ROZHODNUTÍ KOMISE (EU) 2015/508
ze dne 1. října 2014
o údajné infrastrukturální podpoře ve prospěch podniku Propapier PM2 GmbH poskytnuté Německem - Státní podpora - SA.36147 (C 30/10) (ex NN 45/10; ex CP 327/08)
(oznámeno pod číslem C(2014) 6847)
(Pouze německé znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 smlouvy o fungování Evropské unie (1),
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s uvedenými články (2), a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
(1)
Dopisem ze dne 29. října 2008 podala Smurfit Kappa Group (dále jen „skupina Smurfit Kappa“ nebo „stěžovatel“) u Komise stížnost, podle níž získal podnik Propapier PM2 GmbH infrastrukturální podporu. Stížnost byla zaregistrována pod číslem jednacím CP 327/08 a (pod číslem NN 45/10) zanesena do rejstříku protiprávní podpory.
(2)
Dopisem ze dne 27. října 2010 informovala Komise Německo o svém rozhodnutí zahájit v souvislosti s údajnou podporou řízení na základě čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie.
(3)
Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (3). Komise vyzvala všechny zúčastněné strany, aby k údajné podpoře podaly své připomínky.
(4)
Dopisem ze dne 28. ledna 2011 podalo Německo své připomínky (znění připomínek, z nějž byly vypuštěny důvěrné údaje, bylo doručeno dne 31. ledna 2011). Připomínky obdržela Komise rovněž od těchto zúčastněných stran: dne 11. února 2011 společné připomínky od Německého městského sněmu (Deutscher Städtetag), Německého okresního sněmu (Deutscher Landkreistag), Německého sdružení měst a obcí (Deutscher Städte- a Gemeindebund) a Sdružení komunálních podniků (Verband kommunaler Unternehmen, zkr. VKU) a dne 14. února 2011 připomínky stěžovatele (znění připomínek, z nějž byly vypuštěny důvěrné údaje, bylo doručeno dne 1. března 2011). Komise předala tyto připomínky německým orgánům, aby jim umožnila vyjádřit jejich stanovisko; v návaznosti na to obdržela dne 13. dubna 2011 připomínky Německa (znění připomínek, z nějž byly vypuštěny důvěrné údaje, bylo doručeno dne 26. dubna 2011).
(5)
Dne 17. ledna 2013 se uskutečnila schůzka zástupců útvarů Komise a Německa. V dopise ze dne 25. února 2013 předložilo Německo doplňující informace. Dopisem ze dne 26. dubna 2013, na který Německo odpovědělo dopisem ze dne 14. května 2013, si útvary Komise vyžádaly další informace.
(6)
Prostřednictvím emailu ze dne 23. května 2013 si Komise vyžádala další informace, které Německo poskytlo prostřednictvím emailů ze dne 24. května 2013, 27. května 2013 a 28. května 2013.
(7)
V návaznosti na schůzku zástupců útvarů Komise, Německa, zvýhodněného podniku a znalců, která se konala dne 6. června 2013, oznámilo Německo možnost předložení doplňujícího písemného vyjádření. Na základě další žádosti o sdělení informací ze dne 15. října 2013 poskytlo Německo prostřednictvím emailu ze dne 4. listopadu 2013, 13. prosince 2013, 18. prosince 2013, 6. ledna 2014 a 24. dubna 2014 další obsáhlé připomínky.
2. POPIS OPATŘENÍ
(8)
Podnik Propapier PM2 GmbH (dále jen „podnik Propapier“) patří do skupiny Progroup AG (dále jen „skupina Progroup“). Skupina Progroup vyrábí a prostřednictvím svých dceřiných společností distribuuje podkladové papíry z vlnité lepenky a vlnitou lepenku. Stěžovatel, skupina Smurfit Kappa, je jedním z největších výrobců papíru v Evropské unii.
(9)
Dne 2. dubna 2008 schválila (4) Komise veřejnou regionální podporu podniku Propapier na zřízení papírny na výrobu podkladového papíru z vlnité lepenky a přidružené elektrárny v nově otevřeném areálu, který vznikl jako rozšíření stávající průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva v Eisenhüttenstadtu ve spolkové zemi Braniborsko - tato oblast připadala v této době v úvahu jako možný příjemce veřejné regionální podpory podle čl. 107 odst. 3 písm. a) SFEU.
(10)
Stěžovatel zastával názor, že některé projekty výstavby infrastruktury financované státem v novém areálu průmyslové oblasti, kde se nachází nové výrobní zařízení podniku Propapier, mají sloužit výhradně této papírně, a musí být proto klasifikovány jako vyhrazená infrastruktura a státní podpora ve prospěch podniku Propapier.
(11)
Stěžovatel mezi ně zařadil navíc i tyto infrastrukturální projekty (viz oddíl 2.1): vybudování čističky odpadních vod, výstavba parkoviště a nové spojovací komunikace a rozšíření a prohloubení kanálu Odra-Spréva.
(12)
Stěžovatel kromě toho tvrdil, že podnik Propapier je zvýhodňován rovněž nepřiměřeně nízkými poplatky za využívání čističky odpadních vod (viz oddíl 2.2).
2.1. PODPORA V SOUVISLOSTI S BUDOVÁNÍM ČISTIČKY ODPADNÍCH VOD A DALŠÍ INFRASTRUKTURY
(13)
V červenci 2008 poskytla spolková země Braniborsko z prostředků programu pro rozvoj komunální hospodářské infrastruktury v rámci společného programu (SP)“Zlepšování regionálních hospodářských struktur“ (dále jen „režim SP“ (5)) přímý příspěvek ve výši 33 808 200 EUR (6) na vybudování nové čističky odpadních vod v novém areálu eisenhüttenstadtské průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva. V této souvislosti je třeba poznamenat, že režim SP ve vztahu k financování zřízení či výstavby zařízení pro čištění odpadních vod byl předmětem rozhodnutí ve věci státní podpory N 644e/02 (7), v níž Komise v roce 2003 s platností pro programové období 2004-2006 došla k závěru, že podpora poskytnutá v rámci tohoto režimu nepředstavuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU ve prospěch vlastníka a provozovatele čističky odpadních vod.
(14)
Komise v tomto rozhodnutí z roku 2003 zastávala názor, že příspěvky vyplacené na základě režimu platného v letech 2004-2006 je třeba chápat jako vnitřní převod státních prostředků, a nikoli jako státní podporu ve prospěch vlastníka a provozovatele, protože jejími příjemci nejsou hospodářské podniky. V daném případě se jedná o plnění, které je tradičním úkolem veřejné služby zajišťované obecními subjekty. Z definice tohoto režimu plyne, že příjemcem musí být místní úřad nebo sdružení zřízené pro zvláštní účely (Zweckverband) podléhající obecnímu dozoru. Podporu lze poskytnout jen tehdy, když mezi příjemcem daného opatření, tj. čističky odpadních vod, a uživatelem tohoto zařízení neexistuje žádné právní, osobní ani hospodářské propojení.
(15)
Příspěvek ve výši 42 260 340 EUR představoval 80 % celkových uznatelných nákladů. Příjemcem tohoto příspěvku je Trinkwasser- und Abwasserzweckverband Oderaue Eisenhüttenstadt (dále jen „sdružení TAVZ“), což je mezikomunální veřejnoprávní sdružení zřízené pro zvláštní účely, pověřené zajišťováním dodávek pitné vody a zpracování odpadních vod. Sdružení TAZV je zároveň vlastníkem i provozovatelem čističky odpadních vod a hradilo zbývajících 20 % celkových veřejných investičních nákladů.
(16)
Podpora byla poskytnuta pod podmínkou, že do 15. srpna 2008 budou prokazatelně splněny právní a finanční předpoklady pro nastěhování hlavního investora (v tomto případě podniku Propapier). Výstavba zařízení byla zahájena v říjnu 2008, do provozu bylo zařízení uvedeno v březnu 2010.
(17)
Stěžovatel zastává názor, že zařízení sdružení TAZV představuje vyhrazenou infrastrukturu, protože prakticky celou kapacitu této čističky odpadních vod využívá podnik Propapier. Tvrdí, že zařízení bylo od začátku koncipováno jako čistička odpadních vod, která bude sloužit podniku Propapier, a že představovalo podmínku, bez jejíhož splnění by se papírna v tomto regionu nemohla usadit (jelikož výroba papíru vyžaduje velké množství vody).
(18)
O vyhrazená infrastrukturální opatření přijatá ve prospěch podniku Propapier se podle stěžovatelova názoru jedná i v případě dalších infrastrukturálních projektů: stavby parkoviště v blízkosti areálu podniku Propapier a nové vozovky spojující průmyslovou oblast se státní vozovkou č. 112 a rozšíření/prohloubení kanálu Odra-Spréva. V rozhodnutí o zahájení řízení došla Komise k předběžnému závěru, že tyto projekty nepředstavují selektivní výhodu ve prospěch podniku Propapier, a nelze je proto také považovat za vyhrazenou infrastrukturu. I přesto však vyzvala třetí strany, aby k těmto opatřením podaly své připomínky.
2.2. NIŽŠÍ POPLATKY ZA POUŽÍVÁNÍ ČISTIČKY ODPADNÍCH VOD
(19)
Dalším bodem stížnosti týkajícím se čističky odpadních vod je tvrzení, že podnik Propapier za používání tohoto zařízení platí o 0,95 EUR za m3 méně, než kolik by si za takovou službu účtoval soukromý investor.
(20)
Výše uživatelských poplatků je stanovena na základě příslušného právního předpisu, tj. zákona o místních poplatcích ve spolkové zemi Braniborsko (8) (dále jen „KAG Brandenburg“). Podle § 6 KAG Brandenburg se poplatek vypočítá tak, aby pokrýval, ale nepřevyšoval veškeré uplatnitelné náklady na příslušnou čističku odpadních vod (náklady na výstavbu, správu, údržbu, provoz, obsluhu a odvody), předpokládané úroky a předpokládané odpisy. Prostředky podpory, které obec obdrží z jiných státních zdrojů (v tomto případě příspěvek ve výši 33,8 milionu EUR z režimu SP), se při stanovení výše předpokládaných úroků z vlastního vloženého kapitálu nezohledňují. (9) Stěžovatel zastává názor, že prostředky podpory, které sdružení TAZV obdrželo z režimu SP, byly jejich příjemcem, tj. sdružením TAZV, v podobě nižších poplatků za zpracování odpadních vod předány uživateli čističky.
3. DŮVODY PRO ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ (10)
(21)
Předmětná opatření je třeba klasifikovat jako státní podporu tehdy, když jsou splněny tyto předpoklady: i) opatření musí představovat podporu poskytovanou státem nebo ze státních prostředků, ii) danému podniku musí díky těmto opatřením vzniknout určitá hospodářská výhoda, iii) tato výhoda musí být selektivní, a iv) opatření musejí nebo mohou narušit hospodářskou soutěž a ovlivňovat obchod mezi členskými státy. O státní podporu se jedná tehdy, když jsou současně splněny všechny předpoklady uvedené v čl. 107 odst. 1 SFEU.
(22)
Rozhodnutí o zahájení řízení nijak nezpochybňuje, že v rámci všech opatření byly použity státní prostředky a že by případně mohlo dojít k narušení hospodářské soutěže na vnitřním trhu.
(23)
Komise k příslušným bodům stížnosti uvedla, že je nutno rozlišovat mezi 1) údajnou státní podporou na vybudování čističky odpadních vod poskytnutou ve prospěch sdružení TAZV a 2) údajnou podporou poskytnutou podniku Propapier v podobně nižších poplatků za zpracování odpadních vod.
(24)
V rozhodnutí o zahájení řízení se kromě toho zkoumá otázka, zda podnik Propapier
i.
vybudováním čističky odpadních vod
či prostřednictvím jiných infrastrukturních projektů pro nový areál průmyslové oblasti, ve kterém se nachází nové výrobní prostory podniku Propapier, jmenovitě
ii.
nového parkoviště,
iii.
nové vozovky a
iv.
rozšíření/prohloubení kanálu Odra-Spréva,
získal selektivní výhodu, nebo zda se jedná o vyhrazené projekty ve prospěch podniku Propapier. (11) Jelikož opatření podle čl. 107 odst. 1 může být jako státní podpora klasifikováno jen tehdy, když je selektivní (tzn. když podnikům nacházejícím se v situaci, která je z právního i věcného hlediska vzhledem k cíli tohoto opatření srovnatelná, ukládá odlišné podmínky), musela Komise přezkoumat, zda podnik Propapier získal díky uvedeným opatřením selektivní výhodu.
(25)
Veřejnou regionální investiční podporu ve prospěch podniku Propapier Komise již schválila. Jelikož opatření vztahující se na ostatní infrastrukturální projekty jsou prováděna v podporované oblasti, která je podle čl. 107 odst. 3 písm. a) SFEU způsobilá pro regionální podporu, a jelikož tato opatření mají mít údajně těsnou spojitost s investičním záměrem, který je předmětem regionální podpory, případně jsou na tento záměr výhradně vázaná, dospěla Komise k předběžnému závěru, že pokud by tato opatření prokazatelně přinášela selektivní zvýhodnění podniku Propapier, byla by součástí investičního záměru podniku Propapier, a musela by tudíž splňovat požadavky pokynů k státní regionální podpoře na období 2007-2013 (12) (dále jen „pokyny k regionální podpoře“). Komise vyslovila pochybnost ohledně slučitelnosti investiční podpory v podobě vyhrazené infrastruktury, a to zejména s ohledem na dodržení vysoké míry podpory a motivačního účinku.
(26)
Podle pokynů k regionální podpoře smějí podniky, jimž byla poskytnuta investiční podpora, získat navíc i podporu na provoz. Slučitelnost podpory na provoz s vnitřním trhem pak ale musí být přezkoumána nezávisle na slučitelnosti investiční podpory, a to za použití kritérií uvedených v oddíle 5 pokynů k regionální podpoře. Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení dospěla k závěru, že pokud by podniku Propapier byla formou nižších poplatků za zpracování odpadních vod poskytnuta podpora na provoz, která by nebyla slučitelná se zásadou účastníka trhu v tržním hospodářství, musela by být tato podpora na provoz klasifikována jako neslučitelná s pokyny k regionální podpoře a příslušnou schvalovací praxí Komise při poskytování podpory na provoz. Uvádí se v něm, že sídlo příjemce podpory se sice totiž nachází v regionu, který je způsobilý pro regionální podporu (region způsobilý pro regionální podporu podle čl. 107 odst. 3 písm. a) SFEU), nejsou však splněny jiné důležité předpoklady pro slučitelnost podpory na provoz s vnitřním trhem. Nic tak podle tohoto rozhodnutí nenasvědčuje tomu, že by podpora na provoz byla odůvodněná, ať už sama o sobě, nebo s ohledem na podporu regionálního rozvoje, nebo že by její výše byla úměrná kompenzovaným nevýhodám. Upozorňuje navíc, že poskytování podpory na provoz není časově omezeno a její výše se postupem času nesnižuje. Komise proto vyslovila pochybnost ohledně základní slučitelnosti podpory na provoz poskytované formou nižších poplatků s vnitřním trhem.
