PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 448/2013
ze dne 15. května 2013,
kterým se stanoví postup pro určení referenčního členského státu mimounijního správce alternativních investičních fondů podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/61/EU
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2011/61/EU ze dne 8. června 2011 o správcích alternativních investičních fondů a o změně směrnic 2003/41/ES a 2009/65/ES a nařízení (ES) č. 1060/2009 a (EU) č. 1095/2010 (1), a zejména na čl. 37 odst. 14 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V situacích uvedených v čl. 37 odst. 4 písm. b), písm. c) bodě i), písm. e) a f) a písm. g) bodě i) směrnice 2011/61/EU by mohl být za možný referenční členský stát mimounijního správce alternativních investičních fondů (dále jen „správce“), který hodlá spravovat unijní alternativní investiční fondy, případně nabízet jím spravované alternativní investiční fondy v Unii, považován více než jeden členský stát. V uvedených případech musí mimounijní správce požádat příslušné orgány uvedených členských států, aby určily jeho referenční členský stát. K žádosti by měly být připojeny veškeré nezbytné relevantní informace a dokumentace k určení referenčního členského státu tohoto správce. Dotyčné příslušné orgány by měly referenční členský stát určit společným rozhodnutím. Je třeba stanovit postup, podle kterého relevantní příslušné orgány určí referenční členský stát. Zatímco jmenování referenčního členského státu je společnou odpovědností příslušných orgánů dotyčných členských států, Evropský orgán pro cenné papíry a trhy (ESMA) zřízený nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1095/2010 (2) by měl zajistit, aby byly všechny potenciální referenční členské státy do tohoto rozhodování řádně zapojeny, a měl by být nápomocen při dosažení dohody.
(2)
Postup pro určení referenčního členského státu se liší od postupu pro žádost o pas podle směrnice 2011/61/EU. Poté, co byl referenční členský stát určen, musí dotčený mimounijní správce požádat příslušný orgán uvedeného členského státu o povolení podle stejného postupu a za stejných podmínek, jaké pro správce platí podle článků 7 a 8 směrnice 2011/61/EU.
(3)
Směrnice 2011/61/EU ukládá členským státům, aby použily právní a správní předpisy, které uvedené směrnici provádějí, ode dne 22. července 2013. Aniž je dotčen akt v přenesené pravomoci požadovaný v čl. 67 odst. 6 směrnice 2011/61/EU, použití tohoto nařízení se proto také odkládá ke stejnému datu.
(4)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Evropského výboru pro cenné papíry,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Postup pro určení referenčního členského státu z několika možných referenčních členských států
1. Pokud mimounijní správce alternativních investičních fondů (dále jen „správce“), který hodlá spravovat unijní alternativní investiční fondy, aniž by je nabízel, nebo hodlá nabízet v Unii alternativní investiční fondy, které spravuje, požádá o určení svého referenčního členského státu podle čl. 37 odst. 4 druhého pododstavce směrnice 2011/61/EU, tato žádost musí být písemná a musí být určena každému z příslušných orgánů členských států, které jsou možnými referenčními členskými státy. V žádosti se uvedou všechny potenciální referenční členské státy.
2. Žádost mimounijního správce musí obsahovat nezbytné informace a dokumentaci potřebnou k určení referenčního členského státu.
3. V situaci uvedené v čl. 37 odst. 4 písm. b) směrnice 2011/61/EU tyto informace a dokumentace zahrnují:
a)
uvedení členských států, v nichž mají sídlo alternativní investiční fondy spravované mimounijním správcem;
b)
uvedení členských států, v nichž mimounijní správce spravuje aktiva;
c)
objem aktiv spravovaných mimounijním správcem v různých členských státech.
4. V situaci uvedené v čl. 37 odst. 4 písm. c) bodě i) směrnice 2011/61/EU tyto informace a dokumentace zahrnují:
a)
uvedení členského státu, v němž má sídlo alternativní investiční fond spravovaný mimounijním správcem;
b)
uvedení členských států, v nichž mimounijní správce hodlá nabízet alternativní investiční fond.
