ROZHODNUTÍ RADY
ze dne 15. července 2013,
kterým se některé členské státy opravňují, aby v zájmu Evropské unie ratifikovaly protokol, kterým se mění Vídeňská úmluva o občanskoprávní odpovědnosti za jaderné škody ze dne 21. května 1963, nebo k němu přistoupily, jakož i učinily prohlášení ohledně uplatňování příslušných vnitřních pravidel práva Unie
(2013/434/EU)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 81 odst. 2 ve spojení s čl. 218 odst. 6 písm. a) této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Unie usiluje o vytvoření společného soudního prostoru založeného na zásadě vzájemného uznávání soudních rozhodnutí.
(2)
Protokol ze dne 12. září 1997 (dále jen „protokol z roku 1997“), kterým se mění Vídeňská úmluva o občanskoprávní odpovědnosti za jaderné škody ze dne 21. května 1963 (dále jen „Vídeňská úmluva“), byl vyjednán s cílem zlepšit odškodnění obětí škod způsobených jadernými událostmi. Je tudíž žádoucí, aby se v členských státech, které jsou smluvními stranami Vídeňské úmluvy, uplatňovala ustanovení protokolu z roku 1997.
(3)
Unie má výlučnou pravomoc, pokud jde o články XI a XII Vídeňské úmluvy v znění protokolu z roku 1997, pokud se jejich ustanovení týkají pravidel stanovených nařízením Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (1). Nařízení Rady (ES) č. 44/2001 bude ke dni 10. ledna 2015 nahrazeno nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 ze dne 12. prosince 2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (2). Členské státy si ponechávají pravomoc v záležitostech, na něž se vztahuje protokol z roku 1997 a jež se netýkají práva Unie. Vzhledem k obsahu a záměru protokolu z roku 1997 nelze přijetí ustanovení protokolu spadajících do pravomoci Unie oddělit od ustanovení, která spadají do pravomoci členských států.
(4)
Vídeňská úmluva ani protokol z roku 1997 neumožňují účast regionálním organizacím pro hospodářskou integraci. Unie se proto nemůže stát smluvní stranou protokolu z roku 1997.
(5)
Členské státy, které jsou smluvními stranami Vídeňské úmluvy, a před přistoupením k Evropské unii protokol z roku 1997 neratifikovaly, by proto měly být oprávněny protokol z roku 1997 v zájmu Unie ratifikovat nebo k němu přistoupit.
(6)
Dvanáct členských států Unie, konkrétně Belgie, Německo, Řecko, Španělsko, Francie, Itálie, Nizozemsko, Portugalsko, Slovinsko, Finsko, Švédsko a Spojené království jsou smluvními stranami Pařížské úmluvy o odpovědnosti vůči třetím stranám v oblasti jaderné energie ze dne 29. července 1960, pozměněné dodatkovým protokolem ze dne 28. ledna 1964 a protokolem ze dne 16. listopadu 1982 (dále jen „Pařížská úmluva“). Pařížská úmluva stanoví režim pro odškodnění obětí škod způsobených jadernými událostmi, který vychází z podobných zásad jako Vídeňská úmluva. Protokol ze dne 12. února 2004 (dále jen „protokol z roku 2004“), kterým se mění Pařížská úmluva, zlepšuje odškodnění obětí škod způsobených jadernými událostmi. Členské státy, které jsou smluvními stranami Pařížské úmluvy, byly oprávněny rozhodnutími Rady 2004/294/ES (3) a 2007/727/ES (4), aby protokol z roku 2004 v zájmu tehdejšího Společenství ratifikovaly nebo k němu přistoupily. Je proto objektivně opodstatněné, aby toto rozhodnutí nebylo určeno těm členským státům, které jsou smluvními stranami Pařížské úmluvy a nikoli Vídeňské úmluvy.
(7)
Pět členských států Unie, konkrétně Irsko, Kypr, Lucembursko, Malta a Rakousko, kromě toho není smluvními stranami ani Vídeňské úmluvy, ani Pařížské úmluvy. Vzhledem k tomu, že protokol z roku 1997 mění Vídeňskou úmluvu a že nařízení (ES) č. 44/2001 opravňuje členské státy vázané uvedenou úmluvou, aby pokračovaly v uplatňování pravidel stanovených v úmluvě, která se týkají příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí, je objektivně opodstatněné, aby bylo toto rozhodnutí určeno pouze těm členským státům, které jsou smluvními stranami Vídeňské úmluvy. Irsko, Kypr, Lucembursko, Malta a Rakousko by se tedy měly i nadále řídit pravidly obsaženými v nařízení (ES) č. 44/2001 a používat je pro oblast upravenou Vídeňskou úmluvou a protokolem z roku 1997, kterým se uvedená úmluva mění.
(8)
V důsledku toho se použití ustanovení protokolu z roku 1997, pokud jde o Unii, omezí pouze na ty členské státy, které jsou smluvními stranami Vídeňské úmluvy v okamžiku přijetí tohoto rozhodnutí.
