ROZHODNUTÍ RADY č. 940/2014/EU
ze dne 17. prosince 2014
o režimu tzv. „octroi de mer“ (přístavní daně) v nejvzdálenějších francouzských regionech
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 349 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,
v souladu se zvláštním legislativním postupem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Ustanovení smlouvy, která se týkají nejvzdálenějších regionů Unie, k nimž patří francouzské zámořské departementy, v zásadě nedovolují žádné rozdíly ve zdanění místních produktů a produktů z metropolitní Francie nebo jiných členských států. Podle článku 349 smlouvy však lze pro tyto regiony zavést konkrétní opatření z důvodu trvalého znevýhodnění, které má dopad na jejich sociální a hospodářskou situaci.
(2)
Tato konkrétní opatření musí brát v úvahu zvláštní charakter a omezení nejvzdálenějších regionů, aniž by narušila integritu a soudržnost právního řádu Unie, který zahrnuje i vnitřní trh a společné politiky. Neměnnost a spolupůsobení nepříznivých faktorů (odlehlost, závislost na surovinách a energii, povinnost vytvářet větší zásoby, malý rozsah místního trhu v kombinaci s málo rozvinutou vývozní činností) na nejvzdálenější regiony Unie uvedené v článku 349 smlouvy se projevují zvýšením nákladů na produkci, a tedy i pořizovací ceny produktů z místní produkce, které by bez konkrétních opatření byly méně konkurenceschopné v porovnání s produkty odjinud, a to i při zohlednění nákladů na dopravu do zámořských departementů. Tato skutečnost by ztížila zachování místní produkce. Proto je nezbytné zavést konkrétní opatření, která posílí místní průmysl zvýšením jeho konkurenceschopnosti. Rozhodnutí Rady 2004/162/ES (1) povoluje Francii do 31. prosince 2014 v zájmu obnovení konkurenceschopnosti produktů z místní produkce uplatnit osvobození od tzv. „octroi de mer“ (přístavní daně) či její snížení u některých produktů, které pocházejí z místní produkce nejvzdálenějších regionů Guadeloupe, Guyana, Martinik, Réunion a od 1. ledna 2014 též Mayotte. Seznam produktů, pro které platí výše uvedené osvobození od daně nebo její snížení, je uveden v příloze zmíněného rozhodnutí. Rozdíl ve výši daně mezi místními a ostatními produkty nesmí podle druhu produktu překročit 10, 20 nebo 30 procentních bodů.
(3)
Francie požádala, aby i po 1. lednu 2015 byla zachována úprava podobná úpravě zavedené rozhodnutím 2004/162/ES. Francie tvrdí, že výše zmíněná znevýhodnění jsou trvalé povahy, že režim zdanění zavedený rozhodnutím 2004/162/ES umožnil zachovat a v některých případech i rozvinout místní produkci a neznamenal pro přijímající podniky zdroj příjmů, neboť celkově se dovozy produktů podléhajících diferencovanému zdanění nadále zvyšoval.
(4)
Francie oznámila Komisi pro každý z dotčených nejvzdálenějších regionů - Guadeloupe, Guyanu, Martinik, Mayotte a Réunion - pět souborů seznamů produktů, u nichž hodlá uplatňovat diferencované zdanění ve výši 10, 20 nebo 30 procentních bodů podle toho, zda jsou tyto produkty v těchto regionech produkovány, či ne. Opatření se netýká nejvzdálenějšího regionu Saint-Martin.
(5)
Toto rozhodnutí provádí článek 349 smlouvy a povoluje Francii používat diferencované zdanění na produkty, u kterých byla doložena za prvé existence místní produkce, za druhé existence významného dovozu zboží (včetně dovozu z metropolitní Francie i jiných členských států), který může ohrozit zachování místní produkce, a za třetí existence dodatečných nákladů zvyšujících pořizovací cenu produktů z místní produkce oproti produktům pocházejícím odjinud a narušujících konkurenceschopnost produktů z místní produkce. Povolený rozdíl ve zdanění by neměl být vyšší než doložené vícenáklady. Použití těchto zásad umožní provést článek 349 smlouvy v míře nezbytně nutné a bez toho, aby byla místní produkci poskytnuta neodůvodněná výhoda; díky tomu nebude narušena integrita a soudržnost právního řádu Unie, a zejména nebude narušena hospodářská soutěž na vnitřním trhu a politika v oblasti státní podpory.
