PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) 2015/262
ze dne 17. února 2015,
kterým se stanoví pravidla podle směrnic Rady 90/427/EHS a 2009/156/ES, pokud jde o metody identifikace koňovitých (nařízení o průkazu koňovitých)
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Rady 90/427/EHS ze dne 26. června 1990 o zootechnických a genealogických podmínkách pro obchod s koňovitými uvnitř Společenství (1), a zejména na čl. 4 odst. 2 písm. c) a d), čl. 6 odst. 2 druhou odrážku a čl. 8 odst. 1 první pododstavec uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 2009/156/ES ze dne 30. listopadu 2009 o veterinárních pravidlech pro přesun koňovitých a jejich dovoz ze třetích zemí (2), a zejména na čl. 4 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice 90/427/EHS stanoví zootechnické podmínky pro obchod s koňovitými uvnitř Unie. V souladu s touto směrnicí mají členské státy zajistit, aby evidované koňovité při jejich přesunu doprovázel identifikační doklad vydaný schválenými plemenářskými organizacemi či sdruženími chovatelů uvedenými ve směrnici.
(2)
Směrnice 2009/156/ES stanoví veterinární pravidla pro přesun koňovitých a jejich dovoz ze třetích zemí. Stanoví, že evidovaní koňovití musí být identifikováni prostřednictvím identifikačního dokladu vydaného v souladu se směrnicí 90/427/EHS nebo mezinárodním sdružením či organizací, která je odpovědná za dostihové a závodní koně. Koňovití pro chov a produkci se mají identifikovat pomocí metody stanovené Komisí.
(3)
Nařízení Komise (ES) č. 504/2008 (3), které je použitelné ode dne 1. července 2009, stanoví pravidla pro identifikaci koňovitých narozených v Unii nebo dovezených do Unie a zavádí identifikační doklad pro koňovité (průkaz koně), jenž představuje víceúčelový doklad v oblasti zdraví zvířat, veřejného zdraví, zootechniky i jezdeckého sportu. Toto nařízení, které považuje identifikační doklad za zásadní prvek systému pro identifikaci koňovitých, počítá pouze s možností začlenit informace obsažené v databázích různých vydávajících orgánů do centrální databáze nebo tyto databáze propojit s centrální databází.
(4)
Členské státy se potýkají s určitými obtížemi při provádění opatření stanovených v nařízení (ES) č. 504/2008. Tyto obtíže se převážně týkají metody identifikace koňovitých prostřednictvím identifikačního dokladu.
(5)
Ze šetření provedených členskými státy vyplynulo, že identifikační doklad bývá předmětem závažných podvodů. Hlavní riziko zde představuje nezákonné znovuuvádění koňovitých, kteří byli dříve vyloučeni z porážky k lidské spotřebě a léčeni přípravky nepovolenými pro zvířata určená k produkci potravin, do potravinového řetězce. V důsledku přijetí rozhodnutí Komise 2000/68/ES (4) byly tisíce koňovitých definitivně vyloučeny z porážky k lidské spotřebě. Nedostatek alternativ k celoživotní péči o nadbytečné a nechtěné koňovité, kteří byli vyloučeni z porážky k lidské spotřebě, vedl k jejich zanedbávání či opuštění, což má závažné dopady na zdraví a dobré životní podmínky zvířat. Situace se ještě zhoršila v důsledku stávajících ekonomických poměrů, kdy si chovatelé často nemohou dovolit držet koňovité na konci jejich produktivního života. V některých členských státech tyto problémy nabyly takového významu, že příslušné orgány zahájily programy pro porážku nadbytečných koňovitých mimo potravinový řetězec.
(6)
V posledních letech se vyskytl nový jev, nezákonná pastva, postihující majitele pastvin, neboť ti se z právního hlediska stali držiteli koňovitých, a tak neúmyslně nabyli odpovědností podle nařízení (ES) č. 504/2008. Nejasný status těchto koňovitých může též hrát roli při správném uplatňování pravidel Unie v jiných oblastech.
(7)
Ukázalo se, že informace zaznamenané v databázi vydávajícího orgánu v okamžiku vydání identifikačního dokladu rychle ztrácejí na aktuálnosti. Je tedy nesmírně obtížné, ne-li zcela neproveditelné, aby příslušné orgány v rámci osvědčení nebo kontroly totožnosti ověřily, zda je daný identifikační doklad pravý či nikoli a zda jsou informace v něm obsažené aktuální a věrohodné a nedošlo k jejich podvodným změnám, zejména pokud jde o status zvířat jako určených na porážku, ale také z hlediska uplatňování příznivějších podmínek týkajících se zdraví a dobrých životních podmínek zvířat při přesunech evidovaných koňovitých.
(8)
Ve většině členských států nejsou databáze jednotlivých orgánů vydávajících průkazy navzájem propojeny, přičemž z právních a administrativních důvodů nebude v blízké době možné ustanovit jediný vydávající orgán. Proto se zavedení centralizované databáze jeví jako nejúčinnější řešení pro výměnu a synchronizaci údajů mezi jednotlivými subjekty podle směrnic 90/427/EHS a 2009/156/ES, jakož i nezbytné pro správu identifikačních dokladů koňovitých s cílem nejen poskytovat požadované záruky v oblasti zdraví zvířat, ale též umožnit provádění těch ustanovení právních předpisů Unie o dobrých životních podmínkách zvířat a veřejném zdraví, u nichž je nezbytnou podmínkou správná a spolehlivá identifikace koňovitých.
(9)
Šetření provedené Komisí v souvislosti s událostmi týkajícími se koňského masa v roce 2013 ukázalo, že dvacet tři členských států zřídilo centrální databázi a dva členské státy mají jednu databázi pro evidované koňovité a druhou pro koňovité pro chov a produkci. Tři členské státy, jež představují kolem 20 % z celkového počtu 6,7 milionu koňovitých v Unii, nemají žádnou centralizovanou databázi.
(10)
Je tudíž nezbytné revidovat systém Unie pro identifikaci koňovitých v zájmu zajištění jeho bezpečnosti, jakož i uživatelské vstřícnosti.
(11)
Na dovoz koňovitých na území uvedená v příloze I nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 (5) se vztahují podmínky stanovené podle směrnice 2009/156/ES a je povolen ze třetích zemí uvedených v příloze rozhodnutí Komise 2004/211/ES (6). Obvykle jsou do Unie každoročně dovezeny přibližně 4 000 evidovaných koňovitých a koňovitých pro chov a produkci v souladu s podmínkami stanovenými v rozhodnutí Komise 93/197/EHS (7).
(12)
Použijí-li se celní postupy stanovené v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 952/2013 (8), je třeba navíc odkázat na nařízení Rady (EHS) č. 706/73 (9). Nařízení (EHS) č. 706/73 stanoví, že od 1. září 1973 se na britské Normanské ostrovy a Ostrov Man vztahují pravidla Unie v oblasti veterinárních právních předpisů.
(13)
Rozhodnutí Komise 96/78/ES (10) stanoví kritéria pro zápis a evidování koňovitých do plemenných knih pro chovné účely. Uvedené rozhodnutí mimo jiné vyžaduje, že aby mohl být koňovitý zapsán do hlavního oddílu plemenné knihy svého plemene, musí být označen podle pravidel stanovených v plemenné knize jako hříbě pod matkou, což musí být přinejmenším doloženo potvrzením o pokrytí. V zájmu jednotnosti právních předpisů Unie a usnadnění jejich používání by neměla pravidla týkající se identifikačního dokladu bránit uplatňování pravidel týkajících se identifikace koňovitých pro účely jejich zápisu do plemenných knih.
(14)
Metody pro identifikaci koňovitých stanovené v tomto nařízení by rovněž měly být v souladu se zásadami, které zavedly chovatelské organizace schválené podle rozhodnutí Komise 92/353/EHS (11). V souladu s uvedeným rozhodnutím je na dané organizaci nebo spolku, které vedou plemennou knihu o původu daného plemene, aby stanovily zásady ohledně identifikace koňovitých a zásady pro rozčlenění plemenné knihy do tříd a linií zapisovaných do plemenné knihy.
(15)
V zájmu zajištění vysoké kvality identifikačních dokladů a záznamů o všech koňovitých v Unii by měly členské státy zajistit, aby systémy pro identifikaci evidovaných koňovitých, kteří byli zapsáni nebo evidováni do plemenných knih založených schválenými nebo uznanými chovatelskými organizacemi nebo sdruženími chovatelů, splňovaly, pokud jde o vydávání identifikačních dokladů, stanovené podmínky, kterými se musí řídit příslušné orgány při určování orgánů vydávajících identifikační doklady pro koňovité pro chov a produkci.
(16)
Definice „koňovitých“, přesně odpovídající oblasti působnosti čl. 2 písm. b) směrnice 2009/156/ES, by měla být v souladu s taxonomií používanou v právních předpisech Unie, např. v přílohách nařízení Rady (EHS) č. 3626/82 (12) a nařízení Komise (EU) č. 206/2010 (13).
(17)
Jelikož definice hospodářství stanovená ve směrnici Rady 92/35/EHS (14) zahrnuje přírodní rezervace, v nichž koňovití žijí volně, a je tudíž širší než definice stanovená ve směrnici 2009/156/ES, bylo by vhodné, aby definice hospodářství podle tohoto nařízení rovněž zahrnovala přírodní rezervace, ve kterých žijí koňovití volně.
(18)
Veterinární dozor nezbytný pro zajištění záruk v oblasti zdraví zvířat požadovaných v souladu se směrnicí 2009/156/ES lze zabezpečit pouze tehdy, je-li hospodářství, jak je definováno v uvedené směrnici, známo příslušnému orgánu. Obdobné požadavky vyplývají z použití části A kapitoly II oddílu I přílohy I nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 854/2004 (15), pokud jde o koňovité určené k produkci potravin. Ovšem vzhledem k tomu, jak často k přesunům koňovitých dochází, není na místě zavádět systém, díky němuž by koňovití mohli být sledováni v reálném čase. Namísto toho by měly být identifikační údaje dostupné příslušnému orgánu, a proto je nezbytné, aby v každém členském státě existovala centrální databáze, která by spravovala informace o koňovitých držených v daném státě.
(19)
Právní předpisy Unie rozlišují mezi vlastníky a držiteli zvířat. Pojem „držitel“ zvířat je definován a používán v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1760/2000 (16). Oproti tomu směrnice 2009/156/ES odkazuje na majitele nebo chovatele zvířat. Kombinovaná definice majitele a držitele je stanovena ve směrnici 92/35/EHS. Vzhledem k tomu, že podle právních předpisů Unie i jednotlivých členských států nemusí být majitel koňovitého nutně osobou odpovědnou za dané zvíře, je vhodné objasnit, že za identifikaci koňovitých v souladu s tímto nařízením odpovídá v první řadě držitel daného zvířete, který může, ale nemusí být jeho majitelem.
(20)
V souladu s právními přepisy členských států nebo na základě požadavku některých vydávajících orgánů se mají do identifikačního dokladu, a tudíž i do databáze vedené vydávajícím orgánem zapisovat informace o majiteli zvířete. Tyto údaje o vlastnictví, jakož i o změně vlastnictví, lze poskytnout prostřednictvím různých forem dokladů o vlastnictví nebo registračních karet, včetně tzv. „imatrikulační karty“ úspěšně používané v jednom z členských států.
(21)
Směrnice Rady 2008/73/ES (17) stanoví, že členské státy vypracují a průběžně aktualizují seznamy schválených zařízení ve veterinární a zootechnické oblasti a zpřístupňují je ostatním členským státům a veřejnosti. S cílem usnadnit přístup ostatních členských států a veřejnosti k seznamům schválených zařízení by měly členské státy dát tyto seznamy k dispozici elektronicky prostřednictvím informačních stránek na internetu. Komise by měla být členským státům nápomocna při zpřístupňování těchto seznamů ostatním členským státům a veřejnosti tím, že poskytne internetovou adresu stránky, na které budou uvedeny odkazy na informační internetové stránky jednotlivých členských států.
(22)
Pro usnadnění výměny informací mezi členskými státy elektronickou cestou a pro zajištění transparentnosti a srozumitelnosti je důležité, aby byly seznamy v celé Unii vytvářeny podle jednotného vzoru. Rozhodnutí Komise 2009/712/ES (18) proto stanoví vzory výše uvedených seznamů na internetových informačních stránkách zřízených členskými státy.
(23)
Nařízení (ES) č. 504/2008 stanoví, že koňovití nemohou být drženi, pokud nejsou identifikováni v souladu s uvedeným nařízením. Komise musela reagovat na četné stížnosti týkající se populací koně domácího žijících mimo hospodářství za podmínek, které neodpovídají podmínkám popsaným v uvedeném nařízení jako polodivoké podmínky. Je proto nezbytné upřesnit, že koňovití žijící v Unii musí být identifikováni, a dále stanovit výjimku pro případy, kdy tuto podmínku nelze splnit.
(24)
Koňovití žijící v Unii by měli být identifikováni prostřednictvím celoživotního identifikačního dokladu, v němž je uveden slovní a grafický popis koňovitého a záznamy o individuálních odznacích daného zvířete pro účely ověření totožnosti. Tyto odznaky mohou být vrozené, např. více než tři chlupové víry, kaštánky, barevné odznaky, neobvyklé poruchy oční pigmentace, specifické svalové prohlubně, ale též vysoce detailní struktury duhovky nebo sítnice či specifické genetické markery (DNA profil), nebo mohou být získané, např. depigmentace po otlaku sedlem, jizvy, včetně jizev po kastraci hřebců, nebo výžeh.
(25)
Identifikační doklady by měly být vydány pouze tehdy, jsou-li v nich vyplněny požadované identifikační údaje, které je třeba zaznamenat do databáze vydávajícího orgánu v souladu s tímto nařízením.
(26)
Kromě toho by mělo osvědčení o původu stanovené ve směrnici 90/427/EHS, které má být součástí identifikačního dokladu, uvádět všechny nezbytné informace, aby bylo zajištěno, že koňovití, kteří jsou převáděni mezi různými plemennými knihami, jsou zapsáni do třídy v plemenné knize, jejíž kritéria splňují.
(27)
V souladu s rozhodnutím Komise 96/510/ES (19) musí potvrzení o původu zvířete a osvědčení o plemenné příslušnosti u evidovaných koňovitých odpovídat identifikačnímu dokladu stanovenému v rozhodnutí Komise 93/623/EHS (20). Jelikož rozhodnutí 93/623/ES a 2000/68/ES byla zrušena nařízením (ES) č. 504/2008, je třeba jasně uvést, že veškeré odkazy na uvedená rozhodnutí by měly být pokládány za odkazy na toto nařízení.
(28)
Orgány vydávající identifikační doklady pro evidované koňovité by měly být organizace nebo sdružení, které vedou či zakládají plemenné knihy pro evidované koňovité a jsou úředně schváleny nebo uznány příslušným orgánem členského státu v souladu s rozhodnutím 92/353/EHS, nebo správní orgán dotyčného členského státu, který vede plemennou knihu, do níž je koňovitý zapsán nebo zaevidován pro chovné účely v souladu s rozhodnutím 96/78/ES. Jako orgány vydávající identifikační doklady pro evidované koňovité by měly mít možnost působit rovněž národní pobočky mezinárodních organizací nebo sdružení, které jsou odpovědné za dostihové a závodní koně a mají své sídlo v daném členském státě.
(29)
Členské státy by měly mít větší prostor pro vlastní rozhodování, pokud jde o vydávající orgány, které vydávají identifikační doklady pro koňovité pro chov a produkci. Mělo by být umožněno, aby tyto identifikační doklady vydával příslušný orgán, do jehož působnosti spadá hospodářství, kde je koňovitý v době identifikace držen, nebo vydávající orgán určený a kontrolovaný tímto příslušným orgánem.
(30)
Příslušný orgán odpovědný za schválení nebo uznání organizací či sdružení zakládajících plemenné knihy v souladu s přílohou rozhodnutí 92/353/EHS by měl spolupracovat s příslušným orgánem uvedeným v nařízení (ES) č. 882/2004 s cílem zajistit, případně i prostřednictvím přeshraniční spolupráce, aby byly identifikační doklady pro koňovité vydávány a používány v souladu s tímto nařízením.
(31)
Jelikož by všichni koňovití narození v Unii nebo do Unie dovezení měli být identifikováni v souladu s tímto nařízením prostřednictvím jedinečného identifikačního dokladu vydaného na celý jejich život, je třeba přijmout zvláštní ustanovení pro případy, kdy je status těchto zvířat jako „koňovitých pro chov a produkci“ změněn na status „evidovaných koňovitých“ ve smyslu směrnice 2009/156/ES. Vzhledem k dalekosáhlým dopadům takovéto změny na přesun koňovitých, obchod s nimi a jejich dovoz do Unie ze třetích zemí z hlediska použitelných veterinárních pravidel stanovených ve směrnici 2009/156/ES, ale též z hlediska pravidel týkajících se dobrých životních podmínek zvířat, která takové přesuny upravují v souladu s nařízením Rady (ES) č. 1/2005 (21), je nezbytné, aby měl příslušný orgán jednotné místo pro přístup, tzn. centrální databázi, k ověření identifikačních údajů koňovitých požadovaných pro účely osvědčení nebo úředních kontrol.
(32)
Pro zajištění souladu s definicí hospodářství stanovenou ve směrnici 92/35/EHS by měly být členské státy schopny zavést zvláštní režimy pro identifikaci koňovitých pohybujících se volně nebo v polodivokých podmínkách ve vymezených oblastech nebo územích, včetně přírodních rezervací. Takové odchylky od obecné povinnosti identifikovat koňovité by nicméně měly být poskytovány pouze v případech, kdy jsou tyto vymezené populace koňovitých žijících volně nebo v polodivokých podmínkách skutečně odděleny od koňovitých, kteří jsou jakýmkoli způsobem domestikováni, a nejenže nepodléhají lidské kontrole z hlediska jejich přežití a reprodukce, ale zůstávají též mimo oblast působnosti směrnice Rady 98/58/ES (22), která se nevztahuje na volně žijící zvířata.
(33)
Pro účely ověření totožnosti určitého koňovitého by měl identifikační doklad obsahovat především vysoce kvalitní popis zvířete sestávající ze slovního popisu koňovitého a jeho odznaků a z podrobného schématu s vyobrazením individuálních a rozlišujících odznaků daného koňovitého.
(34)
S cílem zajistit, aby byli koňovití v identifikačních dokladech, které je doprovázejí, správně popsáni, by se měly vydávající orgány řídit osvědčenými postupy a zajistit proškolení zaměstnanců pověřených popisem zvířat, například s pomocí pokynů Mezinárodní jezdecké federace (23) nebo společnosti Weatherbys (24).
(35)
Odznaky koňovitého a použité prostředky identifikace, které se společně využívají k ověření jeho totožnosti, by měly nejen vytvořit jednoznačnou spojitost mezi určitým koňovitým a jeho identifikačním dokladem, ale rovněž prokázat, že tento koňovitý podstoupil proces identifikace v souladu s tímto nařízením, takže pro jedno zvíře není vydán více než jeden identifikační doklad. Na mezinárodní úrovni se již u koňovitých v praxi široce využívají elektronické identifikátory (dále jen „elektronické odpovídače“). Tato technologie by měla být používána k zajištění úzké spojitosti mezi daným koňovitým a jeho identifikačním dokladem, ale měly by být umožněny i jiné metody ověřování totožnosti daného zvířete za předpokladu, že tyto alternativní metody poskytují rovnocenné záruky pro zabránění vícečetnému vydávání identifikačních dokladů.
(36)
Elektronické odpovídače používané k označování koňovitých a čtecí zařízení pro zobrazení kódu zabudovaného v odpovídači by měly splňovat mezinárodně dohodnuté normy. Tyto normy stanoví dva odlišné systémy pro zajištění jedinečnosti kódu elektronického odpovídače. Většina členských států provedla nařízení (ES) č. 504/2008 tak, že používá trojmístný alfanumerický kód země a řídí distribuci elektronických odpovídačů prostřednictvím svých příslušných orgánů.
(37)
Tento systém zajištění jedinečnosti kódu elektronického odpovídače by měl být začleněn do databází vedených vydávajícími orgány a do centrální databáze a uplatňován tak, aby nebyl narušen obchod a dovoz do Unie v případě koňovitých, kteří jsou označeni pomocí elektronického odpovídače zobrazujícího alfanumerický kód v jiné formě.
(38)
Směrnice Rady 90/425/EHS (25) stanoví veterinární kontroly, které se mají provádět u některých zvířat a produktů v místě určení. Stanoví zejména, že odesílatelé uvedení na osvědčení nebo dokladu stanoveném v uvedené směrnici musí na žádost příslušného orgánu členského státu určení a v míře nezbytné k provedení těchto kontrol ohlásit předem příjezd zvířat a produktů z jiného členského státu, a zejména pak povahu zásilky a předpokládané datum příjezdu. Toto oznámení se nevyžaduje u evidovaných koní vybavených identifikačními doklady podle směrnice 90/427/EHS.
(39)
Koňovití musí být sice vždy doprovázeni svým identifikačním dokladem v souladu s platnými právními předpisy Unie, ale měly by být umožněny výjimky z tohoto požadavku v případě, že je to nemožné nebo dokonce neproveditelné s ohledem na uchování identifikačního dokladu po celý život daného zvířete, nebo když tento doklad nebyl vydán s ohledem na to, že zvíře bude poraženo dříve, než dosáhne požadované věkové hranice pro identifikaci.
(40)
Členským státům by mělo být také umožněno povolovat zjednodušený identifikační doklad pro koňovité, kteří jsou přesouváni v rámci jejich území. V různých oblastech byly jako zařízení pro ukládání informací zavedeny plastikové karty se zabudovaným počítačovým čipem (dále jen „čipové karty“). Mělo by být umožněno vydávat tyto čipové karty jako další možnost kromě identifikačního dokladu a používat je za určitých podmínek místo identifikačního dokladu doprovázejícího evidované koňovité nebo koňovité pro chov a produkci při jejich přesunu v rámci členského státu.
(41)
Dále je třeba vzít v úvahu případy, kdy se původní identifikační doklad vydaný v souladu s tímto nařízením na celý život koňovitého ztratí, není již čitelný nebo obsahuje nesprávné informace nevyplývající z nezákonných praktik. Tato ustanovení by měla co nejlépe vylučovat nezákonné držení více než jednoho identifikačního dokladu, aby byl správně popsán status koňovitého jako určeného na porážku k lidské spotřebě. Tam, kde jsou k dispozici dostatečné a ověřitelné informace, by měl být vydán duplikát identifikačního dokladu, který se takto označí a který obvykle vylučuje daného koňovitého z porážky k lidské spotřebě. V ostatních případech by měl být vydán náhradní identifikační doklad, rovněž takto označený a vylučující daného koňovitého z porážky k lidské spotřebě, který by měl nadto dané zvíře klasifikovat jako koňovitého pro chov a produkci.
(42)
Uvedené postupy by se měly použít také u koňovitých, u nichž se přistoupí k identifikaci po lhůtě stanovené pro první identifikaci, neboť zde nemohou být vyloučeny podvodné praktiky a úmysl získat další identifikační doklad.
(43)
V některých případech, kdy jsou koňovití zapsáni nebo evidováni pro zápis do plemenných knih vedených chovatelskými organizacemi ve třetích zemích, jsou nezbytná zvláštní ustanovení umožňující, aby koňovitý zůstal evidován v takové plemenné knize, a současně zajišťující jeho vyloučení z potravinového řetězce příslušným zápisem do identifikačního dokladu.
(44)
V souladu se směrnicí 2009/156/ES je identifikační doklad nástrojem pro omezení přesunu koňovitých v případě výskytu ohniska nákazy v hospodářství, kde jsou drženi nebo chováni. Proto je třeba v případě ohniska určitých nákaz zajistit pozastavení platnosti tohoto identifikačního dokladu pro účely přesunu příslušným zápisem do identifikačního dokladu.
(45)
Směrnice 2009/156/ES kromě toho vyžaduje, aby byli evidovaní koňovití při opuštění hospodářství identifikováni prostřednictvím identifikačního dokladu, který musí zejména osvědčovat, že tito koňovití nepocházejí z hospodářství podléhajícího určitým zákazům. Je proto žádoucí stanovit, aby bylo vyplnění příslušného oddílu ve vzorovém identifikačním dokladu povinné u všech koňovitých, a odpovídajícím způsobem upravit jeho znění.
(46)
V případě, že koňovitý uhyne jinak než porážkou na jatkách, by měl orgán dohlížející na zpracování mrtvého zvířete v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1069/2009 (26) nebo na spálení v nízkokapacitních spalovacích zařízeních uvedených v kapitole III přílohy III nařízení Komise (EU) č. 142/2011 (27) vrátit vydávajícímu orgánu identifikační doklad, pokud podle vnitrostátních právních předpisů doprovází tělo zvířete, a mělo by být zajištěno, aby elektronický odpovídač nebo jiné alternativní prostředky použité k ověření totožnosti koňovitých nemohly být recyklovány.
(47)
Maso koňovitých, u nichž nebylo možno v době porážky vyjmout elektronický odpovídač, by mělo být prohlášeno za nevhodné k lidské spotřebě v souladu s kapitolou V oddílu II přílohy I nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 854/2004, aby se tyto elektronické odpovídače nedostaly do potravinového řetězce. Aby se implantované elektronické odpovídače daly snadno lokalizovat, mělo by být stanoveno standardní místo implantace, které se zaznamená v identifikačních dokladech.
(48)
V souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 (28) jsou živá zvířata připravená pro uvedení na trh k lidské spotřebě definována jako potravina. Uvedené nařízení stanoví dalekosáhlé odpovědnosti provozovatelů potravinářských podniků ve všech stadiích produkce potravin, včetně sledovatelnosti zvířat určených k produkci potravin.
(49)
Koňovití pro chov a produkci, jakož i evidovaní koňovití se mohou stát v určitém stadiu života jatečnými koňovitými podle definice ve směrnici 2009/156/ES. Maso lichokopytníků, tj. koňovitých, je definováno v bodě 1 přílohy I nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 (29), kterým se stanoví zvláštní hygienická pravidla pro potraviny živočišného původu.
(50)
Poté, co byla v souladu s nařízením Komise (ES) č. 2076/2005 (30) ukončena přechodná opatření pro provádění nařízení (ES) č. 853/2004, (ES) č. 854/2004 a (ES) č. 882/2004, začaly od 1. ledna 2010 platit požadavky na informace o potravinovém řetězci u koňovitých.
(51)
Nařízení (ES) č. 853/2004 stanoví, že provozovatelé jatek mají obdržet a zkontrolovat informace o potravinovém řetězci s podrobnými údaji o původu, anamnéze a léčbě zvířat určených k produkci potravin a podle nich jednat. Příslušný orgán může povolit zaslání informací o potravinovém řetězci týkajících se domácích lichokopytníků najatka zároveň se zvířaty, a nikoli předem. Identifikační doklad doprovázející jatečné koňovité by měl proto být součástí informací o potravinovém řetězci.
(52)
Nařízení (ES) č. 854/2004 stanoví, že úřední veterinární lékař musí ověřit, zda daný provozovatel potravinářského podniku splnil svou povinnost zajistit, aby byla zvířata přijatá na porážku k lidské spotřebě řádně identifikována.
(53)
Nařízení (ES) č. 853/2004 stanoví, že provozovatelé potravinářských podniků musí zkontrolovat průkazy domácích lichokopytníků a ujistit se, že je dané zvíře určeno na porážku k lidské spotřebě, a pokud přijmou určité zvíře na porážku, musí odevzdat průkaz úřednímu veterinárnímu lékaři.
(54)
Vzhledem ke specifické situaci koňovitých, kteří se narodili jako zvířata druhů určených k produkci potravin, avšak nejsou vždy chováni za tímto účelem a ve většině případů nejsou po celou dobu svého života drženi provozovateli potravinářských podniků definovanými v čl. 3 odst. 3 nařízení (ES) č. 178/2002, je zapotřebí stanovit postup, kterým se zajistí plynulá návaznost od kontrol identifikačního dokladu z důvodů veřejného zdraví až po správu tohoto dokladu v souladu se směrnicí 2009/156/ES. Je tedy nezbytné, aby v každém členském státě existovala centrální databáze, aby bylo možné ověřit určité informace o identifikačním dokladu a v tomto dokladu předtím, než se přijme rozhodnutí o přijetí dotyčného zvířete na porážku k lidské spotřebě. V případě, kdy se informace o vyloučení z porážky k lidské spotřebě v oddílu II identifikačního dokladu neshodují s informacemi zaznamenanými v centrální databázi, měla by být rozhodující informace vedoucí k vyloučení daného koňovitého z porážky k lidské spotřebě, bez ohledu na to, kde je uvedena.
