev.
Člen 72
Izračun čiste vrednosti sredstev na enoto ali delež
1. UAIS zagotovi, da se za vsak AIS, ki ga upravlja, čista vrednost sredstev na enoto ali delež izračuna ob vsaki izdaji, vpisu, odkupu ali umiku enot ali deležev, vendar najmanj enkrat letno.
2. UAIS zagotovi, da se postopki in metodologija za izračun čiste vrednosti sredstev na enoto ali delež v celoti dokumentirajo. UAIS redno preverja postopke in metodologije za izračun in njihovo uporabo, dokumentacija pa se ustrezno popravlja in dopolnjuje.
3. UAIS zagotovi, da so v primeru nepravilnega izračuna čiste vrednosti sredstev uvedeni korektivni ukrepi.
4. UAIS zagotovi, da se število enot ali deležev v izdaji redno preverja, in sicer najmanj tako pogosto, kot se izračuna cena za enoto ali delež.
Člen 73
Strokovna jamstva
1. Zunanji cenilci na zahtevo zagotovijo strokovna jamstva, s katerimi dokazujejo svojo usposobljenost za izvajanje vrednotenja. Strokovna jamstva, ki jih zagotovijo zunanji cenilci, so v pisni obliki.
2. Strokovna jamstva vsebujejo dokazila o kvalifikacijah zunanjega cenilca in njegovi sposobnosti za pravilno in neodvisno izvajanje vrednotenja, ki vključujejo vsaj dokazila o:
(a)
zadostnem osebju in strokovnih virih;
(b)
ustreznih postopkih, ki zagotavljajo pravilno in neodvisno vrednotenje;
(c)
ustreznem znanju in razumevanju naložbene strategije AIS in sredstev, za katerih vrednotenje je bil imenovan zunanji cenilec;
(d)
dovolj dobrem ugledu in zadostnih izkušnjah z vrednotenjem.
3. Če za zunanjega cenilca velja obvezna poslovna registracija pri pristojnem organu ali drugem subjektu države, v kateri ima sedež, strokovno jamstvo vsebuje naziv tega organa ali subjekta, vključno z ustreznimi kontaktnimi podatki. Strokovno jamstvo jasno navaja pravne ali regulativne določbe ali pravila poklicnega ravnanja, ki jim je podvržen zunanji cenilec.
Člen 74
Pogostost vrednotenja sredstev, ki jih drži AIS odprtega tipa
1. Vrednotenje finančnih instrumentov, ki jih drži AIS odprtega tipa, se izvede ob vsakem izračunu čiste vrednosti sredstev na enoto ali delež v skladu s členom 72(1).
2. Vrednotenje drugih sredstev, ki jih drži AIS odprtega tipa, se izvede vsaj enkrat letno, in vsakič, kadar obstajajo dokazi, da nazadnje določena vrednost ni več poštena ali ustrezna.
ODDELEK 8
Prenos nalog UAIS
(člen 20(1), (2), (4) in (5) Direktive 2011/61/EU)
Člen 75
Splošna načela
Pri prenosu izvajanja ene ali več nalog v njihovem imenu UAIS spoštujejo zlasti naslednja splošna načela:
(a)
struktura prenosa ne omogoča izogibanje pristojnostim ali odgovornosti UAIS;
(b)
obveznosti UAIS do AIS in njegovih vlagateljev se zaradi prenosa ne spremenijo;
(c)
ne posega se v pogoje, ki jih morajo izpolnjevati UAIS za pridobitev dovoljenja in izvajanje dejavnosti v skladu z Direktivo 2011/61/EU;
(d)
dogovor o prenosu je v obliki pisnega sporazuma, sklenjenega med UAIS in pooblaščencem;
(e)
UAIS zagotovi, da pooblaščenec prenesene naloge izvaja učinkovito in v skladu z veljavnimi zakonodajnimi in regulativnimi zahtevami, in mora opredeliti metode in postopke za stalno preverjanje storitev, ki jih opravlja pooblaščenec. Če se zdi, da pooblaščenec nalog ne more opravljati učinkovito ali v skladu z veljavnimi zakonodajnimi in regulativnimi zahtevami, UAIS sprejme ustrezne ukrepe;
(f)
UAIS učinkovito nadzoruje prenesene naloge in obvladuje tveganja, povezana s prenosom. V ta namen ima UAIS vedno potrebno strokovno znanje in vire za nadziranje prenesenih nalog. UAIS v sporazumu določi pravico do obveščenosti, pregleda, udeležbe in dostopa ter pravice do dajanja navodil in nadzora nad pooblaščencem. UAIS zagotovi tudi, da pooblaščenec pravilno nadzira izvajanje prenesenih nalog, ter ustrezno obvladuje tveganja, povezana s prenosom;
(g)
UAIS zagotovi, da se kontinuiteta in kakovost prenesenih nalog ali prenesene dolžnosti izvajanja nalog ohranita tudi v primeru prekinitve prenosa, in sicer tako, da prenesene naloge ali preneseno funkcijo izvajanja nalog prenese na drugo tretjo osebo ali pa jih izvede sam;
(h)
zadevne pravice in obveznosti UAIS ter pooblaščenca se jasno razporedijo in določijo v sporazumu. UAIS zlasti pogodbeno zagotovi pravico do dajanja navodil, pravico do prekinitve, pravico do obveščenosti in pravico do pregledov ter dostopa do knjig in poslovnih prostorov. Sporazum zagotovi, da lahko do nadaljnjega prenosa pride samo s privolitvijo UAIS;
(i)
če se nanaša na upravljanje portfelja, je prenos nalog v skladu z naložbeno politiko AIS. UAIS pooblaščencu zagotovi navodila, kako naj izvaja naložbeno politiko, in nato spremlja, ali pooblaščenec stalno upošteva navodila;
(j)
UAIS zagotovi, da mu pooblaščenec razkrije vse nove dogodke, ki bi lahko pomembno vplivali na pooblaščenčevo sposobnost izvajanja prenesenih nalog na učinkovit način ter v skladu z veljavnimi zakonodajnimi in regulativnimi zahtevami;
(k)
UAIS zagotovi, da pooblaščenec varuje vse zaupne informacije v zvezi z UAIS, AIS, ki ga prenos zadeva, in vlagatelji v tak AIS;
(l)
UAIS zagotovi, da pooblaščenec vzpostavi, izvaja in vzdržuje krizni načrt za izvajanje ukrepov v primeru kriznega dogodka ter redno testiranje rezervne infrastrukture ob upoštevanju vrste prenesenih nalog.
Člen 76
Objektivni razlogi za prenos nalog
1. UAIS pristojnim organom predloži podroben opis, obrazložitev in dokaze o objektivnih razlogih za prenos nalog. Pri presoji, ali celotna struktura prenosa temelji na objektivnih razlogih v smislu člena 20(1)(a) Direktive 2011/61/EU, se upoštevajo naslednja merila:
(a)
optimizacija poslovnih funkcij in procesov;
(b)
nižanje stroškov;
(c)
strokovno znanje pooblaščenca na področju administracije ali o specifičnih trgih ali naložbah;
(d)
dostop pooblaščenca do globalnih trgovalnih zmogljivosti.
2. Na zahtevo pristojnih organov UAIS poda nadaljnje obrazložitve in zagotovi dokumente, ki dokazujejo, da celotna struktura prenosa temelji na objektivnih razlogih.
Člen 77
Lastnosti pooblaščenca
1. Pooblaščenec ima zadostna sredstva in zaposluje dovolj osebja, ki ima potrebne kvalifikacije, znanje in strokovnost za pravilno opravljanje prenesenih nalog, ter ima ustrezno organizacijsko strukturo za podporo izvajanju prenesenih nalog.
2. Osebe, ki dejansko opravljajo dejavnosti, ki jih prenese UAIS, imajo zadosti izkušenj, ustrezno teoretično znanje in ustrezne praktične izkušnje z zadevnimi nalogami. Njihova poklicna usposobljenost in narava nalog, ki so jih v preteklosti opravljali, sta primerni za izvajanje poslov.
3. Za osebe, ki dejansko izvajajo posle pooblaščenca, se ne šteje, da imajo zadosten ugled, če so bile pri vprašanjih, ki so pomembna tako za ocenjevanje dobrega ugleda kot za ustrezno izvajanje prenesenih nalog, v preteklosti ocenjene negativno ali če obstajajo druge relevantne informacije, ki vplivajo na njihov ugled. Takšne negativne ocene med drugim vključujejo kazniva dejanja, sodne postopke ali upravne sankcije, relevantne za izvajanje prenesenih nalog. Posebna pozornost se nameni vsem kaznivim dejanjem, ki zadevajo finančne aktivnosti, med drugim vključno z obveznostmi v zvezi s preprečevanjem pranja denarja, nepoštenostjo, prevarami ali finančnim kriminalom, stečajem ali insolventnostjo. Druge relevantne informacije vključujejo na primer informacije, ki kažejo na to, da oseba ni vredna zaupanja ali poštena.
Kadar za pooblaščenca v zvezi z njegovimi poklicnimi storitvami velja ureditev znotraj Unije, se zahteve iz prvega pododstavka štejejo za izpolnjene, ko je zadevni nadzorni organ preveril merilo „dobrega ugleda“ v okviru postopka izdaje dovoljenja, razen če ne obstajajo dokazi o nasprotnem.
Člen 78
Prenos upravljanja portfelja ali obvladovanja tveganja
1. Ta člen se uporablja za prenos upravljanja portfelja ali obvladovanja tveganja.
2. Kot subjekti, ki imajo dovoljenje ali so registrirani za upravljanje portfelja in so predmet nadzora v skladu s točko (c) člena 20(1) Direktive 2011/61/EU, štejejo naslednji subjekti:
(a)
družbe za upravljanje, ki imajo dovoljenje v skladu z Direktivo 2009/65/ES;
(b)
investicijske družbe, ki imajo v skladu z Direktivo 2004/39/ES dovoljenje za upravljanje portfelja;
(c)
kreditne institucije, ki imajo v skladu z Direktivo 2006/48/ES dovoljenje za upravljanje portfelja v skladu z Direktivo 2004/39/ES;
(d)
zunanji UAIS, ki imajo dovoljenje v skladu z Direktivo 2011/61/EU;
(e)
subjekti iz tretjih držav, ki imajo dovoljenje ali so registrirani za upravljanje portfelja in jih učinkovito nadzoruje pristojni organ v teh državah.
3. Če gre za prenos na podjetje iz tretje države, morajo biti izpolnjeni naslednji pogoji v skladu s točko (d) člena 20(1) Direktive 2011/61/EU:
(a)
med pristojnimi organi matične države članice UAIS in nadzornimi organi podjetja, na katerega se izvede prenos, obstaja pisni dogovor;
(b)
v zvezi s podjetjem, na katerega se izvede prenos, dogovor iz točke (a) pristojnim organom omogoča, da:
(i)
na zahtevo prejmejo ustrezne informacije, ki so potrebne za izvajanje njihovih nadzornih nalog, kot je določeno v Direktivi 2011/61/EU;
(ii)
pridobijo dostop do dokumentov, relevantnih za izvajanje njihovih nadzornih nalog, ki se hranijo v tretji državi;
(iii)
izvajajo preglede na kraju samem v prostorih podjetja, na katerega so bile prenesene naloge. Praktični postopki za preglede na kraju samem so podrobno opisani v pisnem dogovoru;
(iv)
od nadzornega organa v tretji državi čim prej prejmejo informacije za potrebe preiskav možnih kršitev zahtev Direktive 2011/61/EU in njenih izvedbenih ukrepov;
(v)
sodelujejo pri izvrševanju v skladu z nacionalnim in mednarodnim pravom, ki se uporablja za nadzorni organ tretje države in pristojne organe EU v primeru kršitve zahtev Direktive 2011/61/EU in njenih izvedbenih ukrepov ter relevantne nacionalne zakonodaje.
