NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 886/2013
ze dne 15. května 2013,
kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/40/EU, pokud jde o údaje a postupy pro poskytování minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu uživatelům, pokud možno bezplatně
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2010/40/EU ze dne 7. července 2010 o rámci pro zavedení inteligentních dopravních systémů v oblasti silniční dopravy a pro rozhraní s jinými druhy dopravy (1), a zejména na čl. 3 písm. c) a čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice,
po konzultaci s evropským inspektorem ochrany údajů,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Ustanovení čl. 3 písm. c) směrnice 2010/40/EU určuje jako prioritní akci údaje a postupy pro, je-li to možné, poskytování bezplatných minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu uživatelům.
(2)
Ustanovení čl. 6 odst. 1 směrnice 2010/40/EU požaduje, aby Komise přijala specifikace nezbytné k zajištění kompatibility, interoperability a návaznosti, pokud jde o zavádění a provozní využití inteligentních dopravních systémů (ITS) v případě prioritních akcí.
(3)
Sdělení „Směrem k evropskému prostoru bezpečnosti silničního provozu: směry politiky v oblasti bezpečnosti silničního provozu v letech 2011-2020“ (2) uznává, že ITS „mají potenciál hrát významnou roli ve zvýšení bezpečnosti provozu, například pomocí zavedení systémů detekce dopravních nehod a dohledu nad silničním provozem, které jsou schopny poskytovat účastníkům silničního provozu informace v reálném čase“.
(4)
V souvislosti s poskytováním informačních služeb směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/98/ES ze dne 17. listopadu 2003 o opakovaném použití informací veřejného sektoru (3) stanoví minimální pravidla pro opakované použití informací veřejného sektoru v Unii a vybízí členské státy, aby šly za hranice těchto minimálních pravidel a přijaly politiky umožňující široké využívání informací nebo údajů v držení subjektů veřejného sektoru.
(5)
Zavádění a používání aplikací a služeb ITS zahrnuje zpracování osobních údajů, jež by mělo probíhat v souladu s právem Unie, jak je stanoveno zejména ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (4) a ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/58/ES ze dne 12. července 2002 o zpracování osobních údajů a ochraně soukromí v odvětví elektronických komunikací (Směrnice o soukromí a elektronických komunikacích) (5). Proto by na aplikace a služby ITS měly být použity zásady omezení účelu a minimalizace údajů.
(6)
Pro dosažení kompatibility, interoperability a návaznosti je nutné definovat minimální požadavky na služby univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu. Tyto požadavky by se měly vztahovat na určení a používání standardizovaného seznamu událostí nebo podmínek týkajících se bezpečnosti silničního provozu, které mají být sdělovány koncovým uživatelům, jakož i na obsah informací poskytovaných koncovým uživatelům. Pokud koncoví uživatelé získávají informace z různých komunikačních kanálů pod kontrolou veřejných a/nebo soukromých provozovatelů komunikací, poskytovatelů služeb a provozovatelů vysílání věnovaného informacím o dopravním provozu, tyto informace by si neměly odporovat, a měly by proto sestávat ze stejných prvků a měly by být založeny na totožném popisu dotyčné události nebo podmínek.
(7)
Údaje o dopravním provozu související s bezpečností silničního provozu jsou nezbytné k poskytování minimálních univerzálních dopravních informací souvisejících s bezpečností silničního provozu. Jsou shromažďovány a ukládány veřejnými a/nebo soukromými subjekty a poskytovateli služeb. Aby tyto údaje byly snadno k dispozici pro výměnu a opětovné použití pro účely poskytování informačních služeb, měli by je veřejní a/nebo soukromí provozovatelé komunikací a poskytovatelé služeb zpřístupnit prostřednictvím individuálních přístupových míst nebo zajistit, aby byly přístupné prostřednictvím vnitrostátních přístupových míst zřízených a spravovaných členskými státy. Tyto vnitrostátní přístupové body mohou mít podobu depozitáře, registru, internetového portálu, nebo podobnou.
(8)
Tyto údaje o dopravním provozu související s bezpečností silničního provozu by měly být přístupné v souladu s požadavky na ochranu údajů (např. anonymizace osobních údajů). Pokud má informační služba využívat shromažďování údajů, včetně zjišťování polohy, od samotných koncových uživatelů nebo v budoucnosti prostřednictvím kooperativních systémů, měli by být koncoví uživatelé jasně informováni o shromažďování těchto údajů, mechanismech sběru údajů a potenciálním sledování a o období, po které jsou tyto údaje uchovávány. Veřejní a/nebo soukromí provozovatelé komunikací, poskytovatelé služeb a automobilový průmysl by měli zavést vhodná technická opatření k zajištění anonymity údajů získaných od koncových uživatelů nebo z jejich vozidel.
(9)
Členským státům, které na svém území již poskytují určitou formu informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu, by mělo být umožněno v tom pokračovat s využitím jejich stávajících metod, pokud jsou v souladu s požadavky tohoto nařízení. Aby se maximalizoval příznivý dopad poskytování informačních služeb o bezpečnosti silničního provozu a dopravních podmínkách v podobě snižování počtu dopravních nehod a úmrtí v Unii, mělo by být poskytování minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu mezi členskými státy kompatibilní, interoperabilní a návazné, se zachováním minimální úrovně kvality a je-li to možné, bezplatné pro všechny koncové uživatele.