(55)
Směrnice Rady 96/22/ES (31) se vztahuje na hospodářská zvířata, včetně domácích lichokopytníků, jakož i na volně žijící zvířata těchto druhů, která byla odchována v hospodářství. Podle článku 7 uvedené směrnice je povoleno obchodovat před uplynutím ochranné lhůty s evidovanými koňovitými, kterým byla ze zootechnických důvodů podána veterinární léčiva obsahující allyltrenbolon nebo betasympatomimetika, pokud jsou splněny podmínky pro podání a druh i datum ošetření jsou uvedeny v osvědčení nebo v průvodních listinách doprovázejících tato zvířata.
(56)
V čl. 2 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 470/2009 (32) jsou zvířata určená k produkci potravin definována jako „zvířata chovaná, odchovaná, držená, poražená nebo odchycená za účelem produkce potravin“. Článek 16 uvedeného nařízení stanoví, že zvířatům určeným k produkci potravin je v Unii možné podávat pouze farmakologicky účinné látky, které jsou klasifikovány podle čl. 14 odst. 2 písm. a), b) nebo c) uvedeného nařízení, za předpokladu, že je toto podávání v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/82/ES (33).
(57)
Článek 6 směrnice 2001/82/ES stanoví, že veterinární léčivý přípravek smí být zaregistrován pro účely podání jednomu nebo více druhům zvířat určených k produkci potravin pouze v případě, že farmakologicky účinné látky, které obsahuje, jsou uvedeny v přílohách I, II nebo III nařízení (EHS) č. 2377/90. Pravidla obsažená v uvedených přílohách jsou nyní stanovena v nařízení Komise (EU) č. 37/2010 (34). Odchylně od těchto pravidel však může být veterinární léčivý přípravek obsahující farmakologicky účinné látky neuvedené v přílohách I, II nebo III nařízení (EHS) č. 2377/90 zaregistrován pro určitá zvířata z čeledi koňovitých, která byla v souladu s právními předpisy Unie v oblasti zdraví zvířat prohlášena za zvířata neurčená na porážku k lidské spotřebě. Takové veterinární léčivé přípravky nesmějí obsahovat účinné látky uvedené v příloze IV nařízení (EHS) č. 2377/90, ani nesmějí být určeny k použití při léčbě stavů, které jsou uvedeny ve schváleném souhrnu údajů o přípravku a pro které je již registrován veterinární léčivý přípravek pro zvířata z čeledi koňovitých. Mělo by proto být stanoveno, že koňovitý může být vyloučen z porážky k lidské spotřebě podle vlastního uvážení majitele zvířete.
(58)
V čl. 10 odst. 2 a 3 směrnice 2001/82/ES jsou stanoveny zvláštní odchylky od článku 11 uvedené směrnice pro koňovité, týkající se léčby zvířat určených k produkci potravin léčivými přípravky, které mají stanovený maximální limit reziduí pro použití u jiného druhu zvířat, než je cílový druh, nebo registrovanými pro jiné onemocnění za předpokladu, že jsou tito koňovití identifikováni v souladu s právními předpisy Unie a v jejich identifikačním dokladu je zvláště uvedeno, že nejsou určeni na porážku k lidské spotřebě nebo že jsou určeni na porážku k lidské spotřebě po ochranné lhůtě v délce nejméně šesti měsíců po léčbě látkami uvedenými v nařízení Komise (ES) č. 1950/2006 (35).
(59)
V souladu se směrnicí 2001/82/ES musí členské státy zajistit, aby majitelé nebo chovatelé zvířat, která jsou určena k produkci potravin, byli schopni předložit doklad o nákupu, držení a podání veterinárních léčivých přípravků těmto zvířatům po dobu pěti let od jejich podání, včetně případů, kdy bylo zvíře v průběhu tohoto pětiletého období poraženo. V zájmu uplatňování těchto předpisů je tudíž nezbytné, aby byla informace o porážce určitého koňovitého neprodleně zanesena do centrální databáze členského státu, ve kterém se nachází hospodářství, kde bylo dané zvíře drženo.
(60)
Pro účely zajištění kontroly nad vydáváním identifikačních dokladů by měl být v databázi vedené vydávajícím orgánem zaznamenán minimální soubor příslušných údajů týkajících se vydávání těchto dokladů.
(61)
Hlavní světové organizace pro chov koní a soutěže se dohodly na zavedení systému univerzálního životního čísla koňovitých (UELN). Tento systém byl vyvinut z podnětu Světové federace chovu sportovních koní (WBFSH), Mezinárodního výboru pro plemenné knihy (ISBC), Světové organizace pro chov arabských plnokrevníků (WAHO), Evropské konference organizací pro chov arabských plnokrevníků (ECAHO), Conférence Internationale de l'Anglo-Arabe (CIAA), Mezinárodní jezdecké federace (FEI) a Union Européenne du Trot (UET) a informace o tomto systému lze najít na internetových stránkách UELN (36).
(62)
Systém UELN je vhodný pro registraci evidovaných koňovitých i koňovitých pro chov a produkci a umožňuje postupné zavádění počítačových sítí zajišťujících, aby mohla být totožnost zvířat v případě evidovaných koňovitých nadále ověřována v souladu s článkem 6 směrnice 90/427/EHS.
(63)
Při přidělování kódů k databázím nesmějí být tyto kódy a formát zaznamenaných identifikačních čísel jednotlivých zvířat v žádném případě v rozporu se zavedeným systémem UELN. Proto by měl být před přidělením jakéhokoli kódu určité databázi tento kód zkontrolován podle seznamu přidělených kódů UELN.
(64)
Směrnice 2009/156/ES požaduje, aby úřední veterinární lékař zaznamenal v evidenci identifikační číslo nebo číslo identifikačního dokladu poraženého koňovitého a zaslal příslušnému orgánu místa odeslání na jeho žádost potvrzení o tom, že zvíře bylo poraženo. Mělo by být tudíž upřesněno, že v takových případech musí být identifikační doklady zničeny v místě porážky s cílem zamezit podvodnému použití identifikačních dokladů poražených koňovitých.
(65)
Uvedená směrnice rovněž stanoví, že po porážce evidovaných koní, včetně utracení pro účely tlumení nákaz, musí být jejich identifikační doklady vráceny orgánu, který je vydal. Tyto požadavky by se měly vztahovat i na identifikační doklady vydané pro evidované koňovité jiné než evidované koně a koňovité pro chov a produkci.
(66)
S cílem zajistit, aby databáze vydávajících orgánů obsahovaly aktuální informace, je třeba stanovit oběh informací o smrti nebo ztrátě zvířete v databázi orgánu, který vydal doklad, a v centrální databázi členského státu, ve kterém se nachází hospodářství, kde byl daný koňovitý držen.
(67)
Ke splnění těchto požadavků by mělo přispět zaznamenání životního čísla slučitelného se systémem UELN a jeho použití pro identifikaci orgánů nebo úřadů, které daný identifikační doklad vydaly. Členské státy by měly pokud možno využívat styčná místa, která určily v souladu s nařízením (ES) č. 882/2004.
(68)
Díky povinnému záznamu o osobě žádající o vydání identifikačního dokladu, jíž je v rámci lhůty nepřesahující 12 měsíců po narození zvířete chovatel a obvykle i majitel zvířete, pro které se identifikační doklad vydává, spolu s povinností oznámit vydávajícímu orgánu jakýkoli přesun obvyklého místa pobytu koňovitého do jiného členského státu může být vytvořen řetězec informací sloužící k vysledování zvířete v případě potřeby.
(69)
V souladu s nařízením (ES) č. 504/2008 má identifikační údaje v identifikačním dokladu aktualizovat vydávající orgán, který tento doklad vydal. Členské státy poukazovaly na neochotu majitelů koňovitých zasílat identifikační doklad vydávajícím orgánům k aktualizaci identifikačních údajů poštou, zvláště pak v případech, kdy se tento vydávající orgán nachází v zahraničí. Tato neochota je způsobena obavami ze ztráty identifikačního dokladu, neboť pak by bylo nutné identifikovat koňovitého prostřednictvím duplikátu nebo náhradního identifikačního dokladu, kterými se dané zvíře vylučuje z porážky k lidské spotřebě, což vede k podstatnému snížení hodnoty zvířete.
(70)
K usnadnění správy identifikačního dokladu po celou dobu života zvířete je zapotřebí zavést postupy pro registraci identifikačního dokladu v členském státě obvyklého místa pobytu zvířete, zvláště v případech, kdy byl identifikační doklad vydán v jiném členském státě. Jako nejvhodnější způsob komunikace s vydávajícím orgánem, který provedl první identifikaci, se jeví výměna informací mezi centrálními databázemi dotčených členských států.
(71)
Kromě toho mohou vydávající orgány své schválení nebo určení pozbýt, zatímco vydané identifikační doklady zůstávají platnými dokumenty pro účely zdraví zvířat a veřejného zdraví. Je tudíž nezbytné zálohovat informace obsažené v identifikačním dokladu prostřednictvím databáze, k níž mají přístup příslušné orgány v oblasti zdraví a dobrých životních podmínek zvířat a veřejného zdraví.
(72)
Jelikož v každém členském státě obvykle působí více než jeden vydávající orgán, koňovití se často přesunují mezi hospodářstvími i mezi členskými státy, mění se jejich status z „koňovitých pro chov a produkci“ na „evidované koňovité“ nebo ze zvířat určených k produkci potravin na zvířata vyloučená z porážky k lidské spotřebě a evidované koňovité může identifikovat organizace vedoucí plemennou knihu, která má své sídlo v jiném členském státě, je v zájmu účinného provádění směrnic 90/427/EHS a 2009/156/ES nevyhnutelné, nezbytné a žádoucí zřídit v každém členském státě centrální databázi, kde budou zaznamenány identifikační údaje o všech koňovitých chovaných v hospodářstvích, která se v daném členském státě nacházejí.
(73)
Mělo by se však umožnit, aby členské státy, ve kterých již existuje jedna databáze pro evidované koňovité a jiná databáze pro koňovité pro chov a produkci, i nadále zachovaly tento systém, za předpokladu, že tyto databáze budou propojeny a veterinární orgány budou mít do obou plný přístup.
(74)
Za tímto účelem by centrální databáze v jednotlivých členských státech měly spolupracovat v souladu se směrnicí Rady 89/608/EHS (37), aby se usnadnila výměna údajů týkajících se určitého zvířete a identifikačního dokladu, který byl pro ně vydán.
(75)
S ohledem na jednotné použití právních předpisů Unie týkajících se identifikace koňovitých v členských státech a zajištění jejich jednoznačnosti a transparentnosti by mělo být nařízení (ES) č. 504/2008 zrušeno a nahrazeno tímto nařízením.
(76)
V souladu s bodem 24 přílohy nařízení Komise (EU) č. 519/2013 (38) jsou koňovití narození v Chorvatsku nejpozději do 30. června 2013, avšak neidentifikovaní do tohoto data v souladu s nařízením (ES) č. 504/2008, identifikováni v souladu s posledně uvedeným nařízením nejpozději do 31. prosince 2014.
(77)
Toto nařízení by se mělo použít ode dne 1. ledna 2016, aby se členským státům a provozovatelům poskytla dostatečná doba na přizpůsobení se novým pravidlům. Požadavky na vytvoření a zprovoznění centrální databáze by se nicméně měly v Řecku, ve Švédsku a ve Spojeném království použít ode dne 1. července 2016.
(78)
Opatření stanovená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro rostliny, zvířata, potraviny a krmiva a Stálého výboru pro zootechniku,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
PŘEDMĚT, OBLAST PŮSOBNOSTI, DEFINICE A OBECNÉ ZÁSADY
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Toto nařízení stanoví pravidla pro identifikaci koňovitých:
a)
narozených v Unii nebo
b)
uvolněných do volného oběhu v Unii v souladu s celním postupem vymezeným v čl. 5 odst. 16 písm. a) nařízení (EU) č. 952/2013.
2. Toto nařízení se použije, aniž je dotčeno rozhodnutí 96/78/ES.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a)
„koňovitými“ volně žijící nebo domestikovaní lichokopytníci všech druhů rodu Equus čeledi koňovitých a jejich kříženci;
b)
„hospodářstvím“ zemědělské nebo výcvikové zařízení, stáj nebo jakékoli prostory nebo zařízení, ve kterých se koňovití obvykle drží nebo chovají pro jakékoli účely, a přírodní rezervace, ve kterých koňovití žijí volně;
c)
„držitelem“ každá fyzická nebo právnická osoba, která vlastní koňovité nebo je jejich držením pověřena, bez ohledu na to, zda za finanční odměnu či nikoliv a zda dočasně nebo nastálo, a to i v průběhu přepravy, na trzích nebo během soutěží, dostihů nebo kulturních akcí;
d)
„majitelem“ fyzická nebo právnická osoba, která vlastní daného koňovitého;
e)
„evidovanými koňovitými“ všichni koňovití, kteří:
i)
jsou zapsáni nebo zaevidováni a způsobilí k zápisu do plemenné knihy v souladu s pravidly stanovenými podle čl. 4 odst. 2 písm. b) směrnice 90/427/EHS a identifikováni prostřednictvím identifikačního dokladu stanoveného v čl. 8 odst. 1 uvedené směrnice, nebo
ii)
koně, včetně poníků, evidovaní u mezinárodního sdružení nebo organizace, která je odpovědná za dostihové a závodní koně, a identifikovaní prostřednictvím identifikačního dokladu vydaného národní pobočkou takové organizace nebo sdružení;
f)
„plemennou knihou“ každá kniha, registr, soubor nebo počítačový nosič dat:
i)
která je vedena buď organizací nebo sdružením úředně schváleným nebo uznaným členským státem, nebo je vedena správním úřadem daného členského státu, a dále
ii)
ve které jsou koňovití zapsáni, nebo jsou evidováni a způsobilí k zápisu, s uvedením všech jejich známých předků;
g)
„koňovitými pro chov a produkci“ koňovití jiní než uvedení v písmenech e) a h);
h)
„jatečnými koňovitými“ koňovití určení k porážce na jatkách, a to buď přímo po přepravě, nebo po tranzitu přes schválené sběrné středisko uvedené v článku 7 směrnice 2009/156/ES;
i)
„příslušným orgánem“ ústřední orgán členského státu, který je příslušný k organizaci úředních kontrol, nebo jakýkoli jiný orgán, kterému byla tato pravomoc svěřena, včetně příslušného orgánu uvedeného v čl. 2 písm. h) směrnice 2009/156/ES;
j)
„zootechnickým orgánem“ ústřední orgán členského státu, který je příslušný k provádění směrnice 90/427/EHS, nebo jakýkoli jiný orgán, kterému byla tato pravomoc svěřena, včetně orgánů uvedených v čl. 2 odst. 1 rozhodnutí 92/353/EHS;
k)
„dočasným vstupem“ status evidovaného koně přicházejícího ze třetí země a dovezeného do Unie na dobu kratší než 90 dnů na základě rozhodnutí přijatého v souladu s čl. 19 písm. b) směrnice 2009/156/ES;
l)
„trvalým přijetím“ status koňovitého pocházejícího ze třetí země a dovezeného do Unie na dobu 90 dnů nebo delší;
m)
„odznakem“ jakákoli viditelná či zřetelná rozlišující charakteristika jednotlivého koňovitého, která je buď vrozená, nebo získaná a zaznamenaná pro účely identifikace;
n)
„elektronickým odpovídačem“ pasivní radiofrekvenční identifikační zařízení určené pouze ke čtení:
i)
vyhovující normě ISO 11784 a využívající technologii Full Duplex (FDX či FDX-B) nebo Half Duplex (HDX), a dále
ii)
které může být čteno čtecím zařízením kompatibilním s normou ISO 11785, v minimální vzdálenosti 12 cm;
o)
„jedinečným životním číslem“ jedinečný 15místný alfanumerický kód shrnující informace o konkrétním koňovitém a databázi a zemi, ve které byly tyto informace poprvé zaznamenány v souladu se systémem kódování univerzálního životního čísla koňovitých (UELN), a který tvoří:
i)
šestimístný identifikační kód kompatibilní se systémem UELN pro databázi uvedenou v článku 39, po němž následuje
ii)
devítimístné individuální identifikační číslo přidělené danému koňovitému;
p)
„členským státem prostým moru koní“:
i)
členský stát, kde nebyl zjištěn žádný klinický, sérologický (u neočkovaných koňovitých) ani epizootologický důkaz moru koní na dotyčném území v posledních dvou letech, a
ii)
kde nebylo provedeno očkování proti této nákaze během posledních dvanácti měsíců;
q)
„nákazami povinnými hlášením“ nákazy uvedené v příloze I směrnice 2009/156/ES;
r)
„úředním veterinárním lékařem“ veterinární lékař určený příslušným orgánem členského státu nebo třetí země;
s)
„čipovou kartou“ plastikové zařízení se zabudovaným počítačovým čipem, na které lze ukládat informace a přenášet je elektronicky do kompatibilních počítačových systémů;
t)
„odpovědným veterinárním lékařem“ veterinární lékař uvedený v čl. 10 odst. 1 směrnice 2001/82/ES.
Článek 3
Obecné zásady a povinnost identifikace koňovitých
1. Koňovití žijící na některém z území uvedených v příloze I nařízení (ES) č. 882/2004 musí být identifikováni v souladu s tímto nařízením.
2. V případech, kdy držitel není majitelem nebo jedním z majitelů koňovitého, jedná v souladu s tímto nařízením jménem majitele a ve shodě s ním.
3. Členské státy a vydávající orgány uvedené v čl. 5 odst. 1 písm. a) a b) mohou vyžadovat, aby žádost o vydání identifikačního dokladu podle článku 11 nebo o změnu identifikačních údajů ve stávajícím identifikačním dokladu podle článku 27 předkládal vydávajícímu orgánu majitel.
4. Členské státy zajistí, v odpovídajících případech prostřednictvím úředních kontrol v souladu s nařízením (ES) č. 882/2004, aby držitelé koňovitých a vydávající orgány plnili své povinnosti stanovené v tomto nařízení.
Článek 4
Systém Unie pro identifikaci koňovitých
1. Pro účely tohoto nařízení se systém Unie pro identifikaci koňovitých skládá z těchto prvků:
a)
jedinečný celoživotní identifikační doklad, který (nestanoví-li vydávající orgán jinak nebo není-li jinak stanoveno v tomto nařízení) zůstává majetkem vydávajícího orgánu, jenž jej vydal, a který obsahuje:
i)
slovní popis koňovitého a záznamy o jeho odznacích,
ii)
vyplněné schéma s grafickým znázorněním odznaků uvedených ve slovním popisu,
iii)
prostor pro schválené zápisy o změnách identifikačních údajů;
b)
metoda ověřování totožnosti, která:
i)
zajistí jednoznačnou spojitost mezi identifikačním dokladem a koňovitým, pro kterého byl tento doklad vydán,
ii)
prokáže, že koňovitý již podstoupil proces identifikace;
c)
databáze, v níž jsou v souladu s článkem 38 zaznamenány identifikační údaje o koňovitém, pro kterého byl identifikační doklad vydán, a o držiteli, který předložil žádost o vydání identifikačního dokladu, a v níž se současně zvířeti přiděluje jedinečné životní číslo;
d)
centrální databáze zřízená v souladu s článkem 39.
2. Koňovitý je považován za identifikovaného v souladu s tímto nařízením, pouze pokud:
a)
jej doprovází identifikační doklad vydaný v souladu s jedním z následujících ustanovení:
i)
článek 9 pro koňovité narozené v Unii nebo
ii)
článek 14 pro koňovité dovezené do Unie nebo
iii)
článek 29 nebo 30, pokud koňovitého doprovází duplikát identifikačního dokladu, nebo
iv)
článek 32, pokud koňovitého doprovází náhradní identifikační doklad; nebo
b)
je identifikován v souladu s:
i)
článkem 24 v případě výjimek týkajících se přesunů nebo přepravy koňovitých, které doprovází dočasný doklad, nebo
ii)
čl. 26 odst. 2 v případě výjimek týkajících se některých přesunů a přepravy koňovitých určených na porážku.
KAPITOLA II
IDENTIFIKACE KOŇOVITÝCH NAROZENÝCH V UNII
Článek 5
Vydávající orgány pro koňovité narozené v Unii
1. Identifikační doklad stanovený v článku 7 vydává některý z následujících vydávajících orgánů:
a)
v případě evidovaných koňovitých uvedených v čl. 2 písm. e) bodě i) tohoto nařízení organizace nebo sdružení úředně schválené nebo uznané v souladu s čl. 2 odst. 1 rozhodnutí 92/353/EHS nebo správní orgán dotyčného členského státu, který vede plemennou knihu, do níž byl koňovitý zapsán nebo byl evidován a je způsobilý pro zápis v souladu s rozhodnutím 96/78/ES;
b)
v případě evidovaných koní uvedených v čl. 2 písm. e) bodě ii) národní pobočka mezinárodní organizace nebo sdružení, která je odpovědná za dostihové a závodní koně a která je pod dohledem příslušného orgánu členského státu, v němž má sídlo;
c)
v případě koňovitých pro chov a produkci uvedených v čl. 2 písm. g):
i)
příslušný orgán pro hospodářství, ve kterém je koňovitý v době identifikace držen, nebo
ii)
vydávající orgán určený a kontrolovaný příslušným orgánem uvedeným v bodě i), jemuž byl tento úkol svěřen.
2. Příslušný orgán určí pouze vydávající orgány uvedené v odst. 1 písm. c) bodě ii), které splňují tyto podmínky:
a)
musí být vyhotoven přesný popis úkolů a odpovědností, jejichž výkonem je vydávající orgán pověřen, a podmínek, za nichž je smí vykonávat;
b)
musí existovat důkaz o tom, že vydávající orgán:
i)
má odbornou způsobilost, vybavení a infrastrukturu potřebné k výkonu úkolů, jež mu byly svěřeny,
ii)
má dostatečný počet náležitě kvalifikovaných a zkušených pracovníků,
iii)
je nestranný a bez jakéhokoli střetu zájmů, co se týče provádění úkolů jemu svěřených,
iv)
má k dispozici vzorový identifikační doklad splňující požadavky stanovené v tomto nařízení;
c)
vydávající orgán musí úzce spolupracovat s příslušným orgánem ve snaze předejít jakýmkoli případům nedodržování požadavků tohoto nařízení, a popřípadě je napravit;
d)
existuje účinná koordinace mezi příslušným orgánem a určeným vydávajícím orgánem.
3. Pokud má příslušný orgán oprávněný důvod se domnívat, že vydávající orgán jedná způsobem, jenž není v souladu s požadavky tohoto nařízení, takové domnělé případy nedodržení prošetří. Vydávající orgán nesmí vydávat identifikační doklady, dokud nebude šetření uzavřeno a nedojde k vyloučení nebo nápravě veškerých případů nedodržení.
4. Pokud bez ohledu na opatření provedená v souladu s odstavcem 3 vydávající orgán uvedený v odstavci 1 neplní požadavky stanovené v tomto nařízení, odejme mu příslušný orgán povolení k vydávání identifikačních dokladů pro koňovité.
Po odejmutí povolení k vydávání identifikačních dokladů příslušný orgán zajistí, aby koňovití, za něž je odpovědný, byli nadále identifikováni v souladu s tímto nařízením a aby identifikační doklady, které byly nebo mají být vráceny v souladu s článkem 34, převzal do úschovy daný příslušný orgán nebo vydávající orgán, jemuž byl tento úkol příslušným orgánem svěřen.
Článek 6
Informace o vydávajících orgánech
1. Členské státy sestaví a průběžně aktualizují seznam vydávajících orgánů uvedených v čl. 5 odst. 1 a zpřístupní tento seznam ostatním členským státům, ostatním vydávajícím orgánům a veřejnosti na internetové stránce zřízené příslušným orgánem.
2. Seznam uvedený v odstavci 1:
a)
obsahuje kontaktní údaje nezbytné pro splnění požadavků článku 35, čl. 37 odst. 4, čl. 38 odst. 3 a čl. 40 odst. 1;
b)
odpovídá vzorové šabloně stanovené v písm. f) oddílu I kapitoly 2 přílohy II rozhodnutí 2009/712/ES a splňuje požadavky stanovené v příloze III uvedeného rozhodnutí;
c)
je přímo přístupný prostřednictvím internetového odkazu poskytnutého Komisí v souladu s odstavcem 3 a je dostatečně srozumitelný osobám, které nejsou rodilými mluvčími.
3. S cílem pomoci členským státům při zpřístupňování těchto aktuálních seznamů uvedených v odstavci 1 zřídí Komise internetovou stránku, na níž každý členský stát uvede přímý odkaz na požadované informace na internetových stránkách stanovených v odstavci 1.
Článek 7
Formát a obsah identifikačních dokladů vydaných pro koňovité narozené v Unii
1. Koňovití narození v Unii se identifikují pomocí jedinečného identifikačního dokladu pro koňovité vydaného na celý život daného koňovitého v souladu:
a)
se vzorovým identifikačním dokladem stanoveným v části 1 přílohy I;
b)
s dodatečnými požadavky stanovenými v části 2 přílohy I.
2. Vydávající orgány zajistí, aby identifikační doklad obsahoval dostatečný počet stran s naformátovanými poli pro uvedení informací požadovaných podle následujících oddílů uvedených ve vzorovém identifikačním dokladu v části 1 přílohy I:
a)
v případě evidovaných koňovitých alespoň oddíly I až IX;
b)
v případě koňovitých pro chov a produkci alespoň oddíly I až IV.
3. Vydávající orgány zajistí, aby pořadí a číslování oddílů v identifikačních dokladech stanovených v části 1 přílohy I zůstalo nezměněno a aby u oddílů, kde se počítá s více zápisy, byl v identifikačním dokladu poskytnut dostatečný počet stran.
4. Vydávající orgány odpovídají za bezpečné uchování čistých i vyplněných identifikačních dokladů ve svých prostorách.
Aniž je dotčen čl. 4 odst. 1 písm. a), tam, kde to jednací řád vydávajícího orgánu umožňuje, vydávající orgány zajistí, aby identifikační doklady uvedené v čl. 34 odst. 1 písm. c) bodě ii) a v článku 35 byly účinně znehodnoceny s cílem zamezit jakémukoli podvodnému použití dokladu samotného či informací, jež obsahuje, předtím, než je doklad předán majiteli zvířete na památku.
5. Příslušný orgán spolu se zootechnickým orgánem může přijmout správní postupy k zajištění jednotné podoby identifikačních dokladů vydávaných vydávajícími orgány uvedenými v čl. 5 odst. 1 pod jejich dohledem, za předpokladu, že jsou dodrženy obecné požadavky podle odstavců 1, 2 a 3.
Článek 8
Povinnosti příslušného orgánu v souvislosti s vydáváním identifikačních dokladů pro koňovité narozené v Unii
Zootechnický orgán a příslušný orgán zajistí, aby na jejich území vydávající orgány, za něž v příslušných případech odpovídají:
a)
vydávaly identifikační doklady vyhovující požadavkům stanoveným v čl. 7 odst. 1, 2 a 3;
b)
zavedly potřebné systémy, aby mohly na žádost příslušného orgánu ověřit, zda identifikační doklad, o němž se tvrdí, že jimi byl vydán:
i)
je jedinečný, původní a pravý,
ii)
obsahuje v případech, kdy se čisté identifikační doklady tisknou do zásoby, sériové číslo vytištěné alespoň na stranách s oddíly I, II a III.
Článek 9
Vydávání identifikačních dokladů pro koňovité narozené v Unii
1. Vydávající orgány vydávají pouze identifikační doklady:
a)
které splňují požadavky stanovené v čl. 7 odst. 1, 2 a 3;
b)
jejichž oddíl I je řádně vyplněn s pomocí informací ověřených vydávajícím orgánem uvedeným v bodě 11 části A oddílu I nebo jeho jménem;
c)
jejichž oddíl IV je vyplněn, pokud tak požadují vnitrostátní právní předpisy nebo pravidla vydávajícího orgánu uvedeného v čl. 5 odst. 1 písm. a) a b);
d)
jejichž oddíl V je vyplněn v souladu s odstavcem 2 tohoto článku.