Člen 79
Učinkovit nadzor
Za prenos se šteje, da preprečuje učinkovit nadzor UAIS, če:
(a)
UAIS, njegovi revizorji in pristojni organi nimajo učinkovitega dostopa do podatkov, ki se nanašajo na prenesene naloge, in do poslovnih prostorov pooblaščenca, ali pa pristojni organi ne morejo uveljavljati navedenih pravic do dostopa;
(b)
pooblaščenec ne sodeluje s pristojnimi organi UAIS v zvezi s prenesenimi nalogami;
(c)
UAIS na zahtevo pristojnim organom ne da na razpolago vseh informacij, ki jih ti potrebujejo za nadzor skladnosti izvajanja prenesenih nalog z zahtevami Direktive 2011/61/EU in njenih izvedbenih ukrepov.
Člen 80
Nasprotja interesov
1. V skladu s točko (b) člena 20(2) Direktive 2011/61/EU merila za presojo, ali je prenos v nasprotju z interesi UAIS ali vlagatelja v AIS, vključujejo vsaj:
(a)
kadar sta UAIS in pooblaščenec člana iste skupine ali imata kakršno koli drugo pogodbeno razmerje, mero, do katere pooblaščenec obvladuje UAIS ali je sposoben vplivati na njegova dejanja;
(b)
kadar sta pooblaščenec in vlagatelj v zadevni AIS člana iste skupine ali imata kakršno koli drugo pogodbeno razmerje, mero, do katere ta vlagatelj obvladuje pooblaščenca ali je sposoben vplivati na njegova dejanja;
(c)
verjetnost, da bo pooblaščenec pridobil finančne koristi ali preprečil finančno izgubo na račun AIS ali vlagateljev v AIS;
(d)
verjetnost, da ima pooblaščenec interes za rezultate storitve ali dejavnosti, ki jih ta zagotavlja UAIS ali AIS;
(e)
verjetnost, da ima pooblaščenec finančno ali drugo spodbudo, da interes druge osebe postavi pred interes AIS ali vlagateljev v AIS;
(f)
verjetnost, da pooblaščenec od osebe, ki ni UAIS, prejme ali bo prejel nagrado v zvezi z dejavnostmi upravljanja skupnega portfelja, ki se opravljajo za UAIS in AIS, ki jih ta upravlja, v obliki denarnih sredstev, blaga ali storitev, ki ni standardna provizija ali plačilo za to storitev.
2. Funkciji upravljanja portfelja in obvladovanja tveganja se lahko štejeta za funkcionalno in hierarhično ločeni od drugih funkcij, ki bi lahko povzročile nasprotje interesov, samo če so izpolnjeni naslednji pogoji:
(a)
osebe, ki sodelujejo pri upravljanju portfelja, ne sodelujejo pri izvajanju funkcij, ki bi lahko povzročile nasprotje interesov, kot so kontrolne funkcije;
(b)
osebe, ki sodelujejo pri obvladovanju tveganja, ne sodelujejo pri izvajanju funkcij, ki bi lahko povzročile nasprotje interesov, kot so operativne funkcije;
(c)
oseb, ki sodelujejo pri obvladovanju tveganja, ne nadzorujejo osebe, odgovorne za izvajanje operativnih funkcij;
(d)
ločitev se zagotovi po celotni hierarhični strukturi pooblaščenca vse do vodstvenega organa, pregleda pa jo vodstveni organ in, če obstaja, nadzorna funkcija pooblaščenca.
3. Za morebitna nasprotja interesov se šteje, da so pravilno identificirana, obvladovana, spremljana in razkrita vlagateljem v AIS samo, če:
(a)
UAIS zagotovi, da sprejme vse razumne ukrepe za identifikacijo, obvladovanje in spremljanje morebitnih nasprotij interesov, do katerih lahko pride med pooblaščencem in UAIS, AIS ali vlagatelji v AIS. UAIS zagotovi, da ima pooblaščenec vzpostavljene postopke, ki ustrezajo tistim, ki se zahtevajo v skladu s členi 31 do 34;
(b)
UAIS zagotovi, da pooblaščenec možna nasprotja interesov, pa tudi postopke in ukrepe, ki jih mora sprejeti za obvladovanje takih nasprotij interesov, razkrije UAIS, ki jih v skladu s členom 36 razkrije AIS ter vlagateljem v AIS.
Člen 81
Privolitev v in obveščanje o nadaljnjem prenosu
1. Nadaljnji prenos postane veljaven, ko UAIS poda svojo privolitev v pisni obliki.
Predhodna splošna privolitev s strani UAIS ne šteje za privolitev v skladu s točko (a) člena 20(4) Direktive 2011/61/EU.
2. V skladu s točko (b) člena 20(4) Direktive 2011/61/EU uradno obvestilo vsebuje podrobnosti o pooblaščencu in podpooblaščencu, ime pristojnega organa, kjer ima podpooblaščenec dovoljenje ali je registriran, prenesene naloge, AIS, ki jih nadaljnji prenos zahteva, izvod pisnega soglasja UAIS in načrtovani datum uveljavitve nadaljnjega prenosa.
Člen 82
Vloga „poštnega predala“ in UAIS, za katerega se več ne šteje, da upravlja AIS
1. Za UAIS velja, da ima vlogo „ poštnega predala“, in se ne šteje več za upravitelja AIS vsaj v kateri koli od naslednjih situacij:
(a)
UAIS nima več potrebnega strokovnega znanja in sredstev za učinkovit nadzor prenesenih nalog in obvladovanje tveganj, povezanih s prenosom;
(b)
UAIS nima več pooblastila za sprejemanje odločitev na ključnih področjih pod pristojnostjo višjega vodstva ali nima več pooblastila za izvajanje višjih vodstvenih funkcij, zlasti v zvezi z izvajanjem splošne naložbene politike in naložbenih strategij;
(c)
UAIS izgubi pogodbene pravice za poizvedovanje, pregled, dostop do ali dajanje navodil pooblaščencem ali pa uveljavljanje takih pravic postane nemogoče v praksi;
(d)
UAIS prenese izvajanje upravljanja naložb do mere, ki znatno presega naloge upravljanja naložb, ki jih izvaja sam UAIS. Pri ocenjevanju obsega prenosa pristojni organi ocenijo celotno strukturo prenosa, pri čemer ne upoštevajo le sredstev, ki se upravljajo v okviru prenosa, temveč tudi naslednja merila glede kakovosti:
(i)
vrste sredstev, s katerimi posluje AIS ali UAIS, ki deluje v imenu AIS, in pomen sredstev, ki se upravljajo na podlagi prenosa, za profil tveganja in donosa AIS;
(ii)
pomen prenesenih sredstev za doseganje naložbenih ciljev AIS;
(iii)
geografsko in sektorsko porazdelitev naložb AIS;
(iv)
profil tveganja AIS;
(v)
vrsto naložbenih strategij, ki jih izvaja AIS ali UAIS, ki deluje v imenu AIS;
(vi)
vrste prenesenih nalog v odnosu do zadržanih, in
(vii)
sestavo pooblaščencev in podpooblaščencev, njihovo geografsko področje delovanja in korporacijsko strukturo, vključno s tem, ali se prenos izvede na subjekt, ki pripada isti skupini podjetij kot UAIS.
2. Komisija glede na gibanje trgov spremlja uporabo tega člena. Komisija po dveh letih pregleda položaj in, če je potrebno, sprejme ustrezne ukrepe za nadaljnjo opredelitev pogojev, pod katerimi se šteje, da je UAIS prenesel svoje naloge v tolikšni meri, da se je njegova vloga zmanjšala na vlogo „poštnega predala“ in ne šteje več za upravitelja AIS.
3. ESMA lahko sprejeme smernice za zagotovitev skladnosti struktur prenosa v Uniji.
POGLAVJE IV
DEPOZITAR
ODDELEK 1
Elementi pisne pogodbe
(člen 21(2) Direktive 2011/61/EU)
Člen 83
Pogodbeni elementi
1. Pogodba, s katero se imenuje depozitar v skladu s členom 21(2) Direktive 2011/61/EU, se sklene med depozitarjem na eni strani ter UAIS in/ali AIS na drugi in vključuje vsaj naslednje elemente:
(a)
opis storitev, ki jih bo zagotavljal depozitar, in postopkov, ki jih je treba sprejeti za vsako vrsto sredstva, v katero lahko AIS vlaga in ki bo nato preneseno depozitarju;
(b)
opis, kako se bo izvajala naloga hrambe in nadzora glede na vrste sredstev in geografske regije, v katere namerava AIS vlagati. V zvezi z dolžnostmi hrambe opis vključuje sezname držav in postopke za dodajanje in/ali umik države s seznama. To je skladno z informacijami v pravilih upravljanja, aktih o ustanovitvi in ponudbenih dokumentih AIS v zvezi s sredstvi, v katera lahko vlaga;
(c)
izjavo, da prenos njegovih nalog hrambe ne vpliva na odgovornost depozitarja, razen če se razreši odgovornosti v skladu s členom 21(13) ali (14) Direktive 2011/61/EU;
(d)
obdobje veljavnosti ter pogoje za spremembo in prekinitev pogodbe, vključno z okoliščinami, ki bi lahko privedle do prekinitve pogodbe, in podrobnostmi o postopku prekinitve, ter po potrebi postopke, po katerih bi moral depozitar vse relevantne informacije poslati svojemu nasledniku;
(e)
obveznosti v zvezi z zaupnostjo, ki veljajo za stranke skladno z ustreznimi zakoni in predpisi. Te obveznosti ne smejo vplivati na sposobnost dostopa pristojnih organov do ustreznih dokumentov in informacij;
(f)
sredstva in postopke, s katerimi depozitar UAIS ali AIS posreduje vse ustrezne informacije, ki jih potrebujeta za izvajanje svojih nalog, vključno z uveljavljanjem katerih koli pravic, povezanih s sredstvi, in za zagotovitev, da imata UAIS in AIS pravočasen in natančen pregled nad računi AIS;
(g)
sredstva in postopke, s katerimi UAIS ali AIS depozitarju posreduje vse ustrezne informacije ali zagotovi, da ima depozitar dostop do vseh informacij, ki jih potrebuje za izpolnjevanje svojih nalog, vključno s postopki, ki zagotavljajo, da depozitar prejme informacije od drugih oseb, ki jih imenuje AIS ali UAIS;
(h)
informacije o tem, ali lahko depozitar ali tretja oseba, na katero se prenesejo naloge hrambe v skladu s členom 21(11) Direktive 2011/61/EU, ponovno uporabita sredstva, ki so jima bila zaupana, in, če obstajajo, pogoje za tako ponovno uporabo;
(i)
postopke, ki jih je treba uporabiti, kadar se obravnava sprememba pravil poslovanja, aktov o ustanovitvi ali ponudbenih dokumentov AIS, in ki podrobno opisujejo okoliščine, v katerih je treba obvestiti depozitarja oziroma v katerih je potrebno predhodno soglasje depozitarja, da se lahko nadaljuje s spremembo;
(j)
vse potrebne informacije, ki se morajo izmenjati med AIS, UAIS, tretjo osebo, ki deluje v imenu AIS ali UAIS, na eni strani in depozitarjem na drugi strani, v zvezi s prodajo, vpisom, odkupom, izdajo, umikom in ponovnim nakupom enot ali deležev AIS;
(k)
vse potrebne informacije, ki se morajo izmenjati med AIS, UAIS, tretjo osebo, ki deluje v imenu AIS ali UAIS, in depozitarjem, v zvezi z uspešnostjo depozitarjeve nadzorne funkcije;
(l)
če pogodbene stranke predvidevajo imenovanje tretjih oseb za izvajanje dela njihovih nalog, zavezo, da bodo redno zagotavljale podrobnosti o vseh imenovanih tretjih osebah, na zahtevo pa tudi informacije o merilih za izbiro tretje osebe ter predvidene ukrepe za spremljanje dejavnosti, ki jih izvajajo izbrane tretje osebe;
(m)
informacije o nalogah in pristojnostih pogodbenih strank glede obveznosti v zvezi s preprečevanjem pranja denarja in financiranja terorizma;
(n)
informacije o vseh denarnih računih, ki so odprti na ime AIS ali na ime UAIS, ki deluje v imenu AIS, in postopke, ki zagotavljajo, da se depozitar obvesti o vsakem novem računu, ki se odpre na ime AIS ali na ime UAIS, ki deluje v imenu AIS;
(o)
podrobnosti v zvezi z depozitarjevimi postopki stopnjevanja, vključno z identifikacijo oseb v AIS in/ali UAIS, ki jih mora kontaktirati depozitar, ko sproži takšen postopek;
(p)
zavezo depozitarja, da obvesti UAIS, če ugotovi, da ločitev sredstev ni ali ni več zadostna za zagotovitev zaščite v primeru insolventnosti tretje osebe, na katero so prenesene naloge hrambe v določeni jurisdikciji v skladu s členom 21(11) Direktive 2011/61/EU;
(q)
postopke, ki zagotavljajo, da ima depozitar v zvezi s svojimi nalogami možnost poizvedbe o ravnanju UAIS in/ali AIS in ocene kakovosti posredovanih informacij, vključno z dostopom do knjig AIS in/ali UAIS ali z obiski na kraju samem;
(r)
postopke, ki zagotavljajo, da lahko UAIS in/ali AIS preveri učinkovitost depozitarja v zvezi z njegovimi pogodbenimi obveznostmi.