(10)
Aby všechny členské státy vypracovaly v celé Unii harmonizovaný a bezproblémový přístup k poskytování minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu, je důležité definovat pro celou Unii požadavky, jež by se vztahovaly na poskytování veškerých služeb minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu. Členské státy mohou pro zajištění interoperability a návaznosti poskytování minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu v Unii využívat existující technická řešení a otevřené standardy stanovené evropskými a mezinárodními normalizačními organizacemi.
(11)
Aby se zajistilo, že poskytování minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu je spolehlivé a užitečné, mělo by být dosaženo minimální úrovně kvality. Členské státy by měly dále spolupracovat a sdílet své zkušenosti ohledně definice relevantních kritérií kvality, metod měření a sledování kvality a kvalitativních cílů pro každý druh události nebo podmínek týkajících se bezpečnosti silničního provozu, silniční sítě a/nebo provozního prostředí. Členské státy by měly sdílet své znalosti a osvědčené postupy tím, že budou Komisi sdělovat výsledky svých analýz a zkušeností týkajících se tohoto tématu.
(12)
Přestože by minimální univerzální informace o dopravním provozu související s bezpečností silničního provozu měly být, je-li to možné, jako univerzální služba poskytovány koncovým uživatelům bezplatně, mohou tito uživatelé nést ostatní náklady spojené s telekomunikačními nebo rozhlasovými poplatky nebo s nákupem vybavení umožňujícího příjem uvedených informací.
(13)
Minimální univerzální informace o dopravním provozu související s bezpečností silničního provozu by se měly dostat k co největšímu počtu koncových uživatelů, jak je technicky proveditelné s ohledem na různé technické schopnosti vozidel, komunikačních kanálů a přijímacích zařízení dostupných na trhu.
(14)
Veřejní a soukromí provozovatelé komunikací a poskytovatelé služeb by měli usilovat o harmonizaci obsahu informací poskytovaných koncovým uživatelům nezávisle na jejich jazyce. Pokud ji členské státy podepsaly, měly by vycházet z Vídeňské úmluvy o silničních značkách a signálech z roku 1968, na níž se Hospodářská a sociální rada Organizace spojených národů dohodla dne 8. listopadu 1968, zejména z Konsolidované rezoluce o dopravních značkách a signálech, kterou vypracovala pracovní skupina pro bezpečnost silniční dopravy (6).
(15)
Na základě vnitrostátního hodnocení by měly být členské státy schopny vymezit rozsah minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu v rámci transevropské silniční sítě na svém území a zaměřit se na silniční úseky a oblasti, kde dopravní a bezpečnostní podmínky vyžadují poskytování informačních služeb a odůvodňují související investice. Uznává se nicméně, že by se vzhledem k různým situacím a zúčastněným stranám požadavky tohoto nařízení neměly vztahovat na městské uzly. Členské státy by měly Komisi oznámit vnitrostátní vymezení informační služby.
(16)
Ustanovení čl. 17 odst. 4 směrnice 2010/40/EU požaduje, aby Komise každé tři roky předkládala Evropskému parlamentu a Radě zprávu o pokroku dosaženém při provádění uvedené směrnice. Ke zprávě by měla být připojena analýza fungování a provádění článků 5 až 11 a článku 16, a mělo by se vyhodnotit, zda je třeba směrnici upravit. Tento přezkum by měl rovněž posoudit nutnost změnit a/nebo doplnit specifikace přijaté pro prioritní opatření, je-li to na místě, s ohledem na jejich vnitrostátní zavádění, technologický vývoj a pokrok ve standardizaci,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět a rozsah působnosti
Toto nařízení stanoví specifikace nezbytné k zajištění kompatibility, interoperability a návaznosti pro zavádění a provozní využití údajů a postupů pro poskytování minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu uživatelům na úrovni Unie, pokud možno bezplatně, v souladu se směrnicí 2010/40/EU.