3.1. PŘÍSPĚVKY NA INFRASTRUKTURÁLNÍ PROJEKTY VČETNĚ ČISTIČKY ODPADNÍCH VOD PODPOROVANÉ Z VEŘEJNÝCH PROSTŘEDKŮ
3.1.1. Parkoviště, rozšíření/prohloubení kanálu Odra-Spréva, nová vozovka
(27)
V rámci předběžného přezkumu bylo zjištěno, že kapacita parkoviště neodpovídá stavu, který popisuje stěžovatel, a že toto parkoviště se nenachází v bezprostřední blízkosti výrobních prostor podniku Propapier. Zjištěno bylo rovněž to, že parkovací místa jsou obecně přístupná a slouží nejen průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva, ale i dalším průmyslovým oblastem ve městě a že počet těchto parkovacích míst by mohl obci umožnit zrušení parkovacích míst pro nákladní vozidla uvnitř města. Podnik Propapier si proto postavil i vlastní parkovací místa, kde mohou parkovat i nákladní vozidla. Komise tak dospěla k závěru, že výstavbou parkoviště podniku Propapier žádná selektivní výhoda pravděpodobně nevznikla.
(28)
Ohledně nové spojovací vozovky vybudované mezi průmyslovou oblastí a státní silnicí č. 112 Komise shledala, že díky výstavbě této vozovky se omezila hustota dopravního provozu a znečištění ovzduší v centru Eisenhüttenstadtu, protože nákladní vozidla jedoucí do průmyslové oblasti se mohou nyní městskému středu vyhnout, a zkrátila se rovněž doba dojezdnosti do nejbližšího regionálního střediska. Komise proto dospěla k závěru, že výstavbou nové vozovky podniku Propapier žádná selektivní výhoda pravděpodobně nevznikla.
(29)
Co se týče prací na rozšíření a prohloubení kanálu Odra-Spréva, Komise shledala, že práce nebyly uskutečněny za účelem selektivního zvýhodnění podniku Propapier, nýbrž tvoří součást nezbytné a pravidelné péče o udržování vodních cest. Komise proto dospěla k závěru, že rozšířením a prohloubením kanálu Odra-Spréva podniku Propapier žádná selektivní výhoda pravděpodobně nevznikla.
(30)
V té době však Komise nemohla zcela vyloučit možnost, že uvedená infrastrukturální opatření přinášejí podniku Propapier větší prospěch než ostatním podnikům.
(31)
Komise si proto vyžádala připomínky od třetích stran s tím, že svůj konečný názor na to, zda předmětná opatření představují státní podporu, si utvoří teprve po jejich obdržení. Současně tehdy vyzvala Německo, aby během formálního vyšetřovacího řízení poskytlo další informace o výstavbě parkoviště, nové vozovky a rozšíření a prohloubení kanálu Odra-Spréva.
3.1.2. Příspěvek na výstavbu čističky odpadních vod
(32)
Ve svém rozhodnutí o zahájení řízení došla Komise k závěru, že pokud by bylo v důsledku vývoje na vnitřním trhu nutné začít považovat režim podpor N 644e/02 za státní podporu, pak by za státní podporu musela být považována rovněž existující podpora ve prospěch sdružení TAZV.
(33)
Komise nicméně vyjádřila pochyby o tom, že čistička odpadních vod představuje vyhrazenou infrastrukturu. V této souvislosti bylo zjištěno, že kromě podniku Propapier využívají toto zařízení jen dva další uživatelé: kanadský podnik 5N PV, který je dodavatelem fotovoltaických materiálů, a podnik EnBW, který je dodavatelem energie. Zároveň však nebylo známo, jaký podíl kapacity čističky odpadních vod na oba tyto zákazníky fakticky připadá. Na základě informací, o které se v té době mohl přezkum opírat, nemohla Komise posoudit, zda by výstavba nové čističky odpadních vod byla nutná i za předpokladu, že by sloužila jen těmto dva podnikům. Jeden z obou zmíněných uživatelů, jmenovitě elektrárna provozovaná podnikem EnBW, byl navíc do projektu podniku Propapier přímo zapojen, protože svou elektrickou energii dodává tato elektrárna podniku Propapier, který ji využívá pro svůj výrobní proces. (13)
(34)
Jestliže podnik Propapier využívá kapacitu čističky odpadních vod z 90 %, jak tvrdí stěžovatel, bylo by podle názoru Komise třeba zvážit, zda tato skutečnost sama o sobě není dostatečným důkazem toho, že výhradním nebo alespoň převážným uživatelem této čističky měl být podnik Propapier (a jedná se tudíž o výhradní zařízení vybudované ve prospěch podniku Propapier). V souvislosti s tím bylo nutno důkladněji přezkoumat argument Německa, že o využívání této čističky odpadních vod by měli mít v budoucnu zájem i další uživatelé.
(35)
Komise kromě toho konstatovala, že je třeba vzít v úvahu, jaký velký počet investorů se může v průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva usídlit a jak velkou část kapacity čističky by tito investoři v průměru využívali. V souvislosti s touto otázkou vyzvala Komise Německo, aby dodalo podrobnější informace o celkové koncepci rozvoje této průmyslové oblasti a o nevyužitých kapacitách čističky odpadních vod, které by mohly být přiděleny potenciálním uživatelům. Německo kromě toho mělo předložit i další informace o technické proveditelnosti modulového přístupu při výstavbě čističky odpadních vod. (14)
(36)
Jak již bylo řečeno, Komise dospěla k předběžnému závěru, že pokud by se prokázalo, že opatření týkající se infrastrukturálních projektů jsou selektivní, znamenalo by to, že jsou součástí investičního záměru podniku Propapier, a musela by tudíž splňovat požadavky pokynů k regionální podpoře, zvláště pak ustanovení týkající se maximální míry podpory a motivačního účinku.
3.2. NIŽŠÍ POPLATKY ZA POUŽÍVÁNÍ ČISTIČKY ODPADNÍCH VOD
(37)
Stejně jako v případě opatření týkajících se výstavby čističky odpadních vod zastávalo i v této věci Německo názor, že pokud by poplatky stanovené podniku Propapier obsahovaly prvky podpory, jednalo by se o existující podporu. Podle názoru Německa se rozhodnutí Komise ve věci N 644e/02, kterým byl schválen režim SP, vztahuje i na nepřímé účinky tohoto programu.
(38)
Komise nicméně ve svém rozhodnutí o zahájení řízení dospěla k závěru, že případnou podporu v podobě nižších poplatků za čištění odpadních vod rozhodnutí N 644e/02 nezahrnuje, a že pokud by měla být výše poplatků kvalifikována jako podpora, jednalo by se o novou podporu.
(39)
V rámci posouzení otázky, zda zmíněné poplatky představují pro podnik Propapier hospodářskou výhodu, vyjádřila Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení pochybnost ohledně toho, zda poplatky, které si účtuje sdružení TAZV, odrážejí celkovou výši nákladů a zda by soukromý investor stanovil poplatky ve stejné výši.
(40)
Komise zastávala názor, že poplatky uložené podniku Propapier nepokrývají náklady na čištění odpadních vod v celé jejich výši, protože Německo samo připustilo, že tyto poplatky pokrývají pouze 20 % předpokládaného úroku z vlastního kapitálu, neboť příspěvek ve výši 80 %, který obec na vybudování zařízení obdržela z dalších veřejných zdrojů, nelze brát při kalkulaci předpokládaných úroků v úvahu. Komise k tomu ve svém rozhodnutí o zahájení řízení uvedla především to, že jak směrnice 2000/60/ES (dále jen „rámcová směrnice EU o vodě“), (15) tak i KAG Brandenburg stanoví, že poplatky za používání čističky odpadních vod musí pokrývat veškeré náklady. (16) V rozhodnutí o zahájení řízení se navíc odkazuje na věci InfraLeuna (17) a Kimberly-Clark/Scott (18), v nichž Komise zastává názor, že poplatky, které je podnik za normálních okolností povinen hradit, odpovídají plné výši nákladů.
(41)
Stěžovatel argumentoval tím, že aby bylo možné určit, zda se jedná o výhodu, je zapotřebí srovnat výši poplatků, které podnik Propapier skutečně hradí, s výší poplatků, které si by na místě sdružení TAZV účtoval soukromý investor.
(42)
Německo navrhlo, aby poplatky hrazené podnikem Propapier byly srovnány s průměrnými sazbami evidovanými v rámci daného odvětví, a poukázalo na studii, podle níž se tato průměrná sazba pohybuje mezi 0,24 EUR a 1 EUR za m3. (19)
(43)
Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení konstatuje, že zásada soukromého investora se zdá být v daném případě použitelná. Vyslovila nicméně pochybnost ohledně toho, zda je existenci státní podpory možné vyloučit na základě uvedené referenční hodnoty, navíc když jsou příslušné údaje očividně zkreslené. I když uvedené poplatky jiných obcí odrážejí plnou výši nákladů, je zjevné, že rozdílné sazby jsou důsledkem rozdílných místních podmínek, které by pro soukromého investora byly důvodem pro různou výši sazeb. Komise proto ve svém rozhodnutí o zahájení řízení vyslovila pochybnost o tom, že by na základě těchto údajů bylo možné zvýhodnění podniku Propapier vyloučit.
(44)
Jak je vyloženo ve 26. bodě odůvodnění, v případě, že opatření skutečně představují novou podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, pochybuje Komise o jejich slučitelnosti s vnitřním trhem podle čl. 107 odst. 3 SFEU. Kdyby se mělo ukázat, že poplatky představují veřejnou regionální podporu na provoz, bylo na místě o jejich slučitelnosti s vnitřním trhem pochybovat, protože tato podpora není časově omezená, její výše se postupem času nesnižuje a není zaměřena na kompenzaci specifických (nedoložených) nevýhod regionu.
4. PŘIPOMÍNKY NĚMECKA A PŘIPOMÍNKY TŘETÍCH STRAN K ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
4.1. PŘEDSTAVUJÍ INFRASTRUKTURÁLNÍ PROJEKTY FINANCOVANÉ Z VEŘEJNÝCH PROSTŘEDKŮ VYHRAZENOU INFRASTRUKTURU VE PROSPĚCH PODNIKU PROPAPIER?
4.1.1. Parkoviště
Vyjádření stěžovatele
(45)
Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení neuznala stěžovatelem uvedený počet parkovacích míst. Podle stěžovatelova vyjádření pocházejí uvedené údaje (parkovací místa pro 186 osobních a 71 nákladních vozidel) z předběžného plánu rozvoje, který si nechal vypracovat Eisenhüttenstadt.
(46)
Podle vyjádření stěžovatele se v původních stavebních plánech podniku Propapier nepočítalo s výstavbou soukromého parkoviště, a i když si podnik Propapier staví své vlastní parkoviště, je to právě tento podnik, jenž má z tzv. veřejného parkoviště přednostní prospěch: podle dopravního značení jsou parkovací místa pro nákladní automobily vyhrazena elektrárně a podniku Propapier. Parkoviště se navíc nachází v bezprostřední blízkosti výrobních prostor podniku Propapier (sahá až k hranicím papírny a sousedí i s elektrárnou, která byla původně součástí záměru podniku Propapier). Součástí parkoviště nejsou žádné odpočinkové prostory, které lze u veřejného parkoviště tohoto druhu zpravidla očekávat.
(47)
Stěžovatel tvrdí, že poloha parkoviště je nepříznivá a příliš odlehlá na to, aby parkoviště mohly využívat i jiné městské firmy a aby městu umožnila zrušit parkovací místa pro nákladní vozidla v městském centru.
Vyjádření Německa
(48)
Podle vyjádření Německa nepředstavuje parkoviště žádnou selektivní výhodu ve prospěch podniku Propapier. Parkoviště je obecně přístupné a neslouží pouze průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva. Podnik Propapier má navíc k dispozici vlastní parkovací místa (213 míst pro osobní vozidla a 27 míst pro nákladní vozidla) a údajně mu právě bylo uděleno stavební povolení na zřízení dalších parkovacích ploch pro 120 osobních vozidel.
(49)
Německo nesouhlasí s názorem stěžovatele, že parkoviště slouží přednostně podniku Propapier a že má nepříznivou polohu a příliš odlehlou na to, aby mohlo nahradit parkovací místa v městském centru.
(50)
Podle Německa bylo stěžovatelem zmiňované dopravní značení vyhrazující parkovací místa pro nákladní vozidla pracovníkům elektrárny pouze přechodné a odůvodněné stavebními pracemi v elektrárně. Tyto práce byly podle Německa ukončeny na konci března roku 2011. Na nové vozovce je vjezd na parkoviště označen a značení se nevztahuje na žádný jednotlivý podnik či zařízení.
4.1.2. Vozovka
Vyjádření stěžovatele
(51)
Stěžovatel nesouhlasí s tvrzením Německa, že nová vozovka má sloužit jako spojení průmyslové oblasti se státní silnicí B 112; podle vyjádření stěžovatele končí vozovka několik metrů za papírnou a nic nenasvědčuje tomu, že by měla někam pokračovat; ale i kdyby měla vést někam dál, nebude sloužit žádnému jinému podniku, protože tímto směrem se už žádný jiný podnik nenachází.
(52)
Stěžovatel se proto domnívá, že parkoviště i vozovka přinášejí selektivní výhodu ve prospěch podniku Propapier a jejich používání je vyhrazeno tomuto podniku.
Vyjádření Německa
(53)
Podle Německa bude nová vozovka spojovat stávající průmyslovou oblast na kanálu Odra-Spréva a její novou severní část se státní vozovkou B 112. Německo tvrdí, že vozovka sníží hustotu dopravního provozu a znečištění ovzduší v centru Eisenhüttenstadtu, nákladním vozidlům umožní vyhnout se městskému centru a průmyslovým a obchodním podnikům zkrátí dobu dojezdnosti do Frankfurtu nad Odrou přinejmenším o jednu třetinu. Vozovka je součástí celkového rozvoje průmyslové oblasti, který je naplánován už od roku 1993, a podnikům ve Frankfurtu nabízí lepší dopravní spojení s říčním přístavem v Eisenhüttenstadtu. Německo tvrdí, že vozovka byla naplánována již v rámci oderského programu zemské vlády.