2. Podrobnosti o sredstvih in postopkih iz točk (a) do (r) se opišejo v pogodbi o imenovanju depozitarja ali v kakršni koli naknadni spremembi pogodbe.
3. Pogodba o imenovanju depozitarja ali naknadna sprememba pogodbe iz odstavka 2 je v pisni obliki.
4. Pogodbenici se lahko dogovorita o elektronskem posredovanju vseh ali dela informacij, ki si jih izmenjujeta, pod pogojem, da je zagotovljeno ustrezno evidentiranje takih informacij.
5. Če ni drugače določeno v nacionalni zakonodaji, ni obvezno, da se sklene poseben pisni sporazum za vsak AIS; možno je, da UAIS in depozitar skleneta okvirno pogodbo, ki navaja seznam AIS, ki jih upravlja UAIS, na katerega se nanaša sporazum.
6. Določi se nacionalna zakonodaja, ki se uporablja za pogodbo o imenovanju depozitarja in vse nadaljnje sporazume.
ODDELEK 2
Splošna merila za ocenjevanje pravil in nadzora varnega in skrbnega poslovanja, ki se uporabljajo za depozitarje v tretjih državah
(člen 21(6)(b) Direktive 2011/61/EU)
Člen 84
Merila za ocenjevanje pravil in nadzora varnega in skrbnega poslovanja, ki se uporabljajo za depozitarje v tretjih državah
Za namene točke (b) člena 21(6) Direktive 2011/61/EU se ocena učinkovitosti pravil in nadzora varnega in skrbnega poslovanja, ki se uporabljajo za depozitarja v tretji državi, ocena, ali imajo enak učinek, kot je predvideno z zakonodajo Unije, ter ocena učinkovitosti njihovega izvajanja izvedejo na osnovi naslednjih meril:
(a)
depozitar je predmet dovoljenja in stalnega nadzora pristojnega javnega organa, ki ima zadostna sredstva za opravljanje svojih nalog;
(b)
zakonodaja tretje države določa merila za pridobitev dovoljenja za dejavnost depozitarja, ki imajo enak učinek kot merila za dostop do dejavnosti kreditnih institucij ali investicijskih družb v Uniji;
(c)
kapitalske zahteve za depozitarja v tretji državi imajo enak učinek kot tiste, ki veljajo v Uniji, odvisno od tega, ali je depozitar iste vrste kot kreditna institucija ali investicijska družba v Uniji;
(d)
pogoji poslovanja, ki se uporabljajo za depozitarja v tretji državi, imajo enak učinek kot tisti za kreditne institucije ali investicijske družbe v Uniji, odvisno od narave depozitarja;
(e)
zahteve v zvezi z izvajanjem konkretnih nalog depozitarja AIS, ustanovljenega v skladu z zakonodajo tretje države, imajo isti učinek kot tiste iz člena 21(7) do (15) Direktive 2011/61/EU, njenih izvedbenih ukrepov ter ustrezne nacionalne zakonodaje;
(f)
v primeru, da depozitar krši zahteve in pogoje iz točk (a) do (e), zakonodaja tretje države zagotavlja uporabo dovolj odvračilnih izvršilnih ukrepov.
ODDELEK 3
Naloge depozitarja, dolžnosti primerne skrbnosti in obveznost ločevanja
(člen 21(7)-(9) ter člen 21(11)(c) in (d)(iii) Direktive 2011/61/EU)
Člen 85
Spremljanje denarnih sredstev - splošne zahteve
1. Če se na ime AIS, na ime UAIS, ki deluje v imenu AIS, ali na ime depozitarja, ki deluje v imenu AIS, pri enem od subjektov iz člena 21(7) Direktive 2011/61/EU vodi ali odpre denarni račun, UAIS zagotovi, da depozitar ob začetku izvajanja svojih nalog in na stalni osnovi prejema vse relevantne informacije, ki jih potrebuje za izpolnjevanje svojih obveznosti.
2. Da bi imel dostop do vseh informacij o denarnih računih AIS in jasen pregled nad vsemi denarnimi tokovi AIS, je depozitar vsaj:
(a)
ob imenovanju obveščen o vseh obstoječih denarnih računih, ki so odprti na ime AIS ali na ime UAIS, ki deluje v imenu AIS;
(b)
obveščen ob odprtju vsakega novega denarnega računa s strani AIS ali s strani UAIS, ki deluje v imenu AIS;
(c)
v zvezi z denarnimi računi, odprtimi pri subjektu tretje osebe, deležen vseh informacij o računih neposredno s strani te tretje osebe.
Člen 86
Spremljanje denarnih tokov AIS
Depozitar zagotovi učinkovito in ustrezno spremljanje denarnih tokov AIS, zlasti pa vsaj:
(a)
zagotovi, da so vsa denarna sredstva AIS knjižena na računih, odprtih pri subjektih iz točk (a), (b) in (c) člena 18(1) Direktive 2006/73/ES na ustreznih trgih, na katerih se zahtevajo denarni računi za potrebe poslovanja AIS, taki subjekti pa so predmet pravil in nadzora varnega in skrbnega poslovanja, ki imajo enak učinek kot pravo Unije, se učinkovito izvajajo in so v skladu z načeli, določenimi v členu 16 Direktive 2006/73/ES;
(b)
izvaja učinkovite in ustrezne postopke za usklajevanje vseh sprememb denarnih tokov in tako usklajevanje izvaja dnevno ali, v primeru redkih sprememb denarnih tokov, ko pride do takšne spremembe denarnega toka;
(c)
izvaja ustrezne postopke, s katerimi ob koncu delovnega dne ugotavlja pomembne denarne tokove, zlasti takšne, ki bi lahko bili v neskladju s poslovanjem AIS;
(d)
redno preverja ustreznost navedenih postopkov, vključno s popolnim pregledom postopka usklajevanja vsaj enkrat letno in zagotavljanjem, da so denarni računi, odprti na ime AIS, na ime UAIS, ki deluje v imenu AIS, ali na ime depozitarja, ki deluje v imenu AIS, vključeni v postopek usklajevanja;
(e)
stalno spremlja rezultate usklajevanj in ukrepov, sprejetih na podlagi kakršnih koli neskladnosti, ugotovljenih s postopkom usklajevanja, in obvesti UAIS, če nepravilnost ni bila odpravljena brez nepotrebne zamude, in tudi pristojne organe, če situacija ne more biti pojasnjena in/ali popravljena;
(f)
preverja skladnost svojih evidenc denarnih pozicij z evidencami UAIS. UAIS zagotovi, da se vsa navodila in informacije v zvezi z denarnim računom, odprtim pri tretji osebi, pošljejo depozitarju, tako da lahko depozitar izvaja lasten postopek usklajevanja.
Člen 87
Dolžnosti v zvezi z vpisi
UAIS zagotovi, da se depozitarju zagotovijo informacije o plačilih s strani ali v imenu vlagateljev ob vpisu enot ali deležev določenega AIS ob koncu vsakega delovnega dne, ko UAIS, AIS ali oseba, ki deluje v njegovem imenu, kot je zastopnik za prenose, prejme taka plačila ali naročilo od vlagatelja. UAIS zagotovi, da depozitar prejme vse druge ustrezne informacije, ki jih potrebuje za zagotovitev, da so plačila nato knjižena na denarnih računih, odprtih na ime AIS ali na ime UAIS, ki deluje v imenu AIS, ali na ime depozitarja, ki deluje v imenu AIS, v skladu s členom 21(7) Direktive 2011/61/EU.
Člen 88
Finančni instrumenti, ki se hranijo
1. Finančni instrumenti, ki pripadajo AIS ali UAIS, ki deluje v imenu AIS, ki se ne morejo fizično predati depozitarju, se vključijo v dolžnosti hrambe depozitarja, če so izpolnjene vse naslednje zahteve:
(a)
so prenosljivi vrednostni papirji, vključno s tistimi, ki vključujejo izvedene finančne instrumente, kot je navedeno v zadnjem pododstavku člena 51(3) Direktive 2009/65/ES ter členu 10 Direktive Komisije 2007/16/ES (11), instrumenti denarnega trga ali enote kolektivnih naložbenih podjemov;
(b)
lahko se registrirajo ali držijo na računu neposredno ali posredno na ime depozitarja.
2. Finančni instrumenti, ki so v skladu z veljavno nacionalno zakonodajo samo neposredno registrirani na ime AIS pri samem izdajatelju ali njegovem zastopniku, kot sta registrator ali zastopnik za prenose, se ne hranijo.
3. Finančni instrumenti, ki pripadajo AIS ali UAIS, ki deluje v imenu AIS, ki se lahko fizično predajo depozitarju, se vedno vključijo v dolžnosti hrambe depozitarja.
Člen 89
Dolžnosti hrambe v zvezi s sredstvi, ki se hranijo
1. Da se izpolnijo obveznosti iz točke (a) člena 21(8) Direktive 2011/61/EU glede finančnih instrumentov, ki se hranijo, depozitar zagotovi vsaj, da:
(a)
so finančni instrumenti pravilno registrirani v skladu s členom 21(8)(a)(ii) Direktive 2011/61/EU;
(b)
se evidence in ločeni računi vzdržujejo tako, da zagotavljajo natančnost in skladnost s finančnimi instrumenti in denarnimi sredstvi, ki jih drži za AIS;
(c)
se redno izvajajo usklajevanja med depozitarjevimi internimi računi in evidencami ter internimi računi in evidencami katere koli tretje osebe, na katero so prenesene naloge hrambe v skladu s členom 21(11) Direktive 2011/61/EU;
(d)
se v zvezi s finančnimi instrumenti, ki se hranijo, izvaja potrebna skrbnost, da se zagotovi visok standard zaščite vlagateljev;
(e)
se vsa zadevna tveganja hrambe v celotni verigi hrambe ocenjujejo in spremljajo in UAIS se obvesti o vseh pomembnih tveganjih, ki so bila ugotovljena;
(f)
se uvede ustrezna organizacijska ureditev, da se v čim večji meri zmanjša tveganje izgube ali zmanjšanja finančnih instrumentov ali pravic v zvezi z navedenimi finančnimi instrumenti kot posledica goljufije, slabega upravljanja, neustreznega vodenja evidenc ali malomarnosti;
(g)
se preveri lastninska pravica AIS ali lastninska pravica UAIS, ki deluje v imenu AIS, nad sredstvi.
2. Če je depozitar nalogo hrambe prenesel na tretjo osebo v skladu s členom 21(11) Direktive 2011/61/EU, zanj še naprej veljajo zahteve iz točk (b) do (e) odstavka 1 tega člena. Poleg tega zagotovi, da tretja oseba izpolnjuje zahteve iz točk (b) do (g) odstavka 1 tega člena in obveznosti ločevanja iz člena 99.
3. Depozitarjeve dolžnosti hrambe iz odstavkov 1 in 2 se za osnovna sredstva, ki jih držijo finančne in/ali pravne strukture, ki jih posredno ali neposredno nadzira AIS ali UAIS, ki deluje v imenu AIS, uporabljajo na podlagi načela vpogleda (look-through).