Použije se na poskytování služeb minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu na transevropské silniční síti.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:
a)
„transevropskou silniční sítí“ se rozumí silniční síť podle definice v části 2 přílohy I rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 661/2010/EU (7), s výjimkou městských uzlů;
b)
„dočasně kluzkou vozovkou“ se rozumí jakékoli nepředvídané podmínky povrchu vozovky, v důsledku čehož je vozovka po určitou dobu kluzká a vozidla na ní mají nízkou přilnavost;
c)
„zvířaty, osobami, překážkami, předměty na vozovce“ se rozumí jakákoli situace, kdy se zvířata, předměty, překážky nebo osoby neočekávaně nacházejí na vozovce, takže může být nutný nouzový manévr k vyhnutí;
d)
„nezajištěným místem nehody“ se rozumí oblast, v níž došlo k nehodě a která dosud nebyla zajištěna příslušným orgánem;
e)
„krátkodobými pracemi na silnici“ se rozumí dočasné práce na silnici prováděné na vozovce nebo na okraji silnice, jež jsou vzhledem ke své krátkodobé povaze jen minimálně označeny;
f)
„sníženou viditelností“ se rozumí viditelnost ovlivněná podmínkami, které omezují dohled řidičů a které by mohly ovlivnit bezpečnou jízdu;
g)
„vozidlem v protisměru“ se rozumí vozidlo jedoucí na nesprávné straně vozovky s oddělenými jízdními pruhy v každém směru proti správně jedoucím vozidlům;
h)
„nezajištěnou zablokovanou silnicí“ se rozumí částečné nebo úplné zablokování silnice, které není odpovídajícím způsobem zabezpečeno a označeno;
i)
„mimořádnými povětrnostními podmínkami“ se rozumí neobvyklé, drsné nebo pro dané období netypické povětrnostní podmínky, které by mohly ovlivnit bezpečnou jízdu;
j)
„uživatelem minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu“ se rozumí jakákoli právnická nebo fyzická osoba, která se účastní poskytování služby minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu, například veřejní a soukromí provozovatelé komunikací, pracovníci řízení dopravního provozu, poskytovatelé služeb a provozovatelé vysílání věnovaného informacím o dopravním provozu;
k)
„koncovým uživatelem“ se rozumí kterýkoli řidič, jenž využívá službu minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu;
l)
„službou minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu“ se rozumí služba informací o dopravním provozu, která v reálném čase poskytuje dohodnutý minimální obsah související s bezpečností silničního provozu a která je s minimálním úsilím dostupná pro maximální možný počet koncových uživatelů;
m)
„údaji o dopravním provozu souvisejícími s bezpečností silničního provozu“ se rozumí údaje nezbytné pro poskytování služby minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu, jež jsou shromažďovány prostřednictvím jakéhokoli soukromého či veřejného zdroje;
n)
„minimálními univerzálními informacemi o dopravním provozu souvisejícími s bezpečností silničního provozu“ se rozumí jakékoli extrahované, souhrnné a zpracované údaje o dopravním provozu související s bezpečností silničního provozu nabízené veřejnými a/nebo soukromými provozovateli komunikací a/nebo poskytovateli služeb koncovým uživatelům prostřednictvím jakýchkoli komunikačních kanálů;
o)
„přístupovým místem“ se rozumí digitální přístupové místo, v němž se údaje o dopravním provozu související s bezpečností silničního provozu, jež jsou nezbytné pro vytvoření minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu, shromažďují, formátují a zpřístupňují pro výměnu a opětovné použití;
p)
pojmem „bezplatně“ se rozumí poskytování služby minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu v místě použití bez jakýchkoli dodatečných nákladů pro koncové uživatele.
Článek 3
Seznam událostí a podmínek týkajících se bezpečnosti silničního provozu
Události nebo podmínky zahrnuté ve službě minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu sestávají alespoň z jedné z těchto kategorií:
a)
dočasně kluzká vozovka;
b)
zvířata, osoby, překážky, předměty na vozovce;
c)
nezajištěné místo nehody;
d)
krátkodobé práce na silnici;
e)
snížená viditelnost;
f)
vozidlo v protisměru;
g)
nezajištěná zablokovaná silnice;
h)
mimořádné povětrnostní podmínky.
Článek 4
Obsah informací
1. Informace poskytované o událostech nebo podmínkách týkajících se bezpečnosti silničního provozu musí obsahovat tyto údaje:
a)
umístění události nebo podmínek;
b)
kategorie události nebo podmínek podle článku 3 a případně jejich stručný popis;
c)
je-li to na místě, doporučení pro řidiče.
2. Pokud událost nebo podmínky skončí, musí být informace staženy; dojde-li ke změně událostí nebo podmínek, musí být informace změněny.
Článek 5
Poskytování informační služby
1. Členské státy určí úseky transevropské silniční sítě, na nichž provozní a bezpečnostní podmínky vyžadují zavedení služby minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu.
O uvedených úsecích silnic informují Komisi.
2. Poskytování informační služby musí splňovat požadavky stanovené v článcích 6 až 8.
Článek 6
Zjišťování událostí nebo podmínek a shromažďování údajů
Veřejní a soukromí provozovatelé komunikací a/nebo poskytovatelé služeb vytvoří či užívají prostředky pro zjišťování událostí nebo podmínek a shromažďují relevantní údaje o dopravním provozu související s bezpečností silničního provozu, a to výlučně pro účely poskytování informační služby.
Zavedení těchto prostředků musí být v souladu s podmínkami a požadavky vnitrostátních právních předpisů.
Článek 7
Dostupnost, výměna a opakované použití údajů
1. Veřejní a/nebo soukromí provozovatelé komunikací a/nebo poskytovatelé služeb musí sdílet a vyměňovat si údaje, které shromažďují podle článku 6. Za tímto účelem tyto údaje zpřístupní prostřednictvím přístupového místa ve formátu DATEX II (CEN/TS 16157) nebo v jakémkoli strojově čitelném formátu, jenž je plně kompatibilní a interoperabilní s normou DATEX II.
2. Členské státy spravují vnitrostátní přístupové místo pro údaje uvedené v odstavci 1, v němž jsou seskupena přístupová místa zřízená veřejnými a/nebo soukromými provozovateli komunikací a/nebo poskytovateli služeb působícími na jejich území.
3. Tyto údaje jsou přístupné pro výměnu a opakované použití jakýmkoli uživatelem minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu:
a)
na nediskriminačním základě;
b)
v rámci Unie bez ohledu na členský stát usazení;
c)
v souladu s přístupovými právy a postupy definovanými ve směrnici 2003/98/ES;
d)
v časovém rámci, který zajišťuje včasné poskytování informační služby;
e)
prostřednictvím vnitrostátního přístupového místa.
4. Veřejní a soukromí provozovatelé komunikací a poskytovatelé služeb zajistí včasnou obnovu a kvalitu údajů zpřístupněných prostřednictvím jejich přístupového místa.