(54)
Vozovka nabízí další možnosti rozvoje pro průmyslové oblasti ArcelorMittal a některé další. Její výstavba probíhala ve dvou fázích; její poslední úsek byl po určitém zpoždění, které bylo způsobeno technickými problémy, dobudován v roce 2013.
4.1.3. Rozšíření/prohloubení kanálu Odra-Spréva
(55)
V roce 2008 rozšířilo město Eisenhüttenstadt průmyslovou oblast na kanálu Odra-Spréva, aby přilákalo nové podniky. Práce na rozšíření/prohloubení kanálu Odra-Spréva byly podle vyjádření Německa prováděny v rámci nezbytné a pravidelné péče o udržování vodní cesty, která je součástí transevropské sítě (TEN). Od roku 2003 jsou po celé délce kanálu budována zdymadla (v současnosti probíhá výstavba zdymadla v Kersdorfu, novostavba zdymadla ve Fürstenwalde byla odložena). Německo uvádí, že tyto práce nijak nesouvisejí s příchodem podniku Propapier a že tomuto podniku nepřinášejí žádnou selektivní výhodu.
4.1.4. Jedná se v případě čističky odpadních vod o infrastrukturu vyhrazenou podniku Propapier?
Vyjádření stěžovatele
(56)
Stěžovatel tvrdí, že podpora nemůže být součástí režimu, který podle rozhodnutí ve věci N 644e/02 žádnou podporu nepředstavuje, protože tento režim skončil na konci roku 2006, a v době přidělení investiční podpory na výstavbu čističky odpadních vod sdružení TAZV už tudíž neexistoval.
(57)
Stěžovatel dále tvrdí, že na režim se nelze odvolávat i proto, že čistička odpadních vod neposkytuje žádné veřejné služby, nýbrž byla zřízena pouze k přednostnímu užívání podnikem Propapier.
(58)
Podle stěžovatele je v papírenském průmyslu - a to i v Německu - pravidlem, že recyklační papírny mají svá vlastní zařízení na čištění odpadních vod, takže argument Německa, že podniky musejí být připojeny k veřejnému systému čištění odpadních vod, nemá oporu.
(59)
Podle vyjádření stěžovatele není předmětná čistička odpadních vod součástí celkového hospodářského plánu dané průmyslové oblasti, který se vztahuje na všechny potenciální investory, nýbrž plán její výstavby byl vypracován a předložen až v roce 2007, tedy zároveň s plánem výstavby papírny podniku Propapier a zmíněné elektrárny. Návrh usnesení o rozvoji průmyslové oblasti, který město Eisenhüttenstadt předložilo dne 7. listopadu 2007, se podle stěžovatele týká pouze dvou nebo tří investorů. Stěžovatel tvrdí, že město Eisenhüttenstadt začalo svou průmyslovou oblast propagovat teprve v roce 2010, a naznačuje, že k hledání dalších investorů přistoupilo teprve v návaznosti na stížnost skupiny Smurfit Kappa.
(60)
Podle stěžovatelova názoru je z konkrétních stavebních parametrů zařízení sdružení TAZV jednoznačně zřejmé, že toto zařízení bylo budováno přesně tak, aby vyhovovalo potřebám podniku Propapier. Technické vlastnosti čističek odpadních vod jsou zcela specifické pro dané odvětví. Čističky odpadních vod z recyklačních papíren mají zpravidla anaerobní a aerobní fázi čištění, zatímco běžné čističky komunálních odpadních vod vystačí většinou jen s fází aerobního čištění. Okolnost, že čistička odpadních vod sdružení TAZV má fáze obě, představuje doplňující argument ve prospěch tvrzení, že toto zařízení neslouží veřejnému zájmu, nýbrž představuje infrastrukturu vyhrazenou podniku Propapier.
(61)
Podle názoru stěžovatele je velmi nepravděpodobné, že by se při plánování zařízení braly v úvahu jiné kapacitní nároky než nároky papírny podniku Propapier (a k němu přidružené elektrárny, která je nyní ve vlastnictví podniku EnBW). Stěžovatel argumentuje tím, že podnik EnBW není žádným nezávislým uživatelem, protože investice do elektrárny úzce souvisí s projektem papírny a bez této výroby provozované podnikem Propapier by na její realizaci nedošlo.
(62)
Stěžovatel podotýká, že jeden investor, který se v průmyslové oblasti usídlil, podnik 5N PV, využívá jen velmi malé procento dostupné kapacity čističky odpadních vod sdružení TAZV a že jeho nároky na čištění odpadních vod by mohlo uspokojit již dříve existující zařízení tohoto druhu. Jelikož podnik společnosti 5N PV zahájil svůj provoz údajně už v květnu 2008, tj. dva roky před zprovozněním nové čističky odpadních vod sdružení TAZV, využíval zprvu tohoto již dříve existujícího zařízení.
(63)
Stěžovatel uvádí, že neexistovaly žádné prognózy, na jejichž základě by bylo možné očekávat, že přijdou noví potenciální investoři a spolu s tím vzroste i poptávka po zpracování odpadních vod, a že nebyly k dispozici žádné informace o tom, zda a kdy bude možné tyto nové kapacity využívat. V současnosti údajně nejsou k dispozici téměř žádné volné kapacity. Stěžovatel se kromě toho odvolává i na jeden článek z tisku (uveřejněný dne 3. února 2011 v Märkische Oderzeitung), který přináší zprávu o technické závadě na aktivační nádrži a konstatuje, že všechny volné nádrže již využívají stávající průmysloví uživatelé.
(64)
Německo podle stěžovatelova názoru implicite potvrzuje, že čističku odpadních vod nebude používat už žádný další podnik, a sice svým tvrzením, že poplatky za používání nové čističky odpadních vod sdružení TAZV jsou ve srovnání s poplatky za používání staršího zařízení nižší díky tomu, že nové zařízení nevyžaduje výstavbu nákladného kanalizačního systému mezi jednotlivými uživateli (tím potvrdilo, že k čističce nebude připojen žádný další uživatel).
(65)
Podle stěžovatele je z údajů sdružení TAZV zřejmé, že podnik Propapier využívá nejméně 90 % denní kapacity zařízení.
(66)
Stěžovatel uvádí, že Německem zmiňovaná modulární konstrukce čističky odpadních vod má ryze teoretický charakter a nepřinesla úspory z rozsahu, neboť druhý modul stojí 80 % až 90 % prvního. Poměrně vysoké náklady na připojení modulů svědčí o tom, že vstupní investice ve výši 42 milionů EUR představují selektivní opatření, které přináší prospěch v první řadě podniku Propapier.
(67)
Podle vyjádření stěžovatele může podnik Propapier díky okolnosti, že se nové zařízení sdružení TAZV nachází v bezprostřední blízkosti zařízení podniku Propapier vedle elektrárny a papírny, opětovně využívat bioplyn vznikající při anaerobním zpracování jeho odpadních vod.
(68)
Na základě tohoto tvrzení vyvozuje stěžovatel závěr, že zařízení sdružení TAZV je vyhrazenou infrastrukturou sloužící ve prospěch podniku Propapier a že financování výstavby čističky odpadních vod z veřejných prostředků představuje investiční podporu tohoto podniku. Podle názoru stěžovatele by proto Komise měla přezkoumat, zda toto opatření ve spojení s regionální investiční podporou poskytnutou papírně podniku Propapier (státní podpora SA.23827) splňuje všechny podmínky pokynů k regionální podpoře.
Vyjádření Německa
(69)
Podle Německa nepředstavují opatření žádnou podporu, protože byla vydána v rámci režimu N 644e/02, který žádnou podporu neobsahuje.
Veřejnou infrastrukturu mohou využívat všichni za stejných podmínek
(70)
Německo tvrdí, že čistička odpadních vod nepředstavuje vyhrazenou infrastrukturu sloužící ve prospěch podniku Propapier: jedná se podle něho o veřejnou infrastrukturu, která spadá do oblasti zabezpečení a slouží ochraně životního prostředí a zdraví obyvatel. Všechny podniky, které nyní sídlí v průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva nebo se tam v budoucnu usadí, by měly nárok na připojení k této veřejné čističce odpadních vod a na její využívání za stejných podmínek. Výše poplatků by byla vypočítána podle týchž zákonem stanovených zásad. Čistění odpadních vod spadá v Německu do působnosti obcí, přičemž připojení k čističce odpadních vod a její používání je povinné. Uživatelé neměli možnost rozhodnout se pro jiného poskytovatele této služby, protože ji poskytuje pouze obec.
(71)
Německo odmítá stěžovatelův výrok, že papírny mají zpravidla své vlastní systémy zpracování odpadních vod, a proto nemusejí být připojeny k systémům obecním, přičemž konstatuje, že připojení k zařízení sdružení TAZV a jeho používání je pro podnik Propapier jeho zákonnou povinností. (20) Výjimky z této povinnosti připojení jsou podle Německa velmi omezené (pouze na případy, kdy připojení není možné nebo prakticky uskutečnitelné). O tom, jakým způsobem výrobci papíru zpracovávají odpadní vodu, existuje jen omezené množství volně přístupných údajů, z těchto údajů nicméně vyplývá, že na obecní čističky odpadních vod jsou připojeny mnohé papírny.
Infrastruktura nebyla vybudována výlučně pro podnik Propapier
(72)
Německo nesouhlasí s tvrzení stěžovatele, že zařízení sdružení TAZV byla budováno tak, aby odpovídalo technickým potřebám podniku Propapier: dvoufázový proces čištění odpadních vod není ničím specifickým pro papírenský průmysl, je obvyklý v řadě různých odvětví a dvoustupňové čištění odpadních vod provádí i velký počet obecních čističek odpadních vod. Technické vlastnosti zařízení sdružení TAZV (dvoufázový biologický proces) údajně odpovídají aktuálně platné technické normě, přičemž byla zohledněna okolnost, že velká část odpadní vody bude silně znečištěná. Německo připouští, že obecní čističky odpadních vod, které zpracovávají výlučně odpadní vodu ze sanitárních zařízení nebo vodu jen mírně znečištěnou, zpravidla nemívají zvláštní fázi vstupní úpravy, zdůrazňuje však, že v zařízeních, která musejí zpracovávat odpadní vodu z průmyslové výroby, je dvoufázové zpracování běžné. Německo předložilo seznam 18 německých papíren vyrábějících recyklovaný papír, které jsou připojeny k obecním čističkám odpadních vod, a konstatuje, že v papírenském průmyslu se používají oba druhy obecních čističek odpadních vod (jednofázové i dvoufázové).
(73)
Podle vyjádření Německa je čistička odpadních vod součástí balíku obecných infrastrukturálních opatření, která byla přijata za účelem rozvoje průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva. Žádné z těchto opatření není vyhrazeno ve prospěch nějakého jednotlivého podniku. Rozhodnutí o výstavbě čističky, připojení k tomuto zařízení a jeho používání nebylo v pravomoci ani podniku Propapier, ani žádného jiného potenciálního uživatele.
(74)
Německo odmítá výklad, podle něhož byla čistička odpadních vod sdružení TAZV vybudována výlučně pro podnik Propapier. Příslušné orgány prohlašují, že její výstavba byla plánována už v rámci jiných potenciálních investic v letech 2004-2006, dlouho před příchodem podniku Propapier.
(75)
Německo uvádí, že kapacita infrastruktury pro čištění odpadních vod, která je k dispozici mimo průmyslovou oblast, je omezená a zbývající použitelná kapacita nemůže uspokojit více než potřeby jednoho dalšího (menšího) investora; Německo potvrdilo, že podnik 5N PV byl zprvu skutečně připojen k již existujícímu zařízení.
(76)
Okolnost, že příchod podniku Propapier zavdal podnět k zahájení výstavby dlouho plánované čističky odpadních vod, nelze podle Německa vykládat jako selektivní zvýhodnění podniku Propapier. Německo se odvolává na stanovisko generálního advokáta Van Grevena, který ve věci C-225/91 (Matra v. Komise) (21) potvrdil, že je nevyhnutelné, aby infrastrukturu ze začátku využíval hlavně podnik, který se v nově vybudované průmyslové oblasti usadí jako první. Jakmile ovšem rozvoj regionu očekávaným způsobem pokročí, tak se tento stav změní.
(77)
Německo sdělilo, že všechny tři podniky, které v současnosti v průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva sídlí, tj. Propapier, 5N PV a elektrárna společnosti EnBW, jsou k čističce odpadních vod připojeny a toto zařízení používají. Německo dále uvádí, že v průběhu času se uvažovalo i příchodu některých dalších společností (jedno nebo dvě zařízení na výrobu alternativních paliv, továrna na výrobu fotovoltaického skla, nabídky investic do různých odvětví, které předložilo několik investorů, průmyslovou oblast navštívilo také několik potenciálních investorů, aby si toto místo prohlédli), ale že další rozvoj průmyslové oblasti bude, zvláště pak v důsledku krize, která měla obzvláště nepříznivé dopady ve znevýhodněných oblastech, vyžadovat čas.
Současná kapacita
(78)
Německo odmítá stěžovatelovy úvahy, z nichž má vyplývat, že Německo neuvedlo, jakou kapacitu čistička odpadních vod sdružení TAZV nabízí uživatelům, že podnik Propapier využívá nejméně 90 % její dostupné kapacity a že žádná volná kapacita už nezbývá.
(79)
Podle Německa má čistička odpadních vod sdružení TAZV ve své stávající podobě volnou kapacitu, kterou mohou využít noví potenciální investoři. Tři stávající uživatelé podle Německa dohromady využívají kapacitu [ 500] (22) m3/h, přičemž maximální kapacita zařízení sdružení TAZV je 638 m3/h. Celková míra vytížení tohoto zařízení je tudíž asi [60-80] % a k dispozici je volná kapacita odpovídající zhruba [150-250] m3/h. Podnik Propapier využívá průměrnou kapacitu [300-500] m3/h, maximální hodnota se pohybuje kolem [400-500] m3/h. Průměrně tedy podnik Propapier využívá [ 70] % a maximálně [ 70] % celkové kapacity zařízení sdružení TAZV.