2. Vydávající orgán uvedený v čl. 5 odst. 1 písm. a) identifikuje evidované koňovité uvedené v čl. 2 písm. e) bodě i) v souladu s pravidly plemenné knihy uvedené ve zmíněném ustanovení a vyplní oddíl V identifikačního dokladu s pomocí informací v osvědčení o původu zvířete uvedeném v čl. 8 odst. 1 druhém pododstavci směrnice 90/427/EHS a v příloze uvedené směrnice.
3. V souladu se zásadami organizace nebo sdružení, které zavedly plemennou knihu o původu plemene evidovaného koňovitého, musí oddíl V identifikačního dokladu obsahovat:
a)
úplné informace o rodokmenu;
b)
oddíl plemenné knihy uvedený v článku 2 nebo 3 směrnice 96/78/ES;
c)
třídu v hlavním oddílu plemenné knihy, do níž byl evidovaný koňovitý zapsán, je-li stanovena.
4. Pro účely evidence dostihového nebo závodního koně uvedeného v čl. 2 písm. e) bodě ii) vydávající orgán uvedený v čl. 5 odst. 1 písm. b) buď:
a)
vydá v souladu s odst. 1 písm. a) a b) a pravidly daného vydávajícího orgánu identifikační doklad vyhovující ustanovením čl. 7 odst. 1, 2 a 3 nebo
b)
uzná a potvrdí identifikační doklad vydaný pro tohoto koně v souladu s odstavcem 1 tohoto článku nebo
c)
vydá nový identifikační doklad v souladu s čl. 12 odst. 3 písm. c).
Článek 10
Výjimka týkající se vyplnění některých informací v oddíle I a IV identifikačního dokladu
1. Odchylně od čl. 4 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 9 odst. 1 písm. b) může příslušný orgán povolit vydávajícím orgánům neuvádět pomocí nákresu informace uvedené v bodech 12 až 18 schématu v identifikačním dokladu, stanoveném v části B oddílu I přílohy I, pokud jsou splněny obě následující podmínky:
a)
v souladu s článkem 18 je implantován elektronický odpovídač nebo je v souladu s článkem 21 použita rovnocenná povolená alternativní metoda k ověření totožnosti;
b)
fotografie či tisk znázorňuje dostatek podrobností pro popis daného koňovitého.
2. Vydávající orgány uvedené v čl. 5 odst. 1 písm. a) a b) mohou:
a)
nevyužít výjimky udělené v souladu s odstavcem 1 tohoto článku;
b)
přizpůsobit identifikační doklady vydané v souladu s odstavcem 1 tohoto článku požadavkům stanoveným v čl. 9 odst. 1.
3. Odchylně od čl. 9 odst. 1 písm. c) mohou být informace o majiteli poskytnuty formou dokladu o vlastnictví nebo registrační karty, které jsou zaznamenány v databázi zřízené v souladu s článkem 38, jež uvádí:
a)
jedinečné životní číslo koňovitého;
b)
číslo identifikačního dokladu, existuje-li, a kód elektronického odpovídače nebo povolenou alternativní metodu k ověření totožnosti v souladu s článkem 21.
Doklad o vlastnictví či registrační karta uvedené v prvním pododstavci se vydávajícímu orgánu vrátí, pokud zvíře uhynulo nebo bylo prodáno, ztraceno, odcizeno, poraženo či utraceno.
Článek 11
Žádosti o vydání identifikačních dokladů pro koňovité narozené v Unii
1. Držitelé předkládají žádost o vydání identifikačních dokladů pro koňovité narozené v Unii příslušnému vydávajícímu orgánu v členském státě, ve kterém se nachází hospodářství, kde je daný koňovitý držen, a poskytnou veškeré informace nezbytné k dosažení souladu s tímto nařízením.
2. Členské státy stanoví lhůty pro předložení žádosti stanovené v odstavci 1, které jsou nezbytné pro dodržení lhůty pro identifikaci stanovené v článku 12 a čl. 13 odst. 1.
3. Odchylně od odstavce 1 a v souladu s článkem 1 rozhodnutí 96/78/ES může držitel předložit žádost stanovenou v odstavci 1 příslušnému vydávajícímu orgánu uvedenému v čl. 5 odst. 1 písm. a) a b), který má sídlo v jiném členském státě, než je členský stát, ve kterém se nachází hospodářství, kde je daný koňovitý držen.
Článek 12
Lhůta pro identifikaci koňovitých narozených v Unii
1. Koňovití narození v Unii musí být identifikováni pomocí identifikačního dokladu vydaného v souladu s článkem 9 nejpozději do 12 měsíců ode dne narození, a v každém případě před tím, než definitivně opustí hospodářství, v němž se narodili, s výjimkou případů, kdy se takový přesun uskuteční v souladu s čl. 23 odst. 2 písm. c) u hříběte doprovázejícího matku, na níž závisí, nebo v souladu s čl. 26 odst. 2.
2. Odchylně od odstavce 1 se členské státy mohou rozhodnout omezit tuto maximální povolenou lhůtu pro identifikaci koňovitých na šest měsíců nebo na kalendářní rok narození.
3. Odchylně od odstavců 1 a 2 může být kdykoli vydán nový identifikační doklad v souladu s článkem 9 v těchto případech:
a)
na žádost příslušného orgánu nebo příslušným orgánem, pokud stávající identifikační doklad nevyhovuje požadavkům čl. 7 odst. 1, 2 a 3 nebo pokud některé identifikační údaje stanovené v oddíle I, II nebo V nebyly vydávajícím orgánem řádně zapsány, nebo
b)
pokud je koňovitý pro chov a produkci povýšen do kategorie evidovaného koňovitého v souladu s pravidly vydávajícího orgánu uvedeného v čl. 5 odst. 1 písm. a) a stávající identifikační doklad nelze odpovídajícím způsobem změnit, nebo
c)
pokud je kůň povýšen do kategorie evidovaného koně nebo zaevidován jako evidovaný kůň uvedený v čl. 2 písm. e) bodě ii) v souladu s pravidly vydávajícího orgánu uvedeného v čl. 5 odst. 1 písm. b) a stávající identifikační doklad nelze odpovídajícím způsobem změnit, nebo
d)
pokud je identifikační doklad vydán v souladu s čl. 10 odst. 1 a nelze jej přizpůsobit požadavkům čl. 9 odst. 1 v souladu s čl. 10 odst. 2 písm. b), nebo
e)
v případech uvedených v čl. 18 odst. 4 a 5, kdy stávající identifikační doklad nelze odpovídajícím způsobem změnit, nebo
f)
pokud je identifikační doklad zabaven příslušným orgánem v rámci šetření.
V případech uvedených v prvním pododstavci se stávající identifikační doklad odevzdá vydávajícímu orgánu ke znehodnocení a toto znehodnocení stávajícího identifikačního dokladu a vydání nového identifikačního dokladu se zaznamená v databázi zavedené podle článku 38.
Článek 13
Výjimky týkající se identifikace určitých koňovitých žijících volně nebo v polodivokých podmínkách
1. Odchylně od článku 12 může příslušný orgán rozhodnout, že koňovití tvořící vymezené populace žijící volně nebo v polodivokých podmínkách v určitých oblastech, jež příslušný orgán vymezí, se identifikují pomocí identifikačního dokladu vydaného v souladu s článkem 9 nebo čl. 17 odst. 4, pouze tehdy, jsou-li:
a)
z těchto populací přemístěni, s výjimkou přemístění z jedné vymezené populace do jiné pod úředním dohledem, nebo
b)
domestikováni.
2. Členské státy, které hodlají využít výjimky stanovené v odstavci 1, oznámí Komisi s odkazem na tento článek dotčené populace a oblasti, které vymezily v souladu s odstavcem 1 před využitím dané výjimky.
KAPITOLA III
IDENTIFIKACE KOŇOVITÝCH DOVEZENÝCH DO UNIE
Článek 14
Identifikace koňovitých dovezených do Unie
Identifikační doklady vydané ve třetích zemích se považují za platné podle tohoto nařízení za předpokladu, že splňují následující podmínky:
a)
byly vydány:
i)
v případě evidovaných koňovitých orgánem ve třetí zemi, který je na seznamu stanoveném v čl. 3 odst. 1 směrnice 94/28/ES a který vydává potvrzení o původu zvířete, nebo
ii)
v případě evidovaného koně národní pobočkou mezinárodní organizace nebo sdružení, která je odpovědná za dostihové a závodní koně a má sídlo ve třetí zemi, kde tato mezinárodní organizace nebo sdružení uvedené v čl. 5 odst. 1 písm. b) působí, nebo
iii)
ve všech ostatních případech příslušným orgánem třetí země původu daného koňovitého;
b)
vyhovují všem požadavkům čl. 7 odst. 2.
Článek 15
Žádosti o vydání identifikačních dokladů pro koňovité dovezené do Unie
1. Držitel koňovitého podá u vydávajícího orgánu uvedeného v čl. 5 odst. 1, který je příslušný pro danou kategorii koňovitého, žádost o vydání podle článku 9 identifikačního dokladu podle článku 7, nebo o registraci stávajícího identifikačního dokladu v databázi zřízené tímto vydávajícím orgánem v souladu s článkem 38 tohoto nařízení do 30 dní od data dokončení celního postupu uvedeného v čl. 5 odst. 16 písm. a) nařízení (EU) č. 952/2013 v případě, že:
a)
jsou koňovití dováženi do Unie nebo
b)
příslušný orgán změnil dočasný vstup evidovaného koně na základě rozhodnutí přijatého Komisí podle čl. 19 písm. b) směrnice 2009/156/ES na trvalé přijetí podle čl. 19 písm. c) uvedené směrnice.
2. Pokud stávající identifikační doklad uvedený v odstavci 1 nesplňuje požadavky čl. 7 odst. 2, vydávající orgán na žádost držitele:
a)
doplní identifikační doklad tak, aby splňoval požadavky čl. 7 odst. 2;
b)
zaznamená identifikační údaje o tomto koňovitém a doplňující informace do databáze zřízené v souladu s článkem 38.
3. V případě, kdy stávající identifikační doklad uvedený v odstavci 1 nelze změnit tak, aby splňoval požadavky čl. 7 odst. 2 tohoto nařízení, nelze jej považovat za platný pro účely identifikace v souladu s tímto nařízením a dotyčný koňovitý musí být identifikován vydáním podle článku 9 nového identifikačního dokladu, který odpovídá požadavkům čl. 7 odst. 1, 2 a 3, na základě předloženého identifikačního dokladu, který musí poskytovat alespoň informace stanovené v příloze směrnice 90/427/EHS.
KAPITOLA IV
KONTROLY POŽADOVANÉ PŘED VYDÁNÍM IDENTIFIKAČNÍCH DOKLADŮ A METODY OVĚŘOVÁNÍ TOTOŽNOSTI
Článek 16
Ověření jedinečnosti identifikačních dokladů vydaných pro koňovité
1. Před vydáním identifikačního dokladu učiní vydávající orgán nebo osoba jednající jeho jménem všechna příslušná opatření pro:
a)
ověření toho, že žádný takovýto identifikační doklad nebyl ještě pro dotyčného koňovitého vydán;
b)
zabránění podvodnému vydání několika identifikačních dokladů pro jednoho koňovitého.
2. Opatření uvedená v odstavci 1 musí zahrnovat:
a)
ověření příslušných dostupných dokladů a elektronických záznamů;
b)
odhad věku koňovitého;
c)
kontrolu daného koňovitého z hlediska jakýchkoli známek či stop svědčících o předchozí identifikaci, jak stanoví článek 17.
Článek 17
Opatření ke zjištění předchozí identifikace koňovitých
1. Opatření ke zjištění možných známek nebo stop svědčících o předchozí identifikaci podle článku 16 musí zahrnovat alespoň opatření ke zjištění:
a)
jakéhokoli dříve implantovaného elektronického odpovídače s využitím čtecího zařízení odpovídajícího normě ISO 11785 a schopného číst alespoň odpovídače HDX a FDX-B přinejmenším tam, kde je čtecí zařízení v přímém kontaktu s povrchem těla v místě, kde je za obvyklých okolností elektronický odpovídač implantován;
b)
jakýchkoli klinických známek svědčících o tom, že dříve implantovaný elektronický odpovídač či dříve provedené označení podle článku 21 byly chirurgicky odstraněny nebo změněny;
c)
jakékoli známky toho, že u koňovitého byla použita alternativní metoda ověření totožnosti podle článku 21.
2. Pokud po předložení žádosti držitelem v souladu s čl. 11 odst. 1 opatření stanovená v odstavci 1 tohoto článku vedou ke zjištění dříve implantovaného elektronického odpovídače nebo uplatnění některé z alternativních metod ověření totožnosti podle článku 21, což svědčí o předchozí identifikaci podle článku 9, vydávající orgán:
a)
vydá duplikát identifikačního dokladu nebo náhradní identifikační doklad v souladu s články 29 nebo 32, v závislosti na dostupných informacích;
b)
doplní tuto informaci, tzn. číslo elektronického odpovídače nebo alternativní metodu ověření totožnosti, odpovídajícím způsobem do formuláře v části A a do schématu v části B oddílu I identifikačního dokladu.
3. Pokud se potvrdí nezdokumentované odstranění elektronického odpovídače nebo alternativní metody ověření totožnosti uvedené v odst. 1 písm. b) tohoto článku u koňovitého narozeného v Unii, vydá vydávající orgán náhradní identifikační doklad v souladu s článkem 32.
4. Odchylně od odstavce 2 tohoto článku může příslušný orgán povolit vydání identifikačního dokladu podle článku 9 pro koňovité žijící volně nebo v polodivokých podmínkách uvedené v článku 13, kteří mají implantovaný elektronický odpovídač, avšak pro které nebyl v souladu s článkem 13 vydán identifikační doklad, za předpokladu, že číslo elektronického odpovídače bylo v době jeho implantace zaznamenáno do databáze vydávajícího orgánu odpovědného za dotčenou populaci koňovitých.
Článek 18
Elektronické metody ověřování totožnosti
1. Vydávající orgán zajistí, aby byl při první identifikaci koňovitého v souladu s článkem 12 zvířeti implantován elektronický odpovídač.
2. Elektronický odpovídač se implantuje parenterálně za aseptických podmínek mezi temenem a kohoutkem uprostřed šíje v krajině šíjového vazu.
Příslušný orgán může nicméně povolit implantaci elektronického odpovídače v jiném místě na šíji koňovitého, pokud tento alternativní způsob implantace:
a)
neohrožuje pohodu daného koňovitého;
b)
nezvyšuje riziko posunu elektronického odpovídače v porovnání s metodou uvedenou v prvním pododstavci.
3. Členské státy stanoví minimální odbornou způsobilost pro zákrok uvedený v odstavci 2 nebo určí osobu (dále jen „odborně způsobilá osoba“) nebo profesi oprávněnou provádět tyto operace.
4. Vydávající orgány uvedené v čl. 5 odst. 1 písm. a) a b) mohou vyžadovat, aby koňovití identifikovaní pomocí alternativní metody ověřování totožnosti uvedené v článku 21 byli označeni prostřednictvím implantace elektronického odpovídače pro účely zápisu nebo evidování koňovitých do plemenných knih nebo pro účely evidování dostihových a závodních koní.
5. Vydávající orgány uvedené v čl. 5 odst. 1 a příslušný orgán mohou požadovat, aby koňovití považovaní za identifikované v souladu s čl. 4 odst. 2 a čl. 43 odst. 1 byli označeni prostřednictvím implantace elektronického odpovídače za účelem ověření totožnosti v následujících případech:
a)
dříve implantované a zaznamenané elektronické odpovídače přestaly fungovat;
b)
vrozený nebo získaný odznak zaznamenaný jako alternativní metoda ověřování totožnosti uvedená v článku 21 již nevyhovuje danému účelu nebo
c)
příslušný orgán to považuje za nezbytné k zajištění ověření totožnosti.
Článek 19
Zajištění jedinečnosti kódu zobrazeného elektronickým odpovídačem
1. Členské státy stanoví pravidla v souladu s normami uvedenými v čl. 2 písm. n) bodě i) k zajištění jedinečnosti kódů zobrazených elektronickými odpovídači, které implantují vydávající orgány uvedené v čl. 5 odst. 1 při vydávání identifikačních dokladů podle článku 9.
2. Pravidla stanovená v souladu s odstavcem 1 se musí uplatňovat tak, aby nedošlo k narušení systému identifikace stanoveného vydávajícím orgánem v jiném členském státě, který provedl identifikaci evidovaného koňovitého v souladu s tímto nařízením.
Článek 20
Zaznamenání kódu elektronického odpovídače do identifikačního dokladu
1. Při implantaci elektronického odpovídače v souladu s článkem 18 zapíše vydávající orgán do identifikačního dokladu tyto informace:
a)
v bodě 5 části A oddílu I alespoň posledních 15 číslic kódu přenášeného elektronickým odpovídačem a zobrazovaného po implantaci pomocí čtecího zařízení; a případně:
i)
samolepku s čárovým kódem, za předpokladu, že se strana poté zapečetí, nebo
ii)
vytištěný čárový kód uvádějící alespoň posledních 15 číslic kódu přenášeného elektronickým odpovídačem;
b)
v bodě 12 nebo 13 schématu v části B oddílu I (podle strany, na které byl elektronický odpovídač implantován) místo, kde byl elektronický odpovídač koňovitému implantován a po implantaci přečten;
c)
v bodě 19 schématu v části B oddílu I podpis buď veterinárního lékaře či odborně způsobilé osoby, která provedla identifikaci vyplněním bodu 3 části A a schématu v části B oddílu I a přečetla kód zobrazený elektronickým odpovídačem po implantaci, nebo osoby, která tyto informace přebírá pro účely vydání identifikačního dokladu v souladu s pravidly vydávajícího orgánu.
2. Odchylně od odst. 1 písm. a) tohoto článku se v případě, kdy je koňovitý označen dříve implantovaným elektronickým odpovídačem, který není v souladu s normami ISO uvedenými v čl. 2 písm. n) bodě i), se v bodě 5 části A oddílu I identifikačního dokladu uvede jméno výrobce nebo čtecí zařízení.
Článek 21
Povolení alternativních metod ověřování totožnosti
1. Odchylně od čl. 18 odst. 1 mohou členské státy povolit vhodné alternativní metody ověřování totožnosti koňovitých narozených v Unii, včetně označení známkami, jež splňují požadavky čl. 4 odst. 1 písm. b) a zajišťují ověřitelnost totožnosti koňovitého zaznamenané v identifikačním dokladu.
2. Členské státy zajistí, aby:
a)
alternativní metody ověřování totožnosti koňovitých nebyly využívány jako jediný prostředek ověřování totožnosti většiny koňovitých identifikovaných na jejich území v souladu s tímto nařízením;
b)
nemohlo docházet k záměně viditelného označení použitého u koňovitých pro chov a produkci s označením vyhrazeným na jejich území k použití vydávajícími orgány uvedenými v čl. 5 odst. 1 písm. a) pro evidované koňovité;
c)
povolená alternativní metoda ověřování totožnosti nebo kombinace takových metod poskytovaly přinejmenším stejné záruky jako elektronický odpovídač implantovaný podle článku 18;
d)
informace o alternativních metodách ověřování totožnosti použitých u určitého koňovitého mohly být uvedeny ve formátu, jejž lze digitalizovat a uložit vyhledatelným způsobem v databázi zřízené v souladu s článkem 38.
3. Členské státy hodlající využít výjimku uvedenou v odstavci 1 informují o svých povolených alternativních metodách ověřování totožnosti Komisi, ostatní členské státy a veřejnost prostřednictvím internetových stránek uvedených v čl. 6 odst. 1.
Článek 22
Povinnosti vydávajících orgánů a držitelů používajících alternativní metody ověřování totožnosti
1. Vydávající orgán zajistí, aby byl identifikační doklad pro koňovitého vydán pouze tehdy, jsou-li splněny následující podmínky:
a)
bylo zkontrolováno správné použití povolené alternativní metody ověřování totožnosti uvedené v článku 21;
b)
použitá metoda ověřování totožnosti je uvedena v bodě 6 nebo 7 části A oddílu I, nebo popřípadě v oddílu XI identifikačního dokladu a zaznamenána v databázi v souladu s čl. 38 odst. 1 písm. f).
2. Je-li použita alternativní metoda ověřování totožnosti, zajistí držitel prostředky pro zpřístupnění těchto identifikačních údajů, případně ponese náklady na ověření totožnosti daného koňovitého nebo musí strpět související prodlení.
KAPITOLA V
PŘESUN A PŘEPRAVA KOŇOVITÝCH
Článek 23
Přesun a přeprava evidovaných koňovitých a koňovitých pro chov a produkci
1. Identifikační doklady vydané pro evidované koňovité nebo koňovité pro chov a produkci v souladu s čl. 9 odst. 1, článkem 14, článkem 29, článkem 30 nebo článkem 32 musí doprovázet koňovité, pro které byly vydány, neustále, a to včetně (vyžadují-li tak vnitrostátní právní předpisy) přepravy těla koňovitého ke zpracování v zařízení schváleném podle čl. 24 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1069/2009 nebo uvedeném v bodě iii) písm. a) kapitoly III přílohy III nařízení (EU) č. 142/2011.
2. Odchylně od odstavce 1 se nevyžaduje, aby identifikační doklad doprovázel evidované koňovité nebo koňovité pro chov a produkci, pokud jsou:
a)
ustájeni nebo na pastvě a držitel může okamžitě předložit identifikační doklad;
b)
dočasně využíváni k jízdě či tahu nebo jsou vedeni či vezeni buď:
i)
v blízkosti hospodářství v rámci členského státu a identifikační doklad lze okamžitě předložit, nebo
ii)
v průběhu sezónního přesunu koňovitých na registrovanou letní pastvu a z této pastvy a identifikační doklady lze předložit v hospodářství, odkud jsou přesunováni;
c)
jde o neodstavená hříbata doprovázející svou matku nebo kojnou klisnu;
d)
jsou zapojeni do tréninku nebo se účastní zkoušky v rámci jezdecké soutěže nebo akce, což vyžaduje, aby dočasně opustili prostor cvičiště, závodiště nebo akce;
e)
jsou přesunováni nebo přepravováni v nouzové situaci týkající se koňovitých samotných nebo hospodářství, kde jsou drženi.
Článek 24
Výjimky týkající se přesunu nebo přepravy koňovitých, které doprovází dočasný doklad
1. Na základě žádosti držitele nebo na žádost příslušného orgánu vydá vydávající orgán dočasný doklad uvádějící alespoň informace stanovené v příloze III, který umožňuje přesun nebo přepravu koňovitých v rámci téhož členského státu v období nepřesahujícím 45 dnů, přičemž identifikační doklad je odevzdán vydávajícímu orgánu nebo příslušnému orgánu za účelem aktualizace identifikačních údajů.
2. Koňovití, které doprovází dočasný doklad uvedený v odstavci 1, nesmějí být přesunuti na jatka k porážce pro lidskou spotřebu.
3. Odchylně od odstavce 1 v případě, kdy má být koňovitý přepravován během období 45 dnů uvedeného ve zmíněném odstavci do jiného členského státu nebo přes jiný členský stát do třetí země, je bez ohledu na svůj evidenční status doprovázen kromě dočasného dokladu uvedeného v odstavci 1 tohoto článku i veterinárním osvědčením v souladu s přílohou III směrnice 2009/156/ES.
Článek 25
Výjimky pro přesuny s čipovou kartou
1. Odchylně od čl. 23 odst. 1 může příslušný orgán povolit v rámci téhož členského státu přesun nebo přepravu evidovaných koňovitých nebo koňovitých pro chov a produkci bez identifikačního dokladu za předpokladu, že jsou doprovázeni čipovou kartou vydanou tímtéž orgánem, který pro ně vydal identifikační doklad, a obsahující informace uvedené v příloze II.
2. Členské státy, které používají odchylku stanovenou v odstavci 1 tohoto článku, si mohou navzájem udělit výjimky pro přesun nebo přepravu evidovaných koňovitých nebo koňovitých pro chov a produkci v rámci svých vlastních území.
O svém záměru udělit takové výjimky informují Komisi.
Článek 26
Přesuny a přeprava jatečných koňovitých
1. Jatečné koňovité doprovází při jejich přesunu nebo přepravě na jatka:
a)
identifikační doklad vydaný podle čl. 9 odst. 1 nebo článku 14 nebo
b)
duplikát identifikačního dokladu vydaný podle článku 29 nebo 30, na který se vztahovala výjimka podle článku 31.
2. Odchylně od odstavce 1 může příslušný orgán povolit, aby byli jateční koňovití, pro které nebyl vydán identifikační doklad v souladu s čl. 9 odst. 1, přepraveni přímo z hospodářství, kde se narodili, na jatka v rámci téhož členského státu za předpokladu, že:
a)
jsou tito jateční koňovití mladší než 12 měsíců a mají viditelné hvězdičky na mléčných laterálních řezácích;
b)
vysledovatelnost z hospodářství, kde se narodili, na jatka je nepřerušená;
c)
při přepravě na jatka jsou jateční koňovití individuálně označeni v souladu s článkem 18 nebo 21;
d)
je zásilka doprovázena údaji o potravinovém řetězci v souladu s oddílem III přílohy II nařízení (ES) č. 853/2004, které musí zahrnovat odkaz na individuální označení uvedené v písmeni c) tohoto odstavce;
e)
elektronický odpovídač nebo jakýkoli fyzický identifikátor použitý u daného koňovitého v souladu s článkem 21 se ochrání před následným podvodným použitím, a to jeho vyjmutím, zničením nebo likvidací na místě.
3. V případě přesunu nebo přepravy jatečných koňovitých v souladu s odstavcem 2 tohoto článku se nepoužije ustanovení čl. 34 odst. 1 písm. b) a c).
KAPITOLA VI
NAKLÁDÁNÍ S IDENTIFIKAČNÍMI DOKLADY, DUPLIKÁT IDENTIFIKAČNÍHO DOKLADU, NÁHRADNÍ IDENTIFIKAČNÍ DOKLAD A POZASTAVENÍ PLATNOSTI IDENTIFIKAČNÍHO DOKLADU
Článek 27
Povinnosti držitelů týkající se nakládání s identifikačními doklady s cílem zajistit stálost totožnosti v průběhu celého života koňovitého
1. Držitel koňovitého zajistí, aby následující identifikační údaje v identifikačním dokladu byly vždy aktuální a správné:
a)
status koňovitého, pokud jde o jeho způsobilost k porážce k lidské spotřebě;
b)
čitelný kód elektronického odpovídače nebo označení použitého jako alternativní metoda ověřování totožnosti stanovená v článku 21;
c)
status zvířete buď jako evidovaného koňovitého, nebo jako koňovitého pro chov a produkci;
d)
informace o majiteli, pokud tak vyžadují právní předpisy členského státu, ve kterém je koňovitý držen, nebo vydávající orgán uvedený v čl. 5 odst. 1.
2. Bez ohledu na vydávající orgán, který vydal identifikační doklad v souladu s čl. 9 odst. 1 či články 14, 29 nebo 32, držitel koňovitého zajistí, aby byl identifikační doklad předložen vydávajícímu orgánu uvedenému v čl. 5 odst. 1 příslušnému pro danou kategorii koňovitého v členském státě, ve kterém se nachází hospodářství, kde je koňovitý držen, s cílem poskytnout identifikační údaje uvedené v čl. 38 odst. 1 do třiceti dnů od:
a)
vydání identifikačního dokladu v souladu s čl. 9 odst. 1 vydávajícím orgánem mimo členský stát, ve kterém se nachází dané hospodářství;
b)
dovozu koňovitého do členského státu, ve kterém se dané hospodářství nachází, z jiného členského státu, s výjimkou
i)
koňovitých účastnících se soutěží, dostihů, přehlídek, výcviku a potahu po dobu nepřesahující 90 dnů,
ii)
hřebců nacházejících se v členském státě během plemenné sezóny,
iii)
klisen nacházejících se v členském státě pro účely plemenitby po dobu nepřesahující 90 dnů,
iv)
koňovitých umístěných ve veterinárním zařízení ze zdravotních důvodů,
v)
koňovitých určených k porážce do deseti dnů od jejich vstupu.