Zahteva iz prvega pododstavka se ne uporablja za sklad struktur skladov ali za strukture centralnih in napajalnih KNPVP, pri katerih imajo osnovni skladi depozitarja, ki hrani sredstva teh skladov.
Člen 90
Dolžnosti hrambe v zvezi s preverjanjem lastništva in vodenjem evidenc
1. UAIS ob začetku izvajanja svojih dolžnosti in nato na stalni osnovi depozitarju zagotavlja vse ustrezne informacije, ki jih slednji potrebuje za izpolnjevanje zahtev v skladu s točko (b) člena 21(8) Direktive 2011/61/EU, ter zagotovi, da depozitar prejme vse ustrezne informacije od tretjih oseb.
2. Za potrebe izpolnjevanja obveznosti iz točke (b) člena 21(8) Direktive 2011/61/EU depozitar zagotovi vsaj naslednje:
(a)
brez zamude ima dostop do vseh ustreznih informacij, ki jih potrebuje za izpolnjevanje dolžnosti preverjanja lastništva in vodenja evidenc, vključno z ustreznimi informacijami, ki mu jih morajo zagotoviti tretje osebe;
(b)
razpolaga z zadostnimi in zanesljivimi informacijami, na podlagi katerih se lahko prepriča o lastninski pravici AIS oziroma lastninski pravici UAIS, ki deluje v imenu AIS;
(c)
vodi evidenco sredstev, za katera se je prepričal, da so v lasti AIS ali UAIS, ki deluje v imenu AIS. Za potrebe izpolnjevanja te obveznosti depozitar:
(i)
v svoje evidence v imenu AIS vnese sredstva, vključno z njihovimi nominalnimi zneski, za katera se je prepričal, da so v lasti AIS ali UAIS, ki deluje v imenu AIS;
(ii)
je kadar koli sposoben predložiti izčrpen in aktualen popis sredstev AIS, vključno z ustreznimi nominalnimi zneski sredstev.
Za namene točke (c)(ii) odstavka 2 depozitar zagotovi, da so vzpostavljeni postopki za zagotavljanje, da evidentirana sredstva ne morejo biti dodeljena, prenesena, zamenjana ali dostavljena, ne da bi depozitar ali njegov pooblaščenec bil obveščen o takšnih transakcijah, depozitar pa mora imeti takojšen dostop do pisnih dokazil o vsaki transakciji in poziciji s strani ustrezne tretje osebe. UAIS zagotovi, da ustrezna tretja oseba depozitarju brez zamude posreduje potrdila ali druga pisna dokazila ob vsaki prodaji ali pridobitvi sredstev oziroma ob vsakem korporacijskem dejanju, ki privede do izdaje finančnih instrumentov, in vsaj enkrat letno.
3. Depozitar v vsakem primeru zagotovi, da ima UAIS vzpostavljene in izvaja ustrezne postopke za preverjanje, ali so sredstva, ki jih pridobi AIS v njegovem upravljanju, ustrezno evidentirana na ime AIS oziroma na ime UAIS, ki deluje v njegovem imenu, ter preverja skladnost pozicij v evidencah UAIS ter sredstva, za katera se je depozitar prepričal, da so v lasti AIS ali UAIS, ki deluje v imenu AIS. UAIS zagotovi, da so depozitarju posredovana vsa navodila in zadevne informacije v zvezi s sredstvi AIS, tako da lahko depozitar izvaja lasten postopek preverjanja in usklajevanja.
4. Depozitar vzpostavi in izvaja postopek stopnjevanja za situacije, ko se odkrije nepravilnost, ki vključuje obveščanje UAIS in pristojnih organov, če se situacije ne more pojasniti in/ali popraviti.
5. Depozitarjeve dolžnosti hrambe iz odstavkov 1 do 4 se uporabljajo na podlagi načela vpogleda (look-through) za osnovna sredstva, ki jih držijo finančne in/ali pravne strukture, ki jih je ustanovil AIS ali UAIS, ki deluje v imenu AIS, za namene vlaganja v osnovna sredstva in ki jih neposredno ali posredno obvladuje AIS ali UAIS, ki deluje v imenu AIS.
Zahteva iz prvega pododstavka se ne uporablja za sklad struktur skladov ali za strukture centralnih in napajalnih KNPVP, pri katerih imajo osnovni skladi depozitarja, ki za sredstva sklada izvaja naloge preverjanja in vodenja evidenc.
Člen 91
Obveznosti glede poročanja za glavne borzne posrednike
1. Če je bil imenovan glavni borzni posrednik, UAIS zagotovi, da je od datuma imenovanja v veljavi sporazum, v skladu s katerim se od glavnega borznega posrednika zahteva, da depozitarju zagotovi zlasti izjavo na trajnem nosilcu podatkov, ki vsebuje naslednje informacije:
(a)
vrednosti postavk iz odstavka 3 ob koncu vsakega delovnega dne;
(b)
podrobnosti o vseh drugih zadevah, ki so potrebne za zagotovitev, da ima depozitar AIS najnovejše in točne informacije o vrednosti sredstev, hramba katerih je bila prenesena v skladu s členom 21(11) Direktive 2011/61/EU.
2. Izjava iz odstavka 1 je depozitarju AIS zagotovljena najkasneje do konca naslednjega delovnega dne od dne, na katerega se nanaša.
3. Postavke iz točke (a) odstavka 1 vključujejo:
(a)
skupno vrednost sredstev, ki jih drži glavni borzni posrednik AIS, če se naloge hrambe prenesejo v skladu s členom 21(11) Direktive 2011/61/EU; vrednosti naslednjega:
(i)
denarnih posojil, danih AIS, in obračunanih obresti;
(ii)
vrednostnih papirjev, ki jih mora AIS vrniti v okviru odprtih kratkih pozicij, sklenjenih v imenu AIS;
(iii)
tekočih zneskov za poravnavo, ki jih mora AIS plačati v okviru vseh standardiziranih terminskih pogodb;
(iv)
prejemkov pri prodaji na kratko, ki jih drži glavni borzni posrednik v zvezi s kratkimi pozicijami, sklenjenimi v imenu AIS;
(v)
denarnih kritij, ki jih drži glavni borzni posrednik v zvezi z odprtimi standardiziranimi terminskimi pogodbami, sklenjenimi v imenu AIS. To je dodatna obveznost poleg obveznosti iz členov 87 in 88;
(vi)
izpostavljenosti pri zapiranju pozicij po vrednosti glede na tržne razmere za vsako transakcijo izven organiziranega trga vrednostnih papirjev, sklenjeno v imenu AIS;
(vii)
skupnega zneska zavarovanih obveznosti AIS v odnosu do glavnega borznega posrednika, in
(viii)
vseh drugih sredstev v zvezi z AIS;
(b)
vrednost drugih sredstev iz točke (b) člena 21(8) Direktive 2011/61/EU, ki jih glavni borzni posrednik drži kot zavarovanja za zavarovane transakcije, sklenjene v okviru sporazuma o glavnem posredniku;
(c)
vrednost sredstev, kjer je glavni borzni posrednik uveljavil pravico do uporabe v zvezi s sredstvi AIS;
(d)
seznam vseh institucij, v katerih glavni borzni posrednik drži ali lahko drži denarna sredstva AIS na računu, odprtem na ime AIS ali na ime UAIS, ki deluje v imenu AIS v skladu s členom 21(7) Direktive 2011/61/EU.
Člen 92
Dolžnosti nadzora - splošne zahteve
1. Ob imenovanju depozitar oceni tveganja, povezana z naravo, obsegom in kompleksnostjo strategije AIS in organizacije UAIS, da lahko oblikuje postopke za nadzor, ki so primerni za AIS in sredstva, v katera vlaga, in ki se nato izvajajo in uporabljajo. Takšni postopki se redno posodabljajo.
2. Pri izvajanju dolžnosti nadzora v skladu s členom 21(9) Direktive 2011/61/EU depozitar izvaja naknadne kontrole in preveritve procesov in postopkov, za katere je odgovoren UAIS, AIS ali imenovana tretja oseba. Depozitar v vseh okoliščinah zagotovi, da obstaja ustrezen postopek preverjanja in usklajevanja, ki se izvaja in uporablja ter pogosto pregleduje. UAIS zagotovi, da so depozitarju posredovana vsa navodila v zvezi s sredstvi in poslovanjem AIS, tako da lahko depozitar izvaja lasten postopek preverjanja in usklajevanja.
3. Depozitar vzpostavi jasen in celovit postopek stopnjevanja za obravnavanje situacij, ko se pri izvajanju dolžnosti nadzora odkrijejo morebitne nepravilnosti, podrobnosti o postopku pa se na zahtevo dajo na razpolago pristojnim organom UAIS.
4. UAIS depozitarju ob začetku izvajanja njegovih nalog in nato na stalni osnovi zagotavlja vse ustrezne informacije, ki jih slednji potrebuje za izpolnjevanje obveznosti iz člena 21(9) Direktive 2011/61/EU, vključno z informacijami, ki jih depozitarju zagotovijo tretje osebe. UAIS zlasti zagotovi, da ima depozitar dostop do računovodskih evidenc in lahko izvaja obiske na kraju samem v prostorih UAIS in v prostorih vseh izvajalcev storitev, ki jih imenuje AIS ali UAIS, kot so upravitelji ali zunanji cenilci, in/ali pregleduje poročila in izjave priznanih zunanjih potrjevanj kvalificiranih neodvisnih revizorjev ali drugih strokovnjakov, da zagotovi zadostnost in ustreznost vzpostavljenih postopkov.
Člen 93
Dolžnosti v zvezi z vpisi in odkupi
Za zagotovitev skladnosti s točko (a) člena 21(9) Direktive 2011/61/EU depozitar izpolnjuje naslednje zahteve:
1.
Depozitar zagotovi, da je AIS, UAIS ali imenovani subjekt vzpostavil, izvaja in uporablja ustrezen in dosleden postopek za:
(i)
usklajevanje naročil za vpis s prejemki od vpisov in števila izdanih enot ali deležev z vpisanimi zneski, ki jih prejme AIS;
(ii)
usklajevanje naročil za odkup z izplačili za odkupe in števila umaknjenih enot ali deležev z zneski odkupov, ki jih plača AIS;
(iii)
redno preverjanje, ali je postopek usklajevanja ustrezen.
Za namene točk (i), (ii) in (iii) depozitar zlasti redno preverja skladnost med skupnim številom enot ali deležev na računih AIS in skupnim številom neporavnanih enot ali deležev v registru AIS.
2.
Depozitar zagotovi in redno preverja, ali so postopki v zvezi s prodajo, izdajo, ponovnim nakupom, odkupom in umikom deležev ali enot AIS skladni z veljavno nacionalno zakonodajo in s pravili upravljanja ali akti o ustanovitvi AIS, ter preverja, ali se ti postopki učinkovito izvajajo.
3.
Pogostost depozitarjevega preverjanja je skladna s pogostostjo vpisov in odkupov.
Člen 94
Dolžnosti v zvezi v vrednotenjem deležev/enot
1. Za zagotovitev skladnosti s točko (b) člena 21(9) Direktive 2011/61/EU depozitar:
(a)
redno preverja, ali so vzpostavljeni in se uporabljajo ustrezni in dosledni postopki za vrednotenje sredstev AIS v skladu s členom 19 Direktive 2011/61/EU in njenimi izvedbenimi ukrepi ter s pravili upravljanja ali akti o ustanovitvi AIS, in
(b)
zagotovi, da se politike in postopki vrednotenja učinkovito izvajajo in redno pregledujejo.
2. Depozitarjevi postopki se izvajajo s pogostostjo, določeno v politiki vrednotenja AIS, kot je opredeljena v členu 19 Direktive 2011/61/EU in njenih izvedbenih ukrepih.
3. Kadar depozitar meni, da izračun vrednosti deležev ali enot AIS ni bil izveden v skladu z veljavno zakonodajo, pravili upravljanja AIS ali členom 19 Direktive 2011/61/EU, o tem obvesti UAIS in/ali AIS, da zagotovi, da se sprejmejo pravočasni korektivni ukrepi, ki so v najboljšem interesu vlagateljev v AIS.