Modulární konstrukce zařízení sdružení TAZV
(80)
Německo tvrdí, že koncepce zařízení sdružení TAZV od začátku počítala s jeho modulárním rozšiřováním, úměrným postupnému rozvoji průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva. Modulární koncepce zařízení je podle Německa zřejmá ze stručného popisu zařízení sdružení TAZV z roku 2007, ve kterém se hovoří o potenciálně silně znečištěné vodě z papírenského průmyslu, výroby bioetanolu a dalších průmyslových odvětví.
(81)
Německo uvádí, že hlavní konstrukční části zařízení jsou již v této fázi výstavby dimenzovány tak, aby po jeho rozšíření umožňovaly zajišťovat maximální kapacitu. Tak například jmenovitá světlost pětikilometrového potrubí, jímž se odvádí zpracovaná voda z čističky do Odry, je údajně více než trojnásobkem hodnoty odpovídající potřebám zařízení v jeho nynější fázi výstavby (potrubí je schopno pojmout 1 945 m3/h, zatímco v současnosti je objem vypouštěné vody ve špičce pouze 638 m3/h), a sdružení TAZV má podle Německa navíc možnost rozšířit svou čističku odpadních vod na sousední pozemek a zvětšit tak její plochu o další 3,3 ha. Potenciální uživatelé by po takovém modulárním rozšíření čističky odpadních vod měli rovnocennou možnost využívání její kapacity.
(82)
Německo je proto přesvědčeno, že nynější vysoký podíl podniku Propapier na využívání celkové kapacity čističky odpadních vod neopravňuje k tvrzení, že se jedná o selektivní výhodu v jeho prospěch, nýbrž představuje pouze momentální stav, protože předmětná infrastruktura je koncipována tak, aby - po svém modulárním rozšíření - byla schopna uspokojit za stejných podmínek i potřeby dalších uživatelů. K tomu dojde teprve postupem času, protože čistička odpadních vod je součástí celkového hospodářského plánu pro daný region, který zahrnuje několik takových postupně rozšiřovaných oblastí nacházejících se v různých fázích rozvoje. Nynější situace, kdy v této průmyslové oblasti sídlí pouze tři investoři, je jen přechodným stadiem rozvoje oblasti, která v tomto regionu vznikla již v roce 1994. Přibližně polovina průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva (35 ha) je stále ještě volná a k dispozici dalším investorům. V roce 2011 Německo odhadovalo, že tato plocha bude obsazena během 5 let, a dodává k tomu, že areál se může rozrůstat ještě i dál, do oblastí „Severovýchod“ (40 ha) a „Sever“ (160 ha).
(83)
Německo odmítá stěžovatelův názor, že modulární konstrukce zařízení sdružení TAZV nepovede k úsporám z rozsahu. Německé orgány tvrdí, že modulární rozšíření zařízení sdružení TAZV je realizovatelné ve třech fázích, a to za podstatně nižších nákladů na kapacitu na m3 než při vstupní investici:
-
Fáze 1 (nárůst kapacity o 33 %, zvýšení objemu odpadní vody o 213 m3) je realizovatelná během několika málo měsíců a náklady by při rozšíření průmyslové oblasti zhruba o 19 ha činily 1,2 až 1,5 milionu EUR,
-
Fáze 2 (nárůst kapacity o 69 %, zvýšení objemu odpadní vody o 426 m3) je realizovatelná během několika málo měsíců a náklady by při rozšíření průmyslové oblasti zhruba o 38 ha činily 5,3 až 5,6 milionu EUR,
-
Fáze 3 (rozšíření na sousední pozemek; nárůst kapacity o 100 %, zvýšení objemu odpadní vody o 638 m3) by při rozšíření průmyslové oblasti zhruba o 57 ha stála 17 až 18 milionů EUR. Zvýšení kapacity o 100 % by vyžadovalo realizaci možnosti počítající s rozšířením na sousední pozemek, přičemž náklady by nepřesáhly 18 milionů EUR.
(84)
Německo argumentuje tím, že modulární konstrukce čističky odpadních vod odpovídá požadavku hospodárného a úsporného investování prostředků a musí být chápána v souvislosti s tím, že v nových spolkových zemích bývaly dříve čističky odpadních vod naddimenzované. Sankcionování tohoto modulární dimenzování jako selektivního zvýhodňování by ve svých praktických důsledcích vedlo tomu, že infrastruktury budou od začátku neekonomicky předimenzované. Na pokrytí nákladů takto předimenzovaných zařízení by navíc nestačily poplatky.
(85)
Hodnocení současné omezené kapacity zařízení jako selektivní výhody by působilo jako pobídka k budování neekonomicky předimenzované infrastruktury.
(86)
Článek z tisku, na který poukázal stěžovatel (srov. 63. bod odůvodnění), není podle názoru Německa relevantní. Podle příslušných orgánů by vybudování dodatečné nádrže, která by kromě mimořádných událostí technického rázu nebyla využívána, bylo v rozporu s pravidly hospodárného a úsporného plánování platnými v rámci společného programu (SP).
(87)
Podle vyjádření stěžovatele platí uživatelé nového zařízení sdružení TAZV nižší poplatky, než jaké se platí za stávající obecní zařízení, protože nové zařízení nevyžaduje rozsáhlý potrubní systém potřebný k propojení všech jednotlivých uživatelů. Německo odmítá závěr stěžovatele, že k novému zařízení se kvůli tomu nemohou připojit žádní další uživatelé. Podle vyjádření Německa je možnost připojení dalších komerčních uživatelů bezproblémová, přičemž omezení je podmíněno v první řadě velikostí potrubí, které odvádí zpracovanou vodu do Odry.
(88)
Německo odmítá tvrzení stěžovatele, že podnik Propapier může využívat bioplyn produkovaný zařízením sdružení TAZV. Možnost využívat tento bioplyn uživatelé čističky odpadních vod podle Německa nemají. Bioplyn využívá sdružení TAZV ve své vlastní třímegawattové elektrárně.
(89)
Německo odmítá tvrzení, že se sháněním dalších potenciálních investorů, kteří by se chtěli usadit v průmyslové oblasti, se začalo teprve poté, co skupina Smurfit Kappa podala svou stížnost. Úkolem zajistit ekonomické využití průmyslových a komerčních prostor, mj. průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva, pověřilo město Eisenhüttenstadt již v roce 1998 investora Center Ostbrandenburg. Podklady pro plánování průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva existují už od roku 1995.
(90)
Německo z toho vyvozuje závěr, že zařízení sdružení TAZV nepředstavuje vyhrazenou infrastrukturu sloužící ve prospěch podniku Propapier.
(91)
Německo dospělo rovněž k závěru, že infrastrukturní opatření týkající se nově vybudované části průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva (výstavba a zprovoznění čističky odpadních vod a další stavební opatření - parkoviště, vozovka, rozšíření/prohloubení kanálu) představují obecná rozvojová opatření, která nepřinášejí podniku Propapier žádnou selektivní výhodu a neslouží k výhradnímu užívání ze strany podniku Propapier. Okolnost, že tuto infrastrukturu v současnosti využívá jen několik málo podniků, které se v průmyslové oblasti usadily jako první, představuje podle vyjádření Německa přechodné stádium, které je neodmyslitelnou součástí perspektivy rozvoje dané oblasti.
4.2. PŘEDSTAVUJÍ NIŽŠÍ POPLATKY ZA POUŽÍVÁNÍ ČISTIČKY ODPADNÍCH VOD VÝHODU VE PROSPĚCH PODNIKU PROPAPIER?
Vyjádření stěžovatele
(92)
Stěžovatel souhlasí s postojem Komise vyjádřeným v rozhodnutí o zahájení řízení (srov. 63. bod odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení a 38. bod odůvodnění tohoto rozhodnutí), že rozhodnutí ve věci N 644e/02 se na poplatky za používání čističky odpadních vod nevztahuje. Výše poplatků by proto měla odrážet celkovou výši nákladů spojených s jejím používáním. Okolnost, že kalkulace výše poplatků se řídí zákonem o místních poplatcích (Kommunalabgabengesetz), nižší poplatky a z toho plynoucí zvýhodnění podniku Propapier neospravedlňuje.
(93)
Stěžovatel argumentuje tím, že čistička odpadních vod neposkytuje žádné veřejné služby, nýbrž byla vybudována pouze proto, aby ji mohl přednostně využívat podnik Propapier.
(94)
Podle stěžovatele se na základě všech tří metod, které Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení navrhla (zohlednění plné výše nákladů, cena soukromého poskytovatele, referenční cena), ukázalo, že stanovená výše poplatků podnik Propapier zvýhodňuje.
Zohlednění plné výše nákladů
(95)
Stěžovatel argumentuje dále tím, že nejen článek 9 rámcové směrnice EU o vodě, ale i skutečnost, že většina recyklačních papíren používá vlastní čističku odpadních vod, svědčí pro výpočet zohledňující plnou výši nákladů. Poplatky, které platí podnik Propapier, pokrývají podle stěžovatele pouze 20 % předpokládaného úroku z použitého vlastního kapitálu a nezohledňují tu část vlastního kapitálu, kterou tvoří 80 % příspěvek poskytnutý z veřejných prostředků na úhradu nákladů spojených s výstavbou čističky odpadních vod.
Cena soukromého poskytovatele (test soukromého investora)
(96)
Podle stěžovatelova vyjádření chce mít soukromý hospodářský subjekt nebo vlastník papírny pokryté přinejmenším celkové náklady, takže tato metoda je v souladu s výše uvedeným zohledněním plné výše nákladů.
Referenční cena
(97)
Stěžovatel souhlasí s výkladem Komise obsaženým v rozhodnutí o zahájení řízení, že na základě srovnání s referenčními cenami nelze pravděpodobně existenci podpory vyloučit. Srovnání zohledňující pouze papírny, které používají obecní systém pro zpracování odpadních vod, není podle stěžovatele reprezentativní, protože většina papíren by měla svou vlastní čističku odpadních vod.
(98)
Stěžovatel tvrdí, že Německo předložilo o poplatcích, které platí za čištění odpadních vod jiné papírny, jen velmi selektivní informace (jednu studii, srovnání se sazbami v průmyslové oblasti Spreetal/Schwarze Pumpe a jedno staré rozhodnutí z roku 1990) a že tyto příklady nemohou sloužit jako základ pro výpočet referenční ceny mimo jiné proto, že výše poplatků závisí na výši dotací a investičních nákladů a že v různých regionech mohou platit různé právní předpisy. Stěžovatel nabízí srovnání se svým vlastním zařízením, které využívá obecní systém čištění odpadních vod v (důvěrná informace), a ve svém výpočtu dochází k závěru, že podnik Propapier by za předpokladu stavebních investic ve výši 42 miliony EUR (jako v Eisenhüttenstadtu) musel hradit 4 EUR/m3, což je vysoko nad úrovní poplatků, které v současnosti podnik Propapier platí.
(99)
Stěžovatel tvrdí, že Německem uvedený článek byl uveřejněn v roce 2004 a vychází ze studie uveřejněné v roce 2002, která čerpá z údajů z let 2001-2002. Poukazuje v této souvislosti na přílohu 6 písemného prohlášení Německa ze dne 30. ledna 2009, jehož součástí byl článek z jednoho internetového zpravodajského serveru, který nesl název „Das Papier 2004-T174“. (23) Tato studie zahrnuje podle vyjádření stěžovatele sedm anonymních papíren, přičemž není jasné, zda tyto papírny provozují svou vlastní čističku odpadních vod, nebo jsou připojeny ke komunálnímu systému čištění odpadních vod, a zda zohledněné náklady zahrnovaly pouze náklady na provoz (bez kapitálových nákladů či případných dalších neprovozních nákladů). Pokud by studie srovnávala pouze papírny s vlastní čističkou odpadních vod, měla by brát v úvahu i kapitálové náklady.
Vyjádření Německa
(100)
Německo trvá na svém stanovisku, že případná výhoda vyplývající z výše poplatků za používání zařízení sdružení TAZV by nepředstavovala žádnou státní podporu, protože rozhodnutí Komise ve věci N 644e/02 se podle názoru Německa vztahuje i na nepřímé účinky režimu SP, tj. i na poplatky. Německo argumentuje rovněž tím, že jelikož opatření ve věci N 644e/02 bylo prohlášeno za opatření, které žádnou podporu neobsahuje, nemůže představovat státní podporu na úrovni uživatele. Podle názoru Německa změnila Komise svůj postoj k otázce, zda podpora poskytnutá jednomu provozovateli infrastruktury může být dále předána uživateli infrastruktury, teprve poté, co Tribunál vydal rozsudek ve věci Flughafen Leipzig-Halle GmbH (24).
(101)
Německo připouští, že platnost rozhodnutí ve věci N 644e/02 ohledně poskytnutí investiční podpory pro sdružení TAZV skončila. Německé orgány nicméně zdůrazňují, že příslušný právní předpis, který je základem rozhodnutí ve věci N 644e/02, se shoduje s tím, na jehož základě bylo přijato opatření ve prospěch sdružení TAZV. Právní základ byl pouze aktualizován, po stránce obsahové však zůstal beze změn. Německo proto argumentuje tím, že ze samotné aktualizace právního základu nelze automaticky vyvozovat, že se jedná o státní podporu.
(102)
Německo zdůrazňuje, že kalkulace nákladů je transparentní a v souladu s právními předpisy.
Podnik Propapier není hospodářsky zvýhodňován
(103)
Německo zaujalo stanovisko ke třem možnostem vypočítání výše poplatků, které by měl hradit podnik využívající služby v oblasti zpracování odpadních vod (68. bod odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení): zohlednění plné výše nákladů, cena soukromého poskytovatele, referenční cena.
Zohlednění plné výše nákladů o žádném zvýhodnění nesvědčí
(104)
Německo nesouhlasí s názorem, že poplatky hrazené podnikem Propapier nepokrývají plnou výši nákladů. Postup výpočtu výše nákladů je stanoven zákonem (a řídí se zásadou návratnosti nákladů s tou výjimkou, že při stanovení výše předpokládaných úroků se neberou v úvahu dotace třetích stran (25)). Podle právních předpisů by náklady měly být pokryty, nikoli však překročeny. Sdružení TAZV má pokryty všechny náklady, které mu vznikají, a to včetně úroků z podílu sdružení TAZV na investovaném kapitálu. Kalkulace fiktivních úroků z dotací, které poskytla spolkové země, je neoprávněná, protože sdružení TAZV tyto náklady nevznikly.
(105)
Podnik Propapier nebyl nijak selektivně zvýhodněn, protože poplatky jsou pro všechny uživatele nově vybudovaného zařízení stejné.