3. Jestliže je nutné v identifikačním dokladu aktualizovat identifikační údaje uvedené v čl. 38 odst. 1, předloží držitel identifikační doklad do třiceti dnů od události, jež má dopad na identifikační údaje:
a)
v případě evidovaného koňovitého uvedeného v čl. 2 písm. e) bodě i) vydávajícímu orgánu uvedenému v čl. 5 odst. 1 písm. a), který:
i)
buď vydal identifikační doklad pro dotyčného evidovaného koňovitého, nebo
ii)
je schválen v souladu s rozhodnutím 92/353/EHS v členském státě, ve kterém se nachází hospodářství, kde je koňovitý držen, a založil plemennou knihu, do níž může být daný koňovitý zapsán nebo zaevidován v souladu s rozhodnutím 96/78/ES, nebo
b)
v případě evidovaných koní uvedených v čl. 2 písm. e) bodě ii) vydávajícímu orgánu uvedenému v čl. 5 odst. 1 písm. b) v souladu s pravidly vydávajícího orgánu, který vydal identifikační doklad pro dotyčného evidovaného koně, nebo
c)
příslušnému orgánu nebo některému z vydávajících orgánů určených v souladu s tímto nařízením příslušným orgánem členského státu, ve kterém se nachází hospodářství, kde je koňovitý držen.
Článek 28
Povinnosti vydávajících orgánů týkající se nakládání s identifikačními doklady s cílem zajistit stálost totožnosti v průběhu celého života koňovitého
Vydávající orgán uvedený v čl. 27 odst. 3:
a)
provádí nezbytné aktualizace identifikačních údajů v identifikačním dokladu;
b)
zanese do části C oddílu I identifikačního dokladu požadované informace o vydávajícím orgánu, které musí tvořit alespoň číslo databáze kompatibilní se systémem UELN, pokud původně nevydal identifikační doklad v souladu s čl. 9 odst. 1;
c)
vyplní údaje v oddíle IV identifikačního dokladu, pokud vnitrostátní právní předpisy nebo pravidla vydávajícího orgánu vyžadují provést záznam o změně majitele;
d)
zapíše či doplní do databáze, již zřídil v souladu s článkem 38, identifikační údaje uvedené v předloženém identifikačním dokladu;
e)
vkládá informace do centrální databáze v souladu s článkem 39.
Článek 29
Vydávání duplikátů identifikačních dokladů
1. Vydávající orgán uvedený v čl. 5 odst. 1 vydá duplikát identifikačního dokladu, pokud:
a)
se původní identifikační doklad ztratí a lze určit totožnost zvířete, zejména pomocí kódu přenášeného elektronickým odpovídačem nebo pomocí alternativní metody ověřování totožnosti v souladu s článkem 21, nebo
b)
zvíře nebylo identifikováno ve lhůtě stanovené v článku 12, 14 nebo v čl. 43 odst. 2, za předpokladu, že je k dispozici potvrzení o pokrytí a biologická matka nebo, v případě přenosu embryí, náhradní matka je identifikována v souladu s tímto nařízením, nebo
c)
příslušný orgán má důkaz o tom, že některé identifikační údaje ve stávajícím identifikačním dokladu neodpovídají příslušnému koňovitému, a nelze použít ustanovení čl. 12 odst. 3 písm. a).
2. V případech uvedených v odstavci 1 vydávající orgán uvedený v čl. 5 odst. 1 na základě žádosti držitele nebo na žádost příslušného orgánu:
a)
implantuje zvířeti v případě potřeby elektronický odpovídač v souladu s článkem 18 nebo použije některou z povolených alternativních metod ověřování totožnosti v souladu s článkem 21;
b)
vydá duplikát identifikačního dokladu zřetelně takto označený („duplikát identifikačního dokladu“) s uvedením jedinečného životního čísla zaznamenaného v databázi vydávajícího orgánu, který:
i)
provedl první identifikaci zvířete a vydal ztracený původní identifikační doklad nebo
ii)
vydává duplikát identifikačního dokladu pro zvíře uvedené v odst. 1 písm. b);
c)
klasifikuje daného koňovitého v části II oddílu II duplikátu identifikačního dokladu jako koňovitého, který není určen na porážku k lidské spotřebě.
3. Údaje uvedené v duplikátu identifikačního dokladu vydaného v souladu s odstavcem 2 se zaznamenají s odkazem na jedinečné životní číslo do databáze uvedené v článku 38 a zašlou se do centrální databáze v souladu s článkem 39.
4. Byl-li ztracený identifikační doklad vydán podle čl. 9 odst. 1 vydávajícím orgánem uvedeným v čl. 5 odst. 1, který již neexistuje, vydá duplikát identifikačního dokladu v souladu s odstavcem 2 tohoto článku vydávající orgán uvedený v čl. 5 odst. 1 toho členského státu, ve kterém se nachází hospodářství, kde je koňovitý držen.
Článek 30
Vydávání duplikátů identifikačních dokladů pro koňovité dovezené do Unie
Odchylně od čl. 29 odst. 2 může být v případech, kdy byl ztracený původní identifikační doklad vydán vydávajícím orgánem uvedeným v čl. 14 písm. a) ve třetí zemi, vydán nový identifikační doklad zmíněným vydávajícím orgánem ve třetí zemi za předpokladu, že je tento nový identifikační doklad:
a)
zaslán vydávajícím orgánem uvedeným v čl. 14 písm. a) vydávajícímu orgánu uvedenému v čl. 29 odst. 2, přičemž je označen jako duplikát identifikačního dokladu, dané zvíře je klasifikováno v souladu s čl. 29 odst. 2 písm. c) a příslušné informace jsou zaneseny do databáze v souladu s čl. 29 odst. 3;
b)
zaslán vydávajícím orgánem nebo příslušným orgánem v členském státě, ve kterém se nachází hospodářství, kde je koňovitý držen, držiteli nebo, vyžadují-li tak právní předpisy členského státu, kde se koňovitý nachází, majiteli zvířete.
Článek 31
Pozastavení statusu koňovitých určených na porážku k lidské spotřebě
1. Odchylně od čl. 29 odst. 2 písm. c) a článku 30 a s výjimkou případu popsaného v čl. 43 odst. 2 může příslušný orgán rozhodnout o pozastavení statusu koňovitého jako určeného na porážku k lidské spotřebě na dobu šesti měsíců, pokud:
a)
může držitel uspokojivě prokázat do třiceti dnů od ohlášeného data ztráty identifikačního dokladu, že status koňovitého jako určeného na porážku k lidské spotřebě nebyl ohrožen žádnou léčbou;
b)
je žádost o identifikaci podána v souladu s čl. 1 odst. 1 druhou odrážkou rozhodnutí 96/78/ES v průběhu prvního roku života, avšak po uplynutí maximální povolené doby uvedené v čl. 12 odst. 2 tohoto nařízení.
2. V případě uvedeném v odstavci 1 zapíše příslušný orgán datum začátku šestiměsíční doby pozastavení do prvního sloupce části III oddílu II duplikátu identifikačního dokladu a vyplní třetí sloupec.
Článek 32
Vydávání náhradních identifikačních dokladů
1. Vydávající orgán uvedený v čl. 5 odst. 1 vydá náhradní identifikační doklad, pokud:
a)
je původní identifikační doklad ztracen a dále:
i)
nelze prokázat totožnost zvířete,
ii)
neexistuje náznak nebo důkaz, že pro dané zvíře již dříve vydal identifikační doklad vydávající orgán uvedený v čl. 5 odst. 1;
b)
zvíře nebylo identifikováno ve lhůtách stanovených v čl. 12 odst. 1 nebo 2, v článku 14 nebo v čl. 43 odst. 2.
2. V případech uvedených v odstavci 1 vydávající orgán uvedený v čl. 5 odst. 1 písm. c) odpovědný za oblast, ve které se nachází hospodářství, kde je koňovitý držen, na základě žádosti držitele nebo na žádost příslušného orgánu:
a)
implantuje zvířeti elektronický odpovídač v souladu s článkem 18 nebo použije některou z alternativních metod ověřování totožnosti v souladu s článkem 21;
b)
vydá náhradní identifikační doklad zřetelně takto označený („náhradní identifikační doklad“) s uvedením nově přiděleného jedinečného životního čísla odpovídajícího příslušnému záznamu v databázi o vydání tohoto náhradního identifikačního dokladu;
c)
klasifikuje daného koňovitého v části II oddílu II náhradního identifikačního dokladu jako koňovitého, který není určen na porážku k lidské spotřebě.
3. Údaje uvedené v náhradním identifikačním dokladu vydaném v souladu s odstavcem 2 se zaznamenají s odkazem na jedinečné životní číslo do databáze uvedené v článku 38 a zašlou se do centrální databáze v souladu s článkem 39.
Článek 33
Pozastavení platnosti identifikačního dokladu pro účely přesunu
Úřední veterinární lékař pozastaví platnost identifikačního dokladu pro účely přesunu příslušným zápisem v oddíle III tohoto dokladu v případě, že je koňovitý držen v hospodářství nebo pochází z hospodářství, které:
a)
podléhá zákazu uvedenému v čl. 4 odst. 5 směrnice 2009/156/ES nebo
b)
se nachází v členském státě, který není prostý moru koní, nebo na části území členského státu považované v souladu s čl. 5 odst. 2 směrnice 2009/156/ES za infikovanou morem koní.
KAPITOLA VII
SMRT KOŇOVITÝCH, KOŇOVITÍ URČENÍ NA PORÁŽKU K LIDSKÉ SPOTŘEBĚ A ZÁZNAM O LÉČENÍ
Článek 34
Povinnosti úředního veterinárního lékaře a příslušného orgánu v případě porážky nebo utracení koňovitých
1. Po porážce nebo utracení koňovitého se přijmou tato opatření:
a)
elektronický odpovídač se ochrání před následným podvodným použitím, a to jeho vyjmutím, zničením nebo likvidací na místě;
b)
platnost identifikačního dokladu se zruší přinejmenším umístěním razítka, které nelze zfalšovat, uvádějícího „neplatné“ na všech stranách nebo vyražením otvoru o vhodném průměru, jehož velikost odpovídá alespoň průměru běžné děrovačky, do všech stran;
c)
pokud jde o jedinečné životní číslo koňovitého, buď:
i)
je identifikační doklad zničen pod úředním dohledem na jatkách, kde bylo zvíře poraženo, a vydávajícímu orgánu je zasláno potvrzení, a to buď přímo, nebo prostřednictvím kontaktního místa uvedeného v čl. 36 odst. 2, ve kterém je informován o datu porážky zvířete na jatkách a o datu zničení identifikačního dokladu, nebo
ii)
je identifikační doklad, jehož platnost byla zrušena, vrácen vydávajícímu orgánu uvedenému v bodě 11 části A oddílu I identifikačního dokladu nebo v části C oddílu I po aktualizaci v souladu s čl. 28 písm. b), a to buď přímo, nebo prostřednictvím kontaktního místa uvedeného v čl. 36 odst. 2, spolu s informací o datu porážky zvířete nebo jeho utracení pro účely tlumení nákazy.
2. Opatření stanovená v odstavci 1 provede přímo nebo nad jejich prováděním dohlíží:
a)
úřední veterinární lékař:
i)
v případě porážky nebo utracení pro účely tlumení nákazy v souladu s čl. 4 odst. 4 písm. a) směrnice 2009/156/ES nebo
ii)
po porážce v souladu s čl. 7 odst. 3 směrnice 2009/156/ES nebo
b)
příslušný orgán stanovený v čl. 3 odst. 10 nařízení (ES) č. 1069/2009 v případě likvidace nebo zpracování těla, které v souladu s vnitrostátními právními předpisy uvedenými v čl. 23 odst. 1 tohoto nařízení doprovázel identifikační doklad:
i)
v zařízení schváleném v souladu s čl. 24 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1069/2009 nebo
ii)
v nízkokapacitním spalovacím zařízení uvedeném v bodě iii) písm. a) kapitoly III přílohy III nařízení (EU) č. 142/2011.
3. V případě, že elektronický odpovídač nelze z těla koňovitého určeného na porážku k lidské spotřebě vyjmout, jak je požadováno v odst. 1 písm. a) tohoto článku, prohlásí úřední veterinární lékař maso nebo jeho část obsahující elektronický odpovídač za nevhodné k lidské spotřebě v souladu s písm. n) bodu 1 kapitoly V oddílu II přílohy I nařízení (ES) č. 854/2004.
Článek 35
Povinnosti držitele a vydávajícího orgánu v případě úhynu nebo ztráty koňovitého
1. Ve všech případech úhynu nebo ztráty koňovitého, včetně krádeže, neuvedených v článku 34 vrátí držitel identifikační doklad příslušnému vydávajícímu orgánu uvedenému v části A oddílu I nebo aktualizovanému v souladu s čl. 28 písm. b) v části C oddílu I identifikačního dokladu do 30 dnů po úhynu nebo ztrátě daného koňovitého.
2. Vydávající orgán, který obdržel informaci o úhynu nebo ztrátě koňovitého v souladu s článkem 34 nebo odstavcem 1 tohoto článku, jedná v souladu s čl. 28 písm. d) a e).
Článek 36
Povinnosti členských států zajistit oběh informací po smrti koňovitého
1. Členské státy zavedou postupy pro vrácení identifikačních dokladů, jejichž platnost byla zrušena, vydávajícímu orgánu v souladu s čl. 34 odst. 1 písm. c) bodem ii).
2. Členské státy mohou určit kontaktní místo pro dodání potvrzení uvedeného v čl. 34 odst. 1 písm. c) bodě i) nebo identifikačních dokladů uvedených v čl. 34 odst. 1 písm. c) bodě ii) pro jejich další rozeslání příslušným vydávajícím orgánům na svém území.
Toto kontaktní místo může být styčné místo uvedené v článku 35 nařízení (ES) č. 882/2004.
3. V případech, na které se vztahuje odstavec 2, musí být podrobné údaje o kontaktním místě, které mohou být vloženy do centrální databáze stanovené v článku 39, zpřístupněny ostatním členským státům a veřejnosti na internetových stránkách uvedených v čl. 6 odst. 1.
Článek 37
Koňovití určení na porážku k lidské spotřebě a záznam o léčení
1. Koňovitý se považuje za určeného na porážku k lidské spotřebě, kromě případů, kdy je v souladu s tímto nařízením v části II oddílu II identifikačního dokladu neodvolatelně prohlášen za koňovitého, který není takto určený, na základě:
a)
podpisu majitele podle jeho vlastního uvážení, s potvrzením vydávajícího orgánu, nebo
b)
podpisů držitele a odpovědného veterinárního lékaře jednajícího v souladu s čl. 10 odst. 2 směrnice 2001/82/ES nebo
c)
záznamu vydávajícího orgánu učiněného při vydání duplikátu identifikačního dokladu podle článku 29 nebo 30 nebo náhradního identifikačního dokladu podle článku 32.
2. Před jakoukoli léčbou v souladu s čl. 10 odst. 2 směrnice 2001/82/ES nebo před léčbou za použití léčivého přípravku registrovaného v souladu s čl. 6 odst. 3 uvedené směrnice potvrdí odpovědný veterinární lékař uvedený v čl. 10 odst. 1 směrnice 2001/82/ES status daného koňovitého jako:
a)
určeného na porážku k lidské spotřebě, což je standardní případ, nebo
b)
neurčeného na porážku k lidské spotřebě, jak je uvedeno v části II oddílu II identifikačního dokladu.
3. V případě, že léčba uvedená v odstavci 2 tohoto článku není u koňovitého určeného na porážku k lidské spotřebě povolena, zajistí odpovědný veterinární lékař uvedený v čl. 10 odst. 1 směrnice 2001/82/ES, aby v souladu s odchylkou stanovenou v čl. 10 odst. 2 směrnice 2001/82/ES byl dotyčný koňovitý před zahájením léčby neodvolatelně prohlášen za koňovitého, který není určený na porážku k lidské spotřebě:
a)
vyplněním a podpisem části II oddílu II identifikačního dokladu a
b)
zrušením platnosti části III oddílu II identifikačního dokladu v souladu s pokyny stanovenými v části III oddílu II.
4. Po provedení opatření stanovených v odstavci 3 držitel koňovitého předloží identifikační doklad vydávajícímu orgánu v členském státě, ve kterém se nachází hospodářství, kde je koňovitý držen, nebo tyto informace poskytne online, jestliže takový přístup do databáze existuje, ve lhůtě 14 dnů od data podpisu v části II oddílu II identifikačního dokladu.
5. Odchylně od odstavce 4 může členský stát přijmout opatření k zajištění toho, že opatření provedená v souladu s odstavcem 3 oznámí do 14 dnů od data podpisu v části II oddílu II identifikačního dokladu odpovědný veterinární lékař:
a)
buď přímo vydávajícímu orgánu uvedenému v odstavci 4, kterému poskytne nezbytné informace k tomu, aby tento orgán mohl aktualizovat databázi zřízenou v souladu s článkem 39, nebo
b)
přímo do centrální databáze zřízené v souladu s článkem 39, je-li zajištěno uložení těchto informací do databáze zřízené podle článku 38 vydávajícím orgánem uvedeným v odstavci 4.
6. V případě, že má být koňovitý léčen za podmínek uvedených v čl. 10 odst. 3 směrnice 2001/82/ES, zapíše odpovědný veterinární lékař do části III oddílu II identifikačního dokladu potřebné údaje o léčivém přípravku obsahujícím základní látky nebo látky přinášející vyšší klinický prospěch pro léčbu koňovitých uvedené v nařízení (ES) č. 1950/2006.
Odpovědný veterinární lékař zaznamená datum, kdy byl léčivý přípravek podle předpisu podán naposledy, a informuje v souladu s čl. 11 odst. 4 směrnice 2001/82/ES držitele o datu, kdy uplyne ochranná lhůta stanovená v souladu s čl. 10 odst. 3 uvedené směrnice.
KAPITOLA VIII
ZÁZNAMY A SANKCE
Článek 38
Databáze
1. Při vydání identifikačního dokladu nebo registraci dříve vydaných identifikačních dokladů zaznamená vydávající orgán do své databáze přinejmenším tyto údaje týkající se daného koňovitého:
a)
jedinečné životní číslo;
b)
druh;
c)
pohlaví;
d)
barvu;
e)
datum narození (ve formátu dd/mm/rrrr) oznámené držitelem uvedeným v písmeni i);
f)
případně alespoň posledních 15 číslic kódu přenášeného elektronickým odpovídačem nebo kód přenášený radiofrekvenčním identifikačním zařízením, které není v souladu s normou ISO 11784, společně s informacemi o požadovaném čtecím systému; nebo alternativní metodu ověřování totožnosti použitou v souladu s článkem 21;
g)
zemi narození oznámenou držitelem uvedeným v písmeni i);
h)
datum vydání a jakékoli změny identifikačního dokladu;
i)
jméno a adresu držitele, který podal žádost podle čl. 11 odst. 1, čl. 15 odst. 1, čl. 29 odst. 2 nebo čl. 32 odst. 2, nebo který případně předložil identifikační doklad, jak je stanoveno v čl. 27 odst. 3;
j)
status zvířete jakožto evidovaného koňovitého nebo koňovitého pro chov a produkci;
k)
jméno zvířete (jméno, které zvíře dostalo po narození, případně komerční jméno) oznámené držitelem uvedeným v písm. i);
l)
známý status zvířete jako neurčeného na porážku k lidské spotřebě;
m)
sériové číslo, pokud je takové číslo přiděleno identifikačnímu dokladu uvedenému v čl. 9 odst. 1 a 3, a informace týkající se nového identifikačního dokladu, duplikátu identifikačního dokladu či náhradního identifikačního dokladu, které byly vydány v souladu s čl. 12 odst. 3, článkem 29, článkem 30 nebo článkem 32;
n)
zemi, ve které se nachází hospodářství, kde je koňovitý držen, oznámenou držitelem uvedeným v písmeni i);
o)
oznámené datum úhynu nebo ztráty zvířete nahlášené držitelem uvedeným v písmeni i) nebo datum porážky.
2. Vydávající orgán uchová informace uvedené v odstavci 1 tohoto článku ve své databázi po dobu nejméně 35 let nebo alespoň dva roky od data oznámení o smrti koňovitého podle článku 34.
3. Nejpozději do 15 dnů od data záznamu informací uvedených v odstavci 1 tohoto článku zašle vydávající orgán uvedený ve zmíněném odstavci informace uvedené v písmenech a) až j) a l) až o) do centrální databáze zřízené v souladu s článkem 39 v členském státě:
a)
ve kterém je tento vydávající orgán schválen, uznán nebo určen nebo ve kterém má své sídlo v souladu s čl. 5 odst. 1;
b)
ve kterém se daný koňovitý narodil.
Článek 39
Zřízení centrální databáze
1. Členské státy zřídí pro účely tohoto nařízení své centrální databáze.
2. Odchylně od odstavce 1 se zřízení centrální databáze nevyžaduje v těch členských státech, ve kterých existuje jedna databáze pro evidované koňovité a jedna databáze pro koňovité pro chov a produkci, za předpokladu, že:
a)
obě databáze mohou navzájem účinně komunikovat a mohou spolupracovat s centrálními databázemi v souladu s článkem 40 s cílem aktualizovat identifikační údaje o koňovitých, jejichž status se mění buď na evidované koňovité, nebo na koňovité pro chov a produkci;
b)
příslušný orgán má přímý přístup do obou těchto databází.
3. Členské státy zpřístupní názvy, adresy a kontaktní údaje svých centrálních databází ostatním členským státům a veřejnosti na internetových stránkách stanovených v čl. 6 odst. 1.
Článek 40
Provoz a spolupráce centrálních databází
1. Každý členský stát zajistí, aby vydávající orgány uvedené v čl. 5 odst. 1 vkládaly informace uvedené v čl. 28 písm. e) a čl. 38 odst. 1 o koňovitých identifikovaných na jeho území do centrální databáze, nebo aby databáze vydávajících orgánů na jeho území byly propojeny s centrální databází.
2. Členské státy spolupracují při provozu svých centrálních databází v souladu se směrnicí 89/608/EHS a zajistí, aby:
a)
v souladu s článkem 28 tohoto nařízení centrální databáze nahlásila s odkazem na jedinečné životní číslo jakoukoli změnu identifikačních údajů uvedených v čl. 38 odst. 1 do centrální databáze členského státu, ve kterém byl identifikační doklad vydán;
b)
příslušné orgány ostatních členských států měly bezplatný přístup k minimálním informacím v centrální databázi, aby mohly zjistit, zda do ní byl zaznamenán kód elektronického odpovídače, jedinečné životní číslo nebo číslo průkazu.
Článek 41
Sankce
Členské státy stanoví pravidla pro sankce za porušení ustanovení tohoto nařízení a přijmou veškerá nezbytná opatření k zajištění jejich uplatňování. Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující. Členské státy oznámí tato ustanovení Komisi nejpozději do 1. ledna 2016 a neprodleně ji informují o jakékoli následné změně, která se jich týká.
KAPITOLA IX
PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 42
Zrušení
Nařízení (ES) č. 504/2008 se zrušuje s účinkem ode dne 1. ledna 2016.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení.
Článek 43
Přechodná ustanovení
1. Odchylně od čl. 4 odst. 2 se za koňovité identifikované podle tohoto nařízení považují:
a)
koňovití narození nejpozději do 30. června 2009 a identifikovaní do tohoto data v souladu s rozhodnutím 93/623/EHS nebo 2000/68/ES, za předpokladu, že identifikační doklady vydané pro tyto koňovité:
i)
byly registrovány v souladu s čl. 21 odst. 1 nařízení (ES) č. 504/2008 nejpozději do 31. prosince 2009 a
ii)
zahrnují oddíl odpovídající oddílu IX vzorového identifikačního dokladu stanoveného v příloze rozhodnutí 93/623/ES a je vyplněna část III-A identifikačního dokladu, pokud jsou zapsány informace v části III-B;
b)
koňovití narození nejpozději do 30. června 2009, avšak neidentifikovaní do tohoto data v souladu s rozhodnutím 93/623/EHS nebo 2000/68/ES, pokud byli identifikováni v souladu s nařízením (ES) č. 504/2008 nejpozději do 31. prosince 2009;
c)
koňovití identifikovaní v souladu s nařízením (ES) č. 504/2008 do 31. prosince 2015.
2. Koňovití narození v Unii nebo dovezení do Unie ze třetí země po 30. červnu 2009, kteří nebyli identifikováni v souladu s nařízením (ES) č. 504/2008 do 31. prosince 2015, se identifikují podle článku 29 nebo 32 tohoto nařízení, v závislosti na dostupných informacích o jejich totožnosti, a jsou v části II oddílu II duplikátu identifikačního dokladu klasifikováni jako koňovití, kteří nejsou určeni na porážku k lidské spotřebě.
3. Odchylně od čl. 13 odst. 2 členské státy, které udělily výjimky podle článku 7 nařízení (ES) č. 504/2008 před 1. lednem 2016 a uvědomily o tom před uvedeným datem Komisi, nemusí tyto výjimky Komisi znovu oznamovat.
4. Členské státy, které nezřídily centrální databázi stanovenou v článku 39, zřídí centrální databázi podle článku 39 a zajistí její zprovoznění v souladu s článkem 40 nejpozději do 30. června 2016.
Článek 44
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se od 1. ledna 2016. Článek 39 se nicméně použije od 1. července 2016 v těch členských státech, které nezřídí fungující centrální databázi do 1. ledna 2016.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 17. února 2015.
IZVEDBENA UREDBA KOMISIJE (EU) 2015/262
z dne 17. februarja 2015
o določitvi pravil v skladu z direktivama Sveta 90/427/EGS in 2009/156/ES v zvezi z metodami za identifikacijo enoprstih kopitarjev (uredba o potnih listih za enoprste kopitarje)
(Besedilo velja za EGP)
EVROPSKA KOMISIJA JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
ob upoštevanju Direktive Sveta 90/427/EGS z dne 26. junija 1990 o zootehniških in genealoških pogojih, ki urejajo promet s kopitarji znotraj Skupnosti (1), in zlasti člena 4(2)(c) in (d), druge alinee člena 6(2) in prvega pododstavka člena 8(1) Direktive,
ob upoštevanju Direktive Sveta 2009/156/ES z dne 30. novembra 2009 o pogojih v zvezi z zdravstvenim varstvom živali, ki ureja premike in uvoz kopitarjev iz tretjih držav (2), in zlasti člena 4(4) Direktive,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Direktiva 90/427/EGS določa zootehniške pogoje, ki urejajo promet z enoprstimi kopitarji znotraj Unije. V skladu s to direktivo morajo države članice zagotoviti, da premike registriranih enoprstih kopitarjev spremlja identifikacijski dokument, ki ga izdajo odobrene rejske organizacije ali združenja rejcev iz navedene direktive.
(2)
Direktiva 2009/156/ES določa pogoje v zvezi z zdravjem živali za premikanje in uvoz enoprstih kopitarjev iz tretjih držav. Določa, da morajo biti registrirani enoprsti kopitarji identificirani z identifikacijskim dokumentom, izdanim v skladu z Direktivo 90/427/EGS, ali pa s strani mednarodnega združenja ali organizacije, ki se ukvarja s tekmovalnimi ali dirkalnimi konji. Enoprsti kopitarji za rejo in rabo morajo biti identificirani po metodi, ki jo določi Komisija.
(3)
Uredba Komisije (ES) št. 504/2008 (3), ki se uporablja od 1. julija 2009, določa pravila o identifikaciji enoprstih kopitarjev, rojenih v Uniji ali uvoženih v Unijo, in določa identifikacijski dokument (potni list) za enoprste kopitarje, ki je večnamenski dokument za zagotavljanje zdravja živali in ljudi ter za zootehniške potrebe in potrebe jahalnega športa. S poudarkom na identifikacijskem dokumentu kot sestavnem delu sistema za identifikacijo enoprstih kopitarjev navedena uredba določa le možnost, da se informacije iz podatkovnih zbirk številnih organov izdaje vključijo v osrednjo podatkovno zbirko ali da se njihove podatkovne zbirke povežejo z navedeno osrednjo podatkovno zbirko.
(4)
Države članice imajo težave pri izvajanju ukrepov iz Uredbe (ES) št. 504/2008. Te težave se večinoma nanašajo na metodo identifikacije enoprstih kopitarjev z identifikacijskim dokumentom.