5. V situacích uvedených v čl. 37 odst. 4 písm. e) a písm. g) bodě i) směrnice 2011/61/EU tyto informace a dokumentace zahrnují:
a)
uvedení členských států, v nichž mají sídlo alternativní investiční fondy spravované mimounijním správcem;
b)
popis strategie pro nabízení, která je způsobilá prokázat záměr mimounijního správce nabízet určitý alternativní investiční fond nebo několik fondů v určitém členském státě nebo v několika členských státech a realizovat účinné nabízení v určitých členských státech, přičemž se uvedou alespoň následující údaje:
i)
členské státy, v nichž budou distributoři (a správce, pokud bude distribuci provádět sám) nabízet podílové jednotky nebo akcie alternativních investičních fondů spravovaných správcem, včetně očekávaného podílu celkové nabídky v Unii, vyjádřeného spravovanými aktivy,
ii)
odhad očekávaného počtu investorů, jimž je nabídka určena, s bydlištěm v členských státech, v nichž správci hodlají nabízet své alternativní investiční fondy,
iii)
úřední jazyky členských států, do nichž byly nebo mají být přeloženy nabídkové a propagační dokumenty,
iv)
rozdělení nabídkových činností v členských státech, v nichž správce hodlá nabízet své alternativní investiční fondy, s ohledem zejména na viditelnost a četnost reklamy a předváděcích akcí.
6. V situaci uvedené v čl. 37 odst. 4 písm. f) směrnice 2011/61/EU tyto informace a dokumentace zahrnují informace stanovené v odst. 5 písm. b) tohoto článku.
7. Příslušné orgány, na něž se mimounijní správce obrátí jako na příslušné orgány možných referenčních států, ihned po přijetí žádosti uvedené v odstavci 1 tohoto článku a nejpozději do tří pracovních dnů po přijetí žádosti navážou vzájemný kontakt a kontakt s Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy, aby rozhodly, zda nejsou na základě čl. 37 odst. 4 směrnice 2011/61/EU potenciálně dotčeny jakékoli další příslušné orgány v Unii.
Na žádost Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy mu příslušné orgány ihned poskytnou úplnou žádost podanou mimounijním správcem.
8. Pokud je rozhodnuto, že by mohly být dotčeny další příslušné orgány v Unii, Evropský orgán pro cenné papíry a trhy je ihned informuje a zajistí, aby jim byla předána úplná žádost podaná mimounijním správcem.
9. Každý tímto postupem dotčený příslušný orgán a Evropský orgán pro cenné papíry a trhy si mohou od mimounijního správce vyžádat další nezbytné relevantní informace a dokumentaci k určení referenčního členského státu.
Tato žádost o další informace nebo dokumentaci musí být písemná, musí uvádět důvody a musí být současně sdělena všem ostatním dotčeným příslušným orgánům a Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy.
Jakmile dožadující příslušný orgán nebo Evropský orgán pro cenné papíry a trhy obdrží další informace nebo dokumentaci, dožadující orgán uvedené informace nebo dokumentaci ihned předá všem ostatním dotčeným orgánům a případně Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy.
10. Do jednoho týdne od přijetí žádosti uvedené v odstavci 1 příslušnými orgány, na které se správce obrátil, nebo případně jakýmikoli dalšími příslušnými orgány v Unii podle odstavce 8 si všechny dotčené příslušné orgány navzájem, jakož i Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy, předloží stanovisko ohledně určení vhodného referenčního členského státu.
11. Všechny příslušné orgány následně společně určí referenční členský stát. K určení dojde nejpozději jeden měsíc po přijetí žádosti příslušnými orgány identifikovanými mimounijním správcem nebo případně dalšími příslušnými orgány v Unii podle odstavce 8.