(106)
Odpověď, zda by bez příspěvku poskytnutého na vybudování čističky odpadních vod v rámci režimu SP byly vyšší, závisí podle Německa na mnoha faktorech, například na dostupnosti jiných finančních prostředků.
(107)
Zásada, že znečišťovatel platí, ani rámcová směrnice EU o vodě údajně nezavazuje příslušné orgány k tomu, aby do výše úroků z použitého kapitálu započítávaly i dotace. Rámcová směrnice EU o vodě podle nich předepisuje, že musejí být pokryty náklady na vodohospodářské služby, avšak pokud jde o provedení tohoto předpisu, ponechává členským státům volný prostor. V daném případě jsou údajně veškeré náklady sdružení TAZV (na vodohospodářské služby) pokryty. Zásada, že znečišťovatel platí, nemá podle nich absolutní platnost, nýbrž musí být „zohledněna“. V daném případě byla tato zásada zohledněna tak, že kalkulace zahrnula veškeré náklady sdružení TAZV.
(108)
V rámcové směrnici EU o vodě je řeč o „přiměřené“ výši příspěvku. Německo k tomu uvádí, že poplatky, které hradí podnik Propapier, jsou ve srovnání s jinými oblastmi Německa či Evropské unie srovnatelně vysoké. Německé orgány dále konstatují, že podle rámcové směrnice EU o vodě mohou členské státy přihlédnout k sociálním, environmentálním a ekonomickým důsledkům úhrady, jakož i ke geografickým a klimatickým podmínkám dotčených oblastí.
(109)
Německo uvádí, že srovnání s věcmi Kimberly-Clark či InfraLeuna (viz 70. bod odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení) není na místě. Ve věci Kimberly-Clark je předmětem sporu to, že určitému podniku byla poskytnuta zvýhodněná sazba, která zavdala důvod k podezření, že je možné, že nejsou pokryty veškeré náklady. V daném případě jsou však veškeré náklady pokryty a sazební podmínky jsou pro všechny uživatele stejné. Ve věci Kimberly-Clark jde podle Německa o to, že průmyslová oblast byla zpřístupněna s ohledem na zvláštní potřeby jednoho jediného podniku, kdežto v daném případě je průmyslová oblast přístupná většímu počtu příchozích investorů.
(110)
Ve věci InfraLeuna je předmětem rozhodnutí výše cen za používání soukromých infrastruktur stanovená soukromými podniky, zatímco v dané věci se jedná o využívání komunální infrastruktury a o poplatky, jejichž výši neurčuje trh, nýbrž zákon. V daném případě nesli uživatelé údajně všechny náklady, které za normálních okolností musí nést společnost provozující čističku odpadních vod. Na neliberalizovaném trhu se službami v oblasti zpracování odpadních vod jsou podle Německa nákladové faktory, které musí být zohledněny, stanoveny zákonem, a to pro všechny podniky stejně (KAG Brandenburg).
(111)
Rozhodnutí ve věcech Wagner a Weida Leder, která jsou uvedena v rozhodnutí o zahájení řízení (71. bod odůvodnění a poznámka pod čarou č. 19), se týkala dotací na vybudování soukromých čističek odpadních vod. V daném případě však podnik Propapier nezískal žádné dotace na dobrovolné soukromé investice, nýbrž hradil poplatky za užívání, které mu ukládal zákon.
Test soukromého investora není použitelný
(112)
Voda není podle názoru Německa běžné zboží. Odvětví zpracování odpadních vod je v Německu rozčleněno na regionální monopoly, které drží obce jako veřejnoprávní subjekty plnící úkoly v oblasti zpracování odpadních vod. Zpracování odpadních vod proto v Německu nemá podobu hospodářské činnosti, nýbrž je výkonem veřejné správy, který je povinností obcí. Sdružení TAZV je činné jako veřejný orgán, a nikoli jako podnik, jehož chování lze prověřovat testem tržního investora. V Německu je připojení k čističce odpadních vod a její používání povinné. Uživatelé by neměli možnost volby jiného poskytovatele této služby, protože tuto službu poskytuje pouze obec. Poplatky ukládá zákon, schválily je příslušné orgány a nesmějí být vyšší než náklady.
(113)
Odvětví zpracování odpadních vod je v Německu soukromému podnikání otevřeno jen v omezené míře. Soukromé podniky by se na činnosti v tomto odvětví mohly podílet pouze na základě provozovatelských či podnikových smluv týkajících se technické stránky plnění zákonných povinností obcí vztahujících se na čištění odpadních vod. Odpovědnost za plnění daného úkolu nese nicméně obec, kterou k vypsání takové zakázky žádný právní předpis nezavazuje. Soukromé podniky by kromě toho mohly zajišťovat plnění technických úkolů (ve výjimečných případech též účtovat poplatky), avšak ani v takovém případě nesmí výše poplatků překročit jejich náklady. Sdružení TAZV žádnou třetí stranu plněním technických úkolů nepověřilo.
(114)
Vzhledem k tomu, že poplatky jsou stanoveny zákonem a nesmějí přesáhnout výši nákladů na infrastrukturu, neexistuje žádný trh, na kterém by nějaké soukromé podniky mohly určovat výši poplatků za využívání služeb v oblasti zpracování odpadních vod s cílem dosahování zisku. K hospodářské soutěži mezi soukromými podniky nebo mezi soukromými a veřejnoprávními podniky o koncového spotřebitele tu nedochází.
(115)
Podle názoru Německa není v takovém případě možné srovnávat chování dotyčného provozovatele s chováním soukromého investora. Test soukromého investora není tudíž použitelný
Referenční ceny
(116)
Vzhledem k tomu, že připojení k čističce odpadních vod je povinné, neexistuje v tomto odvětví žádná hospodářská soutěž, a tedy ani tvorba tržních cen, které by byly použitelné jako referenční hodnoty pro přezkoumání výhody z hlediska právních předpisů v oblasti státní podpory.
(117)
Německo odmítá stěžovatelův výklad, že komunální systém pro zpracování odpadních vod využívá jen několik málo papíren, a že referenční hodnoty pro toto odvětví, opírající se pouze o údaje z těchto papíren, nejsou tudíž reprezentativní.
(118)
Ve svých připomínkách označilo Německo za nesprávné tvrzení, že podnik Propapier platí poplatek ve výši 0,95 EUR/m3 (jak se uvádí v 72. a 80. bodě odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení), a tvrdí, že od roku 2010 hradí poplatek ve výši 1,18 EUR/m3. Tento poplatek je srovnatelně vysoký s jinými lokalitami v Evropské unii, anebo alespoň není neobvyklý. Podle průzkumu Svazu německých papíren (VDP), kterého se zúčastnilo 77 podniků z německého papírenského odvětví představujících 68 % tohoto odvětví, byla průměrná výše poplatků v roce 2007 údajně 1,12 EUR/m3 (v rozpětí od 0,31 EUR/m3 do 2,20 EUR/m3). Poplatek hrazený podnikem Propapier tudíž ležel uvnitř tohoto rozpětí a převyšoval průměrnou hodnotu zjištěnou v rámci tohoto sondování.
(119)
V pozdějších připomínkách Německo Komisi sdělilo, že v roce 2012 se poplatek zvýšil na 1,41 EUR/m3, aby se kompenzovaly ztráty z počáteční provozní fáze čističky odpadních vod. Vzhledem k úsporám na nákladech za energii byl poplatek na začátku roku 2013 v souladu s právně závazným požadavkem, že poplatky musejí pokrývat náklady, nesmí však překročit jejich výši, snížen na 1,39 EUR/m3. Podnik Propapier musel kromě toho svou odpadní vodu před jejím vypuštěním do zařízení sdružení TAZV začít upravovat. Náklady na tuto vstupní úpravu se údajně pohybovaly okolo […] EUR/m3, což celkové náklady podniku Propapier na zpracování odpadní vody zvýšilo na […] EUR/m3; průměrné náklady v tomto odvětví se (v roce 2010) oproti tomu pohybovaly kolem 1,27 EUR/m3.
(120)
Německo uvádí, že srovnání s poplatky, které hradí jiní výrobci papíru v Evropské unii, představuje správné referenční kritérium, na jehož základě si lze ověřit, že k žádnému hospodářskému zvýhodnění nedochází a že námitky, které Komise vznesla proti takovému srovnávání, nejsou zcela přesvědčivé.
(121)
Podle vyjádření Německa představují příklady, které byly Komisi předloženy, průměrné ceny zohledňující plnou výši nákladů. Německo tvrdí, že nemá žádné údaje, které by svědčily o tom, že by tyto poplatky zahrnovaly státní podporu.
(122)
Německo uvádí, že příklad Lenzing Lyocell (26) je velmi přesvědčivý, a to i přesto, že skutkový stav spadá do doby před deseti lety (podnik Propapier platí podle Německa více než dvojnásobný poplatek, poplatky za zpracování odpadních vod se však během posledních 10 let údajně nezvýšily o více než 100 %).
Existující podpora
(123)
Německo předneslo dva argumenty, které mají zdůvodňovat, proč by poplatky v případě, že by představovaly podporu, měly být považovány za existující podporu ve smyslu čl. 1 písm. b) bodu v) nařízení č. 659/1999.
(124)
Německo prohlašuje, že v roce 2003 dospěla Komise ve svém rozhodnutí ve věci N 644e/02 k závěru, že je-li příjemcem sdružení zřízené pro zvláštní účely (Zweckverband), jako je tomu v případě sdružení TAZV, pak režim SP žádnou státní podporu ve prospěch provozovatelů čističek odpadních vod nepředstavuje. Komise opřela tento svůj závěr o skutečnost, že sdružení zřízené pro zvláštní účely podléhá obecnímu dozoru a zajišťuje poskytování služby obecného hospodářského zájmu. Německo poukazuje na to, že Komise sama v 57. bodě odůvodnění svého rozhodnutí o zahájení řízení konstatovala, že předmětný režim by i za předpokladu, že by v důsledku vývoje vnitřního trhu začal představovat podporu, měl být klasifikován jako existující podpora podle čl. 1 písm. b) bodu v) nařízení (ES) č. 659/1999.
(125)
Jak se uvádí ve 100. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí, rozhodnutí ve věci N 644e/02 se podle vyjádření Německa vztahuje i na nepřímé účinky společného programu, tzn. i na poplatky. Poplatky nemusejí být oznamovány, protože metoda stanovení jejich výše je součástí provádění režimu SP.
(126)
Na podporu svého argumentu, že se v případě těchto poplatků jedná o existující podporu, Německo uvádí, že podpora tvořící součást poplatků byla zavedena ještě předtím, než vstoupila dne 1. ledna 1958 v platnost Smlouva o založení Evropského hospodářského společenství. Podpora zavedená předtím, než vstoupila v platnost Smlouva o založení Evropského hospodářského společenství, zůstává i v případě pozdějších úprav existující podporou, pokud se nezmění „jádro“ původního režimu. (27) Upřesnění všeobecného právního předpisu, který platil už před 1. lednem 1958, nepředstavuje novou podporu podléhající oznamovací povinnosti. (28)
(127)
Německo prohlašuje, že zákony o místních poplatcích platily již před rokem 1958, kdy vstoupila v platnost Smlouva o založení Evropského hospodářského společenství, a použitelné byly i po tomto datu. Ustanovení § 6 odst. 2 KAG Brandenburg v platném znění na základě skutečnosti, že Braniborsko zaujímá část bývalého Pruského království, navazuje na pruský zákon o místních poplatcích ze dne 14. července 1893 (PrKAG) a na bavorský zákon o místních poplatcích (BayGAG). Německo svůj argument podpírá těmito dílčími argumenty:
a)
Uvedené zákony platily bez přerušení i v letech 1919-1933 i v letech 1933-1945.
b)
Současné zákony starých spolkových zemí o místních poplatcích navazují na PrKAG.
c)
KAG Brandenburg zachovává - bez ohledu na zvláštní postavení nových spolkových zemí v důsledku rozdělení Německa - historickou kontinuitu s PrKAG.
Dílčí argument a:
(128)
Již PrKAG počítá s možností obcí vybírat poplatky za využívání veřejných infrastruktur. Zákon o místních poplatcích, který platí od roku 1938 v Bavorsku (a který se stal základem řady podobných zákonů v dalších spolkových zemí v jižním Německu), nabízí tuto možnost také. (29) Podle PrKAG mají být sazby poplatků stanoveny zpravidla tak, aby byly pokryty náklady na správu a údržbu daného zařízení, včetně výdajů na úroky a umoření použitého kapitálu. Ačkoli podle PrKAG musely poplatky pokrývat pouze výdaje na úroky z použitého kapitálu (na infrastrukturu), z rozsudků vydaných na základě PrKAG v poválečné době vyplývá, že v době platnosti PrKAG nebylo úročení dotací třetích stran předepsaným požadavkem.
(129)
PrKAG, popřípadě srovnatelné platné zákony spolkových zemí, nepřestaly platit ani v době Výmarské republiky, ani po uchvácení moci národními socialisty. Zůstaly tedy v platnosti i po roce 1918.
Dílčí argument b:
(130)
Po II. světové válce platil PrKAG jako zemský zákon v rámci právní úpravy, kterou určil Základní zákon z roku 1949 (dále jen „GG“), podle něhož zákony, které s ním nejsou v rozporu, zůstávají v platnosti (článek 123 GG), a prostřednictvím ustanovení, která spolkovým zemím umožňovala vydávat v určitých oblastech vlastní zákony, zůstal v platnosti. Je tudíž zřejmé, že PrKAG platil ve spolkových zemích už předtím, že vstoupila v platnost Smlouva o založení Evropského hospodářského společenství.
(131)
Po vzniku Spolkové republiky Německo v roce 1949 byl PrKAG v některých západních spolkových zemích postupně nahrazen jednotlivými zákony o místních poplatcích. V souvislosti s tím, jak byl v 60. a 70. letech 20. století PrKAG nahrazován těmito zemskými zákony, došlo k upřesnění této právní úpravy a jejímu terminologickému sjednocení, nicméně jádro tohoto zákona zůstalo zachováno. V platnosti zůstalo především ustanovení, že na dotace třetích stran se nevztahují žádné předpokládané úroky. (30) Úročen byl podle PrKAG pouze cizí kapitál. Podle zemských zákonů se úroky vztahovaly pouze na vlastní kapitál; ani PrKAG, ani tyto zemské zákony však neukládaly předpokládané úroky z dotací.