(9)
Pravidla týkající se uznávání a výkonu soudních rozhodnutí, která jsou stanovena v článku XII Vídeňské úmluvy ve znění článku 14 protokolu z roku 1997, by neměla mít přednost před pravidly upravujícími řízení o uznávání a výkonu soudních rozhodnutí stanovenými v nařízení (ES) č. 44/2001. Členské státy, jež jsou tímto rozhodnutím oprávněny ratifikovat protokol z roku 1997 nebo k němu přistoupit, by tudíž měly učinit prohlášení stanovené v tomto rozhodnutí, aby bylo zajištěno uplatňování příslušných pravidel Unie.
(10)
Spojené království a Irsko, na něž se vztahuje Protokol č. 21 o postavení Spojeného království a Irska s ohledem na prostor svobody, bezpečnosti a práva připojený ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, se účastní přijímání a používání tohoto rozhodnutí.
(11)
V souladu s články 1 a 2 Protokolu č. 22 o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto rozhodnutí, a toto rozhodnutí pro ně není závazné ani použitelné,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rada opravňuje Bulharsko, Českou republiku, Estonsko, Litvu, Maďarsko, Polsko a Slovensko, aby v zájmu Unie ratifikovaly protokol ze dne 12. září 1997, kterým se mění Vídeňská úmluva o občanskoprávní odpovědnosti za jaderné škody ze dne 21. května 1963, nebo k němu přistoupily.
Znění protokolu z roku 1997 se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Rada opravňuje Bulharsko, Českou republiku, Estonsko, Litvu, Maďarsko, Polsko a Slovensko, aby učinily následující prohlášení:
„Soudní rozhodnutí v záležitostech, na něž se vztahuje Protokol ze dne 12. září 1997, kterým se mění Vídeňská úmluva o občanskoprávní odpovědnosti za jaderné škody ze dne 21. května 1963, vydaná soudem některého členského státu Evropské unie, jenž je smluvní stranou tohoto protokolu, jsou uznávána a vykonatelná v [název členského státu činícího prohlášení] v souladu s příslušnými pravidly Evropské unie v této oblasti.“
Článek 3
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno Bulharské republice, České republice, Estonské republice, Litevské republice, Maďarsku, Polské republice a Slovenské republice v souladu se Smlouvami.
V Bruselu dne 15. července 2013.
SKLEP SVETA
z dne 15. julija 2013
o pooblastilu nekaterim državam članicam, da v interesu Evropske unije ratificirajo Protokol o spremembi Dunajske konvencije o civilni odgovornosti za jedrsko škodo z dne 21. maja 1963 ali pristopijo k njemu ter dajo izjavo o uporabi ustreznih notranjih predpisov zakonodaje Unije
(2013/434/EU)
SVET EVROPSKE UNIJE JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 81(2) v povezavi s točko (a) člena 218(6) Pogodbe,
ob upoštevanju predloga Evropske komisije,
ob upoštevanju odobritve Evropskega parlamenta,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Unija si prizadeva za oblikovanje skupnega pravosodnega območja, ki bo temeljilo na načelu vzajemnega priznavanja sodnih odločb.
(2)
Protokol z dne 12. septembra 1997 (v nadaljnjem besedilu: Protokol iz leta 1997) o spremembi Dunajske konvencije o civilni odgovornosti za jedrsko škodo z dne 21. maja 1963 (v nadaljnjem besedilu: Dunajska konvencija) je bil dosežen s pogajanji, da bi izboljšali sistem odškodnin za žrtve škode, povzročene z jedrsko nesrečo. Zaželeno bi torej bilo, da se določbe Protokola iz leta 1997 uporabljajo v državah članicah, ki so pogodbenice Dunajske konvencije.
(3)
Unija ima izključno pristojnost v zvezi s členoma XI in XII Dunajske konvencije, kakor je bila spremenjena s Protokolom iz leta 1997, kolikor te določbe vplivajo na pravila iz Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (1). Uredba (ES) št. 44/2001 bo 10. januarja 2015 nadomeščena z Uredbo (EU) št. 1215/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (2). Države članice ohranijo pristojnost za zadeve, ki jih ureja Protokol iz leta 1997, in ne vplivajo na pravo Unije. Ob upoštevanju vsebine in cilja Protokola iz leta 1997 sprejetje določb Protokola, ki sodijo v pristojnost Unije, ne more biti ločeno od določb, ki sodijo v pristojnost držav članic.
(4)
Organizacije za regionalno gospodarsko sodelovanje ne morejo pristopiti k Dunajski konvenciji in Protokolu iz leta 1997. Unija zato ne more postati pogodbenica Protokola iz leta 1997.
(5)
Države članice, ki so pogodbenice Dunajske konvencije, pred pristopom k Uniji pa niso ratificirale Protokola iz leta 1997, bi se zato morale pooblastiti, da v interesu Unije ratificirajo Protokol iz leta 1997 ali pristopijo k njemu.