(6)
V zájmu zjednodušení povinností pro malé podniky by se osvobození od daně či její snížení měla týkat pouze hospodářských subjektů, jejichž roční obrat činí alespoň 300 000 EUR. Hospodářské subjekty, jejichž roční obrat této hranice nedosahuje, by „octroi de mer“ podléhat neměly, ale neměly by moci si tuto daň odečíst na vstupu.
(7)
Stejně tak soudržnost s právem Unie vyžaduje, aby se rozdíl ve zdanění neuplatňoval na potravinové produkty, které využívají podpor stanovených v kapitole III nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 228/2013 (2). Cílem uvedeného ustanovení je zabránit tomu, aby dopad finančních zemědělských podpor poskytnutých zvláštním režimem zásobování byl smazán či omezen vyšším zdaněním subvencovaných produktů prostřednictvím „octroi de mer“.
(8)
Cíle podpory sociálního a hospodářského rozvoje francouzských zámořských departementů, které již byly vytyčeny v rozhodnutí 2004/162/ES, jsou potvrzeny díky požadavkům na účel „octroi de mer“. Začlenění příjmů z této daně do zdrojů hospodářského a daňového systému francouzských zámořských departementů a jejich využití v rámci strategie hospodářského a sociálního rozvoje těchto regionů, včetně podpory místních činností, je právní povinností.
(9)
Je nezbytné prodloužit dobu použitelnosti rozhodnutí 2004/162/ES o šest měsíců až do 30. června 2015. Nová lhůta umožní Francii provést toto rozhodnutí ve svém vnitrostátním práva.
(10)
Doba použitelnosti režimu je stanovena na pět let a šest měsíců do 31. prosince 2020, kdy rovněž skončí platnost stávajících pokynů pro regionální státní podpory. Ještě předtím však bude nutné posoudit výsledky uplatňování tohoto režimu. Francie by proto měla předložit Komisi do 31. prosince 2017 zprávu o uplatňování ustanovení zavedeného režimu zdanění za účelem ověření dopadu přijatých opatření a jejich přínosu pro zachování, podporu či rozvoj místních hospodářských činností, přičemž se vezmou v úvahu znevýhodnění postihující nejvzdálenější regiony. Zpráva by měla zejména ověřit, zda daňové výhody, jež Francie uděluje místním produktům, nepřekračují nezbytně nutnou míru a zda jsou tyto výhody nadále nezbytné a přiměřené. Navíc by měla obsahovat rozbor dopadu, jejž má zavedený režim na úroveň cen v nejvzdálenějších francouzských regionech. Na základě této zprávy by Komise měla vypracovat svou zprávu pro Radu a případně předložit návrh na změnu ustanovení tohoto rozhodnutí, aby se zohlednila její zjištění.
(11)
Rozhodnutí je třeba použít od 1. července 2015, aby se zabránilo právnímu vakuu.
(12)
Tímto rozhodnutím není dotčeno případné použití článků 107 a 108 Smlouvy.
(13)
Cílem tohoto rozhodnutí je stanovit právní rámec pro „octroi de mer“ od 1. ledna 2015. S ohledem na tuto naléhavost je třeba odchýlit se od osmitýdenní lhůty stanovené v článku 4 protokolu č. 1 o úloze vnitrostátních parlamentů v Evropské unii, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Odchylně od článků 28, 30 a 110 smlouvy se Francii povoluje do 31. prosince 2020 uplatnit osvobození od tzv. „octroi de mer“ (námořní daně) nebo její snížení u produktů, jejichž seznam je uveden v příloze a které pocházejí z místní produkce na Guadeloupu, v Guyaně, na Martiniku, Mayotte a Réunionu jakožto nejvzdálenějších regionech ve smyslu článku 349 smlouvy.
Tato osvobození a snížení musí být součástí strategie hospodářského a sociálního rozvoje dotčených nejvzdálenějších regionů, se zohledněním rámce Unie pro tuto strategii, a přispívat k podpoře místních činností a nesmí měnit podmínky obchodu v míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem.
2. Uplatnění úplného osvobození od daně či jejího snížení uvedených v odstavci 1 nesmí vést k tomu, že by rozdíly oproti úrovni zdanění použité na podobné produkty, které nepocházejí z dotčených nejvzdálenějších regionů, byly vyšší než:
a)
deset procentních bodů u produktů uvedených v části A přílohy;
b)
dvacet procentních bodů u produktů uvedených v části B přílohy;
c)
třicet procentních bodů u produktů uvedených v části C přílohy.
Francie se zavazuje, že osvobození a snížení použitá na produkty uvedené v příloze nepřekročí procentní podíl, který je nezbytně nutný k zachování, podpoře a rozvoji místních hospodářských činností.