(5)
Preiskave, ki so jih izvedle države članice, so pokazale, da so z identifikacijskimi dokumenti povezane številne goljufije. Glavno tveganje je nezakonit ponoven vstop v prehransko verigo enoprstih kopitarjev, ki so bili pred tem izključeni iz zakola za prehrano ljudi in ki so bili zdravljeni z zdravili, ki niso bila odobrena za zdravljenje živali za proizvodnjo hrane. Po sprejetju Odločbe Komisije 2000/68/ES (4) je bilo na tisoče enoprstih kopitarjev dokončno izključenih iz zakola za prehrano ljudi. Zaradi pomanjkanja alternativnih možnosti za vseživljenjsko rejo nepotrebnih in neželenih kopitarjev, ki so bili izključeni iz zakola za prehrano ljudi, je prišlo do zanemarjanja in zapustitve teh živali in s tem tudi do resnih posledic za zdravje in dobrobit živali. V trenutnih gospodarskih razmerah se je to stanje še poslabšalo, zaradi česar je v mnogih primerih postala reja enoprstih kopitarjev na koncu njihovega produktivnega življenja predraga. V nekaterih državah članicah so se težave povečale do te mere, da so pristojni organi začeli izvajati programe za zakol odvečnih enoprstih kopitarjev zunaj prehranske verige.
(6)
V zadnjih letih je prišlo do novega pojava, nezakonite paše (paše brez dovoljenja lastnika pašnika), kar vpliva na lastnike teh zemljišč, saj so tako pravno postali imetniki enoprstih kopitarjev in nenamerno pridobili odgovornosti v skladu z Uredbo (ES) št. 504/2008. Nejasen položaj teh enoprstih kopitarjev je lahko pomemben tudi za pravilno uporabo pravil Unije na drugih področjih.
(7)
Jasno je postalo, da informacije, shranjene v podatkovni zbirki organa izdaje ob izdaji identifikacijskega dokumenta hitro postanejo zastarele. Zato je zelo težko ali skrajno nepraktično, da pristojni organi v okviru izdajanja spričeval ali preverjanja identitete preverijo, ali je identifikacijski dokument pristen in ali so informacije v njem aktualne in verjetne ter da niso bile zlonamerno spremenjene, predvsem v zvezi s statusom živali, namenjenih za zakol, pa tudi zato, da bi se izkoristili ugodnejši pogoji za zdravje in dobrobit živali, ki veljajo za premike registriranih enoprstih kopitarjev.
(8)
V večini držav članic podatkovne zbirke različnih organov za izdajo potnih listov medsebojno niso povezane, iz pravnih in upravnih razlogov pa en organ za izdajo potnih listov še ni realna možnost. Zato vzpostavitev osrednje podatkovne zbirke velja za najučinkovitejšo rešitev za izmenjavo in usklajevanje podatkov med različnimi akterji v okviru direktiv 90/427/EGS in 2009/156/ES, kolikor je potrebno za upravljanje identifikacijskih dokumentov enoprstih kopitarjev, ne le da bi se zagotovila potrebna jamstva v zvezi z zdravjem živali, temveč tudi omogočila uporaba navedenih določb v zakonodaji Unije o dobrobiti živali in javnem zdravju, v kateri je kot prvi pogoj določena pravilna in zanesljiva identifikacija enoprstih kopitarjev.
(9)
Preiskava, ki jo je Komisija izvedla v okviru dogodkov s konjskim mesom leta 2013, je pokazala, da je 23 držav članic vzpostavilo osrednjo podatkovno zbirko, dve državi članici pa imata ločeni podatkovno zbirko registriranih enoprstih kopitarjev in podatkovno zbirko enoprstih kopitarjev za rejo in rabo. Tri države članice, ki imajo približno 20 % od skupaj 6,7 milijona enoprstih kopitarjev v Uniji, nimajo osrednje podatkovne zbirke.
(10)
Zato je treba pregledati sistem Unije za identifikacijo enoprstih kopitarjev, da se zagotovi, da je varen in tudi prijazen za uporabnike.
(11)
Za uvoz enoprstih kopitarjev na ozemlja iz Priloge I k Uredbi (ES) št. 882/2004 Evropskega parlamenta in Sveta (5) veljajo pogoji, ki so določeni v skladu z Direktivo 2009/156/ES; uvoz je odobren iz tretjih držav iz Priloge k Odločbi Komisije 2004/211/ES (6). Običajno je vsako leto v Unijo uvoženih približno 4 000 registriranih enoprstih kopitarjev ter enoprstih kopitarjev za rejo in rabo pod pogoji, določenimi v Odločbi Komisije 93/197/EGS (7).
(12)
Kadar se uporabljajo carinski postopki, določeni v Uredbi (EU) št. 952/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (8), se je treba sklicevati tudi na Uredbo Sveta (EGS) št. 706/73 (9). Uredba (EGS) št. 706/73 določa, da se od 1. septembra 1973 pravila Unije na področju veterinarske zakonodaje uporabljajo na Kanalskih otokih in otoku Manu.
(13)
Odločba Komisije 96/78/ES (10) določa pogoje za vpis in registracijo registriranih enoprstih kopitarjev v rodovniške knjige za pleme. Navedena odločba med drugim zahteva, da mora biti enoprsti kopitar za vpis v glavni del rodovniške knjige za svojo pasmo identificiran kot žrebe pred odstavitvijo v skladu s pravili te rodovniške knjige, za kar je potreben vsaj pripustni list. Zaradi doslednosti zakonodaje Unije in njene preproste uporabe pravila o identifikacijskem dokumentu ne bi smela ogroziti uporabe pravil o identifikaciji enoprstih kopitarjev za namene njihovega vpisa v rodovniške knjige.
(14)
Metode za identifikacijo enoprstih kopitarjev iz te uredbe bi morale biti tudi v skladu z načeli, ki jih določijo rejske organizacije, odobrene v skladu z Odločbo Komisije 92/353/EGS (11). V skladu z navedeno odločbo mora organizacija ali združenje, ki vodi izvorno rodovniško knjigo za posamezno pasmo, določiti načela za identifikacijo enoprstih kopitarjev, za razdelitev rodovniške knjige na razdelke in rodovniške linije, vpisane v rodovniško knjigo.
(15)
Da se zagotovi visoka kakovost identifikacijskih dokumentov in evidence vseh enoprstih kopitarjev v Uniji, bi morale države članice zagotoviti, da sistemi za identifikacijo registriranih enoprstih kopitarjev, vnesenih ali registriranih v rodovniške knjige, ki so jih vzpostavile odobrene ali priznane rejske organizacije ali združenja rejcev, izpolnjujejo, kar zadeva izdajanje identifikacijskih dokumentov, pogoje za imenovanje organov za izdajo identifikacijskih dokumentov za enoprste kopitarje za rejo in rabo s strani pristojnih organov.
(16)
Opredelitev „enoprstega kopitarja“, ki spada izključno na področje uporabe točke (b) člena 2 Direktive 2009/156/ES, bi morala biti v skladu s taksonomijo, uporabljeno v zakonodaji Unije, na primer v dodatkih k Uredbi Sveta (EGS) št. 3626/82 (12) in Uredbi Komisije (EU) št. 206/2010 (13).
(17)
Ker opredelitev gospodarstva iz Direktive Sveta 92/35/EGS (14) vključuje naravne rezervate, v katerih enoprsti kopitarji živijo svobodno, ter je tako obsežnejša od tiste iz Direktive 2009/156/ES, je primerno, da opredelitev gospodarstva v tej uredbi zajema tudi naravne rezervate, v katerih enoprsti kopitarji živijo svobodno.
(18)
Veterinarski nadzor, potreben za zagotavljanje jamstev za zdravstveno varstvo živali v skladu z Direktivo 2009/156/ES, se lahko zagotovi le, če pristojni organ pozna gospodarstvo, kakor je opredeljeno v navedeni direktivi. Podobne zahteve izhajajo iz uporabe dela A poglavja II oddelka I Priloge I k Uredbi Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 854/2004 (15) v zvezi z enoprstimi kopitarji kot živalmi za proizvodnjo hrane. Vendar pa ob upoštevanju pogostosti premikov enoprstih kopitarjev ni primerno vzpostaviti sistema, po katerem bi morali biti enoprsti kopitarji sledljivi v realnem času. Namesto tega bi morali biti pristojnemu organu na voljo identifikacijski podatki in zato je osrednja podatkovna zbirka v vsaki državi članici ključna za upravljanje informacij o enoprstih kopitarjih, ki bivajo na njenem ozemlju.
(19)
Zakonodaja Unije razlikuje med lastniki in imetniki živali. Izraz „imetnik“ živali je opredeljen in se uporablja v Uredbi (ES) št. 1760/2000 Evropskega parlamenta in Sveta (16). Nasprotno pa se v Direktivi 2009/156/ES uporabljata izraza lastnik ali rejec živali. Skupna opredelitev lastnika in imetnika je določena v Direktivi 92/35/EGS. Ker v skladu z zakonodajo Unije in nacionalno zakonodajo lastnik enoprstega kopitarja ni nujno oseba, odgovorna za enoprstega kopitarja, je primerno pojasniti, da bi moral biti za identifikacijo enoprstega kopitarja v skladu s to uredbo odgovoren predvsem imetnik enoprstega kopitarja, ki je lahko (ali pa tudi ne) njegov lastnik.
(20)
V skladu z zakonodajo držav članic ali na zahtevo nekaterih organov izdaje morajo biti informacije o lastniku živali vnesene v identifikacijski dokument in posledično tudi v podatkovno zbirko, ki jo upravlja organ izdaje. Te informacije o lastništvu in tudi o spremembi lastništva se lahko predložijo v obliki različnih potrdil o lastništvu ali potrdil o registraciji, vključno s t. i. „carte d'immatriculation“, ki se uspešno uporabljajo v državi članici.
(21)
Direktiva Sveta 2008/73/ES (17) določa, da države članice pripravijo in posodabljajo sezname odobrenih obratov na veterinarskem in zootehniškem področju in jih dajo na voljo drugim državam članicam in javnosti. Da lahko druge države članice in javnost lažje dostopajo do seznamov odobrenih obratov, bi morale države članice dati sezname na voljo v elektronski obliki na informacijskih spletnih straneh. Komisija bi morala državam članicam pomagati pri zagotavljanju dostopnosti navedenih seznamov drugim državam članicam in javnosti, tako da jim zagotovi internetni naslov spletnega mesta, na katerem so navedene nacionalne povezave do informacijskih internetnih strani držav članic.
(22)
Za lažjo elektronsko izmenjavo informacij med državami članicami ter zagotavljanje preglednosti in razumljivosti je pomembno, da so seznami v celotni Uniji sestavljeni po enotni predlogi. Odločba Komisije 2009/712/ES (18) zato določa vzorce za predstavitev omenjenih seznamov na informacijskih spletnih straneh, ki so jih vzpostavile države članice.
(23)
Uredba (ES) št. 504/2008 določa, da se enoprsti kopitarji smejo rediti le, če so identificirani v skladu z navedeno uredbo. Komisija je morala odgovoriti na več pritožb v zvezi s populacijami domačih konj, ki živijo zunaj gospodarstev v pogojih, ki niso bili skladni s pogoji, opisanimi kot pogoji za delno udomačene konje v navedeni uredbi. Zato je treba najprej pojasniti, da je treba enoprste kopitarje, ki živijo v Uniji, identificirati, nato pa zagotoviti odstopanje, če tega pogoja ni mogoče izpolniti.
(24)
Enoprste kopitarje, ki živijo v Uniji, bi bilo treba identificirati z identifikacijskim dokumentom za celotno življenjsko dobo živali, ki zajema podroben besedilni in diagramski opis enoprstega kopitarja in podatke o individualnih znamenjih navedene živali, za namene preverjanja identitete. Ta znamenja so lahko podedovana, na primer več kot trije vrtinci, kostanjci, bela znamenja, redke očesne motnje pigmentacije, značilne mišične vdrtine, pa tudi podrobne strukture šarenice ali mrežnice, posebni genski označevalci (profil DNK), ali pridobljena, na primer depigmentacija zaradi pritiskov sedla in brazgotine, vključno s tistimi zaradi kastracije žrebcev, ali vžgani znaki.
(25)
Identifikacijski dokumenti se ne bi smeli izdati, če niso navedeni vsi zahtevani podatki o identifikaciji, ki morajo biti evidentirani v podatkovni zbirki organa izdaje v skladu s to uredbo.
(26)
Poleg tega bi morale biti v zootehniškem spričevalu iz Direktive 90/427/EGS, ki ga je treba vključiti v identifikacijski dokument, navedene vse potrebne informacije za zagotovitev, da se enoprsti kopitarji, ki se prepišejo iz ene rodovniške knjige v drugo, vpišejo v razdelek rodovniške knjige, za katerega izpolnjujejo merila.
(27)
V skladu z Odločbo Komisije 96/510/ES (19) mora biti zootehniško spričevalo za registrirane enoprste kopitarje v skladu z identifikacijskim dokumentom iz Odločbe Komisije 93/623/EGS (20). Ker sta bili odločbi 93/623/EGS in 2000/68/ES razveljavljeni z Uredbo (ES) št. 504/2008, je treba pojasniti, da bi bilo treba vsako sklicevanje na navedeni odločbi razumeti kot sklicevanje na to uredbo.
(28)
Organi, ki izdajajo identifikacijske dokumente za registrirane enoprste kopitarje, bi morale biti organizacije ali združenja, ki vodijo ali vzpostavijo rodovniške knjige za registrirane enoprste kopitarje, ki jih je uradno odobril ali priznal pristojni organ države članice v skladu z Odločbo 92/353/EGS, ali uradna agencija države članice, ki vodi rodovniško knjigo, v katero je enoprsti kopitar vpisan ali registriran za rejo v skladu z Odločbo 96/78/ES. Poleg tega bi morale imeti tudi nacionalne izpostave mednarodnih organizacij ali združenj, ki se ukvarjajo s tekmovalnimi ali dirkalnimi konji in imajo sedež v državi članici, možnost, da delujejo kot organ za izdajo identifikacijskih dokumentov za registrirane konje.
(29)
Države članice bi morale imeti več svobode v zvezi z organi za izdajo identifikacijskih dokumentov za enoprste kopitarje za rejo in rabo. Omogočiti bi bilo treba, da navedene identifikacijske dokumente izda pristojni organ za gospodarstvo, na katerem biva enoprsti kopitar v času njegove identifikacije, ali organ izdaje, ki ga imenuje in nadzira navedeni pristojni organ.
(30)
Pristojni organ, odgovoren za odobritev ali priznanje organizacij ali združenj, ki vzpostavljajo rodovniške knjige v skladu s Prilogo k Odločbi 92/353/EGS, bi moral sodelovati s pristojnim organom iz Uredbe (ES) št. 882/2004 za zagotovitev, po potrebi s čezmejnim sodelovanjem, da se identifikacijski dokumenti za enoprste kopitarje izdajajo in uporabljajo v skladu s to uredbo.
(31)
Ker je treba vse enoprste kopitarje, rojene v Uniji ali uvožene v Unijo, v skladu s to uredbo identificirani z enotnim identifikacijskim dokumentom, izdanim za celotno življenjsko dobo živali, so potrebne posebne določbe, kadar se status živali kot enoprstega kopitarja za rejo in rabo spremeni v status registriranega enoprstega kopitarja v smislu Direktive 2009/156/ES. Zaradi daljnosežnih posledic takšne spremembe za premike enoprstih kopitarjev, trgovino z njimi in njihov uvoz v Unijo iz tretjih držav glede veljavnih predpisov v zvezi z zdravjem živali iz Direktive 2009/156/ES, pa tudi glede pravil o dobrobiti živali, ki urejajo takšne premike v skladu z Uredbo Sveta (ES) št. 1/2005 (21), je nujno, da ima pristojni organ enotno točko dostopa, in sicer osrednjo podatkovno zbirko, da preveri identifikacijske podatke enoprstih kopitarjev, ki so potrebni za izdajo spričevala ali uradni nadzor.
(32)
Države članice bi morale imeti možnost vzpostaviti posebne ureditve za identifikacijo divjih ali delno udomačenih enoprstih kopitarjev na določenih območjih ali ozemljih, vključno z naravnimi rezervati, da se zagotovi skladnost z opredelitvijo gospodarstva iz Direktive 92/35/EGS. Toda kakršno koli tako odstopanje od splošne obveznosti identifikacije enoprstih kopitarjev bi bilo treba odobriti samo, kadar so navedene opredeljene populacije divjih ali delno udomačenih enoprstih kopitarjev dejansko ločene od enoprstih kopitarjev za kakršno koli domačo uporabo in sta njihovo preživetje in razmnoževanje ne le zunaj človekovega nadzora, temveč tudi zunaj področja uporabe Direktive Sveta 98/58/ES (22), ki se ne uporablja za živali, ki živijo v divjini.
(33)
Zaradi preverjanja identitete enoprstega kopitarja bi moral identifikacijski dokument predvsem vključevati kakovosten opis enoprstega kopitarja, ki zajema podroben opis enoprstega kopitarja in njegovih znamenj, ter podroben oris individualnih in značilnih znamenj živali.
(34)
Za zagotovitev, da so enoprsti kopitarji pravilno opisani v identifikacijskih dokumentih, ki jih spremljajo, bi si morali organi izdaje prizadevati, da upoštevajo dobre prakse in usposobijo osebje, zadolženo za opis živali, na primer z upoštevanjem smernic, ki sta jih objavila Fédération Équestre Internationale (23) in Weatherbys (24).
(35)
Znamenja enoprstega kopitarja in uporabljeni načini za njegovo identifikacijo, ki se skupaj uporabljajo za namen preverjanja identitete, bi morali ne le vzpostaviti nedvoumno povezavo med enoprstim kopitarjem in njegovim identifikacijskim dokumentom, temveč tudi pokazati, da je bil ta enoprsti kopitar identificiran v skladu s to uredbo, tako da je za eno žival izdan samo en identifikacijski dokument. Elektronski identifikatorji („transponderji“) za enoprste kopitarje se na mednarodni ravni že široko uporabljajo. Ta tehnologija bi se morala uporabljati za zagotavljanje tesne povezave med enoprstim kopitarjem in njegovim identifikacijskim dokumentom, čeprav bi bilo treba določiti, da se lahko za preverjanje identitete enoprstega kopitarja uporabljajo nadomestne metode, če zagotavljajo enakovredna jamstva za preprečevanje večkratnega izdajanja identifikacijskih dokumentov.
(36)
Transponderji, ki se uporabljajo za označevanje enoprstih kopitarjev, in čitalniki za prikaz kode, vgrajene v transponder, bi morali biti v skladu z mednarodno dogovorjenimi standardi. Navedeni standardi določajo dva različna sistema, da se zagotovi edinstvenost kode transponderja. Večina držav članic izvaja Uredbo (ES) št. 504/2008 tako, da uporablja trimestno črkovno-številčno kodo države in upravlja distribucijo transponderjev prek svojih pristojnih organov.
(37)
Navedeni sistem zagotavljanja edinstvenosti kode transponderja bi bilo treba vključiti v zasnovo podatkovnih zbirk, ki jih upravljajo organi izdaje, in osrednje podatkovne zbirke ter ga izvajati tako, da to ne bi ogrozilo trgovine in uvoza enoprstih kopitarjev v Unijo, ki so prav tako označeni s transponderjem s črkovno-številčno kodo druge oblike.
(38)
Direktiva Sveta 90/425/EGS (25) določa veterinarske preglede, ki jih je treba opraviti na nekaterih živalih in proizvodih v namembnem kraju. Zlasti določa, da morajo prejemniki, navedeni v spričevalu ali dokumentu, ki ga določa navedena direktiva, na zahtevo pristojnega organa namembne države članice vnaprej napovedati prihod živali in proizvodov iz druge države članice ter predvsem značaj pošiljke in predvideni čas prihoda, če je to potrebno za izvajanje navedenih pregledov. Navedena napoved se ne zahteva za registrirane konje, ki imajo identifikacijski dokument v smislu Direktive 90/427/EGS.
(39)
V skladu z veljavno zakonodajo Unije morajo enoprste kopitarje vedno spremljati identifikacijski dokumenti, vendar pa bi bilo treba določiti odstopanje od navedene zahteve, kadar ni mogoče ali je celo nepraktično v celotni življenjski dobi enoprstega kopitarja imeti ob njem identifikacijski dokument ali kadar tak dokument ni bil izdan ob upoštevanju, da bo žival zaklana, preden bo dosegla zahtevano najvišjo starost za identifikacijo.
(40)
Države članice morajo imeti tudi možnost, da dovolijo uporabo poenostavljenega identifikacijskega dokumenta za enoprste kopitarje, ki se premikajo na njihovem ozemlju. Plastične kartice z vgrajenimi računalniškimi čipi („pametne kartice“) so bile uvedene kot naprave za shranjevanje podatkov na različnih območjih. Izdajo takih pametnih kartic bi bilo treba omogočiti kot dodatno možnost poleg izdajanja identifikacijskega dokumenta in jih uporabljati v nekaterih pogojih namesto identifikacijskega dokumenta, ki spremlja registrirnega enoprstega kopitarja ali enoprstega kopitarja za rejo in rabo med premiki znotraj države članice.
(41)
Prav tako je treba predvideti primere, ko se izvirni identifikacijski dokument, izdan v skladu s to uredbo za celotno življenjsko dobo enoprstega kopitarja, izgubi, ni več čitljiv ali vsebuje nepravilne informacije, ki niso posledica nezakonitega ravnanja. Navedene določbe bi morale v največji možni meri preprečiti nezakonito posedovanje več kot enega identifikacijskega dokumenta zaradi pravilnega opisa statusa enoprstega kopitarja kot živali, namenjene za zakol za prehrano ljudi. Kadar so na voljo zadostne informacije, ki jih je mogoče preveriti, bi bilo treba izdati dvojnik identifikacijskega dokumenta, označen kot dvojnik, ki načeloma izključuje enoprstega kopitarja iz zakola za prehrano ljudi. V drugih primerih bi bilo treba izdati nadomestni identifikacijski dokument, označen kot nadomestni, ki izključuje enoprstega kopitarja iz zakola za prehrano ljudi, poleg tega pa bi morala biti v njem žival opredeljena kot enoprsti kopitar za rejo in rabo.
(42)
Navedeni postopki bi se morali uporabljati tudi za enoprste kopitarje, ki jih želijo imetniki identificirati po roku, določenem za prvo identifikacijo, saj ni mogoče izključiti goljufivih praks in namena pridobiti dodaten identifikacijski dokument.
(43)
V nekaterih primerih, ko so enoprsti kopitarji vpisani ali registrirani za vpis v rodovniške knjige, ki jih vodijo rejske organizacije v tretjih državah, so potrebne posebne določbe, ki omogočajo, da se ohrani vnos enoprstega kopitarja v navedeni rodovniški knjigi, in hkrati zagotovijo njegovo izključitev iz prehranske verige z ustreznimi vnosi v navedenem identifikacijskem dokumentu.
(44)
V skladu z Direktivo 2009/156/ES je identifikacijski dokument sredstvo za omejitev premikov enoprstih kopitarjev v primeru izbruha obvezno prijavljive bolezni na gospodarstvu, na katerem bivajo ali se redijo. Zato je treba zagotoviti začasni preklic veljavnosti navedenega identifikacijskega dokumenta za namene premikov v primeru izbruha nekaterih bolezni, tako da se v identifikacijski dokument vnese ustrezen vnos.
(45)
Direktiva 2009/156/ES poleg tega zahteva, da so registrirani enoprsti kopitarji, ko zapustijo gospodarstva, identificirani z identifikacijskim dokumentom, ki mora zlasti potrjevati, da enoprsti kopitarji ne prihajajo z gospodarstva, za katero so veljale nekatere prepovedi. Zato je primerno, da je poseben oddelek v vzorčnem identifikacijskem dokumentu obvezen za vse enoprste kopitarje in da se v skladu s tem spremeni njegovo besedilo.
(46)
Kadar enoprsti kopitarji poginejo drugače kot z zakolom v klavnici, mora organ, ki nadzira predelavo poginule živali v skladu z Uredbo (ES) št. 1069/2009 Evropskega parlamenta in Sveta (26) ali sežig v sežigalnicah z nizko zmogljivostjo iz poglavja III Priloge III k Uredbi Komisije (EU) št. 142/2011 (27), vrniti identifikacijski dokument, če je priložen trupu v skladu z nacionalno zakonodajo, organu izdaje, zagotoviti pa bi bilo treba tudi, da transponderjev ali vseh nadomestnih metod, ki se uporabljajo za preverjanje identitete enoprstega kopitarja, ni mogoče ponovno uporabiti.
(47)
Da se prepreči vstop transponderjev v prehransko verigo, bi bilo treba meso enoprstih kopitarjev, pri katerih ob zakolu ni mogoče odstraniti transponderja, označiti kot neustrezno za prehrano ljudi v skladu s poglavjem V oddelka II Priloge I k Uredbi Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 854/2004. Da bi lažje našli vstavljene transponderje, bi bilo treba mesto vstavitve standardizirati in zabeležiti v identifikacijskih dokumentih.
(48)
V skladu z Uredbo (ES) št. 178/2002 Evropskega parlamenta in Sveta (28) so žive živali, pripravljene za dajanje na trg za prehrano ljudi, opredeljene kot živilo. Navedena uredba določa obsežne pristojnosti nosilcev živilske dejavnosti na vseh ravneh proizvodnje živil, vključno s sledljivostjo živali, namenjenih za proizvodnjo hrane.
(49)
Enoprsti kopitarji za rejo in rabo ter registrirani enoprsti kopitarji lahko v nekem starostnem obdobju postanejo enoprsti kopitarji za zakol, kakor je določeno v Direktivi 2009/156/ES. Meso enoprstih kopitarjev je opredeljeno v točki 1 Priloge I k Uredbi (ES) št. 853/2004 Evropskega parlamenta in Sveta (29) o posebnih higienskih pravilih za živila živalskega izvora.
(50)
Potem ko so prehodne ureditve za izvajanje uredb (ES) št. 853/2004, (ES) št. 854/2004 in (ES) št. 882/2004 prenehale veljati v skladu z Uredbo Komisije (ES) št. 2076/2005 (30), se zahteve glede informacij o prehranski verigi za enoprste kopitarje izvajajo od 1. januarja 2010.
(51)
Uredba (ES) št. 853/2004 določa, da mora upravljavec klavnice sprejemati, preverjati in upoštevati informacije o prehranski verigi, ki vključujejo podrobne podatke o izvoru in zgodovini živali, namenjenih za proizvodnjo hrane, ter ravnanju z njimi. Pristojni organ lahko omogoči, da se informacije o prehranski verigi za domače enoprste kopitarje pošljejo klavnici hkrati z živalmi in ne vnaprej. Identifikacijski dokument, ki spremlja enoprste kopitarje za zakol, bi moral zato biti del navedenih informacij o prehranski verigi.
(52)
Uredba (ES) št. 854/2004 določa, da mora uradni veterinar preveriti, ali nosilec živilske dejavnosti izpolnjuje svojo dolžnost zagotoviti, da so živali, sprejete za zakol za prehrano ljudi, ustrezno identificirane.
(53)
Uredba (ES) št. 853/2004 določa, da morajo nosilci živilske dejavnosti preveriti potne liste, ki spremljajo domače enoprste kopitarje, za zagotovitev, da je žival namenjena za zakol za prehrano ljudi; če sprejmejo žival za zakol, morajo potni list dati uradnemu veterinarju.
(54)
Glede na poseben položaj enoprstih kopitarjev, ki so rojeni kot živali iz vrst za proizvodnjo hrane, vendar jih v vseh primerih primarno ne redijo za navedeni namen in jih večinoma celo življenje ne redijo nosilci živilske dejavnosti, kakor so opredeljeni v točki 3 člena 3 Uredbe (ES) št. 178/2002, je treba določiti postopek, ki zagotavlja neovirano povezanost med pregledi identifikacijskega dokumenta zaradi zagotavljanja javnega zdravja in upravljanjem navedenega dokumenta v skladu z Direktivo 2009/156/ES. Osrednja podatkovna zbirka v vsaki državi članici je zato bistvena za preverjanje nekaterih podatkov identifikacijskega dokumenta oz. v identifikacijskem dokumentu, preden se sprejme odločitev, da se žival sprejme za zakol za prehrano ljudi. Kadar se informacije v zvezi z izključitvijo iz zakola za prehrano ljudi v oddelku II identifikacijskega dokumenta ne ujemajo z informacijami iz osrednje podatkovne zbirke, bi morale biti odločilne tiste informacije iz katerega koli od njiju, ki vodijo do izključitve enoprstega kopitarja iz zakola za prehrano ljudi.
(55)
Direktiva Sveta 96/22/ES (31) se uporablja za živali na kmetiji, vključno z domačimi enoprstimi kopitarji ter divjimi živalmi navedenih vrst, ki so bile vzrejene na gospodarstvu. V skladu s členom 7 navedene direktive je trgovina z registriranimi enoprstimi kopitarji, ki so jim bila v zootehniške namene dana zdravila za uporabo v veterinarski medicini, ki vsebujejo aliltrenbolon ali beta-agoniste, mogoča še pred koncem karence, če so izpolnjeni pogoji za dajanje zdravila in če sta vrsta in datum zdravljenja vnesena v spričevalo ali potni list, ki spremlja navedene živali.