Pokud jsou vyžádány další informace, lhůta uvedená v prvním pododstavci se prodlouží o dobu mezi podáním žádosti o další informace a dokumentaci uvedené v odstavci 9 a přijetím těchto informací nebo dokumentace.
12. Evropský orgán pro cenné papíry a trhy je relevantním příslušným orgánům nápomocen a v případě potřeby usnadňuje určení referenčního členského státu podle článku 31 nařízení (EU) č. 1095/2010.
13. Příslušný orgán členského státu, jenž je určen jako referenční členský stát, mimounijního správce o tomto určení neprodleně písemně informuje.
14. Pokud není dožadující mimounijní správce do sedmi dnů písemně informován o určení nebo pokud relevantní příslušné orgány neurčily referenční členský stát ve lhůtě uvedené v odst. 11 prvním pododstavci tohoto článku, může si dožadující mimounijní správce zvolit svůj referenční členský stát sám v souladu s kritérii uvedenými v čl. 37 odst. 4 druhém pododstavci směrnice 2011/61/EU.
Mimounijní správce všechny příslušné orgány, na které se původně obrátil, jakož i Evropský orgán pro cenné papíry a trhy ihned písemně informuje o své volbě referenčního členského státu.
15. Pokud se referenční členský stát zvolený mimounijním správcem a referenční členský stát určený příslušnými orgány liší, dotčené příslušné orgány informují mimounijního správce o určení co nejdříve, nejpozději však do dvou pracovních dnů poté, co byly informovány o správcově volbě v souladu s odstavcem 14. V takovém případě má přednost určení.
Článek 2
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení se použije od 22. července 2013.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 15. května 2013.
IZVEDBENA UREDBA KOMISIJE (EU) št. 448/2013
z dne 15. maja 2013
o uvedbi postopka za določitev referenčne države članice UAIS zunaj Unije v skladu z Direktivo 2011/61/EU Evropskega parlamenta in Sveta
EVROPSKA KOMISIJA JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
ob upoštevanju Direktive 2011/61/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. junija 2011 o upraviteljih alternativnih investicijskih skladov in spremembah direktiv 2003/41/ES in 2009/65/ES ter uredb (ES) št. 1060/2009 in (EU) št. 1095/2010 (1) ter zlasti člena 37(14) Direktive,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
V primerih iz točk (b), (c)(i), (e), (f) in (g)(i) člena 37(4) Direktive 2011/61/EU se lahko več kot ena država članica šteje kot morebitna referenčna država članica upravitelja alternativnih investicijskih skladov (UAIS) zunaj EU, ki namerava upravljati alternativne investicijske sklade EU (AIS) in/ali tržiti AIS, ki jih upravlja v Uniji. V teh primerih mora UAIS zunaj EU pristojnim organom navedenih držav članic predložiti zahtevek za določitev njegove referenčne države članice. Zahtevku bi bilo treba priložiti vse ustrezne informacije in dokumentacijo, potrebno za določitev referenčne države članice za ta UAIS. Zadevni pristojni organi bi morali sprejeti skupno odločitev o določitvi referenčne države članice. Treba je uvesti postopek, ki ga morajo ustrezni pristojni organi upoštevati pri določanju referenčne države članice. Medtem ko je imenovanje referenčne države članice skupna odgovornost pristojnih organov zadevnih držav članic, bi moral Evropski organ za vrednostne papirje in trge (ESMA), ustanovljen z Uredbo (EU) št. 1095/2010 Evropskega parlamenta in Sveta (2), zagotoviti, da so vse morebitne referenčne države članice ustrezno vključene v takšno odločitev, in pomagati pri doseganju dogovora.
(2)
Postopek za določitev referenčne države članice se razlikuje od postopka za pridobitev enotne licence v skladu z Direktivo 2011/61/EU. Ko se referenčna država članica določi, mora UAIS zunaj EU zaprositi za dovoljenje pristojnega organa navedene države članice po istem postopku in pod enakimi pogoji, kakor se uporabljajo za UAIS v skladu s členoma 7 in 8 Direktive 2011/61/EU.