3. Osvobození od daně či její snížení uvedená v odstavcích 1 a 2 uplatní Francie na hospodářské subjekty, jejichž roční obrat činí nejméně 300 000 EUR. Hospodářské subjekty, jejichž roční obrat nedosahuje této hranice, „octroi de mer“ nepodléhají.
Článek 2
Na produkty, pro něž byl využit zvláštní režim zásobování stanovený v kapitole III nařízení (EU) č. 228/2013, uplatní francouzské orgány stejný režim zdanění jako na produkty z místní produkce.
Článek 3
1. Režimy zdanění uvedené v článku 1 Francie Komisi neprodleně oznámí.
2. Francie předloží Komisi do 31. prosince 2017 zprávu o uplatňování režimu zdanění uvedeného v článku 1, v níž sdělí, jaký měla přijatá opatření dopad a jaký byl jejich přínos pro zachování, podporu a rozvoj místních hospodářských činností, přičemž se vezmou v úvahu znevýhodnění postihující nejvzdálenější regiony.
Na základě této zprávy vypracuje Komise svou zprávu pro Radu a případně jí předloží návrh na změnu ustanovení tohoto rozhodnutí.
Článek 4
V čl. 1 odst. 1 rozhodnutí 2004/162/ES se datum „31. prosince 2014“ nahrazuje datem „30. června 2015“.
Článek 5
Články 1 až 3 se použijí ode dne 1. července 2015.
Článek 4 se použije ode dne 1. ledna 2015.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno Francouzské republice.
V Bruselu dne 17. prosince 2014.
SKLEP SVETA št. 940/2014/EU
z dne 17. decembra 2014
o režimu pristaniških pristojbin v najbolj oddaljenih francoskih regijah
SVET EVROPSKE UNIJE JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 349 Pogodbe,
ob upoštevanju predloga Evropske komisije,
po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom,
ob upoštevanju mnenja Evropskega parlamenta,
v skladu s posebnim zakonodajnim postopkom,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Določbe Pogodbe, ki se uporabljajo za najbolj oddaljene regije Unije, ki zajemajo tudi francoske čezmorske departmaje, načeloma ne omogočajo nobene razlike v obdavčitvi lokalnih proizvodov in proizvodov iz celinske Francije ali drugih držav članic. Člen 349 Pogodbe kljub temu določa možnost uvedbe posebnih ukrepov v korist najbolj oddaljenih regij zaradi stalnih omejitev, ki vplivajo na njihov ekonomski in socialni položaj.
(2)
Taki posebni ukrepi morajo upoštevati posebne značilnosti in omejitve navedenih regij, ne da bi s tem ogrozili celovitost in povezanost pravnega reda Unije, vključno z notranjim trgom in skupnimi politikami. Stalnost in kombinacija omejitev, s katerimi se soočajo najbolj oddaljene regije Unije, kot so omenjene v členu 349 Pogodbe (oddaljenost, odvisnost od surovin in energije, obveznost ustvarjanja večjih zalog, majhnost lokalnega trga skupaj z nizko ravnjo izvozne dejavnosti, itd.), pomeni, da so proizvodni stroški in s tem neto cena lokalno proizvedenih proizvodov višji, tako da brez posebnih ukrepov ne morejo konkurirati proizvodom od drugod, tudi če se upoštevajo stroški njihovega prevoza v francoske čezmorske departmaje. Zaradi tega bi bilo težje ohraniti lokalno proizvodnjo. Zato je treba sprejeti posebne ukrepe, da bi se z izboljšanjem konkurenčnosti okrepila lokalna industrija. Da bi Francija ponovno vzpostavila konkurenčnost lokalno proizvedenih proizvodov, lahko v skladu z Odločbo Sveta 2004/162/ES (1) do 31. decembra 2014 uporablja oprostitve ali znižanja pristaniških pristojbin za nekatere proizvode, ki so proizvedeni v najbolj oddaljenih regijah Guadeloupe, Francoska Gvajana, Martinik in Reunion, od 1. januarja 2014 pa tudi Mayotte. Priloga k navedeni odločbi vsebuje seznam proizvodov, za katere se lahko uporabljajo oprostitve ali znižanja tega davka. Razlika v obdavčitvi med lokalno proizvedenimi in drugimi proizvodi ne sme presegati 10, 20 ali 30 odstotnih točk, kar je odvisno od proizvoda.