(56)
V točki (b) člena 2 Uredbe (ES) št. 470/2009 Evropskega parlamenta in Sveta (32) so živali za proizvodnjo hrane opredeljene kot „živali, ki se vzrejajo, redijo, gojijo, zakoljejo ali nabirajo za proizvodnjo hrane“. Člen 16 navedene uredbe določa, da se samo farmakološko aktivne snovi, razvrščene v skladu s členom 14(2)(a), (b) ali (c) navedene uredbe, lahko dajejo živalim za proizvodnjo hrane v Uniji, če je taka uporaba v skladu z določbami Direktive 2001/82/ES Evropskega parlamenta in Sveta (33).
(57)
Člen 6 Direktive 2001/82/ES določa, da zdravilo za uporabo v veterinarski medicini ne more biti predmet dovoljenja za promet za namen dajanja eni ali več vrstam živali za proizvodnjo hrane, če niso zdravilne učinkovine, ki jih to zdravilo vsebuje, navedene v Prilogi I, II ali III k Uredbi (EGS) št. 2377/90. Pravila iz navedenih prilog so zdaj določena v Uredbi Komisije (EU) št. 37/2010 (34). Z odstopanjem pa se zdravilo za uporabo v veterinarski medicini, ki vsebuje farmakološko aktivne snovi, ki niso vključene v Prilogo I, II ali III k Uredbi (EGS) št. 2377/90, lahko dovoli za posebne živali iz družine enoprstih konjev, ki so bile v skladu z zakonodajo Unije na področju zdravja živali opredeljene kot živali, ki niso namenjene za zakol za prehrano ljudi. Taka zdravila za uporabo v veterinarski medicini ne smejo vsebovati niti zdravilnih učinkovin iz Priloge IV k Uredbi (EGS) št. 2377/90 niti ne smejo biti namenjena za uporabo pri zdravljenju bolezenskih stanj, kot so navedena v odobrenem povzetku glavnih značilnosti zdravila za uporabo v veterinarski medicini z dovoljenjem za promet za živali iz družine enoprstih kopitarjev. Zato bi bilo treba določiti, da se enoprsti kopitar lahko izključi iz zakola za prehrano ljudi po presoji lastnika živali.
(58)
Člen 10(2) in (3) Direktive 2001/82/ES določa posebna odstopanja od člena 11 navedene direktive za enoprste kopitarje v zvezi z zdravljenjem živali za proizvodnjo hrane z zdravili z ugotovljeno mejno vrednostjo ostankov za vrste, ki niso ciljne, ali z zdravili, ki so dovoljena za zdravljenje drugih bolezni, če so ti kopitarji identificirani v skladu z zakonodajo Unije in je v identifikacijskem dokumentu posebej označeno, da niso namenjeni za zakol za prehrano ljudi ali za zakol za prehrano ljudi po obdobju karence, ki traja najmanj šest mesecev po zdravljenju s snovmi iz Uredbe Komisije (ES) št. 1950/2006 (35).
(59)
V skladu z Direktivo 2001/82/ES morajo države članice zagotoviti, da lastniki ali imetniki živali za proizvodnjo hrane lahko predložijo dokazilo o nakupu, posedovanju in dajanju zdravil za uporabo v veterinarski medicini takim živalim v petih letih po njihovem dajanju in tudi takrat, ko je žival zaklana med tem petletnim obdobjem. Zato je treba za uporabo navedene zakonodaje zakol enoprstega kopitarja ustrezno vnesti v osrednjo podatkovno zbirko države članice, v kateri se nahaja gospodarstvo, na katerem žival biva.
(60)
Da se ohrani nadzor nad izdajanjem identifikacijskih dokumentov, bi bilo treba v podatkovno zbirko, ki jo vodi organ izdaje, zabeležiti najmanjši niz ustreznih podatkov v zvezi z izdajanjem takšnih dokumentov.
(61)
O sistemu enotnih življenjskih številk enoprstih kopitarjev (UELN) so se dogovorile glavne organizacije za rejo konj in tekmovanje z njimi po vsem svetu. Vzpostavil se je na pobudo Svetovne rejske zveze za toplokrvne konje (WBFSH), Mednarodnega odbora za vodenje rodovniške knjige (ISBC), Svetovne organizacije za arabske konje (WAHO), Evropske konference organizacij za arabske konje (ECAHO), Mednarodne konference za angloarabce (CIAA), Mednarodne konjeniške zveze (FEI) in Evropske kasaške unije (UET), informacije o njem pa je mogoče dobiti na spletnem mestu UELN (36).
(62)
Sistem enotnih življenjskih številk enoprstih kopitarjev je primeren za registracijo registriranih enoprstih kopitarjev in enoprstih kopitarjev za rejo in rabo ter omogoča postopno uvajanje računalniških mrež, s čimer se zagotavlja, da se lahko v primeru registriranega enoprstega kopitarja identiteta živali še naprej preverja v skladu s členom 6 Direktive 90/427/EGS.
(63)
Kadar se za podatkovne zbirke določijo kode, navedene kode in oblika zapisa identifikacijskih številk posameznih živali ne smejo v nobenem primeru biti v nasprotju z uveljavljenim sistemom enotnih življenjskih številk enoprstih kopitarjev. Zato bi bilo treba pred določitvijo vsake nove kode v podatkovni zbirki preveriti seznam dodeljenih kod enotnih življenjskih številk enoprstih kopitarjev.
(64)
Direktiva 2009/156/ES določa, da mora uradni veterinar zabeležiti identifikacijsko številko ali številko identifikacijskega dokumenta zaklanega enoprstega kopitarja in pristojnemu organu kraja pošiljanja na njegovo zahtevo poslati potrdilo, da je bila žival zaklana. Zato bi bilo treba pojasniti, da se morajo v takih primerih identifikacijski dokumenti uničiti na kraju zakola za preprečevanje zlorabe identifikacijskih dokumentov zaklanih enoprstih kopitarjev.
(65)
Navedena direktiva tudi določa, da je po zakolu ali usmrtitvi registriranih konjev zaradi obvladovanja bolezni njihove identifikacijske dokumente treba vrniti organu, ki jih je izdal. Navedene zahteve bi se morale uporabljati tudi za identifikacijske dokumente, izdane za registrirane enoprste kopitarje, ki niso registrirani konji, in za enoprste kopitarje za rejo in rabo.
(66)
Za zagotovitev, da podatkovne zbirke organov izdaje vsebujejo posodobljene informacije, je treba vzpostaviti pretok informacij o poginu ali izgubi živali v podatkovno zbirko organa, ki je dokument izdal, in osrednjo podatkovno zbirko v državi članici, v kateri se nahaja gospodarstvo, na katerem je enoprsti kopitar bival.
(67)
Evidentiranje življenjske številke, ki je skladna z enotno življenjsko številko enoprstega kopitarja, in njena uporaba za identifikacijo organov, ki so izdali identifikacijski dokument, bi morala olajšati izpolnjevanje navedenih zahtev. Kadar je mogoče, bi morale države članice uporabiti organe za zvezo, ki so jih imenovale v skladu z Uredbo (ES) št. 882/2004.
(68)
Z obveznim evidentiranjem vložnika vloge za izdajo identifikacijskega dokumenta, ki je v obdobju, krajšem od 12 mesecev po rojstvu živali, rejec in običajno lastnik živali, za katero je bil izdan identifikacijski dokument, in obveznim obveščanjem organa izdaje o spremembi države običajnega prebivališča enoprstega kopitarja, se lahko oblikuje niz informacij za sledenje živali, kadar je to potrebno.
(69)
V skladu z Uredbo (ES) št. 504/2008 mora identifikacijske podatke v identifikacijskem dokumentu posodobiti organ izdaje, ki je dokument izdal. Države članice poročajo o nepripravljenosti lastnikov enoprstih kopitarjev, da organom izdaje po pošti pošljejo identifikacijski dokument zaradi posodobitve identifikacijskih podatkov, zlasti če je organ izdaje v tujini. Ta nepripravljenost temelji na bojazni, da bodo izgubili identifikacijski dokument in posledično morali enoprstega kopitarja identificirati z dvojnikom identifikacijskega dokumenta ali nadomestnim identifikacijskim dokumentom, ki izključuje žival iz zakola za prehrano ljudi in bistveno zmanjša vrednost živali.
(70)
Za lažje upravljanje identifikacijskega dokumenta v celotni življenjski dobi živali je treba uvesti postopke za registracijo identifikacijskega dokumenta v državi članici običajnega prebivališča, zlasti kadar je bil identifikacijski dokument izdan v drugi v državi članici. Nujna komunikacija z organom izdaje, ki je opravil prvotno identifikacijo, je najučinkovitejša z izmenjavo informacij med osrednjimi podatkovnimi zbirkami zadevnih držav članic.
(71)
Poleg tega lahko organi izdaje izgubijo dovoljenje ali se njihovo imenovanje prekliče, izdani identifikacijski dokumenti pa ostanejo veljavni dokumenti za namene zagotavljanja zdravja živali in javnega zdravja. Zato je nujno informacije iz identifikacijskega dokumenta shraniti tudi v podatkovno zbirko, ki je dostopna pristojnim organom na področju zdravja živali in javnega zdravja ter dobrobiti živali.
(72)
Ker je običajno v vsaki državi članici več kot en organ izdaje, se enoprsti kopitarji pogosto premikajo z enega gospodarstva na drugo in iz ene države članice v drugo, se njihov status enoprstih kopitarjev za rejo in rabo spreminja v status registriranih enoprstih kopitarjev ali iz živali za pridobivanje hrane v živali, ki so izključene iz zakola za prehrano ljudi, in ker lahko registrirane enoprste kopitarje identificira organizacija, ki vodi rodovniško knjigo, s sedežem v drugi državi članici, je za učinkovito izvajanje direktiv 90/427/EGS in 2009/156/ES neizogibno, potrebno in primerno, da se vzpostavi osrednja podatkovna zbirka v vsaki državi članici, ki vsebuje evidenco identifikacijskih podatkov o vseh enoprstih kopitarjih, ki bivajo na gospodarstvih v zadevni državi članici.
(73)
Vendar bi bilo dopustno, da navedene države članice, ki so vzpostavile eno podatkovno zbirko za registrirane enoprste kopitarje ter drugo za enoprste kopitarje za rejo in rabo, še naprej uporabljajo tak sistem, če je zagotovljena izmenjava podatkov med podatkovnimi zbirkami in imajo veterinarski organi popoln dostop do obeh zbirk.
(74)
V ta namen bi se morale osrednje podatkovne zbirke v različnih državah članicah povezovati v skladu z Direktivo Sveta 89/608/EGS (37) za lažjo izmenjavo podatkov o živali in identifikacijskem dokumentu, izdanem zanjo.
(75)
Za zagotovitev enotne uporabe zakonodaje Unije o identifikaciji enoprstih kopitarjev v državah članicah ter jasnosti in preglednosti te zakonodaje bi bilo treba Uredbo (ES) št. 504/2008 razveljaviti ter nadomestiti s to uredbo.
(76)
V skladu s točko 24 Priloge k Uredbi Komisije (EU) št. 519/2013 (38) se enoprsti kopitarji, ki so rojeni na Hrvaškem najpozneje do 30. junija 2013, vendar niso identificirani v skladu z Uredbo (ES) št. 504/2008, identificirajo v skladu s slednjo uredbo najpozneje do 31. decembra 2014.
(77)
Ta uredba bi se morala uporabljati od 1. januarja 2016, da bi imele države članice in gospodarski subjekti dovolj časa za prilagoditev novim pravilom. Vendar bi se morala zahteva za vzpostavitev in upravljanje osrednje podatkovne zbirke v Grčiji, na Švedskem in v Združenem kraljestvu uporabljati od 1. julija 2016.
(78)
Ukrepi iz te uredbe so v skladu z mnenjem Stalnega odbora za rastline, živali, hrano in krmo -
SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:
POGLAVJE I
PREDMET UREJANJA, PODROČJE UPORABE, OPREDELITEV POJMOV, SPLOŠNA NAČELA
Člen 1
Predmet urejanja in področje uporabe
1. Ta uredba določa pravila za identifikacijo enoprstih kopitarjev:
(a)
ki so rojeni v Uniji; ali
(b)
ki se sprostijo v prosti promet v Uniji v skladu s carinskim postopkom iz točke 16(a) člena 5 Uredbe (EU) št. 952/2013.
2. Ta uredba se uporablja brez poseganja v Odločbo 96/78/ES.
Člen 2
Opredelitev pojmov
V tej uredbi se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:
(a)
„enoprsti kopitarji“ so divji ali udomačeni enoprsti kopitarji vseh vrst iz rodu Equus družine Equidae in njihovi križanci;
(b)
„gospodarstvo“ je kmetijski ali športni obrat, hlev ali vsak prostor ali objekt, kjer običajno bivajo ali se redijo enoprsti kopitarji, ne glede na namen, in naravni rezervati, v katerih enoprsti kopitarji prosto živijo;
(c)
„imetnik“ je katera koli fizična ali pravna oseba, ki poseduje enoprstega kopitarja ali je stalno ali začasno odgovorna za njegovo rejo za denarno nadomestilo ali brez njega, vključno med prevozom, na sejmih ali med tekmovanji, dirkami ali kulturnimi dogodki;
(d)
„lastnik“ je fizična ali pravna oseba (osebe), ki je (so) lastnik(-i) enoprstega kopitarja;
(e)
„registrirani enoprsti kopitarji“ so kateri koli enoprsti kopitarji, ki so:
(i)
vpisani ali registrirani in primerni za vpis v rodovniško knjigo v skladu s pravili iz člena 4(2)(b) Direktive 90/427/EGS in identificirani z identifikacijskim dokumentom, kot je določen v členu 8(1) navedene direktive; ali
(ii)
konji, vključno s poniji, registrirani pri mednarodnem združenju ali organizaciji, ki se ukvarja s tekmovalnimi ali dirkalnimi konji, in jih spremlja identifikacijski dokument, ki ga izda nacionalna izpostava navedenega združenja ali organizacije;
(f)
„rodovniška knjiga“ je vsaka knjiga, register, datoteka ali podatkovni medij:
(i)
ki jo vodi s strani države članice uradno odobrena ali priznana organizacija ali združenje ali uradna agencija zadevne države članice; ter
(ii)
v katero so enoprsti kopitarji vpisani ali registrirani in primerni za vpis z vsemi znanimi predniki;
(g)
„enoprsti kopitarji za rejo in rabo“ so enoprsti kopitarji, ki niso navedeni v točkah (e) in (h);
(h)
„enoprsti kopitarji za zakol“ so enoprsti kopitarji, namenjeni za prevoz bodisi neposredno ali prek odobrenega zbirnega centra iz člena 7 Direktive 2009/156/ES v klavnico na klanje;
(i)
„pristojni organ“ je osrednji organ države članice, ki je pristojen za organizacijo uradnega nadzora, ali kateri koli drug organ, na katerega je ta pristojnost prenesena, vključno s pristojnim organom iz točke (h) člena 2 Direktive 2009/156/ES;
(j)
„pristojni organ za zootehniko“ je osrednji organ države članice, ki je pristojen za izvajanje Direktive 90/427/EGS, ali kateri koli drug organ, na katerega je ta pristojnost prenesena, vključno z organi iz člena 2(1) Odločbe 92/353/EGS;
(k)
„začasni vstop“ je status registriranega konja, ki prihaja iz tretje države in ki mu je dovoljen vstop v Unijo za obdobje, krajše od 90 dni, v skladu z odločbo, sprejeto na podlagi točke (b) člena 19 Direktive 2009/156/ES;
(l)
„trajni vstop“ je status enoprstega kopitarja iz tretje države, uvoženega v Unijo za obdobje 90 dni ali več;
(m)
„znamenje“ je vidna ali potencialno vidna razločevalna lastnost posameznega enoprstega kopitarja, ki je bodisi prirojena bodisi pridobljena in evidentirana za namene identifikacije;
(n)
„transponder“ je pasivna radiofrekvenčna identifikacijska naprava samo za odčitavanje, ki:
(i)
je v skladu s standardom ISO 11784 in uporablja dupleksno (FDX ali FDX-B) ali poldupleksno (HDX) tehnologijo; in
(ii)
se lahko odčitava s čitalnikom, ki je skladen s standardom ISO 11785, na najmanjši razdalji 12 cm;
(o)
„edinstvena življenjska številka“ je edinstvena 15-mestna črkovno-številčna koda, ki vključuje informacije o posameznem enoprstem kopitarju ter podatkovno zbirko in državo, v kateri so bili takšni podatki prvič evidentirani v skladu s šifrskim sistemom enotne življenjske številke enoprstih kopitarjev (UELN), ter zajema:
(i)
šestmestno identifikacijsko kodo, ki je združljiva z UELN, za podatkovno zbirko iz člena 39; ki ji sledi
(ii)
devetmestna individualna identifikacijska številka enoprstega kopitarja;
(p)
„država članica, prosta konjske kuge“ je:
(i)
vsaka država članica, v kateri v zadnjih dveh letih ni bilo kliničnih, seroloških (pri necepljenih enoprstih kopitarjih) ali epidemioloških dokazov o prisotnosti konjske kuge na zadevnem ozemlju; in
(ii)
v kateri v zadnjih 12 mesecih ni bilo nobenega cepljenja proti navedeni bolezni;
(q)
„obvezno prijavljive bolezni“ so bolezni, navedene v Prilogi I k Direktivi 2009/156/ES;
(r)
„uradni veterinar“ je veterinar, ki ga imenuje pristojni organ države članice ali tretje države;
(s)
„pametna kartica“ je plastična naprava z vgrajenim računalniškim čipom, na katerem se lahko podatki shranjujejo in elektronsko prenašajo v ustrezne računalniške sisteme;
(t)
„odgovorni veterinar“ je veterinar iz člena 10(1) Direktive 2001/82/ES.
Člen 3
Splošna načela in obvezna identifikacija enoprstih kopitarjev
1. Kopitarji, ki živijo na enem od ozemelj, navedenih v Prilogi I k Uredbi (ES) št. 882/2004, se identificirajo v skladu s to uredbo.
2. Če imetnik ni lastnik ali eden od lastnikov enoprstega kopitarja, ravna v skladu s to uredbo v imenu lastnika in v dogovoru z njim.
3. Države članice in organi izdaje iz člena 5(1)(a) in (b) lahko zahtevajo, da vlogo, naslovljeno na organ izdaje, za pridobitev identifikacijskega dokumenta, kot je določeno v členu 11, ali za spremembo identifikacijskih podatkov v obstoječem identifikacijskem dokumentu, kot je določeno v členu 27, predloži lastnik.
4. Države članice zagotovijo, če je primerno z uradnim nadzorom v skladu z Uredbo (ES) št. 882/2004, da imetniki enoprstih kopitarjev in organi izdaje izpolnjujejo svoje obveznosti v skladu s to uredbo.
Člen 4
Sistem Unije za identifikacijo enoprstih kopitarjev
1. V tej uredbi sistem Unije za identifikacijo enoprstih kopitarjev vključuje:
(a)
enotni identifikacijski dokument za celotno življenjsko dobo živali, ki ostane last organa izdaje, ki je dokument izdal, razen če ta organ ne določi drugače ali ni drugače določeno v tej uredbi, in ki vsebuje:
(i)
podroben opis enoprstega kopitarja in njegovih znamenj;
(ii)
izpolnjen oris znamenj, navedenih v podrobnem opisu;
(iii)
prazen prostor za pooblaščene vnose o spremembah identifikacijskih podatkov;
(b)
metodo preverjanja identitete, ki:
(i)
zagotavlja nedvoumno povezavo med identifikacijskim dokumentom in enoprstim kopitarjem, za katerega je bil dokument izdan;
(ii)
kaže, da je bil za navedenega enoprstega kopitarja že opravljen postopek identifikacije;
(c)
podatkovno zbirko, v katero se v skladu s členom 38 vpisujejo identifikacijski podatki v zvezi z enoprstim kopitarjem, za katerega je bil izdan identifikacijski dokument, in v zvezi z imetnikom, ki je vložil vlogo za izdajo identifikacijskega dokumenta, ter ki hkrati živali dodeli edinstveno življenjsko številko;
(d)
osrednjo podatkovno zbirko, vzpostavljeno v skladu s členom 39.
2. Enoprsti kopitar velja za identificiranega v skladu s to uredbo, samo kadar:
(a)
ga spremlja identifikacijski dokument, izdan v skladu z eno od naslednjih določb:
(i)
členom 9 za enoprste kopitarje, rojene v Uniji; ali
(ii)
členom 14 za enoprste kopitarje, uvožene v Unijo; ali
(iii)
členom 29 ali 30, če je priložen dvojnik identifikacijskega dokumenta; ali
(iv)
členom 32, če je priložen nadomestni identifikacijski dokument; ali
(b)
je identificiran v skladu s:
(i)
členom 24, kadar gre za odstopanja pri premikih ali prevozu enoprstih kopitarjev, ki jih spremlja začasni dokument; ali
(ii)
členom 26(2), kadar gre za odstopanja pri nekaterih premikih in prevozu enoprstih kopitarjev za zakol.
POGLAVJE II
IDENTIFIKACIJA ENOPRSTIH KOPITARJEV, ROJENIH V UNIJI
Člen 5
Organi izdaje za enoprste kopitarje, rojene v Uniji
1. Identifikacijski dokument iz člena 7 izda eden od naslednjih organov izdaje:
(a)
za registrirane enoprste kopitarje iz točke (e)(i) člena 2 te uredbe: organizacija ali združenje, ki je uradno odobreno ali priznano v skladu s členom 2(1) Odločbe 92/353/EGS, ali uradna agencija države članice, ki vodi rodovniško knjigo, v katero je bil enoprsti kopitar vpisan ali registriran in je primeren za vpis v skladu z Odločbo 96/78/ES;
(b)
za registrirane konje iz točke (e)(ii) člena 2: nacionalna izpostava mednarodne organizacije ali združenja, ki se ukvarja s tekmovalnimi ali dirkalnimi konji in jo nadzoruje pristojni organ države članice, v kateri ima sedež;
(c)
za kopitarje za rejo in rabo iz točke (g) člena 2:
(i)
pristojni organ za gospodarstvo, na katerem biva enoprsti kopitar v času njegove identifikacije; ali
(ii)
organ izdaje, ki ga je imenoval in ga nadzira pristojni organ iz točke (i), na katerega je bila ta naloga prenesena.
2. Pristojni organ imenuje samo organe izdaje iz odstavka 1(c)(ii), ki izpolnjujejo naslednje pogoje:
(a)
naveden mora biti točen opis nalog in odgovornosti, ki jih mora organ izdaje opraviti, in pogojev, pod katerimi jih lahko opravlja;
(b)
obstajati mora dokaz, da organ izdaje:
(i)
ima strokovno znanje in izkušnje, opremo in infrastrukturo, ki so potrebni za opravljanje nanj prenesenih nalog;
(ii)
ima zadosti ustrezno usposobljenega in izkušenega osebja;
(iii)
je nepristranski in ni navzkrižja interesov glede izvajanja nalog, ki so nanj prenesene;
(iv)
ima vzorec identifikacijskega dokumenta, ki je v skladu z zahtevami iz te uredbe;
(c)
organ izdaje mora tesno sodelovati s pristojnim organom, da prepreči in po potrebi odpravi morebitne primere neskladnosti z zahtevami iz te uredbe;
(d)
med pristojnim organom in določenim organom izdaje poteka učinkovita koordinacija.
3. Če ima pristojni organ utemeljene razloge za sklep, da organ izdaje izvaja postopke, ki niso v skladu z zahtevami iz te uredbe, preuči taka domnevna dejanja neskladnosti. Organ izdaje ne sme izdajati identifikacijskih dokumentov, dokler preiskava ni zaključena in so vsi morebitni primeri neskladnosti izključeni ali odpravljeni.
4. Če ne glede na ukrepe, ki so bili izvedeni v skladu z odstavkom 3, organ izdaje iz odstavka 1 ne izpolnjuje zahtev iz te uredbe, mu pristojni organ odvzame dovoljenje za izdajo identifikacijskih dokumentov za enoprste kopitarje.
Po odvzemu dovoljenja za izdajo identifikacijskih dokumentov pristojni organ zagotovi, da so enoprsti kopitarji v njegovi pristojnosti še naprej identificirani v skladu s to uredbo in da identifikacijske dokumente, ki so bili vrnjeni ali se vračajo v skladu s členom 34, zadrži navedeni pristojni organ ali organ izdaje, na katerega je pristojni organ prenesel to nalogo.
Člen 6
Informacije o organih izdaje
1. Države članice sestavijo in posodabljajo seznam organov izdaje iz člena 5(1) in ga objavijo na spletnem mestu, ki ga je vzpostavil pristojni organ, na katerem je na voljo drugim državam članicam, drugim organom izdaje in javnosti.
2. Seznam iz odstavka 1:
(a)
vključuje kontaktne podatke, potrebne za izpolnjevanje zahtev iz člena 35 in členov 37(4), 38(3) in 40(1);
(b)
je v skladu s predlogo iz točke (f) oddelka I poglavja 2 Priloge II k Odločbi 2009/712/ES in zahtevami, določenimi v Prilogi III k navedeni odločbi;
(c)
je neposredno dostopen prek internetne povezave, ki je Komisiji na voljo v skladu z odstavkom 3, in biti mora dovolj jasen za tuje govorce.
3. Za pomoč državam članicam pri objavi posodobljenih seznamov iz odstavka 1 vzpostavi Komisija spletno mesto, na katerem vsaka država članica navede neposredno povezavo do zahtevanih informacij na spletnem mestu iz odstavka 1.
Člen 7
Oblika in vsebina identifikacijskih dokumentov, izdanih za enoprste kopitarje, rojene v Uniji
1. Enoprsti kopitarji, rojeni v Uniji, so identificirani z enotnim identifikacijskim dokumentom za enoprste kopitarje, izdanim za celotno življenjsko dobo enoprstega kopitarja, v skladu z:
(a)
vzorcem identifikacijskega dokumenta iz dela 1 Priloge I;
(b)
dodatnimi zahtevami, določenimi v delu 2 navedene Priloge.
2. Organi izdaje zagotovijo, da identifikacijski dokument vsebuje zadostno število strani s polji za vnos informacij, ki se zahtevajo v skladu z naslednjimi oddelki iz vzorčnega identifikacijskega dokumenta, ki je določen v delu 1 Priloge I:
(a)
vsaj oddelki od I do IX za registrirane enoprste kopitarje;
(b)
vsaj oddelki od I do IV za enoprste kopitarje za rejo in rabo.
3. Organi izdaje zagotovijo, da vrstni red in številčenje oddelkov v identifikacijskih dokumentih, kot je določeno v delu 1 Priloge I, ostaneta nespremenjena in da je za oddelke, v katerih je prostor za več vnosov, v identifikacijskem dokumentu na voljo zadostno število strani.
4. Organi izdaje so odgovorni za varno upravljanje praznih in izpolnjenih identifikacijskih dokumentov v svojih prostorih.
Če pravila poslovnika organa izdaje to dovoljujejo brez poseganja v člen 4(1)(a), organi izdaje zagotovijo, da se identifikacijski dokumenti iz člena 34(1)(c)(ii) in člena 35 ustrezno razveljavijo, da se prepreči morebitna zloraba samega dokumenta in informacij, ki jih vsebuje, še preden se dokument izroči lastniku v spomin na žival.
5. Pristojni organ lahko skupaj s pristojnim organom za zootehniko sprejme upravne postopke, da se zagotovi usklajenost oblike identifikacijskih dokumentov, ki jih izdajo organi izdaje iz člena 5(1) pod njihovim nadzorom, če so izpolnjene splošne zahteve iz odstavkov 1, 2 in 3.
Člen 8
Obveznosti pristojnega organa glede izdaje identifikacijskih dokumentov za enoprste kopitarje, rojene v Uniji
Pristojni organ za zootehniko in pristojni organ zagotovita, da organi izdaje na njunem ozemlju in pod njuno pristojnostjo:
(a)
izdajajo identifikacijske dokumente, ki so v skladu z zahtevami iz člena 7(1), (2) in (3);
(b)
imajo vzpostavljene potrebne sisteme za preverjanje na zahtevo pristojnega organa, ali je identifikacijski dokument, ki naj bi ga sami izdali:
(i)
edinstven, pristen in verodostojen;
(ii)
vključuje, kadar se prazni identifikacijski dokumenti tiskajo na zalogo, serijsko številko, natisnjeno vsaj na straneh, ki vsebujejo oddelke I, II in III identifikacijskega dokumenta.