Článek 8
Šíření informací
1. Veřejní provozovatelé komunikací, poskytovatelé služeb a provozovatelé vysílání věnovaného informacím o dopravním provozu poskytují koncovým uživatelům minimální univerzální informace o dopravním provozu související s bezpečností silničního provozu před poskytnutím jakýchkoli jiných informací o dopravním provozu nesouvisejících s bezpečností silničního provozu.
2. Informační služba musí splňovat tyto podmínky:
a)
poskytuje se takovým způsobem, aby se zajistilo co největší zasažení koncových uživatelů, jichž se týká daná událost nebo podmínky uvedené v článku 3;
b)
je koncovým uživatelům poskytována veřejnými a/nebo soukromými provozovateli komunikací a/nebo poskytovateli služeb a/nebo provozovateli vysílání věnovaného informacím o dopravním provozu, pokud možno bezplatně.
3. Veřejní a soukromí provozovatelé komunikaci a poskytovatelé služeb spolupracují na harmonizaci obsahu informací poskytovaných koncovým uživatelům.
Informují koncové uživatele o existenci informační služby a jejím pokrytí.
Článek 9
Posouzení souladu s požadavky
1. Členské státy určí nestranný a nezávislý vnitrostátní subjekt příslušný k posuzování toho, zda veřejní a soukromí provozovatelé komunikací, poskytovatelé služeb a provozovatelé vysílání věnovaného informacím o dopravním provozu splňují požadavky stanovené v článcích 3 až 8. Dva nebo více členských států mohou určit společný subjekt příslušný k posuzování souladu s těmito požadavky na jejich územích.
Členské státy oznámí uvedené vnitrostátní subjekty Komisi.
2. Veřejní a soukromí provozovatelé komunikací, poskytovatelé služeb a provozovatelé vysílání věnovaného informacím o dopravním provozu předají určeným vnitrostátním subjektům své identifikační údaje a popis informační služby, kterou poskytují, a předloží prohlášení o shodě s požadavky stanovenými v článcích 3 až 8.
Prohlášení obsahuje tyto prvky, je-li to na místě:
a)
kategorie týkající se bezpečnosti silničního provozu a pokrytí silniční sítě informační službou;
b)
informace o jejich přístupovém místě k údajům o dopravním provozu souvisejícím s bezpečností silničního provozu a podmínky jeho použití;
c)
formát údajů o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu, které jsou přístupné prostřednictvím jejich přístupového místa;
d)
způsob šíření informační služby koncovým uživatelům.
Po provedení jakékoli změny v poskytování jejich služby veřejní a soukromí provozovatelé komunikaci, poskytovatelé služeb a provozovatelé vysílání věnovaného informacím o dopravním provozu neprodleně aktualizují svá prohlášení o shodě.
3. Určené vnitrostátní subjekty u určitého počtu veřejných a soukromých provozovatelů komunikací, poskytovatelů služeb a provozovatelů vysílání věnovaného informacím o dopravním provozu namátkově kontrolují správnost prohlášení a vyžádají si důkaz o splnění požadavků stanovených v článcích 3 až 8.
Určené vnitrostátní subjekty každoročně podávají zprávu o předložených prohlášeních a o výsledcích svých namátkových kontrol vnitrostátním orgánům.
Článek 10
Návazná opatření
1. Členské státy sdělí Komisi do dvanácti měsíců od vstupu tohoto nařízení v platnost tyto informace:
a)
vnitrostátní subjekt určený k posuzování souladu s požadavky stanovenými v článcích 3 až 8;
b)
popis existujícího nebo plánovaného vnitrostátního přístupového místa.
2. Do dvanácti měsíců po vstupu tohoto nařízení v platnost a poté každý následující kalendářní rok sdělí členské státy Komisi tyto informace:
a)
pokrok, kterého dosáhly při zavádění informační služby, včetně kritérií užitých pro definování úrovně její kvality a prostředků používaných ke sledování její kvality;
b)
výsledky posuzování souladu s požadavky stanovenými v článcích 3 až 8;
c)
je-li to na místě, popis změn vnitrostátního přístupového místa.
Článek 11
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. října 2013. Pokud však jde o informační službu, která je ke dni vstupu tohoto nařízení v platnost již zavedena, použije se ode dne 1. října 2015.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 15. května 2013.
DELEGIRANA UREDBA KOMISIJE (EU) št. 886/2013
z dne 15. maja 2013
o dopolnitvi Direktive 2010/40/EU Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi s podatki in postopki za, po možnosti, brezplačno zagotavljanje osnovnih splošnih informacij uporabnikom v zvezi z varnostjo v cestnem prometu
(Besedilo velja za EGP)
EVROPSKA KOMISIJA JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
ob upoštevanju Direktive 2010/40/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. julija 2010 o okviru za uvajanje inteligentnih prometnih sistemov v cestnem prometu in za vmesnike do drugih vrst prevoza (1) ter zlasti člena 3(c) in člena 6(1) Direktive,
po posvetovanju z evropskim nadzornikom za varstvo podatkov,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Člen 3(c) Direktive 2010/40/EU kot prednostni ukrep opredeljuje podatke in postopke za, po možnosti, brezplačno zagotavljanje osnovnih splošnih prometnih informacij uporabnikom v zvezi z varnostjo v cestnem prometu.