(132)
Německo je tudíž toho názoru, že současné zákony starých spolkových zemí o místních poplatcích navazují na PrKAG. V daném případě je podle vyjádření Německa důležité zejména zohlednit KAG Severního Porýní-Vestfálska z roku 1969, (31) který byl vzorem pro KAG Brandenburg a který nahradil PrKAG z roku 1906; jakkoli došlo k určitým nezbytným pojmovým úpravám, po stránce obsahové si KAG Severního Porýní-Vestfálska a PrKAG odpovídají (viz 128. bod odůvodnění tohoto rozhodnutí). Také v dalších spolkových zemích (například Porýní-Falc, Šlesvicko-Holštýnsko a Hesensko) je základem zákonů o místních poplatcích PrKAG, na který navazují.
Dílčí argument c:
(133)
Německo tvrdí, že v důsledku rozdělení Německa po II. světové válce získal KAG Brandenburg zvláštní postavení. V letech, které následovaly po vzniku NDR, byla obecní samospráva mající svou vlastní oblast působnosti jak v Braniborsku, tak i v ostatních východoněmeckých spolkových zemích zrušena. Byly přijaty právní předpisy v duchu centralistického státního řízení. Zákon o organizaci a správě obcí ze dne 17. května 1990 (32) (které vydala Lidová komora NDR před znovusjednocením Německa dne 3. října 1990) obecní samosprávu opět obnovilo a stanovilo, že za své finanční hospodaření nesou odpovědnost samy obce. Obce kromě toho získaly obce právo vybírat úplaty a poplatky za obecní služby.
(134)
KAG Brandenburg ze dne 27. června 1991 vychází z KAG Severního Porýní-Vestfálska, a téměř se s ním tedy shoduje.
(135)
I přesto, že právní vývoj byl v mezidobí daném existencí NDR odlišný, v úpravě zákonů o místních poplatcích ve východoněmeckých a západoněmeckých spolkových zemích se tato odlišnost neprojevuje. KAG Brandenburg navazuje na právní tradici PrKAG a stojí mimo právní tradici tehdejší NDR. Mezi vodohospodářskou soustavou NDR (a jejím systémem zpracování odpadních vod) a současným systémem zpracování odpadních vod spolkové země Braniborsko neexistuje navíc žádná institucionální kontinuita. Základním kamenem pro vydávání zákonů o místních poplatcích v nových spolkových zemích položil zákon o organizaci a správě obcí ze dne 17. května 1990. Zákony nových spolkových zemí o místních poplatcích po obsahové stránce navazují na zákony o místních poplatcích platné ve starých spolkových zemích, které jsou zase pokračováním PrKAG. Tento stav je nevyhnutelným důsledkem skutečnosti, že přistoupení nových spolkových zemí ke Spolkové republice Německo probíhalo v souladu se Základním zákonem. (33) Tato skutečnost je obzvláště patrná na vzniku a vývoji KAG Brandenburg. KAG Brandenburg patří do právní tradice KAG Severního Porýní-Vestfálska a PrKAG. Rozdělení Německa a přetržení kontinuity právní tradice ve východoněmeckých spolkových zemích, které bylo jeho důsledkem, nesmí vést při výkladu KAG Brandenburg k nevýhodě.
(136)
KAG Brandenburg má historickou kontinuitu s PrKAG.
(137)
Německo argumentuje dále tím, že zásada přiměřenosti a zásada návratnosti nákladů platily už předtím, než v roce 1958 vstoupila v platnost Smlouva o založení Evropského hospodářského společenství. Zásada přiměřenosti vyžaduje, aby výše poplatku nebyla zjevně neúměrná hodnotě takto zpoplatněné služby orgánu veřejné správy. Tato zásada je nedílnou součástí zásady právního státu, která je zakotvena v ústavě. Zásada návratnosti nákladů přímo navazuje na PrKAG. Tato zásada nebyla sice uplatňována důsledně ve všech kalkulacích poplatků, příjmy obce z poplatků však přesto nesměly výrazněji překračovat výši jejích výdajů.
Zachování zásady ochrany legitimního očekávání a obecné zásady rovného zacházení
(138)
Německo dále tvrdí, že pokud by došlo k tomu, že Komise bude považovat poplatky vyměřené podniku Propapier za podporu na provoz, byl by požadavek vrácení prostředků podpory v rozporu se zásadou ochrany legitimního očekávání a obecnou zásadou rovného zacházení.
(139)
Zásada ochrany legitimního očekávání stanoví, že 1) orgán Unie musí u dotčeného subjektu vyvolat podložená očekávání a 2) že opatrný a obezřetný hospodářský subjekt nesmí být v situaci, kdy může předvídat vydání opatření, které se může dotýkat jeho zájmů.
(140)
Jelikož režim SP (schválený rozhodnutím ve věcí N 644e/2002) nebyl považován za státní podporu, může na straně podniku Propapier vzniknout podložené očekávání, že v jeho prospěch není poskytována žádná podpora. O slučitelnosti tohoto režimu s právem Unie nebyly dříve žádné pochybnosti, protože Evropská komise podobné režimy dosud nepřezkoumávala.
(141)
V případě, že by Komise usoudila, že se jedná o podporu na provoz, požadavek vrácení prostředků podpory, které nejsou součástí poplatků, by byl také v rozporu se zásadou rovného zacházení, podle níž musejí být stejné skutkové situace předmětem stejného zacházení. Požadavek vracení prostředků by zvýhodnil konkurenty podniku Propapier.
4.3. PŘIPOMÍNKY NĚMECKÝCH SDRUŽENÍ OBCÍ A SDRUŽENÍ KOMUNÁLNÍCH PODNIKŮ (VERBAND KOMMUNALER UNTERNEHMEN, ZKR. VKU)
(142)
Německá sdružení obcí a VKU vítají připomínky Německa ze dne 28. ledna 2011, na jejichž formulaci se samy podílely. Odvolávají se zejména na argument, že zpracování odpadních vod v Německu je úkolem obcí, které tím vykonávají veřejnou správu, a nikoli hospodářskou činnost. Závazek zajištění organizace a financování této činnosti na sebe obce berou v rámci své odpovědnosti za výkon povinnosti obecní samosprávy v zájmu občanů.
(143)
Německá sdružení obcí a VKU prohlašují, že ustanovení § 6 odst. 2 věta 5 KAG Brandenburg, podle nějž poplatky za používání čističky odpadních vod musejí pokrývat náklady, předpokládané úroky a předpokládané odpisy, avšak dotace se při stanovení výše předpokládaných úroků z použitého kapitálu nezohledňují, je v zájmu spotřebitelů. Jelikož příspěvky třetích stran nepředstavují prostředky, které by obce investovaly jako svůj vlastní kapitál, neměli by mít spotřebitelé povinnost platit z těchto příspěvků obcím úroky.
5. POSOUZENÍ OPATŘENÍ
(144)
Předmětná opatření je třeba klasifikovat jako státní podporu tehdy, když jsou splněny následující předpoklady: i) opatření musí představovat podporu poskytovanou státem nebo ze státních prostředků, ii) danému podniku musí díky těmto opatřením vzniknout určitá hospodářská výhoda, iii) tato výhoda musí být selektivní, a iv) opatření musejí nebo mohou narušit hospodářskou soutěž a ovlivňovat obchod mezi členskými státy. O státní podporu se jedná tehdy, když jsou současně splněny všechny předpoklady uvedené v čl. 107 odst. 1 SFEU.
(145)
Již rozhodnutí o zahájení nijak nezpochybňuje, že v rámci všech předmětných opatření byly použity státní prostředky a že by mohlo dojít k narušení hospodářské soutěže a obchodu na vnitřním trhu.
(146)
Komise k příslušným bodům stížnosti uvedla, že je nutno rozlišovat mezi 1) údajnou státní podporou poskytnutou ve prospěch podniku Propapier v podobě vyhrazených infrastrukturálních opatření (vybudování čističky odpadních vod a některé další infrastrukturní projekty v novém areálu průmyslové oblasti, v němž se nachází nová provozovna podniku Propapier) a 2) údajnou podporou poskytnutou podniku Propapier v podobně nižších poplatků za zpracování odpadních vod.
5.1. PŘEDSTAVUJÍ INFRASTRUKTURNÍ PROJEKTY FINANCOVANÉ Z VEŘEJNÝCH PROSTŘEDKŮ OBECNOU INFRASTRUKTURU NEBO INFRASTRUKTURU VYHRAZENOU VÝLUČNĚ PODNIKU PROPAPIER?
(147)
Komise v minulosti zastávala názor, že veřejná správa může na území své působnosti realizovat činnosti stanovené v rámci územního plánování. V této souvislosti může financovat infrastruktury, z nichž budou mít prospěch všichni obyvatelé. Komise rovněž zastává názor, že není podstatné, z jakého důvodu jsou tyto infrastruktury budovány, děje-li se tak k celkovému obecnému užitku. Pakliže však infrastruktury tohoto druhu slouží pouze jednomu soukromému podniku, musí jejich financování převzít tento podnik. Z toho vyplývá, že Komise musí u státních podpor zkoumat konkrétní účinky opatření, a nikoli sledované cíle. V daném případě se proto Komise domnívá, že je třeba prověřit, které infrastruktury mají obecný užitek (včetně podniku Propapier) a které slouží pouze podniku Propapier. Neboť podnik Propapier musí financovat pouze tyto druhé. (34)
(148)
Komise konstatuje, že parkoviště, vozovku a kanál Odra-Spréva podnik neprovozuje ve smyslu právních předpisů Unie v oblasti hospodářské soutěže, protože jejich využívání je bezplatné. V daném případě tudíž nevzniká otázka, zda tyto infrastruktury představují státní podpory ve prospěch jejich vlastníka a provozovatele.
5.1.1. Parkoviště
(149)
Stěžovatel tvrdí, že parkoviště je na nepříznivém místě a příliš odlehlé na to, aby ho mohly využívat i jiné městské firmy a aby městu umožnilo zrušit parkovací místa pro nákladní vozidla v městském centru. Německo fakticky neprokázalo opak. Ovšem sama skutečnost, že se v bezprostřední blízkosti nějakého podniku nachází parkoviště, nemůže automaticky znamenat to, že toto parkoviště je parkovištěm vyhrazeným pro tento podnik nebo že tomuto podniku přednostně slouží. Stěžovatelem zmiňované dopravní značení (viz 46. bod odůvodnění), které vyhrazovalo parkovací místa pro nákladní vozidla pracovníkům elektrárny, bylo pouze přechodné a zdůvodněné stavebními pracemi v elektrárně, které byly koncem března 2011 ukončeny. Komise konstatuje, že parkoviště je volně přístupné a označené na veřejné vozovce, aniž by na této značce bylo uvedeno, že parkoviště je vyhrazeno nějakému jednotlivému podniku. Otázka, jestli jsou součástí parkoviště odpočinkové prostory, nemá z hlediska klasifikace tohoto parkoviště jako obecné infrastruktury žádný význam.
(150)
Německo předložilo dostatečné důkazy pro to, že parkoviště nebylo budováno výlučně pro podnik Propapier, nýbrž bylo součástí celkového hospodářského plánu dané průmyslové oblasti. Podnik Propapier kromě toho používá i svá vlastní parkovací místa pro 27 nákladních vozidel a 213 osobních vozidel. Plánuje rovněž výstavbu dalších parkovacích ploch pro 120 nákladních vozidel (stavební povolení bylo již uděleno). Německo již v době, kdy bylo přijato rozhodnutí o zahájení řízení, potvrdilo, že vlastní parkovací plochy podniku Propapier nabízejí dostatečný počet parkovacích míst pro vozidla jeho pracovníků, dodavatelů a návštěvníků.
(151)
Na základě výše uvedených důvodů Komise potvrzuje svůj předběžný názor, který vyslovila v rozhodnutí o zahájení řízení, že parkoviště není výlučně vyhrazeno podniku Propapier a nezahrnuje žádnou státní podporu.
5.1.2. Vozovka
(152)
V případě vozovky se jedná o vozovku veřejnou. Je součástí celkové koncepce rozvoje této průmyslové oblasti, která vznikla již v roce 1993, dlouho předtím, než se podnik Propapier rozhodl v této oblasti usadit. Není pravda, že vozovka končí několik metrů za papírnou podniku Propapier, jak uvádí stěžovatel, nýbrž spojuje stávající průmyslovou oblast na kanálu Odra-Spréva a její severní část, kam se bude tato průmyslová oblast rozšiřovat, se státní vozovkou B 112. Poslední úsek byl dokončen v roce 2013. Nová vozovka může sloužit i dalším podnikům, protože průmyslové oblasti ArcelorMittal i dalším průmyslovým oblastem nabízí nové možnosti rozvoje. Tato vozovka umožňuje průmyslovým a obchodním podnikům zkrátit dobu dojezdnosti do Frankfurtu nad Odrou a frankfurtským podnikům nabízí lepší dopravní spojení s říčním přístavem v Eisenhüttenstadtu.
(153)
Komise proto potvrzuje svůj předběžný názor, který vyslovila v rozhodnutí o zahájení řízení, že vozovka není vyhrazena podniku Propapier a nezahrnuje žádnou státní podporu.
5.1.3. Rozšíření/prohloubení kanálu Odra-Spréva
(154)
Stěžovatel ve své stížnosti uvedl, že infrastrukturální opatření přijatá v rámci rozšíření a prohloubení kanálu Odra-Spréva byla vyhrazena výlučně podniku Propapier a zahrnovala státní podporu ve prospěch podniku Propapier. V roce 2008 rozšířilo město Eisenhüttenstadt průmyslovou oblast na kanálu Odra-Spréva, aby přilákalo nové podniky. Od roku 2003 jsou po celé délce kanálu (který je součástí transevropské sítě (TEN)) budována zdymadla. Žádná skutečnost však nesvědčí o tom, že by mezi těmito infrastrukturálními opatřeními a příchodem podniku Propapier existovala příčinná souvislost, ani o tom, že by v rámci těchto opatření byla podniku Propapier poskytnuta nějaká selektivní výhoda; Komise je s Německem zajedno rovněž v názoru, že rozšíření/prohloubení kanálu Odra-Spréva je součástí nezbytné a pravidelné péče o udržování kanálu.
(155)
Komise proto potvrzuje svůj předběžný názor, který vyslovila v rozhodnutí o zahájení řízení, že rozšíření/prohloubení kanálu Odra-Spréva nepředstavuje selektivní výhodu ve prospěch podniku Propapier a nezahrnuje žádnou státní podporu.