Člen 9
Izdaja identifikacijskih dokumentov za enoprste kopitarje, rojene v Uniji
1. Organi izdaje lahko izdajajo samo identifikacijske dokumente, ki:
(a)
so v skladu z zahtevami iz člena 7(1), (2) in (3);
(b)
imajo oddelek I ustrezno izpolnjen z informacijami, preverjenimi s strani ali v imenu organa izdaje, ki je naveden v točki 11 dela A oddelka I;
(c)
imajo izpolnjen oddelek IV, če tako zahteva nacionalna zakonodaja ali pravila in predpisi organa izdaje iz točk (a) in (b) člena 5(1);
(d)
imajo izpolnjen oddelek V v skladu z odstavkom 2 tega člena.
2. Organ izdaje iz člena 5(1)(a) identificira registrirane enoprste kopitarje iz točke (e)(i) člena 2 v skladu s pravili rodovniške knjige iz navedene določbe in v oddelek V identifikacijskega dokumenta vnese informacije iz zootehniškega spričevala iz drugega pododstavka člena 8(1) Direktive 90/427/EGS in iz Priloge k Direktivi.
3. V skladu z načeli organizacije ali združenja, ki je vzpostavilo izvorno rodovniško knjigo za pasmo registriranega enoprstega kopitarja, mora oddelek V identifikacijskega dokumenta vsebovati:
(a)
vse informacije o poreklu;
(b)
del rodovniške knjige iz člena 2 ali 3 Direktive 96/78/ES;
(c)
kadar obstaja, razdelek glavnega dela rodovniške knjige, v katerega se vpiše registrirani enoprsti kopitar.
4. Za registracijo tekmovalnega ali dirkalnega konja, kakor je navedeno v točki (e)(ii) člena 2, organ izdaje iz člena 5(1)(b) bodisi:
(a)
izda v skladu s točkama (a) in (b) odstavka 1 in pravili navedenega organa izdaje identifikacijski dokument, ki je v skladu z določbami iz odstavkov 1, 2 in 3 člena 7; ali
(b)
prizna in validira identifikacijski dokument, izdan za navedenega konja v skladu z odstavkom 1 tega člena; ali
(c)
izda nov identifikacijski dokument v skladu s členom 12(3)(c).
Člen 10
Odstopanje od vnosa nekaterih informacij v oddelka I in IV identifikacijskega dokumenta
1. Z odstopanjem od člena 4(1)(a)(ii) in člena 9(1)(b) lahko pristojni organ organom izdaje odobri, da z risanjem ne vnesejo informacij k točkam 12 do 18 orisa v identifikacijskem dokumentu, ki je določen v delu B oddelka I Priloge I, pod pogojem, da sta izpolnjena naslednja pogoja:
(a)
vstavljen je transponder v skladu s členom 18 ali pa se uporabi enakovredna odobrena nadomestna metoda preverjanja identitete v skladu s členom 21;
(b)
na fotografiji ali izpisu so prikazani zadostni podatki za predstavitev enoprstega kopitarja.
2. Organi izdaje iz člena 5(1)(a) in (b) imajo možnost:
(a)
da ne izkoristijo odstopanja, odobrenega v skladu z odstavkom 1 tega člena;
(b)
prilagoditi identifikacijske dokumente, izdane v skladu z odstavkom 1 tega člena, zahtevam iz člena 9(1).
3. Z odstopanjem od člena 9(1)(c) se lahko informacije o lastniku zagotovijo v obliki potrdila o lastništvu ali potrdila o registraciji, ki je evidentirano v podatkovni zbirki, vzpostavljeni v skladu s členom 38, in se nanašajo na:
(a)
edinstveno življenjsko številko enoprstega kopitarja;
(b)
številko identifikacijskega dokumenta, kjer se uporablja, in kodo transponderja ali odobreno nadomestno metodo preverjanja identitete v skladu s členom 21.
Potrdilo o lastništvu ali potrdilo o registraciji iz prvega pododstavka se vrne organu izdaje, če je žival poginila ali bila prodana, izgubljena, ukradena, zaklana ali usmrčena.
Člen 11
Vloge za identifikacijske dokumente za enoprste kopitarje, rojene v Uniji
1. Imetniki vložijo vlogo za izdajo identifikacijskih dokumentov za enoprste kopitarje, rojene v Uniji, pri ustreznem organu izdaje v državi članici, v kateri se nahaja gospodarstvo z enoprstim kopitarjem, in zagotovijo vse potrebne informacije za uskladitev s to uredbo.
2. Države članice določijo roke za vložitev vloge iz odstavka 1 tega člena, ki so potrebni za uskladitev z rokom za identifikacijo iz člena 12 in člena 13(1).
3. Z odstopanjem od odstavka 1 tega člena in v skladu s členom 1 Odločbe 96/78/ES lahko imetnik vloži vlogo iz odstavka 1 tega člena pri ustreznem organu izdaje iz točk (a) in (b) člena 5(1), ki ima sedež v državi članici, ki ni država članica, v kateri se nahaja gospodarstvo z enoprstim kopitarjem.
Člen 12
Rok za identifikacijo enoprstih kopitarjev, rojenih v Uniji
1. Enoprsti kopitarji, rojeni v Uniji, morajo biti identificirani z identifikacijskim dokumentom, izdanim v skladu s členom 9, najpozneje v 12 mesecih po datumu rojstva, v vsakem primeru pa preden za vedno zapustijo gospodarstvo, kjer so se rodili, razen če se taki premiki izvajajo v skladu s členom 23(2)(c) kot premiki žrebeta pred odstavitvijo od matere, od katere je žrebe odvisno, ali v skladu s členom 26(2).
2. Z odstopanjem od odstavka 1 se lahko države članice odločijo za omejitev tega najdaljšega dovoljenega obdobja za identifikacijo enoprstega kopitarja na šest mesecev ali na koledarsko leto rojstva.
3. Z odstopanjem od odstavkov 1 in 2 se lahko nov identifikacijski dokument izda v skladu s členom 9 kadar koli:
(a)
na zahtevo pristojnega organa ali s strani pristojnega organa, kadar obstoječi identifikacijski dokument ne izpolnjuje zahtev iz člena 7(1), (2) in (3) ali kadar organ izdaje ni pravilno vnesel nekaterih identifikacijskih podatkov, določenih v oddelku I, II ali V; ali
(b)
kadar enoprsti kopitar za rejo in rabo postane registrirani enoprsti kopitar v skladu s pravili organa izdaje iz člena 5(1)(a) ter obstoječega identifikacijskega dokumenta ni mogoče ustrezno prilagoditi; ali
(c)
kadar konj postane ali je registriran kot registrirani konj iz točke (e)(ii) člena 2 v skladu s pravili organa izdaje iz člena 5(1)(b) ter obstoječega identifikacijskega dokumenta ni mogoče ustrezno prilagoditi; ali
(d)
kadar je identifikacijski dokument izdan v skladu s členom 10(1) in ga ni mogoče prilagoditi zahtevam iz člena 9(1) v skladu s členom 10(2)(b); ali
(e)
v primerih iz člena 18(4) in (5), če obstoječega identifikacijskega dokumenta ni mogoče ustrezno prilagoditi; ali
(f)
kadar pristojni organ v okviru preiskave zaseže identifikacijski dokument.
V primerih iz prvega pododstavka se obstoječi identifikacijski dokument preda organu izdaje, ki ga razveljavi, razveljavitev obstoječega identifikacijskega dokumenta in izdaja novega identifikacijskega dokumenta pa se zabeležita v podatkovno zbirko, vzpostavljeno v skladu s členom 38.
Člen 13
Odstopanja v zvezi z identifikacijo nekaterih divjih ali delno udomačenih enoprstih kopitarjev
1. Z odstopanjem od člena 12 lahko pristojni organ odloči, da je treba enoprste kopitarje, ki so del opredeljenih populacij divjih ali delno udomačenih kopitarjev na nekaterih območjih, ki jih določi pristojni organ, identificirati z identifikacijskim dokumentom, izdanim v skladu s členom 9 ali členom 17(4) le, kadar so:
(a)
odstranjeni iz takih populacij, razen če gre za prenos pod uradnim nadzorom iz ene opredeljene populacije v drugo; ali
(b)
privedeni v domačo uporabo.
2. Države članice, ki nameravajo uporabiti odstopanje iz odstavka 1, še pred uporabo navedenega odstopanja obvestijo Komisijo, s sklicevanjem na ta člen, o populacijah in zadevnih območjih, ki so jih opredelile v skladu z odstavkom 1.
POGLAVJE III
IDENTIFIKACIJA ENOPRSTIH KOPITARJEV, UVOŽENIH V UNIJO
Člen 14
Identifikacija enoprstih kopitarjev, uvoženih v Unijo
Identifikacijski dokumenti, izdani v tretjih državah, se štejejo za veljavne v skladu s to uredbo, če izpolnjujejo naslednje pogoje:
(a)
izdal jih je:
(i)
v primeru registriranih enoprstih kopitarjev - organ v tretji državi, vključen na seznam iz člena 3(1) Direktive 94/28/ES, ki izdaja zootehniška spričevala; ali
(ii)
v primeru registriranega konja - nacionalna izpostava mednarodne organizacije ali združenja, ki se ukvarja s tekmovalnimi ali dirkalnimi konji in ima sedež v tretji državi mednarodne organizacije ali združenja iz člena 5(1)(b); ali
(iii)
v vseh drugih primerih - pristojni organ tretje države izvora enoprstega kopitarja;
(b)
so v skladu z vsemi zahtevami iz člena 7(2).
Člen 15
Vloge za identifikacijske dokumente za enoprste kopitarje, uvožene v Unijo
1. Imetnik enoprstega kopitarja vloži pri organu izdaje iz člena 5(1), pristojnem za kategorijo enoprstih kopitarjev, vlogo za izdajo v skladu s členom 9 identifikacijskega dokumenta v skladu s členom 7 ali registracijo obstoječega identifikacijskega dokumenta v podatkovno zbirko, ki jo je vzpostavil navedeni organ izdaje v skladu s členom 38 te uredbe, v 30 dneh od datuma dokončanja carinskega postopka iz člena 5(16)(a) Uredbe (EU) št. 952/2013, kadar:
(a)
se enoprsti kopitarji uvozijo v Unijo; ali
(b)
je pristojni organ začasni vstop registriranega konja v skladu s Sklepom, ki ga sprejme Komisija na podlagi točke (b) člena 19 Direktive 2009/156/ES, spremenil v trajni vstop v skladu s točko (c) člena 19 navedene direktive.
2. Kadar obstoječi identifikacijski dokument iz odstavka 1 ni v skladu z zahtevami iz člena 7(2), organ izdaje na zahtevo imetnika:
(a)
izpolni identifikacijski dokument, tako da je v skladu z zahtevami iz člena 7(2);
(b)
zabeleži identifikacijske podatke enoprstega kopitarja in dodatne informacije v podatkovno zbirko, vzpostavljeno v skladu s členom 38.
3. Kadar obstoječega identifikacijskega dokumenta iz odstavka 1 ni mogoče spremeniti tako, da izpolnjuje zahteve iz člena 7(2) te uredbe, se šteje, da ni veljaven za namene identifikacije v skladu s to uredbo, enoprsti kopitar pa se identificira z izdajo v skladu s členom 9 novega identifikacijskega dokumenta, ki izpolnjuje zahteve iz člena 7(1), (2) in (3) ter temelji na predloženem identifikacijskem dokumentu, v katerem morajo biti navedene vsaj informacije iz Priloge k Direktivi 90/427/EGS.
POGLAVJE IV
ZAHTEVANI PREGLEDI PRED IZDAJO IDENTIFIKACIJSKIH DOKUMENTOV IN METODE PREVERJANJA IDENTITETE
Člen 16
Preverjanje enotnih identifikacijskih dokumentov, izdanih za enoprste kopitarje
1. Pred izdajo identifikacijskega dokumenta sprejme organ izdaje ali oseba, ki deluje v njegovem imenu, vse ustrezne ukrepe, da:
(a)
se preveri, ali je bil za zadevnega enoprstega kopitarja morda že izdan takšen identifikacijski dokument;
(b)
se prepreči goljufivo večkratno izdajanje identifikacijskih dokumentov za posameznega enoprstega kopitarja.
2. Ukrepi iz odstavka 1 vključujejo:
(a)
pregledovanje ustrezne dokumentacije in elektronskih evidenc, ki so na voljo;
(b)
oceno starosti enoprstega kopitarja;
(c)
preverjanje, kakor je določeno v členu 17, ali ima enoprsti kopitar kakršne koli znake ali znamenja, ki kažejo na morebitno predhodno identifikacijo.
Člen 17
Ukrepi za odkrivanje predhodne identifikacije enoprstih kopitarjev
1. Ukrepi za odkrivanje morebitnih znakov ali znamenj, ki kažejo na predhodno identifikacijo, kakor je določeno v členu 16, vključujejo vsaj ukrepe za odkrivanje:
(a)
vseh predhodno vstavljenih transponderjev z uporabo čitalnika, ki je skladen s standardom ISO 11785 ter lahko odčitava transponderje HDX in FDX-B, vsaj kadar je čitalnik v neposrednem stiku s telesno površino na delu, na katerem je v običajnih okoliščinah vstavljen transponder;
(b)
vseh kliničnih znakov, ki kažejo, da je bil predhodno vstavljen transponder ali predhodno uporabljeno znamenje v skladu s členom 21 kirurško odstranjeno ali spremenjeno;
(c)
vsakega znaka, da je bila pri enoprstem kopitarju uporabljena nadomestna metoda preverjanja identitete v skladu s členom 21.
2. Če po tem, ko imetnik vloži vlogo v skladu s členom 11(1), ukrepi iz odstavka 1 tega člena pokažejo, da je bil transponder že vstavljen ali je bila uporabljena katera koli nadomestna metoda preverjanja identitete v skladu s členom 21, ki kaže na opravljeno predhodno identifikacijo v skladu s členom 9, organ izdaje:
(a)
izda dvojnik identifikacijskega dokumenta ali nadomestni identifikacijski dokument v skladu s členom 29 ali 32, odvisno od informacij, ki so na voljo;
(b)
vnese navedene informacije, tj. številko transponderja ali nadomestne metode preverjanja identitete, na ustrezen način v polja obrazca v delu A in oris v delu B oddelka I identifikacijskega dokumenta.
3. Kadar se pri enoprstem kopitarju, rojenem v Uniji, potrdi, da je bil iz njega odstranjen transponder ali nadomestna metoda preverjanja identitete iz odstavka 1(b) tega člena in to ni dokumentirano, izda organ izdaje nadomestni identifikacijski dokument v skladu s členom 32.
4. Z odstopanjem od odstavka 2 tega člena lahko pristojni organ dovoli izdajo identifikacijskega dokumenta v skladu s členom 9 za divje ali delno udomačene enoprste kopitarje iz člena 13, ki imajo sicer vsajen transponder, a zanje v skladu s členom 13 ni bil izdan identifikacijski dokument, pod pogojem, da je bila koda transponderja ob vstavljanju zabeležena v podatkovno zbirko organa izdaje, ki je pristojen za navedeno populacijo enoprstih kopitarjev.
Člen 18
Elektronske metode preverjanja identitete
1. Organ izdaje zagotovi, da se ob prvi identifikaciji v skladu s členom 12 v enoprstega kopitarja vstavi transponder.
2. Transponder se vstavi parenteralno pod aseptičnimi pogoji med zatiljem in vihrom na sredini vratu na predelu tilne vezi.
Vendar lahko pristojni organ dovoli vstavljanje transponderja na drugem delu vratu enoprstega kopitarja, če se s takšno nadomestno vstavitvijo ne:
(a)
ogrozi dobrobit enoprstega kopitarja;
(b)
poveča tveganje za premik transponderja v primerjavi z metodo iz prvega pododstavka.
3. Države članice določijo minimalno usposobljenost, potrebno za opravljanje posegov iz odstavka 2, ali imenujejo osebo (v nadaljnjem besedilu: kvalificirana oseba) ali stroko, ki je zadolžena za opravljanje takšnih posegov.
4. Organi izdaje iz člena 5(1)(a) in (b) lahko zahtevajo, da se enoprsti kopitarji, ki so bili identificirani z nadomestno metodo preverjanja identitete iz člena 21, označijo z vstavljanjem transponderja za namene vpisa ali registracije enoprstih kopitarjev v rodovniške knjige ali registracijo registriranih konjev za tekmovanja.
5. Organi izdaje iz člena 5(1) in pristojni organ lahko zahtevajo, da se enoprsti kopitarji, ki se štejejo za identificirane v skladu s členoma 4(2) in 43(1), označijo z vstavljanjem transponderja za namene preverjanja identitete v primerih, ko:
(a)
so predhodno vstavljeni in evidentirani transponderji prenehali delovati;
(b)
prirojeno ali pridobljeno znamenje, evidentirano kot nadomestna metoda preverjanja identitete iz člena 21, ni več primerno na navedeni namen; ali
(c)
pristojni organ meni, da je to potrebno, da se zagotovi preverjanje identitete.
Člen 19
Zagotavljanje edinstvenosti kode, ki jo prikazuje transponder
1. Države članice določijo pravila v skladu s standardi iz točke (n)(i) člena 2 za zagotovitev edinstvenosti kod, ki jih prikazujejo transponderji, ki jih vstavijo organi izdaje iz člena 5(1), kadar izdajo identifikacijske dokumente v skladu s členom 9.
2. Pravila, določena v skladu z odstavkom 1, se uporabljajo brez poseganja v sistem identifikacije, ki ga določi organ izdaje v drugi državi članici, ki je opravil identifikacijo registriranega enoprstega kopitarja v skladu s to uredbo.
Člen 20
Evidentiranje kode transponderja v identifikacijskem dokumentu
1. Kadar se vstavi transponder v skladu s členom 18, organ izdaje v identifikacijski dokument vnese naslednje informacije:
(a)
pod točko 5 dela A oddelka I vsaj zadnjih 15 znakov kode, ki jo oddaja transponder in se prikaže na čitalniku po vstavitvi, in, kadar je ustrezno:
(i)
samolepilno nalepko s črtno kodo, če se stran pozneje zapečati; ali
(ii)
izpis navedene črtne kode, ki kodira vsaj navedenih zadnjih 15 znakov kode, ki jo oddaja transponder;
(b)
pod točko 12 ali 13 orisa v delu B oddelka I se glede na stran, na kateri je bil vstavljen transponder, navede mesto v enoprstem kopitarju, kamor je bil vstavljen transponder in po vstavitvi odčitan;
(c)
pod točko 19 orisa v delu B oddelka I bodisi podpis veterinarja ali druge kvalificirane osebe, ki je opravila identifikacijo z izpolnitvijo točke 3 dela A in orisa v delu B oddelka I ter odčitala kodo, prikazano na transponderju po njegovi vstavitvi, bodisi osebe, ki reproducira te informacije za namene izdaje identifikacijskega dokumenta v skladu s pravili organa izdaje.
2. Z odstopanjem od odstavka 1(a) tega člena, kadar je enoprsti kopitar označen s predhodno vstavljenim transponderjem, ki ni skladen s standardi ISO iz točke n(i) člena 2, se ime proizvajalca ali čitalnika vpiše pod točko 5 dela A oddelka I identifikacijskega dokumenta.
Člen 21
Odobritev nadomestnih metod preverjanja identitete
1. Z odstopanjem od člena 18(1) lahko države članice dovolijo ustrezne nadomestne metode preverjanja identitete enoprstih kopitarjev, rojenih v Uniji, vključno z znamenji, če te metode izpolnjujejo zahteve iz člena 4(1)(b), in zagotovijo, da je mogoče identiteto enoprstega kopitarja, evidentirano v identifikacijskem dokumentu, preveriti.
2. Države članice zagotovijo, da
(a)
se nadomestne metode preverjanja identitete enoprstih kopitarjev ne uporabljajo kot edini način preverjanja identitete pri večini enoprstih kopitarjev, identificiranih v skladu s to uredbo, na njihovem ozemlju;
(b)
vidnih znamenj, ki se uporabljajo za enoprste kopitarje za rejo in rabo, ni mogoče zamenjati z znamenji, ki jih na njihovem ozemlju organi izdaje iz člena 5(1) uporabljajo za registrirane enoprste kopitarje;
(c)
odobrena nadomestna metoda preverjanja identitete ali katera koli kombinacija navedenih metod zagotavlja vsaj enaka jamstva kot transponder, vstavljen v skladu s členom 18;
(d)
je mogoče informacije o nadomestni metodi preverjanja identitete, uporabljeni za posameznega enoprstega kopitarja, opisati v obliki, ki se lahko digitalizira in shrani v podatkovno zbirko, vzpostavljeno v skladu s členom 38, tako da je mogoče elektronsko iskanje.
3. Države članice, ki nameravajo uporabiti odstopanje iz odstavka 1, dajo informacije o svojih odobrenih nadomestnih metodah preverjanja identitete na voljo Komisiji, drugim državam članicam in javnosti na spletnem mestu iz člena 6(1).
Člen 22
Obveznosti organov izdaje in imetnikov, ki uporabljajo nadomestne metode preverjanja identitete
1. Organ izdaje zagotovi, da se identifikacijski dokument za enoprste kopitarje izda le, če
(a)
je bila preverjena pravilna uporaba odobrene nadomestne metode preverjanja identitete iz člena 21;
(b)
je uporabljena metoda preverjanja identitete vpisana pod točko 6 ali 7 dela A oddelka I ali, če je primerno, v oddelek XI identifikacijskega dokumenta in zabeležena v podatkovno zbirko v skladu s členom 38(1)(f).
2. Kadar se uporabi nadomestna metoda preverjanja identitete, imetnik zagotovi dostop do navedenih identifikacijskih podatkov oziroma po potrebi krije stroške ali se sooči z zamudo pri preverjanju identitete enoprstega kopitarja.
POGLAVJE V
PREMIK IN PREVOZ ENOPRSTIH KOPITARJEV
Člen 23
Premik in prevoz registriranih enoprstih kopitarjev ter enoprstih kopitarjev za rejo in rabo
1. Identifikacijski dokumenti, izdani za registrirane enoprste kopitarje ali enoprste kopitarje za rejo in rabo v skladu s členom 9(1), členom 14, členom 29, členom 30 ali členom 32, vseskozi spremljajo navedene enoprste kopitarje, za katere so bili izdani, vključno, če to zahteva nacionalna zakonodaja, med prevozom trupov enoprstih kopitarjev za predelavo v obratu, odobrenem v skladu s točko (a) člena 24(1) Uredbe (ES) št. 1069/2009 ali navedenem v točki (a)(iii) poglavja III Priloge III k Uredbi (EU) št. 142/2011.
2. Z odstopanjem od odstavka 1 se ne zahteva, da identifikacijski dokumenti spremljajo registrirane enoprste kopitarje ali enoprste kopitarje za rejo in rabo, če:
(a)
so vhlevljeni ali na pašniku in kadar lahko imetnik takoj predloži identifikacijski dokument;
(b)
se jih začasno jezdi, vozi, žene ali vodi:
(i)
v bližino gospodarstva v isti državi članici, tako da se lahko identifikacijski dokument nemudoma predloži; ali
(ii)
na registrirane poletne pašnike in z njih, pod pogojem da je identifikacijske dokumente mogoče predložiti na gospodarstvu odhoda;
(c)
so neodstavljene živali ob materi ali kobili dojilji;
(d)
sodelujejo na treningu ali preskusu konjeniškega tekmovanja ali dogodka, pri čemer morajo začasno zapustiti kraj treninga, tekmovanja ali dogodka;
(e)
gre za premike ali prevoz v nujnih primerih, ki se nanašajo na same enoprste kopitarje ali na gospodarstvo, na katerem prebivajo.
Člen 24
Odstopanje pri premikih ali prevozu enoprstih kopitarjev, ki jih spremlja začasni dokument
1. Na zahtevo imetnika ali na zahtevo pristojnega organa organ izdaje izda začasni dokument, ki vsebuje vsaj informacije, določene v Prilogi III, s katerim se lahko enoprsti kopitar premika ali prevaža znotraj iste države članice v obdobju, ki ni daljše od 45 dni, identifikacijski dokument pa se predloži organu izdaje ali pristojnemu organu, da se posodobijo identifikacijski podatki.
2. Enoprsti kopitarji, ki jih spremlja začasni dokument, kot je določeno v odstavku 1, se ne smejo premakniti v klavnico za zakol za prehrano ljudi.
3. Z odstopanjem od odstavka 1 enoprstega kopitarja, kadar se mora ta v obdobju 45 dni iz navedenega odstavka prepeljati v drugo državo članico ali preko druge države članice v tretjo državo, ne glede na status registracije poleg začasnega dokumenta iz odstavka 1 tega člena v skladu s Prilogo III k Direktivi 2009/156/ES spremlja veterinarsko zdravstveno spričevalo.
Člen 25
Odstopanje pri premikih s pametno kartico
1. Z odstopanjem od člena 23(1) lahko pristojni organ dovoli premik ali prevoz registriranega enoprstega kopitarja ali enoprstega kopitarja za rejo in rabo znotraj iste države članice brez identifikacijskega dokumenta, če ga spremlja pametna kartica, ki jo je izdal isti organ izdaje, ki je izdal tudi njegov identifikacijski dokument in ki vsebuje informacije iz Priloge II.
2. Države članice, ki uporabijo odstopanje iz odstavka 1 tega člena, si lahko medsebojno odobrijo odstopanja za premike ali prevoz registriranih enoprstih kopitarjev ali enoprstih kopitarjev za rejo in rabo na njihovem ozemlju.
Če se odločijo odobriti taka odstopanja, o tem obvestijo Komisijo.
Člen 26
Premik in prevoz enoprstih kopitarjev za zakol
1. Enoprste kopitarje za zakol med premikom ali prevozom v klavnico spremlja:
(a)
identifikacijski dokument, izdan v skladu s členom 9(1) ali členom 14; ali
(b)
dvojnik identifikacijskega dokumenta, izdan v skladu s členom 29 ali 30, za katerega je veljalo odstopanje iz člena 31.
2. Z odstopanjem od odstavka 1 lahko pristojni organ dovoli, da se enoprsti kopitar za zakol, za katerega ni bil izdan noben identifikacijski dokument v skladu s členom 9(1), prepelje neposredno z gospodarstva, na katerem se je rodil, v klavnico v isti državi članici, če:
(a)
je enoprsti kopitar za zakol mlajši od 12 mesecev in ima vidne čašice mlečnih stranskih sekalcev;
(b)
je sledljivost od gospodarstva, na katerem se je žival rodila, do klavnice neprekinjena;
(c)
so med prevozom v klavnico enoprsti kopitarji za zakol posamično označeni v skladu s členom 18 ali 21;
(d)
pošiljko v skladu z oddelkom III Priloge II k Uredbi (ES) št. 853/2004 spremljajo informacije o prehranski verigi, ki vključujejo sklic na posamezno znamenje iz točke (c) tega odstavka;
(e)
se prepreči poznejša goljufiva uporaba transponderja ali katerega koli fizičnega identifikatorja, uporabljenega pri enoprstem kopitarju v skladu s členom 21, zlasti z njegovo odstranitvijo, uničenjem ali odlaganjem na kraju samem.
3. V primeru premika ali prevoza enoprstih kopitarjev za zakol v skladu z odstavkom 2 tega člena se člen 34(1)(b) in (c) ne uporablja.
POGLAVJE VI
UPRAVLJANJE IN IZDAJANJE DVOJNIKOV IDENTIFIKACIJSKIH DOKUMENTOV, IZDAJANJE NADOMESTNIH IDENTIFIKACIJSKIH DOKUMENTOV IN ZAČASNI PREKLIC VELJAVNOSTI IDENTIFIKACIJSKIH DOKUMENTOV
Člen 27
Obveznosti, ki jih imajo imetniki pri upravljanju identifikacijskih dokumentov, da se zagotovi kontinuiteta identitete v življenjski dobi enoprstega kopitarja
1. Imetnik enoprstega kopitarja zagotovi, da so naslednji identifikacijski podatki v identifikacijskem dokumentu ves čas posodobljeni in pravilni:
(a)
status enoprstega kopitarja glede upravičenosti za zakol za prehrano ljudi;
(b)
čitljiva koda transponderja ali znamenje, ki se uporablja kot nadomestna metoda preverjanja identitete, kakor je določeno v členu 21;
(c)
status živali bodisi kot registrirani enoprsti kopitar bodisi kot enoprsti kopitar za rejo in rabo;
(d)
informacije o lastništvu, kadar to zahteva zakonodaja države članice, v kateri prebiva enoprsti kopitar, ali organ izdaje iz člena 5(1).