(2)
Člen 6(1) Direktive 2010/40/EU zahteva, da Komisija sprejme specifikacije, potrebne za zagotovitev združljivosti, medobratovalnosti in kontinuitete pri uvajanju in operativni uporabi ITS za prednostne ukrepe.
(3)
Sporočilo „Evropski prostor varnosti v cestnem prometu: usmeritve politike na področju varnosti v cestnem prometu v obdobju 2011-2020“ (2) ugotavlja, da lahko „inteligentni prometni sistemi bistveno pripomorejo k boljši varnosti v cestnem prometu, npr. z uvedbo sistemov za odkrivanje incidentov in nadzorovanje prometa, ki lahko udeležencem v prometu v realnem času zagotavljajo informacije.“
(4)
Za zagotavljanje informacijskih storitev Direktiva 2003/98/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. novembra 2003 o ponovni uporabi informacij javnega sektorja (3) določa minimalna pravila za ponovno uporabo informacij javnega sektorja v celotni Uniji in spodbuja države članice, da presežejo ta minimalna pravila in sprejmejo politiko, ki bo omogočala široko uporabo informacij ali podatkov, ki jih hranijo organi javnega sektorja.
(5)
Uvajanje in uporaba aplikacij in storitev ITS vključujeta obdelavo osebnih podatkov, ki bi se morala izvajati v skladu s pravom Unije, kot je določeno zlasti v Direktivi 95/46/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. oktobra 1995 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov (4) ter Direktivi 2002/58/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. julija 2002 o obdelavi osebnih podatkov in varstvu zasebnosti na področju elektronskih komunikacij (Direktiva o zasebnosti in elektronskih komunikacijah) (5). Zato bi bilo treba načeli omejitve namena in zmanjšanja količine podatkov uporabiti za aplikacije in storitve ITS.
(6)
Za doseganje združljivosti, interoperabilnosti in kontinuitete je treba določiti minimalne zahteve za storitve zagotavljanja splošnih informacij v zvezi z varnostjo v cestnem prometu. Te zahteve bi se morale nanašati na opredelitev in uporabo standardiziranega seznama prometnih dogodkov in razmer v zvezi z varnostjo, ki jih je treba sporočiti končnim uporabnikom, ter na vsebino podatkov, ki jim jo je treba zagotoviti. Če končni uporabniki prejmejo informacije prek različnih prenosnih kanalov, ki so pod nadzorom javnih in/ali zasebnih upravljavcev cest, ponudnikov storitev in postaj, namenjenih prometnim informacijam, si te informacije ne bi smele nasprotovati, torej bi morale vsebovati enake elemente in temeljiti na enakem opisu zadevnih dogodkov ali razmer.
(7)
Podatki v zvezi z varnostjo v cestnem prometu so bistveni za zagotavljanje osnovnih splošnih informacij v zvezi z varnostjo v cestnem prometu. Zbirajo in shranjujejo jih javni in/ali zasebni upravljavci in ponudniki storitev. Za enostavno souporabo in ponovno uporabo teh podatkov pri zagotavljanju informacijskih storitev bi morali javni in/ali zasebni upravljavci cest in ponudniki storitev omogočiti dostop do njih prek posameznih točk dostopa ali zagotoviti, da je do njih mogoče dostopati prek nacionalnih točk dostopa, ki jih vzpostavijo in upravljajo države članice. Te nacionalne točke dostopa imajo lahko obliko odložišča, registra, spletnega portala itd.
(8)
Podatki v zvezi z varnostjo v cestnem prometu bi morali biti dostopni v skladu z zahtevami glede varstva podatkov (npr. anonimizacija osebnih podatkov). Če bodo informacijske storitve v prihodnosti temeljile na podatkih, vključno z zemljepisnim položajem, ki jih bodo sporočali končni uporabniki ali bodo zbrani prek kooperativnih sistemov, bi bilo treba končnim uporabnikom zagotoviti jasne informacije o zbiranju takih podatkov, tehničnih sredstvih za zbiranje podatkov in morebitno sledenje ter o tem, kako dolgo se ti podatki hranijo. Javni in/ali zasebni upravljavci cest, ponudniki storitev in predstavniki avtomobilske industrije bi morali uvesti ustrezne tehnične ukrepe za zagotavljanje anonimnosti podatkov, ki jih sporočijo končni uporabniki ali vozila.
(9)
Tistim državam članicam, ki na svojem ozemlju že zagotavljajo neko obliko informacij v zvezi z varnostjo v cestnem prometu, bi moralo biti omogočeno še naprej uporabljati svoje obstoječe metode, če so v skladu z zahtevami iz te uredbe. Da bi imele informacijske storitve o varnosti v cestnem prometu in prometnih razmerah čim večji učinek na zmanjšanje števila prometnih nesreč in smrtnih žrtev prometnih nesreč v Uniji, bi bilo treba zagotoviti združljivost, interoperabilnost in kontinuiteto osnovnih splošnih informacij v zvezi z varnostjo v cestnem prometu po vseh državah članicah, minimalno raven kakovosti teh informacij in, če je mogoče, njihovo brezplačnost za vse končne uporabnike.