(3)
Francija je zaprosila, da se po 1. januarju 2015 ohrani sistem, ki je podoben tistemu iz Odločbe 2004/162/ES. Francija poudarja, da so navedene omejitve trajne narave, da je sistem obdavčitve, ki ga določa Odločba 2004/162/ES, omogočil ohranitev, v nekaterih primerih pa razvoj lokalne proizvodnje ter da ta sistem ni pomenil prednosti za upravičena podjetja, saj je na splošno uvoz proizvodov, za katere se uporablja diferencirana obdavčitev, še naprej naraščal.
(4)
Francija je Komisiji za vsako od zadevnih najbolj oddaljenih regij (Guadeloupe, Francoska Gvajana, Martinik, Mayotte in Reunion) predložila pet sklopov seznamov proizvodov, za katere namerava uporabiti diferencirano obdavčitev v višini 10, 20 ali 30 odstotnih točk, odvisno od tega, ali gre za lokalno proizvedene proizvode ali ne. To ne zadeva najbolj oddaljene francoske regije Saint-Martin.
(5)
S tem sklepom se izvajajo določbe člena 349 Pogodbe in se Franciji dovoli, da uporabi diferencirano obdavčitev za proizvode, za katere je bilo utemeljeno: prvič, da so proizvedeni lokalno; drugič, da obstaja znaten uvoz blaga (vključno iz celinske Francije in drugih držav članic), ki bi lahko ogrozil ohranitev lokalne proizvodnje; in tretjič, da obstajajo višji stroški, ki povečujejo neto ceno lokalnih proizvodov v primerjavi s proizvodi od drugod ter ogrožajo konkurenčnost lokalno proizvedenih proizvodov. Dovoljena diferencirana obdavčitev ne sme presegati dokazanih višjih stroškov. Uporaba navedenih načel bi omogočila izvajanje določb člena 349 Pogodbe, ne da bi prekoračila to, kar je potrebno za dosego cilja, in brez ustvarjanja neupravičenih prednosti za lokalno proizvodnjo, da ne bi škodovala celovitosti in povezanosti pravnega reda Unije, vključno z ohranitvijo neizkrivljene konkurence na notranjem trgu in politikami državne pomoči.
(6)
Zaradi poenostavitve zavez malih podjetij bi morale oprostitve in znižanja davkov zadevati vse gospodarske subjekte, katerih letni promet je 300 000 EUR ali več. Gospodarski subjekti, katerih letni promet je nižji od tega praga, naj ne bi bili zavezani pristaniškim pristojbinam, vendar zneska te pristojbine ne morejo odbiti od davka na svoj dohodek.
(7)
Skladnost z zakonodajo Unije obenem pomeni izključitev razlik v obdavčevanju za kmetijske proizvode, ki so upravičeni do pomoči na podlagi poglavja III Uredbe (EU) št. 228/2013 Evropskega parlamenta in Sveta. (2) Navedeni ukrep preprečuje, da bi se učinek finančne pomoči za kmetijstvo, ki jo zagotavlja posebni režim preskrbe, izničil ali skrčil zaradi višjega davka na subvencionirane proizvode s pomočjo pristaniških pristojbin.
(8)
Cilji podpore socialnemu in gospodarskemu razvoju francoskih čezmorskih departmajev, že določeni v Odločbi 2004/162/ES, so potrjeni z zahtevami glede namena pristaniških pristojbin. Pravna obveznost zahteva, da prihodki iz te dajatve postanejo del virov gospodarske in davčne ureditve francoskih čezmorskih departmajev in se dodelijo gospodarski in socialni strategiji francoskih čezmorskih departmajev, ki vključuje pomoč za spodbujanje lokalnih dejavnosti.
(9)
Obdobje uporabe Odločbe 2004/162/ES je treba podaljšati za šest mesecev, tj. do 30. junija 2015. To obdobje bi Franciji omogočilo, da prenese ta sklep v svoj pravni red.
(10)
Obdobje režima je omejeno na pet let in šest mesecev, tj. do 31. decembra 2020, ko bodo prenehale veljati tudi trenutne smernice za državno pomoč, namenjeno regijam. Ne glede na to bo treba predhodno oceniti rezultate uporabe tega režima. Zato bi morala Francija Komisiji najpozneje 31. decembra 2017 predložiti poročilo o uporabi režima obdavčevanja, da se preveri vpliv sprejetih ukrepov in njihov prispevek k ohranjanju, spodbujanju in razvoju lokalnih ekonomskih dejavnosti, ob upoštevanju omejitev, s katerimi se soočajo najbolj oddaljene regije. Namen poročila bi moralo biti preverjanje, da davčne prednosti, ki jih Francija daje lokalno proizvedenim proizvodom, ne presegajo tega, kar je nujno potrebno, in da so te prednosti še vedno potrebne in sorazmerne. Poleg tega bi moralo poročilo vsebovati analizo učinka, ki ga ima uveljavljeni režim na raven cen v najbolj oddaljenih francoskih regijah. Na osnovi tega poročila bi morala Komisija predložiti Svetu poročilo in po potrebi predlog o prilagoditvi določb tega sklepa, da bi se upoštevale ugotovitve omenjenega poročila.