(6)
Dvanajst držav članic Unije, in sicer Belgija, Nemčija, Grčija, Španija, Francija, Italija, Nizozemska, Portugalska, Slovenija, Finska, Švedska in Združeno kraljestvo, je pogodbenic Konvencije o odgovornosti tretjim na področju jedrske energije z dne 29. julija 1960, kot je bila spremenjena z dodatnim protokolom z dne 28. januarja 1964 in s protokolom z dne 16. novembra 1982 (v nadaljnjem besedilu: Pariška konvencija). Pariška konvencija določa sistem odškodnin za žrtve škode, povzročene z jedrsko nesrečo, ki temelji na podobnih načelih kot Dunajska konvencija. Protokol z dne 12. februarja 2004 (v nadaljnjem besedilu: Protokol iz leta 2004) o spremembi Pariške konvencije izboljšuje sistem odškodnin za žrtve škode, povzročene z jedrsko nesrečo. Države članice, ki so pogodbenice Pariške konvencije, so bile z odločbama Sveta 2004/294/ES (3) in 2007/727/ES (4) pooblaščene, da v interesu Skupnosti ratificirajo Protokol iz leta 2004 ali pristopijo k njemu. Zato je objektivno upravičeno, da se ta sklep ne naslovi na tiste države članice, ki so pogodbenice Pariške konvencije, ne pa Dunajske konvencije.
(7)
Poleg tega pet držav članic Unije, in sicer Irska, Ciper, Luksemburg, Malta in Avstrija, ni pogodbenic niti Dunajske konvencije niti Pariške konvencije. Glede na to, da Protokol iz leta 1997 spreminja Dunajsko konvencijo in da Uredba (ES) št. 44/2001 državam članicam, ki jih zavezuje navedena konvencija, omogoča, da še naprej uporabljajo pravila o pristojnosti ter priznavanju in izvrševanju, določena v njej, je objektivno upravičeno, da se ta sklep naslovi samo na države članice, ki so pogodbenice Dunajske konvencije. V skladu s tem bi se morale Irska, Ciper, Luksemburg, Malta in Avstrija še naprej opirati na pravila iz Uredbe (ES) št. 44/2001 in jih uporabljati na področju, ki ga urejata Dunajska konvencija in Protokol iz leta 1997 o spremembi navedene konvencije.
(8)
Določbe Protokola iz leta 1997, kar zadeva Unijo, se zato uporabljajo samo za tiste države članice, ki so v času sprejetja tega sklepa pogodbenice Dunajske konvencije.
(9)
Pravila o priznavanju in izvrševanju sodnih odločb iz člena XII Dunajske konvencije, kakor je bil spremenjen s členom 14 Protokola iz leta 1997, ne bi smela imeti prednosti pred pravili, ki urejajo postopek priznavanja in izvrševanja sodnih odločb in so določena z Uredbo (ES) št. 44/2001. Države članice, ki so s tem sklepom pooblaščene, da ratificirajo Protokol iz leta 1997 ali pristopijo k njemu, bi zato morale dati izjavo, navedeno v tem sklepu, da bodo še naprej uporabljale ustrezna pravila Unije.
(10)
Združeno kraljestvo in Irska, za katera se uporablja Protokol št. 21 o stališču Združenega kraljestva in Irske glede območja svobode, varnosti in pravice, ki je priložen Pogodbi o Evropski uniji in Pogodbi o delovanju Evropske unije, sodelujeta pri sprejetju in uporabi tega sklepa.
(11)
V skladu s členoma 1 in 2 Protokola št. 22 o stališču Danske, ki je priložen Pogodbi o Evropski uniji in Pogodbi o delovanju Evropske unije, Danska ne sodeluje pri sprejetju tega sklepa, ki zato zanjo ni zavezujoč in se v njej ne uporablja -
SPREJEL NASLEDNJI SKLEP:
Člen 1
Svet pooblašča Bolgarijo, Češko, Estonijo, Litvo, Madžarsko, Poljsko in Slovaško, da v interesu Unije ratificirajo Protokol z dne 12. septembra 1997 o spremembi Dunajske konvencije o civilni odgovornosti za jedrsko škodo z dne 21. maja 1963 ali pristopijo k njemu.
Besedilo Protokola iz leta 1997 je priloženo temu sklepu.
Člen 2
Svet pooblašča Bolgarijo, Češko, Estonijo, Litvo, Madžarsko, Poljsko in Slovaško, da dajo naslednjo izjavo:
„Sodne odločbe o zadevah, urejenih s Protokolom z dne 12. septembra 1997 o spremembi Dunajske konvencije o civilni odgovornosti za jedrsko škodo z dne 21. maja 1963, ki jih izda sodišče države članice Evropske unije, ki je pogodbenica navedenega protokola, se v skladu z ustreznimi pravili Evropske unije na zadevnem področju priznajo in izvršujejo tudi v [ime države članice, ki daje izjavo].“
Člen 3
Ta sklep začne veljati dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
Člen 4
Ta sklep je v skladu s Pogodbama naslovljen na Republiko Bolgarijo, Češko republiko, Republiko Estonijo, Republiko Litvo, Madžarsko, Republiko Poljsko in Slovaško republiko.
V Bruslju, 15. julija 2013