(10)
Da bi vse države članice razvile usklajen in celosten pristop k zagotavljanju osnovnih splošnih informacij v zvezi z varnostjo v cestnem prometu po vsej Uniji, je pomembno, da se za vso Unijo določi zahteve, ki bi se uporabljale za vse storitve zagotavljanja osnovnih splošnih informacij v zvezi z varnostjo v cestnem prometu. Države članice se lahko pri zagotavljanju interoperabilnosti in kontinuitete osnovnih splošnih informacij v zvezi z varnostjo v cestnem prometu v Uniji opirajo na obstoječe tehnične rešitve in odprte standarde, ki so jih zagotovile evropske in mednarodne organizacije za standardizacijo.
(11)
Da se zagotovi zanesljivost in koristnost osnovnih splošnih informacij v zvezi z varnostjo v cestnem prometu, bi bilo treba doseči minimalno raven kakovosti. Države članice bi morale še okrepiti prizadevanja in si med seboj izmenjevati izkušnje pri opredeljevanju ustreznih meril kakovosti, načinov merjenja kakovosti in spremljanja ter ciljev kakovosti za vsak tip dogodka ali razmer v zvezi z varnostjo v cestnem prometu, vsak tip cestnega omrežja in/ali delovnega okolja. Države članice bi si morale izmenjevati znanje in najboljše prakse tako, da Komisiji sporočijo rezultate svojih analiz in izkušnje, ki se nanašajo na to temo.
(12)
Čeprav bi bilo treba osnovne splošne informacije v zvezi z varnostjo v cestnem prometu končnim uporabnikom zagotoviti, če je mogoče, kot univerzalno brezplačno storitev, lahko nastanejo stroški za telekomunikacijske pristojbine, radijsko dovoljenje ali nakup opreme, ki omogoča sprejem informacij.
(13)
Osnovne splošne informacije v zvezi z varnostjo v cestnem prometu bi morale doseči čim več končnih uporabnikov, kar je tehnično izvedljivo ob upoštevanju različnih tehničnih zmogljivosti vozil, prenosnih kanalov in sprejemnih naprav, ki so na voljo na trgu.
(14)
Javni in zasebni upravljavci cest in ponudniki storitev bi si morali prizadevati za uskladitev vsebine informacij, namenjenih končnim uporabnikom, ne glede na jezik. Če so države članice podpisale Dunajsko konvencijo o prometnih znakih in prometni signalizaciji, ki jo je 8. novembra 1968 sprejel Ekonomsko-socialni svet Združenih narodov, bi jo morale upoštevati, zlasti Konsolidirano resolucijo o prometnih znakih in prometni signalizaciji, ki jo je pripravila delovna skupina za varnost v cestnem prometu (6).
(15)
Državam članicam bi moralo biti omogočeno, da na podlagi nacionalne ocene določijo obseg storitev zagotavljanja osnovnih splošnih informacij v zvezi z varnostjo v cestnem prometu po vseevropskem cestnem omrežju na svojem ozemlju ter se tako osredotočijo na cestne odseke in območja, kjer promet in varnostne razmere zahtevajo informacijske storitve in utemeljujejo s tem povezane naložbe. Vendar je jasno, da se zaradi različnih razmer in zainteresiranih strani zahteve iz te uredbe ne bi smele uporabljati za urbana vozlišča. Države članice bi morale Komisijo obvestiti o nacionalnih omejitvah informacijskih storitev.
(16)
Člen 17(4) Direktive 2010/40/EU zahteva, da Komisija vsaka tri leta Evropskemu parlamentu in Svetu predloži poročilo o napredku pri izvajanju direktive. Poročilu bi morala biti priložena analiza delovanja in izvajanja členov 5 do 11 in člena 16 ter ocena, ali so potrebne spremembe direktive. Pri tej oceni bi bilo prav tako treba preveriti, ali je potrebna sprememba in/ali dopolnitev specifikacij za prednostne ukrepe glede na njihovo nacionalno uveljavljanje, tehnološki razvoj in napredek standardizacije, kjer je to primerno -
SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:
Člen 1
Vsebina in področje uporabe
Ta uredba določa specifikacije, potrebne za zagotovitev združljivosti, interoperabilnosti in kontinuitete pri uvajanju in operativni uporabi podatkov in postopkov za, po možnosti, brezplačno zagotavljanje osnovnih splošnih informacij v zvezi z varnostjo v cestnem prometu uporabnikom na ravni Unije v skladu z Direktivo 2010/40/EU.
Uporablja se za storitve zagotavljanja osnovnih splošnih informacij v zvezi z varnostjo v cestnem prometu na vseevropskem cestnem omrežju.