(3)
Direktiva 2011/61/EU države članice obvezuje, da od 22. julija 2013 uporabljajo zakone in druge predpise, ki prenašajo navedeno direktivo. Brez poseganja v delegiran akt iz člena 67(6) Direktive 2011/61/EU se uporaba te uredbe prav tako odloži na isti datum.
(4)
Ukrepi, predvideni s to uredbo, so v skladu z mnenjem Evropskega odbora za vrednostne papirje -
SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:
Člen 1
Postopek za določitev referenčne države članice izmed morebitnih referenčnih držav članic
1. Kadar upravitelj alternativnih investicijskih skladov (UAIS) zunaj EU, ki namerava upravljati alternativne investicijske sklade v EU (AIS), ne da bi jih tržil ali nameraval tržiti AIS, ki jih upravlja v Uniji, predloži zahtevek za določitev njegove referenčne države članice v skladu z drugim pododstavkom člena 37(4) Direktive 2011/61/EU, je ta v pisni obliki in naslovljen na vse pristojne organe držav članic, ki so morebitne referenčne države članice. V zahtevku so navedene vse morebitne referenčne države članice.
2. Zahtevek UAIS zunaj EU vključuje informacije in dokumentacijo, potrebno za določitev referenčne države članice.
3. V primeru iz člena 37(4)(b) Direktive 2011/61/EU takšne informacije in dokumentacija vsebujejo:
(a)
navedbo držav članic, v katerih imajo AIS, ki jih upravlja UAIS zunaj EU, sedež;
(b)
navedbo držav članic, v katerih UAIS zunaj EU upravlja sredstva;
(c)
zneske sredstev, s katerimi UAIS zunaj EU upravlja v različnih državah članicah.
4. V primeru iz točke (c)(i) člena 37(4) Direktive 2011/61/EU takšne informacije in dokumentacija vsebujejo:
(a)
navedbo države članice, v kateri ima AIS, ki ga upravlja UAIS zunaj EU, sedež;
(b)
navedbo držav članic, v katerih namerava UAIS zunaj EU tržiti AIS.
5. V primeru iz točk (e) in (g)(i) člena 37(4) Direktive 2011/61/EU takšne informacije in dokumentacija vsebujejo:
(a)
navedbo držav članic, v katerih imajo AIS, ki jih upravlja UAIS zunaj EU, sedež;
(b)
opis tržne strategije, ki lahko dokaže namen UAIS zunaj EU, da trži določen AIS ali več AIS v določeni državi članici ali v več državah članicah, in da razvije učinkovito trženje v posameznih državah članicah, ki navaja vsaj naslednje:
(i)
države članice, v katerih bodo distributerji (in UAIS v primeru samodistribucije) promovirali enote ali deleže AIS, ki jih upravlja UAIS, vključno s pričakovanim deležem, kar zadeva upravljana sredstva, v celotni promociji v Uniji;
(ii)
oceno pričakovanega števila ciljnih vlagateljev, ki imajo stalno prebivališče v državah članicah, v kateri namerava UAIS tržiti svoje AIS;
(iii)
uradne jezike držav članic, v katere so ali bodo prevedeni ponudbeni in promocijski dokumenti;
(iv)
razporeditev tržnih dejavnosti po državah članicah, v katerih namerava UAIS tržiti svoje AIS, ob upoštevanju zlasti pomena in pogostosti oglasov in turnej.
6. V primeru iz člena 37(4)(f) Direktive 2011/61/EU takšne informacije in dokumentacija vsebujejo informacije iz odstavka 5(b) tega člena.