4. Če je bil imenovan zunanji cenilec, depozitar preveri, ali je bilo imenovanje zunanjega cenilca v skladu s členom 19 Direktive 2011/61/EU in njenimi izvedbenimi ukrepi.
Člen 95
Dolžnosti v zvezi z izvajanjem navodil UAIS
Za zagotovitev skladnosti s točko (c) člena 21(9) Direktive 2011/61/EU depozitar vsaj:
(a)
vzpostavi in izvaja ustrezne postopke za preverjanje, ali AIS in UAIS spoštujeta veljavno zakonodajo in predpise ter pravila upravljanja in akte o ustanovitvi AIS. Depozitar zlasti spremlja, ali AIS spoštuje naložbene omejitve in omejitve finančnih vzvodov, ki so določene v ponudbenih dokumentih AIS. Navedeni postopki so sorazmerni z naravo, obsegom in kompleksnostjo AIS;
(b)
vzpostavi in izvaja postopek stopnjevanja, če je AIS prekršil eno od omejitev iz točke (a).
Člen 96
Dolžnosti v zvezi s pravočasno poravnavo transakcij
1. Za potrebe izpolnjevanja zahtev točke (d) člena 21(9) Direktive 2011/61/EU depozitar vzpostavi postopek za odkrivanje vseh situacij, ko se obveznosti, povezane s poslovanjem s sredstvi AIS ali UAIS, ki deluje v imenu AIS, AIS ne poravnajo v običajnih rokih, obveščanje AIS in, če situacija ni bila odpravljena, zahtevek za vračilo finančnih instrumentov s strani nasprotne stranke, kadar je to mogoče.
2. Če se transakcije ne izvedejo na reguliranem trgu, se običajni roki ocenijo glede na pogoje transakcije (pogodbe o izvedenih finančnih instrumentih OTC ali naložbe v nepremičnine ali v podjetja v zasebni lasti).
Člen 97
Dolžnosti, povezane s porazdelitvijo dobička AIS
1. Za zagotovitev skladnosti s točko (e) člena 21(9) Direktive 2011/61/EU depozitar:
(a)
zagotovi, da se izračun čistega dobička, potem ko ga UAIS objavi, izvede v skladu s pravili upravljanja AIS, njegovimi akti o ustanovitvi in veljavno nacionalno zakonodajo;
(b)
zagotovi, da so sprejeti ustrezni ukrepi, če so revizorji AIS izrazili pridržke v zvezi z letnimi računovodskimi izkazi. AIS ali UAIS, ki deluje v imenu AIS, depozitarju zagotovi vse informacije v zvezi s pridržki, izraženimi na računovodske izkaze, in
(c)
preveri popolnost in točnost izplačil dividend, potem ko jih UAIS objavi, in, kjer je smiselno, spodbujevalnih provizij.
2. Če depozitar meni, da izračun dobička ni bil izveden v skladu z veljavno zakonodajo, pravili upravljanja AIS ali njegovimi akti o ustanovitvi, o tem obvesti UAIS in/ali AIS ter zagotovi pravočasne korektivne ukrepe, ki so v najboljšem interesu vlagateljev v AIS.
Člen 98
Primerna skrbnost
1. Za izpolnitev obveznosti iz točke (c) člena 21(11) Direktive 2011/61/EU depozitar izvaja in uporablja ustrezno dokumentiran postopek primerne skrbnosti za izbor in stalno spremljanje pooblaščenca. Postopek se pregleduje redno, vsaj enkrat letno, in se na zahtevo da na voljo pristojnim organom.
2. Pri izbiri in imenovanju tretje osebe, na katero se prenesejo naloge hrambe v skladu s členom 21(11) Direktive 2011/61/EU, depozitar izkazuje primerno sposobnost, previdnost in skrbnost, da zagotovi, da prenos finančnih instrumentov tej tretji osebi predstavlja zadosten standard zaščite. In sicer vsaj:
(a)
oceni regulativni in pravni okvir, vključno s tveganjem po državah, tveganjem hrambe in izvršljivostjo pogodb tretje osebe. Ocena zlasti omogoča, da depozitar določi morebitne posledice insolventnosti tretje osebe za sredstva in pravice AIS. Če depozitar ugotovi, da ločitev sredstev ni ustrezna za zaščito pred insolventnostjo zaradi zakonodaje države, v kateri se nahaja tretja oseba, o tem nemudoma obvesti UAIS;
(b)
oceni, ali so praksa, postopki in notranje kontrole tretje osebe ustrezni za zagotovitev, da so finančni instrumenti AIS ali UAIS, ki deluje v imenu AIS, predmet visokega standarda skrbnosti in zaščite;
(c)
oceni, ali sta finančna trdnost in ugled tretje osebe skladna s prenesenimi nalogami. Ocena temelji na informacijah, ki jih zagotovi potencialna tretja oseba, in na drugih podatkih in informacijah, če so na voljo;
(d)
zagotovi, da ima tretja oseba operativne in tehnološke zmogljivosti za izvajanje prenesenih nalog hrambe z zadovoljivo ravnjo zaščite in varnosti.
3. Depozitar pri rednem pregledovanju in stalnem spremljanju ravna ustrezno strokovno, skrbno in vestno, da zagotovi, da tretja oseba še naprej izpolnjuje merila iz odstavka 1 tega člena in pogoje iz točke (d) člena 21(11) Direktive 2011/61/EU. V ta namen depozitar vsaj:
(a)
spremlja učinkovitost tretje osebe in njeno skladnost z depozitarjevimi standardi;
(b)
zagotovi, da tretja oseba pri izvajanju nalog hrambe ravna v skladu z visokim standardom previdnosti, preudarnosti in skrbnosti ter zlasti da učinkovito ločuje finančne instrumente v skladu z zahtevami člena 99;
(c)
pregleduje tveganja hrambe, povezana z odločitvijo, da sredstva prenese tretji osebi, in brez nepotrebne zamude obvesti AIS ali UAIS o vseh spremembah navedenih tveganj. Ocena temelji na informacijah, ki jih zagotovi tretja oseba, in na drugih podatkih in informacijah, če so na voljo. Med pretresi na trgu ali če je bilo ugotovljeno tveganje, se pogostost in obseg pregleda povečata. Če depozitar ugotovi, da ločitev sredstev ne zadošča več za zaščito pred insolventnostjo zaradi zakonodaje države, v kateri se nahaja tretja oseba, o tem nemudoma obvesti UAIS.
4. Če tretja oseba prenese naprej naloge, ki so bile prenesene nanjo, se smiselno uporabljajo pogoji in merila iz odstavkov 1, 2 in 3.
5. Depozitar spremlja skladnost s členom 21(4) Direktive 2011/61/EU.
6. Depozitar oblikuje krizne načrte za vsak trg, na katerem za izvajanje nalog hrambe imenuje tretjo osebo v skladu s členom 21(11) Direktive 2011/61/EU. Tak krizni načrt vključuje identiteto alternativnega izvajalca, če ta obstaja.
7. Če pooblaščenec ne izpolnjuje več zahtev, depozitar sprejme ukrepe, vključno s prekinitvijo pogodbe, ki so v najboljšem interesu AIS in njegovih vlagateljev.
Člen 99
Obveznost ločevanja
1. Če so se naloge hrambe v celoti ali deloma prenesle na tretjo osebo, depozitar zagotovi, da tretja oseba, na katero se prenesejo naloge hrambe skladu s členom 21(11) Direktive 2011/61/EU, ravna v skladu z obveznostjo ločevanja iz točke (iii) člena 21(11)(d) Direktive 2011/61/EU, tako da preveri, da tretja oseba:
(a)
vodi evidence in račune, ki so potrebni, da lahko kadar koli in brez zamude loči med sredstvi depozitarjevih strank, ki so AIS, ter lastnimi sredstvi, sredstvi drugih strank, sredstvi, ki jih depozitar drži v svojem imenu, in sredstvi, ki se držijo za depozitarjeve stranke, ki niso AIS;
(b)
vzdržuje evidence in račune tako, da zagotavljajo natančnost in skladnost s sredstvi, ki se hranijo za depozitarjeve stranke;
(c)
redno izvaja usklajevanje med svojimi internimi računi in evidencami ter računi in evidencami tretje osebe, na katero je prenesla naloge hrambe v skladu s tretjim pododstavkom člena 21(11) Direktive 2011/61/EU;
(d)
uvede ustrezno organizacijsko ureditev, da se v čim večji meri zmanjša tveganje izgube ali zmanjšanja finančnih instrumentov ali pravic v zvezi z navedenimi finančnimi instrumenti kot posledica zlorabe finančnih instrumentov, goljufije, slabega upravljanja, neustreznega vodenja evidenc ali malomarnosti;
(e)
če je tretja oseba subjekt iz točk (a), (b) in (c) člena 18(1) Direktive 2006/73/ES, ki je predmet pravil in nadzora varnega in skrbnega poslovanja, ki imajo enak učinek kot pravo Unije in se učinkovito izvajajo, depozitar sprejme ustrezne ukrepe, da zagotovi, da se denarna sredstva AIS držijo na računu ali računih v skladu s členom 21(7) Direktive 2011/61/EU.
2. Če je depozitar naloge hrambe prenesel na tretjo osebo v skladu s členom 21(11) Direktive 2011/61/EU, spremljanje, ali tretja oseba izpolnjuje obveznosti ločevanja, zagotovi, da so finančni instrumenti, ki pripadajo njegovi stranki, zaščiteni pred morebitno insolventnostjo navedene tretje osebe. Če v skladu z veljavno zakonodajo, vključno zlasti z zakonodajo v zvezi s premoženjem ali insolventnostjo, zahteve iz odstavka 1 ne zadoščajo za dosego navedenega cilja, depozitar oceni, kakšne dodatne ukrepe je treba sprejeti, da se čim bolj zmanjša tveganje izgube in ohrani ustrezen standard zaščite.
3. Odstavka 1 in 2 se smiselno uporabljata, če se je tretja oseba, na katero se prenesejo naloge hrambe v skladu s členom 21(11) Direktive 2011/61/EU, odločila, da vse ali del svojih nalog hrambe prenese na drugo tretjo osebo v skladu s tretjim pododstavkom člena 21(11) Direktive 2011/61/EU.
ODDELEK 4
Izguba finančnih instrumentov, razrešitev odgovornosti in objektivni razlogi
(člen 21(12) in (13) Direktive 2011/61/EU)
Člen 100
Izguba finančnega instrumenta, ki se hrani
1. Do izgube finančnega instrumenta, ki se hrani v smislu člena 21(12) Direktive 2011/61/EU, pride, če je v povezavi s finančnim instrumentom, ki ga hrani depozitar ali tretja oseba, na katero je bila prenesena hramba finančnih instrumentov, ki se hranijo, izpolnjen kateri koli od naslednjih pogojev:
(a)
za izjavljeno lastninsko pravico AIS se dokaže, da ni veljavna, ker je prenehala obstajati ali nikoli ni obstajala;
(b)
AIS je bila dokončno odvzeta lastninska pravica nad finančnim instrumentom;
(c)
AIS je dokončno nesposoben neposredno ali posredno odtujiti finančni instrument.
2. UAIS določi, da je prišlo do izgube finančnega instrumenta, z dokumentiranim postopkom, ki je na voljo pristojnim organom. Ko se ugotovi izguba, se o tem takoj obvesti vlagatelje na trajnem nosilcu podatkov.
3. Finančni instrument, ki se hrani, ne šteje za izgubljenega v smislu člena 21(12) Direktive 2011/61/EU, če je AIS dokončno odvzeta lastninska pravica v zvezi z določenim instrumentom, vendar se ta instrument zamenja ali pretvori v drug finančni instrument ali instrumente.
4. V primeru insolventnosti tretje osebe, na katero se je prenesla hramba finančnih instrumentov, ki se jih hrani, UAIS določi, da je prišlo do izgube finančnega instrumenta, ki se hrani, takoj ko je z gotovostjo izpolnjen eden od pogojev iz odstavka 1.