Člen 2
Opredelitev pojmov
V tej uredbi se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:
(a)
„vseevropsko cestno omrežje“ pomeni cestno omrežje iz oddelka 2 Priloge I k Odločbi št. 661/2010/EU Evropskega parlamenta in Sveta (7), razen urbanih vozlišč;
(b)
„začasno spolzka cesta“ pomeni kakršne koli nepredvidene razmere na cestni površini, ki povzročijo, da je ta za določen čas spolzka in da je oprijem vozil na cestišču slabši;
(c)
„živali, osebe, ovire, razbitine na cesti“ pomenijo kakršno koli stanje, kjer so živali, razbitine, ovire ali osebe na delu cest, kjer jih ne bi pričakovali, in je, da bi se jim vozniki izognili, morda potrebno zaviranje v sili;
(d)
„nezaščiteno območje nesreče“ pomeni območje, kjer se je zgodila nesreča in ga pristojni organi še niso zavarovali;
(e)
„kratkotrajna dela na cesti“ pomenijo katera koli začasna dela na cesti, ki se izvajajo na cesti ali ob strani ceste in so zaradi kratkotrajne narave označena le z minimalnimi oznakami;
(f)
„zmanjšana vidljivost“ pomeni katere koli pogoje, ki zmanjšujejo vidno polje voznikov in lahko vplivajo na varno vožnjo;
(g)
„voznik, ki vozi v napačno smer“ pomeni vozilo, ki potuje po napačni strani ceste z razdeljenima voziščema proti vozilom iz nasprotne smeri;
(h)
„neoznačena zapora ceste“ pomeni vse delne ali popolne zapore ceste, ki niso ustrezno zavarovane in označene;
(i)
„izjemne vremenske razmere“ pomenijo neobičajne, ekstremne ali za letni čas nenavadne vremenske razmere, ki bi lahko vplivale na varno vožnjo;
(j)
„uporabnik osnovnih splošnih informacij v zvezi z varnostjo v cestnem prometu“ pomeni vsako pravno ali fizično osebo, ki sodeluje pri zagotavljanju osnovnih splošnih informacij v zvezi z varnostjo v cestnem prometu, kot so javni in zasebni upravljavci cest, upravljavci prometa, ponudniki storitev in postaje, namenjene prometnim informacijam;
(k)
„končni uporabnik“ pomeni vsakega voznika, ki uporablja osnovne splošne informacije v zvezi z varnostjo v cestnem prometu;
(l)
„storitve zagotavljanja osnovnih splošnih informacij v zvezi z varnostjo v cestnem prometu“ pomenijo informacije v realnem času z dogovorjeno minimalno vsebino v zvezi z varnostjo v cestnem prometu, do katerih lahko dostopa čim več končnih uporabnikov s čim manj truda;
(m)
„podatki v zvezi z varnostjo v cestnem prometu“ pomenijo podatke, ki so potrebni za zagotavljanje osnovnih splošnih informacij v zvezi z varnostjo v cestnem prometu in se zberejo prek katerega koli zasebnega ali javnega vira;
(n)
„osnovne splošne informacije v zvezi z varnostjo v cestnem prometu“ pomenijo vse pridobljene, združene in obdelane podatke v zvezi z varnostjo v cestnem prometu, ki jih javni in/ali zasebni upravljavci cest in/ali ponudniki storitev ponujajo končnim uporabnikom prek katerih koli prenosnih kanalov;
(o)
„točka dostopa“ pomeni digitalno točko dostopa, na kateri se podatki, potrebni za osnovne splošne informacije v zvezi z varnostjo v cestnem prometu, zbirajo, oblikujejo in pripravijo za souporabo in ponovno uporabo;
(p)
„brezplačno“ pomeni, da se osnovne splošne informacije v zvezi z varnostjo v cestnem prometu končnim uporabnikom ponudijo brez doplačila ob uporabi.
Člen 3
Seznam dogodkov in razmer v zvezi z varnostjo v cestnem prometu
Dogodki ali razmere, ki jih zajemajo osnovne splošne informacije v zvezi z varnostjo v cestnem prometu, vključujejo vsaj eno od naslednjih kategorij:
(a)
začasno spolzka cesta;
(b)
živali, osebe, ovire, razbitine na cesti;
(c)
nezaščiteno območje nesreče;
(d)
kratkotrajna dela na cesti;
(e)
zmanjšana vidljivost;
(f)
voznik, ki vozi v napačno smer;
(g)
neoznačena zapora ceste;
(h)
izjemne vremenske razmere.
Člen 4
Vsebina informacij
1. Informacije o dogodkih ali razmerah v zvezi z varnostjo v cestnem prometu vključujejo naslednje podatke:
(a)
kraj dogodka ali razmer;
(b)
kategorijo dogodka ali razmer iz člena 3 in po potrebi kratek opis;
(c)
po potrebi nasvet za ravnanje voznikov.
2. Informacija se prekliče, če dogodek ali razmere ne obstajajo več, ali se spremeni, če se dogodek ali razmere spremenijo.
Člen 5
Zagotavljanje informacijskih storitev
1. Države članice določijo odseke vseevropskega cestnega omrežja, kjer promet in varnostne razmere zahtevajo uvajanje storitev zagotavljanja osnovnih splošnih informacij v zvezi z varnostjo v cestnem prometu.
Te cestne odseke sporočijo Komisiji.
2. Zagotavljanje informacijskih storitev je skladno z zahtevami iz členov 6 do 8.
Člen 6
Zaznavanje dogodkov in razmer ter zbiranje podatkov
Javni in zasebni upravljavci cest in/ali ponudniki storitev izključno za namene zagotavljanja informacij vzpostavijo ali uporabljajo načine za zaznavanje dogodkov ali razmer ter zbirajo ustrezne podatke v zvezi z varnostjo v cestnem prometu.
Uvajanje teh načinov je skladno s pogoji in zahtevami, ki jih določa nacionalna zakonodaja.
Člen 7
Razpoložljivost, souporaba in ponovna uporaba podatkov
1. Javni in/ali zasebni upravljavci cest in/ali ponudniki storitev si izmenjujejo in skupaj uporabljajo podatke, ki jih zbirajo na podlagi člena 6. Za ta namen poskrbijo, da so ti podatki na voljo v obliki DATEX II (CEN/TS 16157) ali v kateri koli strojno berljivi obliki, ki je v celoti združljiva in interoperabilna z DATEX II prek točke dostopa.