5.1.4. Čistička odpadních vod
(156)
Komise konstatuje, že kapacita stávající infrastruktury pro zpracování odpadních vod, která se nachází mimo novou část průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva, je omezená. Zbývající kapacita stávající čističky odpadních vod v Eisenhüttenstadtu by mohla uspokojit leda potřeby nového menšího investora. V případě, že by do nové průmyslové oblasti přišel jeden větší nebo několik menších investorů, přestala by dostačovat.
(157)
Komise dále konstatuje, že čistička odpadních vod sdružení TAZV nebyla vybudována výlučně pro podnik Propapier. Její výstavba byla plánována už v rámci jiných potenciálních investic v letech 2004-2006, dlouho před příchodem podniku Propapier. Německo předložilo důkazy o tom, že s čističkou odpadních vod se počítalo již v rámci plánu hospodářského rozvoje průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva. Německo přineslo rovněž důkazy o tom, že proběhlo několik informačních kampaní, které měly získat pro nový areál průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva investory, které však byly až dosud neúspěšné, protože nové investory (kromě podniku Propapier, EnWB a 5N PV) se regionálním orgánům doposud přilákat nepodařilo.
(158)
Ačkoli je čistička odpadních vod - díky své vstupní anaerobní fázi čištění - technicky uzpůsobena tak, aby umožňovala zpracování silně znečištěné vody z průmyslové výroby, jako je výroba podkladových papírů z vlnité lepenky za použití starého papíru, mohla by být tato vstupní anaerobní fáze čištění zajímavá i pro jiné uživatele produkující vysoce znečištěnou vodu z průmyslové výroby obsahující organické složky, jako jsou výrobci nápojů a potravin. Z hlediska zpracování průmyslově znečištěné vody, která obsahuje vysoký podíl znečišťujících organických složek, kromě toho čističky odpadních vod se vstupní anaerobní fází čištění nabízejí celou řadu ekonomických a ekologických výhod.
(159)
I když zařízení sdružení TAZV při své stávající velikosti slouží hlavně k pokrytí potřeb podniku Propapier, je využíváno rovněž, a to za stejných podmínek, oběma dalšími podniky, které se v této oblasti usadily. Modulární konstrukce zařízení umožňuje jeho další rozšiřování, aby mohlo zpracovávat odpadní vodu od dalších uživatelů. Ale i bez tohoto modulárního rozšíření tvoří současné kapacitní rezervy zhruba [20-40] %, které mohou být využity pro zpracovávání odpadních vod od dalších uživatelů, přičemž aktuální celkovou kapacitu by bylo možno zvýšit na dvojnásobek (viz 80. až 84. bod odůvodnění). Čistička odpadních vod je bez jakékoli diskriminace přístupná všem uživatelům (pro nové investory, kteří se v této průmyslové oblasti usadí, je připojení k čističce a její používání povinné) a může zpracovávat odpadní vodu i od jiných než papírenských podniků.
(160)
Skutečnost, že zařízení sdružení TAZV je v současné době využíváno převážně (v průměru [ 70] % a maximálně [ 70] %) podnikem Propapier, nemusí podle názoru Komise nutně znamenat to, že se jedná o zařízení představující vyhrazenou infrastrukturu, neboť z hospodářského hlediska je jeho modulární konstrukce v době, kdy je k dispozici jen omezené množství veřejných rozpočtových prostředků, smysluplná. Náklady, které by vyžadovalo zdvojnásobení kapacity zařízení sdružení TAZV a které by podle odhadu Německa tvořily méně než 50 % vstupních investičních nákladů, svědčí v rozporu s tvrzením stěžovatele, že modulární konstrukce zařízení umožňuje úspory z rozsahu.
(161)
Skutečnost, že veřejná regionální podpora na vybudování předmětného zařízení byla poskytnuta pod podmínkou, že se hlavní investor (v tomto případě podnik Propapier) usadí v novém areálu průmyslové oblasti, považuje Komise za postup odpovídající řádnému veřejnému hospodaření s prostředky, jejichž množství je omezené, neboť budovat hned od začátku rozsáhlou veřejnou infrastrukturu, která nemá dosud zajištěné využití nebo jejíž kapacita je naddimenzovaná, postrádá rozumný smysl.
(162)
Argument, že papírny zpravidla využívají své vlastní čističky odpadních vod, lze na základě číselných údajů, které předložilo Německo, odmítnout. I když některé podniky v papírenském odvětví, jakož i v jiných odvětví průmyslu, využívají svých vlastních zařízení na čištění (nebo předčištění) odpadní vody, sama tato skutečnost ještě nesvědčí o tom, že v případech, kdy průmysloví uživatelé využívají veřejných čističek odpadních vod, jsou ze strany státu tímto způsobem zvýhodňováni, neboť tito uživatelé platí poplatky, a průběžně tak hradí příslušné náklady.
(163)
Komise proto dospěla k závěru, že čistička odpadních vod je obecnou infrastrukturou, a dotace poskytnuté sdružení TAZV tudíž nepředstavují investiční podporu ve prospěch podniku Propapier. Na rozdíl od parkoviště, vozovky a kanálu Odra-Spréva je provoz čističky odpadních vod hospodářskou činností, protože její provozovatel nabízí službu (zpracování odpadních vod) za úplatu jiným účastníkům trhu. Komise nicméně konstatovala, že případná podpora ve prospěch sdružení TAZV by v každém případě představovala existující podporu (51. až 57. bod odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení). Případné podpory ve prospěch sdružení TAZV proto nemusejí být v tomto rozhodnutí dále přezkoumávány.
(164)
Souhrnný závěr, k němuž Komise dospěla, je tedy takový, že projekty budování infrastruktury v novém areálu průmyslové oblasti, kde se nachází nové výrobní zařízení podniku Propapier, nejsou určeny výhradně pro tuto papírnu, a nemohou být proto klasifikovány jako vyhrazená infrastruktura a státní podpora ve prospěch podniku Propapier. To znamená, že podpořené investice nepředstavují jednu investici ve smyslu 60. bodu pokynů k regionální podpoře, která by zahrnovala veřejnou regionální investiční podporu ve prospěch papírny podniku Propapier, již Komise schválila ve svém konečném rozhodnutí ve věci SA.23827 (2013/C) (viz poznámku pod čarou č. 4). Hodnocení investiční podpory ve prospěch podniku Propapier, které bylo předmětem uvedeného rozhodnutí, se tedy tímto rozhodnutím nemění.
5.2. MAJÍ BÝT NIŽŠÍ POPLATKY ZA POUŽÍVÁNÍ ČISTIČKY ODPADNÍCH VOD POVAŽOVÁNY ZA STÁTNÍ PODPORU?
(165)
Co se týče argumentu Německa, že v případě opatření, jež bylo přijato ve prospěch daného provozovatele v rámci režimu, který Komise nepovažovala za podporu, nelze uvažovat o žádné „podpoře“, jež by mohla být uživateli příslušné infrastruktury předána, chtěla by Komise znovu poukázat na to, že rozhodnutí o režimu podpor N 644e/02 neobsahuje žádný výrok o tom, jestli poplatky za používání infrastruktury nemohou za určitých okolností představovat podporu ve prospěch uživatele této infrastruktury. Komise trvá na tom, co konstatovala ve svém konečném rozhodnutí, že nebyla informována o žádném režimu poplatků, který by se týkal dotací poskytnutých v rámci ohlášeného režimu SP; rozhodnutí o schválení tohoto režimu nelze tudíž chápat jako schválení implicitně přípustných podpor, jejichž právním základem by byl zákon o místních poplatcích.
(166)
Podle čl. 107 odst. 1 SFEU „podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou neslučitelné s vnitřním trhem, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy“.
(167)
Skutečnost poskytnutí státní podpory musí být stanovena nezávisle na tom, 1) zda rámcová směrnice EU o vodě a německé právní předpisy, které tuto směrnici provádějí, vyžadují úplné krytí nákladů spojených s poskytováním služeb v oblasti zpracování odpadních vod a 2) zda poplatky jsou v souladu s tím, co tyto právní předpisy stanoví. Jinak řečeno, opatření, která jsou v souladu s rámcovou směrnicí EU o vodě i s platnými německými právními předpisy, mohou i přesto představovat státní podporu, pakliže jsou splněny všechny podmínky čl. 107 odst. 1 SFEU (viz 144. bod odůvodnění).
Státní prostředky a přičitatelnost
(168)
Poplatky, které mají být hrazeny za používání čističky odpadních vod, určuje a vybírá obec v souladu s § 6 zákona o místních poplatcích ve spolkové zemi Braniborsko. Je-li stanovená výše poplatků nižší, než by byla výše poplatků soukromého investora, znamená to pro obec ztrátu příjmů.
(169)
Opatření by pak bylo financováno státem nebo ze státních prostředků ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, protože příjem obce by byl v důsledku výhody poskytnuté podniku Propapier nižší.
(170)
Je-li výše poplatků stanovena tak, že z toho určitému podniku vzniká výhoda, bylo by to nutné přičítat také státu, protože stanovení výše poplatků je úkolem veřejnoprávní instituce - města Eisenhüttenstadt.
Hospodářská výhoda
(171)
Jak bylo objasněno v rozhodnutí o zahájení řízení, (35) Komise musela přezkoumat, zda stanovené poplatky, které byly uloženy podniku Propapier za využívání čističky odpadních vod, představují pro podnik Propapier (selektivní) hospodářskou výhodu.
(172)
Podle ustálené judikatury Soudního dvora zahrnuje pojem „výhody“ nejen pozitivní plnění, jako jsou dotace, ale rovněž opatření, která různým způsobem snižují náklady, jež obvykle nese podnik, a která tak, aniž by byla subvencemi v užším slova smyslu, mají tutéž povahu a stejné účinky. (36)
(173)
Uplatní-li se tento přístup na případ, který je předmětem tohoto rozhodnutí, vzniká otázka, zda jsou poplatky uložené podniku Propapier za využívání čističky odpadních vod nižší než náklady, které by za normálních tržních podmínek musel nést srovnatelný podnik, tj. zda výše poplatků je v souladu se zásadou účastníka trhu v tržním hospodářství. Tuto otázku lze podle názoru Komise přezkoumat dvojím způsobem:
-
srovnáním ceny, kterou platí podnik Propapier, s referenční výší poplatků, které se za zpracování odpadních vod v příslušném členském státě obvykle účtují,
-
na základě analýzy ziskovosti ex ante, z níž vyplyne, že soukromý poskytovatel by si účtoval poplatky ve stejné výši.
Referenční cena
(174)
Vzhledem k Německem popsanému způsobu, jakým je organizován trh (viz 112. a 113. bod odůvodnění), a vzhledem ke skutečnosti, že (ani soukromí) provozovatelé si za své služby nemohou účtovat ceny podle svého vlastního uvážení, jelikož ceny předepisuje zákon (KAG Brandenburg), je Komise toho názoru, že není možné stanovit referenční ceny, které by si za obvyklých tržních podmínek účtoval soukromý provozovatel.
(175)
Komise dále konstatuje, že Německo předložilo údaje o cenách, které v odvětví, v němž působí podnik Propapier, platí jiné podniky. Ačkoli Německo tvrdí, že předložené referenční ceny představují průměrné ceny odrážející plnou výši nákladů, nelze na jejich základě poznat, zda tyto poplatky obsahují státní podporu. Pochybnost Komise ohledně použitelnosti těchto údajů jako východiska srovnání se nepodařilo rozptýlit. Důvodem toho je především skutečnost, že tyto ceny mohou podle názoru Komise odrážet různé nákladové položky a není jisté, zda neobsahují státní podporu.
Analýza ziskovosti ex ante
(176)
Vzhledem k tomu, že nejsou k dispozici spolehlivé referenční tržní hodnoty, je Komise toho názoru, že k odpovědi na otázku, zda uskutečněný právní úkon odpovídá obvyklým tržním podmínkám, lze dojít za pomoci jiné obecně uznávané standardní metody posuzování cen. V případě infrastruktur, které nejsou vyhrazeny žádnému jednotlivému uživateli, nýbrž jsou k dispozici všem uživatelům, lze podle názoru Komise soudit, že zásada investora/účastníka trhu v tržním hospodářství je dodržena tehdy, když uživatelé dané infrastruktury, nahlíženo z hlediska ex ante, dodatečně přispívají k ziskovosti provozovatele. (37)
(177)
Tato skutečnost nastává v případě, že dohoda provozovatele s jednotlivým spotřebitelem umožňuje tomuto provozovateli pokrytí nákladů vyplývajících z této dohody a dosažení přiměřeného zisku na základě spolehlivých střednědobých vyhlídek. (38)
(178)
V této analýze by kromě toho měly být zohledněny veškeré příjmy a očekávané dodatečné výdaje, které provozovateli v souvislosti s činností daného uživatele vzniknou. (39)
(179)
Tyto dodatečné náklady zahrnují veškeré kategorie výdajů či případných investic, jako například dodatečné personální, technické a investiční náklady, které jsou spojeny s přítomností uživatele. (40) Náklady, které by provozovatel musel nést v každém případě, tedy i mimo rámec dohody s uživatelem, se naopak nezohledňují.
(180)
Vzhledem k těmto faktorům je Komise toho názoru, že zásada investora/účastníka trhu v tržním hospodářství je dodržena, tzn. že nižší poplatek nepředstavuje výhodu ve prospěch podniku Propapier, a to z následujících důvodů:
a)
Čistička odpadních vod je k dispozici všem uživatelům a její užívání není vyhrazeno podniku Propapier.
b)
Poplatek hrazený podnikem Propapier zahrnuje náklady na provoz, správu, údržbu, obsluhu a odvody, předpokládané odpisy a předpokládané úroky z 20 % vlastního kapitálu, který byl do čističky odpadních vod investován. Tento poplatek tudíž pokrývá veškeré dodatečné náklady, které provozovateli čističky odpadních vod v souvislosti s činností podniku Propapier vznikají.
(181)
Co se týče přiměřenosti zisku, který by měly poplatky kromě pokrytí dodatečných nákladů přinášet, je třeba konstatovat, že poplatky v daném případě pokrývají nejen dodatečné náklady, ale i předpokládané úroky z 20 % investovaného vlastního kapitálu. Podle výše definovaného způsobu výpočtu dodatečných nákladů to sice nelze výslovně označit za přiměřený zisk, pro provozovatele jsou nicméně tyto poplatky zdrojem dodatečného příjmu, jak by tomu bylo i v případě přiměřeného zisku.