Gotovost, da je izpolnjen eden od pogojev iz odstavka 1, nastopi najkasneje ob koncu postopkov zaradi insolventnosti. UAIS in depozitar skrbno spremljata postopke zaradi insolventnosti, da določita, ali so vsi ali nekateri finančni instrumenti, zaupani tretji osebi, na katero je bila prenesena hramba finančnih instrumentov, dejansko izgubljeni.
5. Izguba finančnega instrumenta, ki se hrani, se določi ne glede na to, ali so pogoji iz odstavka 1 posledica goljufije, malomarnosti ali drugega namernega ali nenamernega ravnanja.
Člen 101
Razrešitev odgovornosti iz člena 21(12) Direktive 2011/61/EU
1. Depozitarjeva odgovornost iz drugega pododstavka člena 21(12) Direktive 2011/61/EU se ne sproži, če lahko depozitar dokaže, da so izpolnjeni vsi naslednji pogoji:
(a)
dogodek, ki je privedel do izgube, ni posledica kakršnega koli dejanja ali opustitve depozitarja ali tretje osebe, na katero je bila prenesena hramba finančnih instrumentov, ki se hranijo, v skladu s točko (a) člena 21(8) Direktive 2011/61/EU;
(b)
depozitar ne bi mogel preprečiti nastopa dogodka, ki je privedel do izgube kljub temu, da je sprejel vse preventivne ukrepe, ki so dolžnost skrbnega depozitarja v skladu z običajno prakso v sektorju;
(c)
depozitar kljub strogim in izčrpnim ukrepom za zagotavljanje primerne skrbnosti ni mogel preprečiti izgube.
Ta pogoj šteje za izpolnjenega, če je depozitar zagotovil, da sta depozitar in tretja oseba, na katero je bila prenesena hramba finančnih instrumentov, ki se hranijo, v skladu s točko (a) člena 21(8) Direktive 2011/61/EU, sprejela vse naslednje ukrepe:
(i)
uvedba, izvajanje, uporaba ter vzdrževanje struktur in postopkov ter zagotavljanje strokovnega znanja, ki so zadostni in sorazmerni z naravo in kompleksnostjo sredstev AIS, da se pravočasno odkrijejo in stalno spremljajo zunanji dogodki, ki lahko privedejo do izgube finančnega instrumenta, ki se hrani;
(ii)
stalno ocenjevanje, ali kateri koli od odkritih dogodkov iz točke (i) predstavlja večje tveganje izgube finančnega instrumenta, ki se hrani;
(iii)
obveščanje UAIS o večjih ugotovljenih tveganjih in sprejetje ustreznih ukrepov, če obstajajo, za preprečitev ali zmanjšanje izgube finančnih instrumentov, ki se hranijo, če so bili odkriti dejanski ali potencialni zunanji dogodki, za katere se meni, da predstavljajo večje tveganje izgube finančnega instrumenta, ki se hrani.
2. Zahteve iz točk (a) in (b) odstavka 1 se lahko štejejo za izpolnjene v naslednjih okoliščinah:
(a)
naravni dogodki, ki jih človek ne more nadzorovati ali vplivati nanje;
(b)
sprejetje zakona, odloka, uredbe, sklepa ali odredbe vlade ali vladnega organa, vključno s sodišči in tribunali, ki vpliva na finančne instrumente, ki se hranijo;
(c)
vojne, izgredi ali drugi večji pretresi.
3. Zahteve iz točk (a) in (b) odstavka 1 se ne štejejo za izpolnjene v primerih, kot so računovodske napake, poslovne napake, goljufije, neizpolnjevanje zahtev po ločevanju na ravni depozitarja ali tretje osebe, na katero je bila prenesena hramba finančnih instrumentov, ki se hranijo, v skladu s točko (a) člena 21(8) Direktive 2011/61/EU.
4. Ta člen se smiselno uporablja za pooblaščenca, če je depozitar pogodbeno prenesel svojo odgovornost v skladu s členom 21(13) in (14) Direktive 2011/61/EU.
Člen 102
Objektivni razlogi depozitarja za sporazum o razrešitvi odgovornosti
1. Objektivni razlogi za sporazum o razrešitvi odgovornosti v skladu s členom 21(13) Direktive 2011/61/EU so:
(a)
omejeni na natančne in konkretne okoliščine, značilne za določeno dejavnost;
(b)
skladni z depozitarjevimi politikami in odločitvami.
2. Objektivni razlogi se določijo vsakič, ko se namerava depozitar razrešiti odgovornosti.
3. Za depozitarja se šteje, da ima objektivne razloge za sporazum o razrešitvi odgovornosti v skladu s členom 21(13) Direktive 2011/61/EU, če lahko dokaže, da ni imel druge možnosti, kot da svoje dolžnosti hrambe prenese na tretjo osebo. To velja zlasti v primeru, da:
(a)
zakonodaja tretje države zahteva, da nekatere finančne instrumente hranijo lokalni subjekti, in obstajajo lokalni subjekti, ki izpolnjujejo merila za prenos iz člena 21(11) Direktive 2011/61/EU, ali
(b)
UAIS vztraja pri tem, da naložba ostane v določeni jurisdikciji kljub opozorilom depozitarja o večjem tveganju, ki ga to ravnanje predstavlja.
POGLAVJE V
ZAHTEVE GLEDE PREGLEDNOSTI, FINANČNI VZVOD, PRAVILA V ZVEZI S TRETJIMI DRŽAVAMI IN IZMENJAVA INFORMACIJ O MOREBITNIH POSLEDICAH DEJAVNOSTI UAIS
ODDELEK 1
Letno poročilo, razkritja vlagateljem in poročanje pristojnim organom
(člen 22(2)(a) do (e), člen 23(4) in člen 24(1) Direktive 2011/61/EU)
Člen 103
Splošna načela za letno poročilo
Vse informacije v letnem poročilu, vključno z informacijami iz tega oddelka, se predstavijo na način, ki zagotavlja ustrezne, zanesljive, primerljive in jasne informacije. Letno poročilo vsebuje informacije, ki jih vlagatelji potrebujejo v zvezi z določenimi strukturami AIS.
Člen 104
Vsebina in oblika bilance stanja ali izkaza sredstev in obveznosti ter izkaza prihodkov in izdatkov
1. Bilanca stanja ali izkaz sredstev in obveznosti vsebuje najmanj naslednje elemente in osnovne vrstične postavke v skladu s točko (a) člena 22(2) Direktive 2011/61/EU:
(a)
„sredstva“, ki jih obvladuje AIS kot rezultat preteklih dogodkov in iz katerih naj bi v AIS pritekale prihodnje gospodarske koristi. Sredstva se nadalje razvrstijo glede na naslednje postavke:
(i)
„naložbe“, ki med drugim vključujejo dolžniške in lastniške vrednostne papirje, nepremičnine in premoženje ter izvedene finančne instrumente;
(ii)
„denarna sredstva in njihove ustreznike“, ki med drugim vključujejo denar v blagajni, vloge na vpogled in ustrezne kratkoročne likvidne naložbe;
(iii)
„terjatve“, ki med drugim vključujejo terjatve v zvezi z dividendami in obrestmi, prodane naložbe, terjatve do posrednikov in „predplačila“, med drugim vključno z vnaprej plačanimi zneski v zvezi z odhodki AIS;
(b)
„obveznosti do virov sredstev“, ki obsegajo sedanje obveznosti AIS, ki izhajajo iz preteklih dogodkov in katerih poravnava naj bi privedla do odlivov dejavnikov, ki omogočajo gospodarske koristi. Obveznosti do virov sredstev se nadalje razvrstijo glede na naslednje postavke:
(i)
„obveznosti“, ki med drugim vključujejo obveznosti v zvezi z nakupom naložb ali odkupom enot ali deležev v AIS in obveznosti do posrednikov ter „vnaprej vračunane odhodke“, med drugim vključno z obveznostmi za nadomestila za upravljanje ter svetovanje, provizijami za uspešnost, obrestmi in drugimi odhodki, ki nastanejo v okviru poslovanja AIS;
(ii)
„posojila“, ki med drugim vključujejo obveznosti do bank in drugih nasprotnih strank;
(iii)
„druge obveznosti“, ki med drugim vključujejo obveznosti do nasprotnih strank za zavarovanje ob vračilu posojenih vrednostnih papirjev, odložene prihodke ter obveznosti za dividende in izplačila;
(c)
„čista sredstva“, ki predstavljajo preostali delež v sredstvih AIS po odštetju vseh njegovih obveznosti.
2. Izkaz prihodkov in izdatkov vsebuje najmanj naslednje elemente in osnovne vrstične postavke:
(a)
„prihodke“, ki predstavljajo kakršna koli povečanja gospodarskih koristi v obračunskem obdobju v obliki prilivov ali povečanja sredstev oziroma zmanjšanja obveznosti do virov sredstev, ki privedejo do povečanja čistih sredstev, razen tistih, povezanih z vplačili vlagateljev. Prihodki se nadalje razvrstijo glede na naslednje postavke:
(i)
„prihodki od naložb“, ki se lahko nadalje razvrstijo, kot sledi:
-
„prihodki od dividend“, ki se nanašajo na dividende iz kapitalskih naložb, do katerih je upravičen AIS,
-
„prihodki od obresti“, ki se nanašajo na obresti na naložbe v dolg in obresti na denarna sredstva, do katerih je upravičen AIS,
-
„prihodki od najemnin“, ki se nanašajo na prihodke iz naložb v nepremičnine, do katerih je upravičen AIS;
(ii)
„iztrženi dobički iz naložb“, ki predstavljajo dobičke pri odtujitvi naložb;
(iii)
„neiztrženi dobički iz naložb“, ki predstavljajo dobičke iz prevrednotenja naložb, in
(iv)
„drugi prihodki“, ki med drugim vključujejo prihodke od nadomestil za posojene vrednostne papirje in iz raznih drugih virov;
(b)
„odhodke“, ki predstavljajo kakršna koli zmanjšanja gospodarskih koristi v obračunskem obdobju v obliki odlivov ali zmanjšanja sredstev oziroma nastanka obveznosti do virov sredstev, ki privedejo do zmanjšanja čistih sredstev, razen tistih, povezanih z izplačili vlagateljem. Odhodki se nadalje razvrstijo glede na naslednje postavke:
-
„nadomestila za investicijsko svetovanje ali upravljanje naložb“, ki predstavljajo pogodbene honorarje, ki pripadajo svetovalcu ali UAIS,
-
„drugi odhodki“, ki med drugim vključujejo honorarje za upravljanje, poklicne honorarje, honorarje za hrambo in obresti. Če so pomembne, se posamezne postavke razkrijejo posebej,
-
„iztržene izgube iz naložb“, ki predstavljajo izgube pri odtujitvi naložb,
-
„neiztržene izgube iz naložb“, ki predstavljajo izgube iz prevrednotenja naložb;
(c)
„čiste prihodke ali odhodke“, ki predstavljajo presežek prihodkov nad odhodki ali odhodkov nad prihodki, kot je smiselno.
3. Razporeditev, nomenklatura in terminologija v vrstičnih postavkah so skladni z računovodskimi standardi, ki se uporabljajo za AIS, ali s pravili, ki jih ta sprejme, in izpolnjujejo zahteve veljavne zakonodaje, kjer ima AIS sedež. Take vrstične postavke se lahko spremenijo ali razširijo, da se zagotovi skladnost z navedenim.
4. Dodatne vrstične postavke, poglavja in vmesni seštevki se predstavijo, če je njihova predstavitev pomembna za razumevanje finančnega položaja AIS glede na bilanco stanja ali izkaz sredstev in obveznosti oziroma finančne uspešnosti AIS glede na vsebino in obliko izkaza prihodkov in izdatkov. Če je smiselno, se dodatne informacije predstavijo v pojasnilih k računovodskim izkazom. Cilj pojasnil je zagotoviti narativne opise ali razčlenitev postavk, predstavljenih v glavnih izkazih, ter informacij o postavkah, ki ne izpolnjujejo pogojev za pripoznanje v teh izkazih.
5. Vsak pomemben razred podobnih postavk se predstavi ločeno. Če so pomembne, se posamezne postavke razkrijejo. Pomembnost se oceni v skladu z zahtevami sprejetega računovodskega okvira.