7. Pristojni organi, ki jih UAIS zunaj EU naslovijo kot pristojne organe morebitne referenčne države članice, se takoj po prejemu zahtevka iz odstavka 1 tega člena in najpozneje v treh delovnih dneh po prejemu zahtevka obrnejo drug na drugega in Evropski organ za vrednostne papirje in trge (ESMA), da bi določili, ali so v skladu s členom 37(4) Direktive 2011/61/EU morda vključeni kateri koli drugi pristojni organi v Uniji.
Pristojni organi organu ESMA na zahtevo nemudoma predložijo celoten zahtevek UAIS zunaj EU.
8. Kadar se odloči, da bi bili lahko vključeni drugi pristojni organi v Uniji, jih organ ESMA takoj obvesti in zagotovi, da jim je posredovan celoten zahtevek, ki ga je predložil UAIS zunaj EU.
9. Vsak pristojni organ, ki sodeluje v postopku, in organ ESMA lahko od UAIS zunaj EU zahteva ustrezne dodatne informacije in dokumentacijo, potrebno za določitev referenčne države članice.
Takšen zahtevek za dodatne informacije ali dokumentacijo je v pisni obliki, vsebuje razloge ter se hkrati posreduje vsem drugim zadevnim pristojnim organom in organu ESMA.
Ko pristojni organ, ki zahteva informacije, ali organ ESMA prejme dodatne informacije ali dokumentacijo, organ, ki zahteva informacije, navedene informacije ali dokumentacijo nemudoma posreduje vsem drugim zadevnim organom in po potrebi organu ESMA.
10. V enem tednu od prejema zahtevka iz odstavka 1 pristojnega organa, naslovljenega na UAIS, ali, kjer je ustrezno, drugega pristojnega organa v Uniji v skladu z odstavkom 8, vsi zadevni pristojni organi drug drugemu in organu ESMA predložijo mnenje o določitvi ustrezne referenčne države članice.
11. Nato vsi pristojni organi skupaj določijo referenčno državo članico. Določitev se opravi najpozneje en mesec po prejemu zahtevka pristojnih organov, ki jih določi UAIS zunaj EU, ali, kjer je ustrezno, v skladu z odstavkom 8 drugi pristojni organi v Uniji.
Če se zahtevajo dodatne informacije, se rok iz prvega pododstavka podaljša za čas med vložitvijo zahtevka za dodatne informacije in dokumentacijo iz odstavka 9 in prejemom takšnih informacij ali dokumentacije.
12. Organ ESMA ustreznim pristojnim organom pomaga in, če je potrebno, olajša določitev referenčne države članice v skladu s členom 31 Uredbe (EU) št. 1095/2010.
13. Pristojni organ države članice, ki je določena kot referenčna država članica, o tem pisno in brez nepotrebnega odlašanja obvesti UAIS zunaj EU.
14. Če UAIS zunaj EU, ki zahteva določitev, o tem ni pisno obveščen v sedmih dneh po določitvi ali zadevni pristojni organi niso določili referenčne države članice v roku, določenem v prvem pododstavku odstavka 11 tega člena, lahko UAIS zunaj EU, ki zahteva določitev, sam izbere referenčno državo članico v skladu z merili, določenimi v drugem pododstavku člena 37(4) Direktive 2011/61/EU.
UAIS zunaj EU o svoji izbiri referenčne države članice nemudoma pisno obvesti vse pristojne organe, ki so bili prvotno naslovljeni, in organ ESMA.
15. Kadar se referenčna država članica, ki jo je izbral UAIS zunaj EU, in referenčna država članica, ki so jo določili pristojni organi, razlikujeta, zadevni pristojni organi UAIS zunaj EU obvestijo o določitvi čim prej, vendar najpozneje v dveh delovnih dneh po prejemu obvestila o izbiri UAIS v skladu z odstavkom 14. V tem primeru velja določitev pristojnih organov.
Člen 2
Začetek veljavnosti
Ta uredba začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
Ta uredba se uporablja od 22. julija 2013.
Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.
V Bruslju, 15. maja 2013