2. Ne glede na to, kateri organ je izdal identifikacijski dokument v skladu s členom 9(1), 14, 29 ali 32, imetnik enoprstega kopitarja zagotovi, da se identifikacijski dokument predloži organu izdaje iz člena 5(1), pristojnemu za kategorijo enoprstih kopitarjev v državi članici, v kateri se nahaja gospodarstvo z enoprstim kopitarjem, da se zagotovijo identifikacijski podatki iz člena 38(1) v 30 dneh od:
(a)
dneva, ko organ izdaje zunaj države članice, v kateri se nahaja gospodarstvo, izda identifikacijski dokument v skladu s členom 9(1);
(b)
vnosa enoprstega kopitarja v državo članico, v kateri se nahaja gospodarstvo, iz druge države članice, razen
(i)
enoprstih kopitarjev, ki sodelujejo na tekmovanjih, dirkah, razstavah, treningih in vleki v obdobju, ki ni daljše od 90 dni;
(ii)
žrebcev, ki so nastanjeni v državi članici v pripustni sezoni;
(iii)
kobil, ki so nastanjene v državi članici zaradi pripusta v obdobju, ki ni daljše od 90 dni;
(iv)
enoprstih kopitarjev, ki so iz zdravstvenih razlogov nastanjeni v veterinarskem zavodu;
(v)
enoprstih kopitarjev za zakol v 10 dneh po njihovem vnosu.
3. Kadar je to potrebno za posodobitev identifikacijskih podatkov iz člena 38(1) v identifikacijskem dokumentu, imetnik predloži identifikacijski dokument v 30 dneh od dogodka, ki je vplival na identifikacijske podatke:
(a)
v primeru registriranih enoprstih kopitarjev iz točke (e)(i) člena 2 organu izdaje iz člena 5(1)(a), ki:
(i)
je bodisi izdal identifikacijski dokument za zadevnega registriranega enoprstega kopitarja; ali
(ii)
je v skladu z Odločbo 92/353/EGS odobren v državi članici, v kateri se nahaja gospodarstvo z enoprstim kopitarjem, in je vzpostavil rodovniško knjigo, v katero se lahko enoprsti kopitar v skladu z Odločbo 96/78/ES vnese ali registrira; ali
(b)
v primeru registriranih konjev iz točke (e)(ii) člena 2 organu izdaje iz člena 5(1)(b) v skladu s pravili navedenega organa izdaje, ki je izdal identifikacijski dokument za zadevnega registriranega konja; ali
(c)
pristojnemu organu ali kateremu koli organu izdaje, ki ga je v skladu s to uredbo imenoval pristojni organ države članice, v kateri se nahaja gospodarstvo z enoprstim kopitarjem.
Člen 28
Obveznosti, ki jih imajo organi izdaje pri upravljanju identifikacijskih dokumentov, da se zagotovi kontinuiteta identitete v življenjski dobi enoprstega kopitarja
Organ izdaje iz člena 27(3):
(a)
po potrebi posodobi identifikacijske podate v identifikacijskem dokumentu;
(b)
v del C oddelka I identifikacijskega dokumenta vnese zahtevane podatke o organu izdaje, ki morajo vsebovati vsaj številko podatkovne zbirke, skladno z UELN, če ta organ ni prvotno izdal identifikacijskega dokumenta v skladu s členom 9(1);
(c)
izpolni oddelek IV identifikacijskega dokumenta, kadar nacionalna zakonodaja ali pravila organa izdaje zahtevajo spremembo lastništva;
(d)
v podatkovno zbirko, ko jo je vzpostavil v skladu s členom 38, vnese ali dopolni identifikacijske podatke, ki so navedeni v predloženem identifikacijskem dokumentu;
(e)
pošljejo informacije v osrednjo podatkovno zbirko v skladu s členom 39.
Člen 29
Izdaja dvojnikov identifikacijskih dokumentov
1. Dvojnik identifikacijskega dokumenta izda organ izdaje iz člena 5(1), kadar:
(a)
se izvirni identifikacijski dokument izgubi in se identiteta živali lahko ugotovi, zlasti s pomočjo kode, ki jo oddaja transponder, ali nadomestne metode preverjanja identitete v skladu s členom 21; ali
(b)
žival ni bila identificirana v rokih iz člena 12, člena 14 ali člena 43(2), pod pogojem, da je na voljo pripustni list in je biološka mati ali v primeru prenosa zarodkov nadomestna mati identificirana v skladu s to uredbo; ali
(c)
ima pristojni organ dokazilo, da se nekateri identifikacijski podatki v obstoječem identifikacijskem dokumentu ne ujemajo z ustreznim enoprstim kopitarjem in določb iz člena 12(3)(a) ni mogoče uporabiti.
2. V primerih iz odstavka 1 organ izdaje iz člena 5(1) na zahtevo imetnika ali na zahtevo pristojnega organa:
(a)
za žival po potrebi uporabi transponder v skladu s členom 18 ali odobreno metodo preverjanja identitete v skladu s členom 21;
(b)
izda dvojnik identifikacijskega dokumenta, ki je jasno označen („dvojnik identifikacijskega dokumenta“) s sklicem na edinstveno življenjsko številko, zabeleženo v podatkovni zbirki organa izdaje, ki:
(i)
je prvi identificiral živali in izdal izgubljeni prvotni identifikacijski dokument; ali
(ii)
izda dvojnik identifikacijskega dokumenta za žival iz odstavka 1(b);
(c)
uvrsti enoprstega kopitarja v del II oddelka II dvojnika identifikacijskega dokumenta med živali, ki niso namenjene za zakol za prehrano ljudi.
3. Podrobnosti o dvojniku identifikacijskega dokumenta, izdanem v skladu z odstavkom 2, se s sklicem na edinstveno življenjsko številko vnesejo v podatkovno zbirko, kakor je navedeno v členu 38, in pošljejo v osrednjo podatkovno zbirko v skladu s členom 39.
4. Kadar je izgubljeni identifikacijski dokument v skladu s členom 9(1) izdal organ izdaje, naveden v členu 5(1), ki ne obstaja več, izda dvojnik identifikacijskega dokumenta v skladu z odstavkom 2 tega člena organ izdaje iz člena 5(1) v državi članici, v kateri se nahaja gospodarstvo z enoprstim kopitarjem.
Člen 30
Izdaja dvojnikov identifikacijskih dokumentov za enoprste kopitarje, uvožene v Unijo
Z odstopanjem od člena 29(2) lahko v primeru, kadar je izgubljeni prvotni identifikacijski dokument izdal organ izdaje iz člena 14(a) v tretji državi, nov identifikacijski dokument izda navedeni organ izdaje v tretji državi, če je nov identifikacijski dokument:
(a)
poslal organ izdaje iz člena 14(a) organu izdaje iz člena 29(2), kadar je označen kot dvojnik identifikacijskega dokumenta, je žival uvrščena v skladu s členom 29(2)(c) in se informacije vnesejo v podatkovno zbirko v skladu s členom 29(3);
(b)
organ izdaje ali pristojni organ v državi članici, v kateri se nahaja gospodarstvo z enoprstim kopitarjem, posredoval imetniku ali, če to izrecno zahteva pravo v državi članici, v kateri se nahaja enoprsti kopitar, lastniku;
Člen 31
Začasni preklic statusa enoprstega kopitarja kot živali za zakol za prehrano ljudi
1. Z odstopanjem od člena 29(2)(c) in člena 30 in razen v primeru iz člena 43(2) se lahko pristojni organ odloči za začasen preklic statusa enoprstega kopitarja kot živali, namenjene za zakol za prehrano ljudi, za šest mesecev, kadar:
(a)
lahko imetnik v 30 dneh od prijavljenega datuma izgube identifikacijskega dokumenta zadovoljivo dokaže, da status enoprstega kopitarja kot živali, namenjene za zakol za prehrano ljudi, ni bil ogrožen zaradi kakršnega koli zdravljenja;
(b)
je bila identifikacija izvedena v skladu z drugo alineo člena 1(1) Odločbe 96/78/ES v prvem letu življenja, vendar po izteku najdaljšega dovoljenega obdobja iz člena 12(2) te uredbe.
2. V primeru, opisanem v odstavku 1, pristojni organ vnese datum začetka šestmesečnega obdobja začasnega preklica v prvi stolpec dela III oddelka II dvojnika identifikacijskega dokumenta in izpolni tretji stolpec navedenega dokumenta.
Člen 32
Izdaja nadomestnih identifikacijskih dokumentov
1. Nadomestni identifikacijski dokument izda organ izdaje iz člena 5(1), kadar:
(a)
se izvirni identifikacijski dokument izgubi in:
(i)
identitete živali ni mogoče določiti;
(ii)
ni znakov ali dokazov o tem, da je bil za to žival pred tem na voljo identifikacijski dokument, ki ga je izdal organ izdaje iz člena 5(1);
(b)
žival ni bila identificirana v rokih, določenih v členu 12(1) ali (2), členu 14 ali členu 43(2).
2. V primerih iz odstavka 1 organ izdaje iz člena 5(1)(c), ki je pristojen za območje, na katerem se nahaja gospodarstvo z enoprstim kopitarjem, na zahtevo imetnika ali pristojnega organa:
(a)
vstavi transponder v žival v skladu s členom 18 ali uporabi nadomestno metodo preverjanja identitete v skladu s členom 21;
(b)
izda nadomestni identifikacijski dokument, ki je jasno označen („nadomestni identifikacijski dokument“), s sklicem na novo dodeljeno edinstveno življenjsko številko, ki ustreza zapisu v podatkovni zbirki o izdaji tega nadomestnega identifikacijskega dokumenta;
(c)
uvrsti enoprstega kopitarja v del II oddelka II nadomestnega identifikacijskega dokumenta kot žival, ki ni namenjena za zakol za prehrano ljudi.
3. Podrobnosti o nadomestnem identifikacijskem dokumentu, izdanem v skladu z odstavkom 2 tega člena, se s sklicem na edinstveno življenjsko številko vnesejo v podatkovno zbirko, kakor je navedeno v členu 38, in pošljejo v osrednjo podatkovno zbirko v skladu s členom 39.
Člen 33
Začasni preklic veljavnosti identifikacijskega dokumenta za namene premikov
Uradni veterinar začasno prekliče veljavnost identifikacijskega dokumenta za namene premikov z ustreznim vpisom v oddelek III navedenega dokumenta, kadar enoprsti kopitar prebiva na gospodarstvu ali prihaja z gospodarstva:
(a)
za katerega velja prepoved iz člena 4(5) Direktive 2009/156/ES; ali
(b)
ki se nahaja v državi članici, ki ni prosta konjske kuge, ali na delu ozemlja države članice, ki v skladu s členom 5(2) Direktive 2009/156/ES velja za okuženega s konjsko kugo.
POGLAVJE VII
POGIN ENOPRSTIH KOPITARJEV IN ENOPRSTIH KOPITARJEV ZA ZAKOL ZA PREHRANO LJUDI TER PODATKI O PREJEMANJU ZDRAVIL
Člen 34
Obveznosti uradnega veterinarja in pristojnega organa v primeru zakola ali pogina enoprstih kopitarjev
1. Po zakolu ali poginu enoprstega kopitarja se sprejmejo naslednji ukrepi:
(a)
prepreči se poznejša goljufiva uporaba transponderja, zlasti z njegovo odstranitvijo, uničenjem ali odlaganjem na kraju samem;
(b)
identifikacijski dokument se razveljavi vsaj z ožigosanjem vseh strani z žigom „neveljavno“, ki ga ni mogoče ponarediti, ali s preluknjanjem vseh strani, pri čemer mora biti premer luknje ustrezen in ne manjši od luknje pri standardnem luknjaču;
(c)
s sklicem na edinstveno življenjsko številko enoprstega kopitarja se bodisi:
(i)
identifikacijski dokument uniči pod uradnim nadzorom v klavnici, v kateri je bila žival zaklana, potrdilo pa se pošlje organu izdaje neposredno ali prek kontaktne točke iz člena 36(2), s katerim se organ obvesti o datumu zakola živali v klavnici in datumu uničenja identifikacijskega dokumenta; ali
(ii)
razveljavljeni identifikacijski dokument se bodisi neposredno ali prek kontaktne točke iz člena 36(2) vrne organu izdaje bodisi iz točke 11 dela A oddelka I identifikacijskega dokumenta bodisi iz dela C navedenega oddelka, posodobljenega v skladu s členom 28(b), vključijo pa se tudi informacije o datumu, ko je bila žival zaklana ali usmrčena za namene obvladovanja bolezni.
2. Ukrepe iz odstavka 1 izvaja ali nadzira:
(a)
uradni veterinar:
(i)
pri zakolu ali usmrtitvi živali zaradi nadzora bolezni v skladu z drugim pododstavkom člena 4(4)(a) Direktive 2009/156/ES; ali
(ii)
po zakolu v skladu s členom 7(3) Direktive 2009/156/ES; ali
(b)
pristojni organ iz člena 3(10) Uredbe (ES) št. 1069/2009 v primeru odstranjevanja ali predelave trupa, ki mu je bil priložen identifikacijski dokument v skladu z nacionalno zakonodajo iz člena 23(1) te uredbe, v:
(i)
obratu, odobrenem v skladu s točko (a) člena 24(1) Uredbe (ES) št. 1069/2009; ali
(ii)
sežigalnici majhne kapacitete iz točke (a)(iii) poglavja III Priloge III k Uredbi (EU) št. 142/2011.
3. Kadar transponderja iz telesa enoprstega kopitarja, zaklanega za prehrano ljudi, ni mogoče odstraniti v skladu z odstavkom 1(a) tega člena, uradni veterinar deklarira, da je meso ali del mesa, v katerem je transponder, neustrezno za prehrano ljudi v skladu s poglavjem V(1)(n) oddelka II Priloge I k Uredbi (ES) št. 854/2004.
Člen 35
Obveznosti imetnika in organa izdaje v primeru pogina ali izgube enoprstega kopitarja
1. V primeru pogina ali izgube, vključno s krajo, enoprstega kopitarja, ki ni naveden v členu 34, vrne imetnik identifikacijski dokument ustreznemu organu izdaje, navedenem v delu A oddelka I ali posodobljenem v skladu s členom 28(b) v delu C oddelka I identifikacijskega dokumenta, v 30 dneh od pogina ali izgube enoprstega kopitarja.
2. Organ izdaje, ki je prejel informacije o poginu ali izgubi enoprstega kopitarja v skladu s členom 34 ali odstavkom 1 tega člena, ravna v skladu s točkama (d) in (e) člena 28.
Člen 36
Obveznosti držav članic, da zagotovijo pretok informacij po poginu enoprstega kopitarja
1. Države članice izvajajo postopke, s katerimi se neveljavni identifikacijski dokumenti vrnejo organu izdaje v skladu s členom 34(1)(c)(ii).
2. Države članice lahko zagotovijo kontaktno točko, ki prejme potrdilo iz člena 34(1)(c)(i) ali identifikacijske dokumente iz člena 34(1)(c)(ii) in jih nato posreduje ustreznim organom izdaje na njihovem ozemlju.
Kontaktna točka je lahko organ za zvezo iz člena 35 Uredbe (ES) št. 882/2004.
3. Kjer je primerno v skladu z odstavkom 2, se podrobnosti o kontaktni točki, ki se lahko vključijo v osrednjo podatkovno zbirko iz člena 39, dajo na voljo drugim državam članicam in javnosti na spletnem mestu iz člena 6(1).
Člen 37
Enoprsti kopitarji, namenjeni za zakol za prehrano ljudi, ter podatki o prejemanju zdravil
1. Enoprsti kopitar se obravnava kot žival, namenjena za zakol za prehrano ljudi, razen če je v skladu s to uredbo v delu II oddelka II identifikacijskega dokumenta nepreklicno določena kot žival, ki ni namenjena za zakol, in sicer:
(a)
s podpisom lastnika na lastno presojo, ki ga potrdi organ izdaje; ali
(b)
s podpisi imetnika in odgovornega veterinarja, ki deluje v skladu s členom 10(2) Direktive 2001/82/ES; ali
(c)
z vnosom, ki ga zabeleži organ izdaje ob izdaji dvojnika identifikacijskega dokumenta v skladu s členom 29 ali 30 ali nadomestnega identifikacijskega dokumenta v skladu s členom 32.
2. Pred vsakršnim zdravljenjem v skladu s členom 10(2) Direktive 2001/82/ES ali vsakim zdravljenjem z zdravilom, odobrenim v skladu s členom 6(3) navedene direktive, odgovorni veterinar iz člena 10(1) Direktive 2001/82/ES zagotovi, da ima enoprsti kopitar status živali:
(a)
namenjene za zakol za prehrano ljudi, kar je običajni primer; ali
(b)
ki ni namenjena za zakol za prehrano ljudi, kakor je določeno v delu II oddelka II identifikacijskega dokumenta.
3. Kadar zdravljenje iz odstavka 2 tega člena ni dovoljeno za enoprstega kopitarja, namenjenega za zakol za prehrano ljudi, zagotovi odgovorni veterinar iz člena 10(1) Direktive 2001/82/ES, da se zadevni enoprsti kopitar v skladu z odstopanjem iz člena 10(2) Direktive 2001/82/ES pred zdravljenjem nepreklicno določi za žival, ki ni namenjena za zakol za prehrano ljudi, in sicer:
(a)
z izpolnitvijo in podpisom dela II oddelka II identifikacijskega dokumenta in
(b)
z razveljavitvijo dela III oddelka II identifikacijskega dokumenta v skladu z navodili iz dela III oddelka II.
4. Po sprejetju ukrepov iz odstavka 3 imetnik enoprstega kopitarja predloži identifikacijski dokument organu izdaje v državi članici, v kateri se nahaja gospodarstvo z enoprstim kopitarjem, ali zagotovi informacije prek spleta, če je vzpostavljen tak dostop do podatkovne zbirke, v največ 14 dneh od datuma podpisa v delu II oddelka II identifikacijskega dokumenta.
5. Z odstopanjem od odstavka 4 lahko država članica sprejme ukrepe za zagotovitev, da odgovorni veterinar uradno sporoči ukrepe, izvedene v skladu z odstavkom 3, v 14 dneh od datuma podpisa v delu II oddelka II identifikacijskega dokumenta:
(a)
bodisi neposredno organu izdaje iz odstavka 4 in zagotovi informacije, ki jih organ izdaje potrebuje za posodobitev podatkovne zbirke v skladu s členom 39; ali
(b)
neposredno v osrednjo podatkovno zbirko, vzpostavljeno v skladu s členom 39, kadar organ izdaje iz odstavka 4 zagotavlja, da so informacije vključene v podatkovno zbirko, vzpostavljeno v skladu s členom 38.
6. Kadar je treba enoprstega kopitarja zdraviti v okoliščinah iz člena 10(3) Direktive 2001/82/ES, vpiše odgovorni veterinar v del III oddelka II identifikacijskega dokumenta zahtevane podatke o zdravilu, ki vsebuje snovi, bistvene za zdravljenje enoprstega kopitarja ali ki prinašajo dodatne klinične prednosti pri zdravljenju enoprstega kopitarja, naštete v Uredbi (ES) št. 1950/2006.
Odgovorni veterinar vpiše datum zadnjega predpisanega odmerka navedenega zdravila in v skladu s členom 11(4) Direktive 2001/82/ES obvesti imetnika o datumu poteka karence, določene v skladu s členom 10(3) navedene direktive.
POGLAVJE VIII
EVIDENCA IN SANKCIJE
Člen 38
Podatkovna zbirka
1. Pri izdaji identifikacijskega dokumenta ali registraciji že izdanih identifikacijskih dokumentov zabeleži organ izdaje v svojo podatkovno zbirko vsaj naslednje informacije v zvezi z enoprstim kopitarjem:
(a)
edinstveno življenjsko številko;
(b)
vrsto;
(c)
spol;
(d)
barvo;
(e)
datum (dd/mm/llll) rojstva, kot ga je navedel imetnik iz točke (i);
(f)
po potrebi vsaj zadnjih 15 znakov kode, ki jo oddaja transponder, ali kode, ki jo oddaja radiofrekvenčna identifikacijska naprava, ki ni v skladu s standardom ISO 11784, skupaj z informacijami o zahtevanem sistemu odčitavanja ali informacije o nadomestni metodi preverjanja identitete, uporabljeni v skladu s členom 21;
(g)
državo rojstva, kot jo je navedel imetnik iz točke (i);
(h)
datum izdaje in kakršne koli spremembe identifikacijskega dokumenta;
(i)
ime in naslov imetnika, ki je vložil vlogo iz člena 11(1), 15(1), 29(2) ali 32(2) ali, kjer je primerno, predložil identifikacijski dokument, kakor je navedeno v členu 27(3);
(j)
status registriranega kopitarja ali enoprstega kopitarja za rejo in rabo;
(k)
ime živali (rojstno ime in po potrebi trgovsko ime), kot ga je prijavil imetnik iz točke (i);
(l)
znani status živali kot živali, ki ni namenjena za zakol za prehrano ljudi;
(m)
serijsko številko, kadar se taka serijska številka uporablja za identifikacijski dokument iz člena 9(1) in (3), in vse informacije v zvezi z novim identifikacijskim dokumentom, dvojnikom identifikacijskega dokumenta ali nadomestnim identifikacijskim dokumentom, izdanim v skladu s členom 12(3), členom 29, členom 30 ali členom 32;
(n)
državo, v kateri se nahaja gospodarstvo z enoprstim kopitarjem, kot jo je navedel imetnik iz točke (i);
(o)
sporočeni datum pogina ali izgube živali, kot ga je prijavil imetnik iz točke (i), ali datum zakola.
2. Organ izdaje hrani informacije iz odstavka 1 tega člena v svoji podatkovni zbirki vsaj 35 let ali vsaj dve leti po datumu obvestila o poginu enoprstega kopitarja v skladu s členom 34.
3. Najpozneje v 15 dneh od datuma evidentiranja informacij iz odstavka 1 tega člena organ izdaje iz navedenega odstavka sporoči informacije iz točk (a) do (j) in (l) do (o) navedenega odstavka v osrednjo podatkovno zbirko, vzpostavljeno v skladu s členom 39, v državi članici:
(a)
v kateri je organ izdaje odobren, priznan ali imenovan ali ima v njej sedež v skladu s členom 5(1);
(b)
v kateri se je enoprsti kopitar rodil.
Člen 39
Vzpostavitev osrednje podatkovne zbirke
1. Države članice vzpostavijo osrednjo podatkovno zbirko za namene te uredbe.
2. Z odstopanjem od odstavka 1 osrednja podatkovna zbirka ni potrebna v tistih državah članicah, ki imajo eno podatkovno zbirko za registrirane enoprste kopitarje in eno podatkovno zbirko za enoprste kopitarje za rejo in rabo, če:
(a)
sta zagotovljena učinkovita izmenjava informacij med obema podatkovnima zbirkama in sodelovanje z osrednjimi podatkovnimi zbirkami v skladu s členom 40 zaradi posodabljanja identifikacijskih podatkov za enoprste kopitarje, pri katerih je bil spremenjen njihov status bodisi v registrirane enoprste kopitarje ali v enoprste kopitarje za rejo in rabo;
(b)
ima pristojni organ neposreden dostop do navedenih podatkovnih zbirk.
3. Države članice dajo imena, naslove in kontaktne podatke svojih osrednjih podatkovnih zbirk na voljo drugim državam članicam in javnosti na spletnem mestu iz člena 6(1).
Člen 40
Upravljanje in sodelovanje osrednjih podatkovnih zbirk
1. Vsaka država članica zagotovi, da organi izdaje iz člena 5(1) vključijo informacije iz točke (e) člena 28 in člena 38(1) v zvezi z enoprstimi kopitarji, identificiranimi na njenem ozemlju, v osrednjo podatkovno zbirko ali da so podatkovne zbirke organov izdaje na njenem ozemlju povezane z navedeno osrednjo podatkovno zbirko.
2. V skladu z Direktivo 89/608/EGS države članice sodelujejo pri upravljanju svojih osrednjih podatkovnih zbirk in zagotovijo, da:
(a)
v skladu s členom 28 te uredbe osrednja podatkovna zbirka sporoči s sklicem na edinstveno življenjsko številko kakršne koli spremembe identifikacijskih podatkov iz člena 38(1) osrednji podatkovni zbirki države članice, v kateri je bil izdan identifikacijski dokument;
(b)
imajo pristojni organi drugih držav članic brezplačen dostop do minimalnih informacij v osrednji podatkovni zbirki, da preverijo, ali je vanjo vnesena koda transponderja, edinstvena življenjska številka ali številka potnega lista.
Člen 41
Sankcije
Države članice sprejmejo pravila o sankcijah, ki se uporabljajo za kršitve določb te uredbe, in vse potrebne ukrepe, da se zagotovi njihovo izvajanje. Predpisane sankcije morajo biti učinkovite, sorazmerne in odvračilne. Države članice najpozneje do 1. januarja 2016 uradno obvestijo Komisijo o navedenih določbah in brez odlašanja tudi o vseh nadaljnjih spremembah, ki vplivajo na te določbe.
POGLAVJE IX
PREHODNE IN KONČNE DOLOČBE
Člen 42
Razveljavitev
Uredba (ES) št. 504/2008 se razveljavi z učinkom od 1. januarja 2016.
Sklicevanja na razveljavljeno uredbo se štejejo za sklicevanja na to uredbo.
Člen 43
Prehodne določbe
1. Z odstopanjem od člena 4(2) se za naslednje enoprste kopitarje šteje, da so identificirani v skladu s to uredbo:
(a)
enoprsti kopitarji, ki so rojeni najpozneje 30. junija 2009 in identificirani do navedenega datuma v skladu z Odločbo 93/623/EGS ali Odločbo 2000/68/ES, če so identifikacijski dokumenti, izdani za navedene enoprste kopitarje:
(i)
registrirani v skladu s členom 21(1) Uredbe (ES) št. 504/2008 najpozneje do 31. decembra 2009; in
(ii)
vsebujejo oddelek, ki ustreza oddelku IX vzorčnega identifikacijskega dokumenta iz Priloge k Odločbi 93/623/EGS, del III-A identifikacijskega dokumenta pa je izpolnjen, če so vnesene informacije v del III-B tega dokumenta;
(b)
enoprsti kopitarji, ki so rojeni najpozneje do 30. junija 2009, vendar niso identificirani do navedenega datuma v skladu z Odločbo 93/623/EGS ali Odločbo 2000/68/ES, če so bili identificirani v skladu z Uredbo (ES) št. 504/2008 najpozneje do 31. decembra 2009;
(c)
enoprsti kopitarji, identificiranih v skladu z Uredbo (ES) št. 504/2008 do 31. decembra 2015.
2. Enoprsti kopitarji, ki so bili rojeni v Uniji ali uvoženi v Unijo iz tretje države po 30. juniju 2009 in ki niso bili identificirani v skladu z Uredbo (ES) št. 504/2008 do 31. decembra 2015, se identificirajo v skladu s členom 29 ali 32 te uredbe glede na razpoložljive informacije o njihovi identiteti in se uvrstijo v del II oddelka II dvojnika identifikacijskega dokumenta kot živali, ki niso namenjene za zakol za prehrano ljudi.
3. Z odstopanjem od člena 13(2) državam članicam, ki so odobrile odstopanja v skladu s členom 7 Uredbe (ES) št. 504/2008 pred 1. januarjem 2016 in o tem ustrezno obvestile Komisijo še pred navedenim datumom, o tem ni treba ponovno obvestiti Komisije.
4. Države članice, ki niso vzpostavile osrednje podatkovne zbirke, kakor je določeno v členu 39, vzpostavijo osrednjo podatkovno zbirko v skladu s členom 39 in zagotovijo njeno delovanje v skladu s členom 40 najpozneje do 30. junija 2016.
Člen 44
Začetek veljavnosti
Ta uredba začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
Uporabljati se začne 1. januarja 2016. Vendar se člen 39 uporablja od 1. julija 2016 v tistih državah članicah, ki do 1. januarja 2016 niso vzpostavile operativne osrednje podatkovne zbirke.
Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.
V Bruslju, 17. februarja 2015