(11)
Da se prepreči pravna praznina, bi bilo treba ta sklep uporabljati od 1. julija 2015.
(12)
Ta sklep ne posega v morebitno uporabo členov 107 in 108 Pogodbe.
(13)
Namen tega sklepa je od 1. januarja 2015 vzpostaviti pravni okvir za pristaniške pristojbine. Zaradi te nujnosti bi bilo treba narediti izjemo v zvezi z rokom osmih tednov, določenem v členu 4 Protokola (št. 1) o vlogi nacionalnih parlamentov, ki je priložen Pogodbi o Evropski uniji in Pogodbi o delovanju Evropske unije -
SPREJEL NASLEDNJI SKLEP:
Člen 1
1. Z odstopanjem od členov 28, 30 in 110 Pogodbe lahko Francija do 31. decembra 2020 dovoli oprostitve in znižanja davkov, tako imenovanih pristaniških pristojbin, za proizvode, katerih seznam je v Prilogi in ki se proizvajajo lokalno v naslednjih najbolj oddaljenih regijah v smislu člena 349 Pogodbe: Guadeloupe, Francoska Gvajana, Martinik, Mayotte in Reunion.
Te oprostitve ali znižanja morajo upoštevati gospodarsko in socialno strategijo razvoja zadevnih najbolj oddaljenih regij, ob upoštevanju ustreznega okvira Unije, in prispevati k spodbujanju lokalnih dejavnosti, ne da bi negativno vplivale na trgovinske pogoje v obsegu, ki bi bil v nasprotju s skupnim interesom.
2. V skladu s stopnjo obdavčitve, ki se uporablja za podobne proizvode s poreklom zunaj zadevnih najbolj oddaljenih regij, uporaba celotnih oprostitev ali znižanj iz odstavka 1 ne sme voditi k razlikam, ki bi presegale:
(a)
10 odstotnih točk za proizvode, navedene v delu A Priloge;
(b)
20 odstotnih točk za proizvode, navedene v delu B Priloge;
(c)
30 odstotnih točk za proizvode, navedene v delu C Priloge.
Francija se zavezuje, da oprostitve ali znižanja, ki se uporabljajo za proizvode, navedene v Prilogi, ne bodo presegli odstotka, ki je nujno potreben za ohranitev, spodbujanje in razvoj lokalnih gospodarskih dejavnosti.
3. Francija uporablja oprostitve ali znižanja omenjenih davkov iz odstavkov 1 in 2 za gospodarske subjekte, katerih letni promet je 300 000 EUR ali več. Vsi gospodarski subjekti, katerih letni promet je nižji od tega praga, niso zavezani plačilu pristaniških pristojbin.
Člen 2
Francoski organi uporabljajo enak režim obdavčevanja, ki velja za lokalno proizvedene proizvode, tudi za proizvode, za katere velja poseben režim preskrbe, kot ga določa poglavje III Uredbe (EU) št. 228/2013.
Člen 3
1. Francija nemudoma uradno obvesti Komisijo o režimu obdavčevanja iz člena 1.
2. Francija do 31. decembra 2017 Komisiji predloži poročilo o uporabi režima obdavčevanja iz člena 1, ter pri tem opiše vpliv sprejetih ukrepov in njihov prispevek k ohranjanju, spodbujanju in razvoju lokalnih gospodarskih dejavnosti, ob upoštevanju omejitev, s katerimi se soočajo najbolj oddaljene regije.
Na podlagi navedenega poročila Komisija predloži Svetu poročilo in po potrebi tudi predlog za spremembo določb tega sklepa.
Člen 4
V členu 1(1) Odločbe 2004/162/ES se datum „31. decembra 2014“ nadomesti z datumom „30. junija 2015“.
Člen 5
Členi 1 do 3 se uporabljajo od 1. julija 2015.
Člen 4 se uporablja od 1. januarja 2015.
Člen 6
Ta sklep je naslovljen na Francosko republiko.
V Bruslju, 17. decembra 2014,