6. Predstavitev in razvrstitev postavk v bilanci stanja ali v izkazu sredstev in obveznosti iz enega poročevalskega ali računovodskega obdobja se ohrani v naslednjem, razen če je očitno, da bi bila drugačna predstavitev ali razvrstitev bolj ustrezna, na primer, ko sprememba naložbene strategije privede do drugačnih vzorcev trgovanja ali ker računovodski standard zahteva spremembo v predstavitvi.
7. V zvezi z vsebino in obliko izkaza prihodkov in izdatkov, določenega v Prilogi IV, se vse postavke prihodkov in odhodkov v danem obdobju pripoznajo v izkazu prihodkov in izdatkov, razen če računovodski standard, ki ga je sprejel AIS, zahteva drugače.
Člen 105
Poročilo o dejavnostih v poslovnem letu
1. Poročilo o dejavnostih v poslovnem letu vključuje vsaj:
(a)
pregled naložbenih dejavnosti med letom ali obdobjem in pregled portfelja AIS ob koncu leta ali obdobja;
(b)
pregled donosnosti AIS tekom leta ali obdobja;
(c)
pomembne spremembe, kot so opredeljene spodaj, v zvezi z informacijami, navedenimi v členu 23 Direktive 2011/61/EU, ki še niso vsebovane v računovodskih izkazih.
2. Poročilo vsebuje pošten in uravnotežen pregled dejavnosti in donosnosti AIS, ki vsebuje tudi opis bistvenih tveganj ter negotovosti v zvezi z naložbami ali gospodarskimi razmerami, s katerimi se lahko sooča AIS.
3. Kolikor je to potrebno za razumevanje naložbenih dejavnosti AIS ali njegove donosnosti, analiza vključuje tako finančne kot nefinančne ključne kazalnike donosnosti, ki so relevantni za AIS. Informacije, zagotovljene v poročilu, so skladne z nacionalnimi pravili v državi, kjer ima AIS sedež.
4. Informacije v poročilu o dejavnostih v poslovnem letu so del poročila direktorjev ali upraviteljev naložb, v kolikor se to običajno predstavlja skupaj z računovodskimi poročili AIS.
Člen 106
Pomembne spremembe
1. Spremembe informacij štejejo za pomembne v smislu točke (d) člena 22(2) Direktive 2011/61/EU, če obstaja precejšnja verjetnost, da bi lahko racionalen vlagatelj, ko bi se seznanil s takšnimi informacijami, ponovno premislil o naložbi, vključno zaradi tega, ker bi takšne informacije lahko vplivale na njegovo sposobnost, da uveljavlja svoje pravice v zvezi s svojo naložbo, ali če kako drugače škodijo interesom enega ali več vlagateljev v AIS.
2. Da izpolnijo zahteve točke (d) člena 22(2) Direktive 2011/61/EU, UAIS ocenijo spremembe informacij iz člena 23 Direktive 2011/61/EU v poslovnem letu v skladu z odstavkom 1 tega člena.
3. Informacije se razkrijejo v skladu z zahtevami računovodskih standardov in računovodskih pravil, ki jih je sprejel AIS, skupaj z opisom vseh morebitnih ali pričakovanih učinkov na AIS in/ali na vlagatelje v AIS. Dodatna razkritja se zagotovijo, če skladnost z določenimi zahtevami računovodskih standardov in računovodskih pravil ne zadošča za to, da bi vlagatelji razumeli učinke spremembe.
4. Če računovodski standardi, ki se uporabljajo za AIS, ali njegova računovodska pravila ne zajemajo informacij, ki jih je treba razkriti v skladu z odstavkom 1, se opis pomembne spremembe zagotovi skupaj z vsemi morebitnimi ali pričakovanimi učinki na AIS in/ali na vlagatelje v AIS.
Člen 107
Razkrivanje prejemkov
1. Če se zagotovijo informacije, ki se zahtevajo v točki (e) člena 22(2) Direktive 2011/61/EU, se navede, ali se skupni prejemki nanašajo oziroma ne nanašajo na kar koli od naslednjega:
(a)
skupne prejemke celotnega osebja UAIS z navedbo števila upravičencev;
(b)
skupne prejemke osebja UAIS, ki je v celoti ali deloma vpleteno v dejavnosti AIS, z navedbo števila upravičencev;
(c)
delež skupnih prejemkov osebja UAIS, ki se lahko pripiše AIS, z navedbo števila upravičencev.
2. Če je smiselno, se poleg skupnih prejemkov za poslovno leto navedejo tudi spodbujevalne provizije, ki jih plača AIS.
3. Če se informacije razkrijejo na ravni UAIS, se zagotovi razporeditev ali razčlenitev za vsak AIS, v kolikor te formacije obstajajo ali so na voljo. V okviru tega razkritja se zagotovi opis, kako se je izvedla razporeditev ali razčlenitev.
4. UAIS zagotovijo splošne informacije o finančnih in nefinančnih merilih politik in praks v zvezi s prejemki za ustrezne kategorije osebja, da se vlagateljem omogoči, da ocenijo spodbude, ki so s tem ustvarjene. V skladu z načeli, določenimi v Prilogi II k Direktivi 2011/61/EU, UAIS razkrijejo vsaj informacije, ki so potrebne, da se zagotovi razumevanje profila tveganja AIS in ukrepov, ki jih sprejme za preprečevanje ali upravljanje nasprotij interesov.
Člen 108
Občasna razkritja vlagateljem
1. Informacije iz člena 23(4) Direktive 2011/61/EU se predstavijo na jasen in razumljiv način.
2. Pri razkrivanju odstotka sredstev AIS, ki so predmet posebnih ureditev, ki izhajajo iz njihove nelikvidne narave v skladu s členom 23(4)(a) Direktive 2011/61/EU, UAIS:
(a)
zagotovi pregled vseh posebnih ureditev, ki so vzpostavljene, vključno z navedbo, ali se nanašajo na stranske žepe, omejitve odkupov ali druge podobne ureditve, metodologij vrednotenja, ki se uporabljajo za sredstva, ki so predmet takih ureditev, ter kako se nadomestila za upravljanje in uspešnost uporabljajo za ta sredstva;
(b)
te informacije razkrije v okviru rednega poročanja AIS vlagateljem, kot to zahtevajo pravila upravljanja ali akti o ustanovitvi, ali hkrati, ko postane na voljo prospekt ali ponudbeni dokument, in vsaj hkrati, ko postane na voljo letno poročilo v skladu s členom 22(1) Direktive 2011/61/EU.
Odstotek sredstev AIS, ki so predmet posebnih ureditev, kot je opredeljeno v členu 1(5), se izračuna kot čista vrednost sredstev, ki so predmet posebne ureditve, deljeno s čisto vrednostjo sredstev zadevnega AIS.
3. Za vsako novo ureditev za upravljanje likvidnosti AIS v skladu s točko (b) člena 23(4) Direktive 2011/61/EU UAIS:
(a)
za vsak AIS, ki ga upravljajo, ki ni AIS zaprtega tipa brez finančnih vzvodov, obvestijo vlagatelje, kadar koli uvedejo spremembe v sistemih in postopkih upravljanja likvidnosti iz člena 16(1) Direktive 2011/61/EU, ki so v skladu s členom 106(1) pomembne;
(b)
takoj obvestijo vlagatelje, če so aktivirali omejitve odkupov, stranske žepe ali podobne posebne ureditve, ali če so se odločili, da začasno prenehajo z odkupi;
(c)
zagotovijo pregled nad spremembami ureditev v zvezi z likvidnostjo, ne glede na to, ali so to posebne ureditve ali ne. Kjer je smiselno, se vključijo pogoji, pod katerimi je dovoljen odkup, in okoliščine, ki določajo, kdaj velja diskrecija pri upravljanju. Vključijo se tudi vse omejitve glede glasovanja in druge omejitve, ki se lahko izvajajo, trajanje morebitne vezanosti in vse določbe, ki zadevajo načelo „prvega v vrsti“ (first in line) ali „porazdelitve“ (pro-rating) v zvezi z delnim odkupom ali začasno zaustavitvijo odkupa.
4. Razkritje profila tveganja AIS v skladu s točko (c) člena 23(4) Direktive 2011/61/EU opiše:
(a)
ukrepe za ocenjevanje občutljivosti portfelja AIS na najpomembnejša tveganja, ki jim je ali bi jim lahko bil izpostavljen AIS;
(b)
če so bile omejitve tveganja, ki jih je določil UAIS, prekoračene ali je verjetno, da bodo prekoračene, okoliščine in sprejete korektivne ukrepe.
Informacije se razkrijejo v okviru rednega poročanja AIS vlagateljem, kot to zahtevajo pravila upravljanja ali akti o ustanovitvi, ali hkrati, ko postane razpoložljiv prospekt ali ponudbeni dokument, in vsaj hkrati, ko postane razpoložljivo letno poročilo v skladu s členom 22(1) Direktive 2011/61/EU.
5. Sistemi obvladovanja tveganja, ki jih uporablja UAIS v skladu s točko (c) člena 23(4) Direktive 2011/61/EU, opisujejo glavne značilnosti sistemov obvladovanja tveganja, ki jih UAIS uporablja za obvladovanje tveganj, ki jim je ali bi jim lahko bil izpostavljen AIS, ki ga upravlja. V primeru spremembe razkritje vključuje informacije, povezane s spremembo, in pričakovani učinek spremembe na AIS in njegove vlagatelje.
Informacije se razkrijejo v okviru rednega poročanja AIS vlagateljem, kot to zahtevajo pravila upravljanja ali akti o ustanovitvi, ali hkrati, ko postane razpoložljiv prospekt ali ponudbeni dokument, in vsaj hkrati, ko postane razpoložljivo oziroma se objavi letno poročilo v skladu s členom 22(1) Direktive 2011/61/EU.
Člen 109
Redna razkritja vlagateljem
1. Informacije iz člena 23(5) Direktive 2011/61/EU se predstavijo na jasen in razumljiv način.
2. Informacije o spremembah najvišje ravni finančnega vzvoda, izračunanega v skladu z metodo bruto izpostavljenosti in metodo zavezujoče izpostavljenosti, in o katerih koli pravicah do ponovne uporabe zavarovanja ali o katerih koli jamstvih v okviru ureditev finančnega vzvoda se zagotovijo brez nepotrebne zamude in vključujejo:
(a)
prvotno in popravljeno najvišjo raven finančnega vzvoda, izračunano v skladu s členoma 7 in 8, pri čemer se raven finančnega vzvoda izračuna kot relevantna izpostavljenost, deljena s čisto vrednostjo sredstev AIS;
(b)
naravo danih pravic za ponovno uporabo zavarovanja;
(c)
naravo danih jamstev in
(d)
podrobnosti o spremembah katerih koli izvajalcev storitev v zvezi z eno od zgornjih postavk.
3. Informacije o skupnem znesku finančnega vzvoda, izračunanega v skladu z metodo bruto izpostavljenosti in metodo zavezujoče izpostavljenosti, ki ju uporablja AIS, se razkrijejo v okviru rednega poročanja AIS vlagateljem, kot to zahtevajo pravila upravljanja ali akti o ustanovitvi, ali hkrati, ko postane razpoložljiv prospekt ali ponudbeni dokument, in vsaj hkrati, ko postane razpoložljivo letno poročilo v skladu s členom 22(1) Direktive 2011/61/EU.
Člen 110
Poročanje pristojnim organom
1. Za izpolnjevanje zahtev drugega pododstavka člena 24(1) in točke (d) člena 3(3) Direktive 2011/61/EU UAIS pri poročanju pristojnim organom zagotovi naslednje informacije:
(a)
glavni instrumenti, s katerimi trguje, vključno z razčlenitvijo finančnih instrumentov in drugih sredstev ter naložbenimi strategijami AIS in ključnimi geografskimi in sektorskimi področji njegovih naložb;
(b)
trgi, na katerih je član ali na katerih aktivno trguje;
(c)
razpršenost portfelja AIS, med drugim vključno z njegovimi glavnimi izpostavljenostmi in najpomembnejšimi koncentracijami.
Informacije se zagotovijo čim prej in najpozneje en mesec po koncu obdobja iz odstavka 3. Če je AIS sklad skladov, lahko UAIS to obdobje podaljša za 15 dni.