2. Države članice upravljajo nacionalne točke dostopa do podatkov iz odstavka 1, ki združujejo točke dostopa, ki so jih vzpostavili javni in/ali zasebni upravljavci cest in/ali ponudniki storitev, ki delujejo na njihovem ozemlju.
3. Ti podatki so vsakemu uporabniku splošnih informacij v zvezi z varnostjo v cestnem prometu na voljo za souporabo in ponovno uporabo:
(a)
na nediskriminacijski podlagi;
(b)
znotraj Unije ne glede na to, iz katere države članice prihajajo;
(c)
v skladu s pravicami do dostopa in postopki, določenimi v Direktivi 2003/98/ES;
(d)
v časovnem okviru, ki omogoča pravočasno zagotavljanje informacij;
(e)
prek nacionalne točke dostopa.
4. Javni in zasebni upravljavci cest in ponudniki storitev zagotovijo pravočasno obnavljanje in kakovost podatkov, ki so na voljo prek točke dostopa.
Člen 8
Razširjanje informacij
1. Javni upravljavci cest, ponudniki storitev in postaje, namenjene prometnim informacijam, zagotovijo osnovne splošne informacije v zvezi z varnostjo v cestnem prometu končnim uporabnikom pred katerimi koli drugimi prometnimi informacijami, ki niso povezane z varnostjo.
2. Informacijske storitve morajo izpolnjevati naslednje pogoje:
(a)
zagotovljene so na način, ki omogoča najširši doseg končnih uporabnikov, ki jih določen dogodek ali razmere iz člena 3 zadevajo;
(b)
javni in/ali zasebni upravljavci cest in/ali ponudniki storitev in/ali postaje, namenjene prometnim informacijam, jih, če je to mogoče, končnim uporabnikom zagotovijo brezplačno.
3. Javni in zasebni upravljavci cest in ponudniki storitev sodelujejo pri usklajevanju predstavitve vsebine informacij končnim uporabnikom.
Končne uporabnike obvestijo o informacijski storitvi in o tem, kaj vse zajema.
Člen 9
Ocena skladnosti z zahtevami
1. Države članice imenujejo nepristransko in neodvisno nacionalno službo, pristojno za oceno skladnosti javnih in zasebnih upravljavcev cest, ponudnikov storitev in postaj, namenjenih prometnim informacijam, z zahtevami iz členov 3 do 8. Dve ali več držav članic lahko imenuje skupno službo, pristojno za oceno skladnosti s temi zahtevami na njihovem ozemlju.
Države članice o nacionalnih organih obvestijo Komisijo.
2. Javni in zasebni upravljavci cest, ponudniki storitev in postaje, namenjene prometnim informacijam, imenovanim nacionalnim službam predložijo podrobnosti o informacijah in opis informacijskih storitev, ki jih zagotavljajo, ter predložijo izjavo o skladnosti z zahtevami iz členov 3 do 8.
Izjava po potrebi vsebuje naslednje elemente:
(a)
zajete kategorije v zvezi z varnostjo v cestnem prometu in cestno omrežje, ki ga pokrivajo informacijske storitve;
(b)
informacije o točkah dostopa do podatkov v zvezi z varnostjo v cestnem prometu in njihovimi pogoji za uporabo;
(c)
obliko podatkov v zvezi z varnostjo v cestnem prometu, ki so na voljo prek točke dostopa;
(d)
načine razširjanja informacijskih storitev končnim uporabnikom.
Javni in zasebni upravljavci cest, ponudniki storitev in postaje, namenjene prometnim informacijam, ob vsaki spremembi pri zagotavljanju svojih storitev nemudoma posodobijo svoje izjave.
3. Imenovane nacionalne službe naključno preverijo točnost izjav več javnih in zasebnih upravljavcev cest, ponudnikov storitev in postaj, namenjenih prometnim informacijam, ter zahtevajo dokazila o skladnosti z zahtevami iz členov 3 do 8.
Vsako leto imenovane nacionalne službe nacionalnim organom poročajo o predloženih izjavah in o rezultatih naključnih pregledov.
Člen 10
Nadaljnji ukrepi
1. Države članice Komisiji najpozneje v 12 mesecih po začetku veljavnosti te uredbe sporočijo naslednje informacije:
(a)
nacionalno službo, imenovano za oceno skladnosti z zahtevami iz členov 3 do 8;
(b)
opis obstoječe ali načrtovane nacionalne točke dostopa.
2. Najpozneje 12 mesecev po začetku veljavnosti te uredbe in vsako naslednje koledarsko leto države članice Komisiji sporočijo naslednje informacije:
(a)
napredek pri izvajanju informacijskih storitev, vključno z merili, ki se uporabljajo za opredelitev stopnje kakovosti, in sredstvi, uporabljenimi za spremljanje kakovosti teh storitev;
(b)
rezultate ocen skladnosti z zahtevami iz členov 3 do 8;
(c)
po potrebi opis sprememb nacionalne točke dostopa.
Člen 11
Začetek veljavnosti in uporaba
Ta uredba začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
Uporablja se od 1. oktobra 2013. Za informacijske storitve, ki so na dan začetka veljavnosti te uredbe že bile uvedene, pa se uporablja od 1. oktobra 2015.
Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.
V Bruslju, 15. maja 2013