2. UAIS za vsak AIS v EU, ki ga upravljajo, in za vsak AIS, ki ga tržijo v Uniji, pristojnim organom njihove matične države članice zagotovijo naslednje informacije v skladu s členom 24(2) Direktive 2011/61/EU:
(a)
odstotek sredstev AIS, ki so predmet posebnih ureditev, kot so opredeljene v členu 1(5) te uredbe, ki izhajajo iz nelikvidne narave, kot je opredeljeno v točki (a) člena 23(4) Direktive 2011/61/EU;
(b)
vsaka nova ureditev za upravljanje likvidnosti AIS;
(c)
sistemi obvladovanja tveganj, ki jih uporablja UAIS za obvladovanje tržnega tveganja, likvidnostnega tveganja, tveganja izpostavljenosti do nasprotne stranke in drugih tveganj, vključno z operativnim tveganjem;
(d)
trenutni profil tveganja AIS, vključno s:
(i)
profilom tržnega tveganja naložb AIS, vključno s pričakovanim donosom in volatilnostjo AIS v običajnih tržnih razmerah;
(ii)
profilom likvidnosti naložb AIS, vključno s profilom likvidnosti sredstev AIS, značilnostmi pogojev odkupa in pogoji financiranja, ki jih nasprotne stranke zagotovijo AIS;
(e)
informacije o glavnih kategorijah sredstev, v katere je vložil AIS, vključno z ustrezno tržno vrednostjo kratkih pozicij in tržno vrednostjo dolgih pozicij ter prometom in donosnostjo tekom poročevalskega obdobja, in
(f)
rezultati testov izjemnih situacij v običajnih in izrednih okoliščinah, izvedenih v skladu s točko (b) člena 15(3) in drugim pododstavkom člena 16(1) Direktive 2011/61/EU.
3. Informacije iz odstavkov 1 in 2 se poročajo, kot sledi:
(a)
UAIS, ki upravljajo portfelje AIS, katerih upravljana sredstva, izračunana v skladu s členom 2, skupaj presegajo prag 100 milijonov EUR oziroma 500 milijonov EUR iz točk (a) oziroma (b) člena 3(2) Direktive 2011/61/EU, vendar ne presegajo 1 milijarde EUR, poročajo na polletni osnovi in za vsak AIS v EU, ki ga upravljajo, in za vsak AIS, ki ga tržijo v Uniji;
(b)
UAIS, ki upravljajo portfelje AIS, katerih upravljana sredstva, izračunana v skladu s členom 2, skupaj presegajo 1 milijardo EUR, poročajo na četrtletni osnovi in za vsak AIS v EU, ki ga upravljajo, in za vsak AIS, ki ga tržijo v Uniji;
(c)
UAIS, ki so predmet zahtev iz točke (a) tega odstavka, poročajo na četrtletni osnovi za vsak AIS, katerega upravljana sredstva, vključno s sredstvi, pridobljenimi z uporabo finančnega vzvoda, skupaj presegajo 500 milijonov EUR;
(d)
UAIS poročajo letno za vsak AIS brez finančnega vzvoda, ki ga upravljajo, ki v skladu z osnovno naložbeno politiko vlaga v podjetja in izdajatelje, ki ne kotirajo na borzi, z namenom pridobitve obvladovanja.
4. Z odstopanjem od odstavka 3 lahko pristojni organ matične države članice UAIS šteje, da je ustrezno in potrebno za uresničevanje njegove funkcije, da zahteva, da se vse ali del informacij sporočajo pogosteje.
5. UAIS, ki upravljajo enega ali več AIS, za katere so ocenili, da znatno uporabljajo finančni vzvod v skladu s členom 111 te uredbe, zagotovijo informacije, ki se zahtevajo v členu 24(4) Direktive 2011/61/EU, istočasno kot informacije, ki se zahtevajo v odstavku 2 tega člena.
6. UAIS zagotovijo informacije, določene v odstavkih 1, 2 in 5, v skladu s predlogo za poročanje na uradnem obrazcu iz Priloge IV.
7. V skladu s točko (a) člena 42(1) Direktive 2011/61/EU za UAIS držav, ki niso članice EU, vsako sklicevanje na pristojne organe matične države članice pomeni pristojni organ referenčne države članice.
Člen 111
„Znatna“ uporaba finančnega vzvoda
1. Za namene člena 24(4) Direktive 2011/61/EU se šteje, da se finančni vzvod znatno uporablja, če je izpostavljenost AIS, kot je izračunana v skladu z metodo zavezujoče izpostavljenosti iz člena 8 te uredbe, trikrat večja od čiste vrednosti njegovih sredstev.
2. Če so izpolnjene zahteve iz odstavka 1 tega člena, UAIS informacije v skladu s členom 24(4) Direktive 2011/61/EU pristojnim organom njihove domače države članice zagotovijo v skladu z načeli, opredeljenimi v členu 110(3) te uredbe.
ODDELEK 2
UAIS, ki upravljajo AIS s finančnim vzvodom
(člen 25(3) Direktive 2011/61/EU)
Člen 112
Omejitve v zvezi z upravljanjem AIS
1. Načela, opredeljena v tem členu, se uporabljajo za to, da se določijo okoliščine, v katerih pristojni organi izvajajo pooblastilo, v skladu s katerim lahko naložijo UAIS omejitve finančnega vzvoda ali druge omejitve.
2. Pri ocenjevanju informacij, ki jih prejme v skladu s členom 7(3), členom 15(4), členom 24(4) ali členom 24(5) Direktive 2011/61/EU, pristojni organ upošteva obseg, v katerem lahko uporaba finančnega vzvoda s strani UAIS ali njegovo sodelovanje s skupino UAIS ali z drugimi finančnimi institucijami vpliva na nastanek sistemskega tveganja v finančnem sistemu ali tveganj, ki lahko privedejo do neurejenih trgov.
3. Pristojni organi pri svoji oceni upoštevajo vsaj naslednje vidike:
(a)
okoliščine, v katerih bi lahko izpostavljenost AIS ali več AIS, vključno z izpostavljenostmi, ki izhajajo iz financiranja ali naložbenih pozicij, ki jih je UAIS sklenil za svoj račun ali v imenu AIS, za finančno institucijo predstavljala pomemben vir tržnega tveganja, likvidnostnega tveganja ali tveganja izpostavljenosti do nasprotne stranke;
(b)
okoliščine, v katerih dejavnosti UAIS ali njegovo sodelovanje z na primer skupino UAIS ali drugimi finančnimi institucijami, zlasti v zvezi z vrstami sredstev, v katera vlaga AIS, in tehnikami, ki jih uporablja UAIS pri uporabi finančnega vzvoda, prispevajo ali bi lahko prispevale trendu padanja cen finančnih instrumentov ali drugih sredstev na način, ki ogroža obstoj takšnih finančnih instrumentov ali drugih sredstev;
(c)
merila, kot so vrsta AIS, naložbena strategija UAIS v zvezi z zadevnim AIS, tržni pogoji, v katerih poslujeta UAIS in AIS, ter vsi možni prociklični učinki, ki bi lahko bili posledica odločitve pristojnih organov, da naložijo omejitve ali druge zahteve v zvezi s finančnim vzvodom zadevnega UAIS;
(d)
merila, kot so velikost AIS ali več AIS in vsi povezani učinki v določenem tržnem sektorju, koncentracije tveganj na določenih trgih, v katere vlaga AIS ali več AIS, kakršno koli tveganje širjenja na druge trge s trga, na katerem so bila ugotovljena tveganja, likvidnostne težave na določenih trgih v določenem trenutku, obseg neujemanja sredstev/obveznosti v določeni naložbeni strategiji UAIS ali nepravilno gibanje cen sredstev, v katera bi lahko vložil AIS.
ODDELEK 3
Posebna pravila v zvezi s tretjimi državami
(člen 34(1), člen 35(2), člen 36(1), člen 37(7)(d), člen 40(2)(a) in člen 42(1) Direktive 2011/61/EU)
Člen 113
Splošne zahteve
1. Dogovori o sodelovanju pokrivajo vse možne situacije in akterje, predvidene v poglavju VII Direktive 2011/61/EU, pri čemer se upoštevajo lokacija UAIS, lokacija AIS in dejavnost UAIS.
2. Dogovori o sodelovanju so v pisni obliki.
3. Dogovori o sodelovanju vzpostavijo poseben okvir za posvetovanje, sodelovanje in izmenjavo informacij za namene nadzora in izvrševanja med pristojnimi organi EU in nadzornimi organi v tretjih državah.
4. Dogovori o sodelovanju vključujejo posebno klavzulo, ki zagotavlja prenos informacij, ki jih pristojni organ Unije prejme od nadzornega organa tretje države, drugim pristojnim organom Unije, organu ESMA ali odboru ESRB, kot to zahteva Direktiva 2011/61/EU.
Člen 114
Mehanizmi, instrumenti in postopki
1. Dogovori o sodelovanju vzpostavijo mehanizme, instrumente in postopke, ki so potrebni, da lahko imajo pristojni organi Unije dostop do vseh informacij, potrebnih za izvajanje njihovih nalog v skladu z Direktivo 2011/61/EU.
2. Dogovori o sodelovanju vzpostavijo mehanizme, instrumente in postopke, ki so potrebni, da se lahko izvajajo pregledi na kraju samem, kjer so potrebni za izvajanje nalog iz Direktive 2011/61/EU s strani pristojnega organa Unije. Preglede na kraju samem izvaja neposredno pristojni organ Unije ali pristojni organ tretje države ob podpori pristojnega organa Unije.
3. Dogovori o sodelovanju vzpostavijo mehanizme, instrumente in postopke, ki so potrebni, da lahko pristojni organ tretje države nudi pomoč pristojnim organom Unije, kjer je to potrebno za izvrševanje zakonodaje EU in nacionalne izvedbene zakonodaje v primeru kršitve s strani subjekta, ustanovljenega v tretji državi, v skladu z nacionalno in mednarodno zakonodajo, ki se uporablja za navedeni organ.
Člen 115
Varstvo podatkov
Dogovori o sodelovanju zagotovijo, da se prenos podatkov tretjim državam in analiza podatkov izvajata samo v skladu s členom 52 Direktive 2011/61/EU.
ODDELEK 4
Izmenjava informacij v zvezi s potencialnimi sistemskimi posledicami dejavnosti UAIS
(člen 53(1) Direktive 2011/61/EU)
Člen 116
Izmenjava informacij v zvezi s potencialnimi sistemskimi posledicami dejavnosti UAIS
Za namene člena 53 Direktive 2011/61/EU pristojni organi držav članic, odgovorni za izdajo dovoljenja ali nadzor UAIS po navedeni direktivi, s pristojnimi organi drugih držav članic, organom ESMA in odborom ESRB izmenjajo vsaj:
(a)
informacije, prejete v skladu s členom 110, kadar koli so lahko take informacije pomembne za spremljanje in odzivanje na potencialne posledice dejavnosti posameznih UAIS ali več UAIS skupaj za stabilnost sistemsko pomembnih finančnih institucij in pravilno delovanje trgov, na katerih so UAIS dejavni;
(b)
informacije, ki so jih prejeli od organov tretjih držav, kadar je to potrebno za spremljanje sistemskih tveganj;
(c)
analizo informacij iz točk (a) in (b) ter oceno vsake situacije, v kateri se meni, da dejavnosti enega ali več nadzorovanih UAIS ali enega ali več AIS, ki jih upravljajo, prispevajo k stopnjevanju sistemskih tveganj v finančnem sistemu, k tveganju neurejenih trgov ali k tveganjem za dolgoročno rast gospodarstva;
(d)
ukrepe, ki se sprejmejo, kadar dejavnost enega ali več nadzorovanih UAIS ali enega ali več AIS, ki jih upravljajo, predstavlja sistemsko tveganje ali ogroža urejeno delovanje trgov, na katerih so aktivni.
POGLAVJE VI
KONČNE DOLOČBE
Člen 117
Začetek veljavnosti
Ta uredba začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
Uporablja se od 22. julija 2013.
Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.
V Bruslju, 19. decembra 2012