(182)
Vzhledem k tomu, že poplatky nejsou pro podnik Propapier žádnou výhodou, a nepředstavují tudíž státní podporu, nemusela se Komise již zabývat otázkou, zda se jedná o podporu existující (viz 123. až 137. bod odůvodnění) nebo podporu na provoz (viz 26. bod odůvodnění), anebo zda je taková případná podpora na provoz slučitelná s vnitřním trhem. Vzhledem k tomuto zjištění může Komise ponechat otevřenu také otázku, zda by byl požadavek vracení poplatků (v případě, že by byly klasifikovány jako podpora na provoz) v rozporu se zásadou ochrany legitimního očekávání a se zásadou rovného zacházení.
6. ZÁVĚR
(183)
Komise tudíž dospěla k závěru, že vybudování čističky odpadních vod sdružením TAZV, stejně jako výstavba parkoviště, nové vozovky a rozšíření/prohloubení kanálu Odra-Spréva nepředstavují vyhrazená infrastrukturní opatření.
(184)
Komise dále dospěla rovněž k závěru, že poplatky účtované za zpracování odpadních vod nepředstavují státní podporu. Zásada investora/účastníka trhu v tržním hospodářství je dodržena, a podniku Propapier PM2 GmbH tudíž nevzniká žádná hospodářská výhoda.
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Německem realizovaná infrastrukturní opatření nepředstavují infrastrukturu vyhrazenou podniku Propapier PM2 GmbH. Poplatky, které podniku Propapier za používání čističky odpadních vod účtuje sdružení TAZV, neobsahují státní podporu. Infrastrukturní opatření a sazební režimy poplatků proto nepředstavují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo.
V Bruselu dne 1. října 2014.
SKLEP KOMISIJE (EU) 2015/508
z dne 1. oktobra 2014
o domnevni infrastrukturni pomoči, ki jo je Nemčija izvedla za podjetje Propapier PM2 GmbH - Državna pomoč SA.36147 (C 30/10) (ex NN 45/10; ex CP 327/08)
(notificirano pod dokumentarno številko C(2014) 6847)
(Besedilo v nemškem jeziku je edino verodostojno)
(Besedilo velja za EGP)
EVROPSKA KOMISIJA JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti prvega pododstavka člena 108(2) Pogodbe,
ob upoštevanju Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru in zlasti člena 62(1)(a) Sporazuma,
ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 659/1999 z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 108 Pogodbe o delovanju Evropske unije (1),
po pozivu vsem zainteresiranim stranem, naj predložijo svoje pripombe v skladu z navedenimi določbami (2), in ob upoštevanju teh pripomb,
ob upoštevanju naslednjega:
1. POSTOPEK
(1)
Komisija je z dopisom z dne 29. oktobra 2008 prejela pritožbo podjetja Smurfit Kappa Group (v nadaljnjem besedilu: podjetje Smurfit Kappa ali pritožnik), v katerem je to podjetje navedlo, da je podjetje Propapier PM2 GmbH prejelo infrastrukturno pomoč. Pritožba je bila evidentirana pod referenčno številko CP 327/08 in poslana v register nezakonite pomoči (pod številko NN 45/10).
(2)
Komisija je z dopisom z dne 27. oktobra 2010 uradno obvestila Nemčijo, da bo v zvezi z domnevno pomočjo začela postopek iz člena 108(2) Pogodbe o delovanju Evropske unije.
(3)
Sklep Komisije o začetku postopka je bil objavljen v Uradnem listu Evrope unije (3). Komisija je pozvala zainteresirane strani, naj predložijo pripombe v zvezi z domnevno pomočjo.
(4)
Nemčija je pripombe predložila z dopisom z dne 28. januarja 2011 (nezaupno različico je Komisija prejela 31. januarja 2011). Komisija je prejela pripombe naslednjih zainteresiranih strani: skupno pripombo nemških medobčinskih združenj Deutscher Städtetag, Deutscher Landkreistag in Deutscher Städte- und Gemeindebund ter tudi združenja komunalnih podjetij (Verband kommunaler Unternehmen - VKU) 11. februarja 2011, pripombo pritožnika pa 14. februarja 2011 (nezaupno različico je Komisija prejela 1. marca 2011). Komisija je pripombe posredovala Nemčiji in ji dala možnost odziva; pripombe Nemčije je prejela 13. aprila 2011 (nezaupno različico je prejela 26. aprila 2011).
(5)
Službe Komisije in nemški organi so se sestali 17. januarja 2013. Nemški organi so z dopisom z dne 25. februarja 2013 predložili nadaljnje informacije. Službe Komisije so z dopisom z dne 26. aprila 2013 zahtevale dodatne informacije, ki jih je Nemčija predložila z dopisom z dne 14. maja 2013.
(6)
Komisija je z elektronskim sporočilom z dne 23. maja 2013 zahtevala nadaljnje informacije, ki jih je Nemčija predložila z elektronskimi sporočili z dne 24. maja, 27. maja in 28. maja 2013.
(7)
Po sestanku, ki je 6. junija 2013 potekal med službami Komisije, nemškimi organi, predstavniki prejemnika pomoči in tehničnimi strokovnjaki, je Nemčija napovedala morebitne nadaljnje pripombe. Na podlagi zahteve za nadaljnje informacije z dne 15. oktobra 2013 je Nemčija z elektronskimi sporočili z dne 4. novembra, 13. decembra in 18. decembra 2013 ter 6. januarja in 24. aprila 2014 predložila izčrpne dodatne pripombe.
2. OPIS UKREPOV
(8)
Podjetje Propapier PM2 GmbH (v nadaljnjem besedilu: podjetje Propapier) je v lasti podjetja Progroup AG (v nadaljnjem besedilu: podjetje Progroup). Podjetje Progroup proizvaja in prodaja karton za embalažo in valovit karton prek svojih podružnic. Pritožnik, tj. podjetje Smurfit Kappa, je eden največjih proizvajalcev papirja v Evropski uniji.
(9)
Komisija je 2. aprila 2008 odobrila (4) regionalno pomoč za izgradnjo papirnice za izdelovanje kartona za embalažo in povezane elektrarne. To naložbo je podjetje Propapier izvedlo v novem delu obstoječega industrijskega parka „Industriegebiet am Oder-Spree-Kanal“ v mestu Eisenhüttenstadt v Brandenburgu, tj. na območju, ki je bilo v tistem času upravičeno do regionalne pomoči v skladu s členom 107(3)(a) PDEU.
(10)
Pritožnik je navedel, da so določeni infrastrukturni projekti, financirani z državnimi sredstvi v novem delu industrijskega parka, v katerem je nova papirnica podjetja Propapier, izključno namenjeni papirnici in bi jih bilo treba zaradi tega obravnavati kot namensko infrastrukturno in državno pomoč za podjetje Propapier.
(11)
Pritožnik je navedel naslednje infrastrukturne projekte (glej oddelek 2.1): izgradnja čistilne naprave odpadnih voda, izgradnja parkirišča in nove povezovalne ceste ter širjenje in poglabljanje kanala Oder-Spree.
(12)
Poleg tega je pritožnik trdil, da so tarife, zaračunane za uporabo čistilne naprave odpadnih voda, ugodne za podjetje Propapier (glej oddelek 2.2).
2.1 POMOČ ZA IZGRADNJO ČISTILNE NAPRAVE ODPADNIH VODA IN DRUGE INFRASTRUKTURE
(13)
Zvezna dežela Brandenburg je julija 2008 dodelila neposredno subvencijo v višini 33 808 200 EUR (5) iz sredstev skupnega zveznega programa/programa za zvezne dežele z naslovom „Shema za izboljševanje regionalne gospodarske strukture“ (Ausbau der kommunalen wirtschaftsnahen Infrastruktur im Rahmen der Gemeinschaftsausgabe - GA) (v nadaljnjem besedilu: shema Gemeinschaftsausgabe (6)) za izgradnjo nove čistilne naprave odpadnih voda v novem delu industrijskega območja na kanalu Oder-Spree v mestu Eisenhüttenstadt. V zvezi s tem je treba navesti, da je bila shema Gemeinschaftsaufgabe za financiranje izgradnje ali razširitve čistilnih naprav odpadnih voda predmet zadeve državne pomoči N 644e/02 (7), v kateri je Komisija leta 2003 za programsko obdobje 2004-2006 ugotovila, da javna podpora ne pomeni državne pomoči v smislu člena 107(1) PDEU v korist lastnika in upravljavca čistilne naprave odpadnih voda.
(14)
Komisija je v odločbi iz leta 2003 menila, da so subvencije iz različice sheme, ki je veljala med letoma 2004 in 2006, notranji prenos državnih sredstev in ne državna pomoč za lastnike in upravljavce, predvsem zato, ker prejemniki niso bili poslovni subjekti, storitev pa je bila tipična javna storitev v splošnem interesu, ki jo morajo zagotoviti občine. Pogoji sheme določajo, da mora biti prejemnik lokalni organ (Gebietskörperschaft) ali pa medobčinsko združenje javnega prava za posebne namene (Zweckverband), ki ga nadzoruje občina. Pogoj za upravičenost je, da med upravičencem ukrepa, tj. čistilno napravo odpadnih voda, in uporabnikom naprave ni pravnega, osebnega ali poslovnega razmerja.
(15)
Subvencija je krila 80 % vseh upravičenih stroškov, ki so znašali 42 260 340 EUR. Upravičenec do subvencije je „Trinkwasser- und Abwasserzweckverband Oderaue Eisenhüttenstadt“ (v nadaljnjem besedilu: TAZV), tj. medobčinsko združenje javnega prava, ki je odgovorno za oskrbo s pitno vodo in čiščenje odpadnih voda. TAZV je lastnik in tudi upravljavec čistilne naprave odpadnih voda. Kril je preostalih 20 % javnega financiranja naložbe.
(16)
Pogoj za subvencijo je določal, da je treba do 15. avgusta 2008 dokazati zakonske in finančne zahteve za poravnavo glavnega vlagatelja (v tem primeru podjetje Propapier). Gradnja obrata se je začela oktobra 2008, obratovati pa je začel marca 2010.
(17)
Pritožnik trdi, da obrat TAZV pomeni namensko infrastrukturo, saj bo podjetje Propapier porabilo skoraj vso njegovo zmogljivost čiščenja odpadnih voda. Po navedbah pritožnika je bil obrat prvotno zasnovan za podjetje Propapier kot čistilna naprava odpadnih voda ter je bil pogoj za izgradnjo papirnice na območju (proizvodnja papirja je gospodarska dejavnost, v kateri se porabi zelo veliko vode).
(18)
V zvezi z drugimi infrastrukturnimi projekti pritožnik navaja, da so gradnja parkirišča v bližini podjetja Propapier, izgradnja nove ceste, ki povezuje industrijsko območje z avtocesto B-112, ter širjenje in poglabljanje kanala Oder-Spree infrastrukturni ukrepi za podjetje Propapier. Komisija je v sklepu o začetku postopka predhodno sklenila, da ti infrastrukturni projekti ne pomenijo selektivne prednosti za podjetje Propapier in zato tudi niso namenska infrastruktura. Kljub temu pa je tretje strani pozvala, naj predložijo pripombe tudi o teh ukrepih.
2.2 NIŽJE PRISTOJBINE ZA ČISTILNO NAPRAVO ODPADNIH VODA
(19)
Pritožnik se je v zvezi s čistilno napravo odpadnih voda pritožil tudi v zvezi s tarifo v višini 0,95 EUR na kubični meter, ki jo podjetje Propapier plačuje za uporabo čistilne naprave. Ta tarifa naj bi bila nižja od tarife, ki bi jo za tako storitev zaračunal zasebni vlagatelj.
(20)
Izračun pristojbin za uporabo ureja ustrezni zakon, in sicer brandenburški Zakon o komunalnih dajatvah (Kommunalabgabengesetz für das Land Brandenburg (8)) (v nadaljnjem besedilu: zakon KAG Brandenburg). Člen 6 zakona KAG Brandenburg določa, da mora izračun dajatev za uporabo obrata kriti, vendar ne sme preseči vseh upravičenih stroškov zadevne čistilne naprave odpadnih voda (izgradnjo, vzdrževanje in popravilo, stroške obratovanja, stroške dela in stroške upravljanja dajatve), pripisanih obresti in amortizacije. Vendar se subvencije, ki jih občina prejme iz drugih javnih virov (v tem primeru subvencija v višini 33,8 milijona EUR iz sheme Gemeinschaftsaufgabe), ne sme (9) upoštevati pri izračunu pripisanih obresti na vloženi kapital. Pritožnik je mnenja, da je TAZV subvencijo, ki jo je prejel iz sredstev sheme Gemeinschaftsaufgabe, prenesel na uporabnike čistilne naprave odpadnih voda v obliki nižjih pristojbin za odpadno vodo.
3. RAZLOGI ZA ZAČETEK POSTOPKA (10)
(21)
Domnevni ukrepi so državna pomoč, če so izpolnjeni naslednji pogoji: (i) pomoč mora dodeliti država članica ali mora izhajati iz državnih sredstev, (ii) pomoč mora podjetju dajati gospodarsko prednost, (iii) prednost mora biti selektivna in (iv) ukrep izkrivlja ali bi lahko izkrivljal konkurenco in vplival na trgovino med državami članicami. Obstoj državne pomoči se določi, ko so pogoji iz člena 107(1) PDEU kumulativno izpolnjeni.
(22)
V sklepu o začetku postopka je nesporno navedeno, da vsi zadevni ukrepi vključujejo uporabo državnih sredstev in da bi lahko izkrivljali konkurenco na notranjem trgu.
(23)
Komisija je navedla, da je v zvezi z elementi pritožnikove navedbe treba razlikovati med (1) morebitno državno pomočjo za TVAZ za izgradnjo čistilne naprave odpadnih voda in (2) morebitno pomočjo za podjetje Propapier v obliki nižjih dajatev za čiščenje odpadnih voda.
(24)
V sklepu o začetku postopka je bilo preverjeno tudi, ali sta izgradnja:
(i)
čistilne naprave odpadnih voda in
izvedba drugih infrastrukturnih projektov v novem delu industrijskega parka, v katerem se nahaja nov obrat podjetja Propapier, in sicer
(ii)
novo parkirišče,
(iii)
nova cesta ter
(iv)
širjenje in poglabljanje kanala Oder-Spree,
ustvarili selektivno prednost ali pomenili infrastrukturo, namenjeno podjetju Propapier (11). Glede na to, da je ukrep v skladu s členom 107(1) državna pomoč le v primeru, če je selektiven (tj. drugače mora obravnavati podjetja, ki so v primerljivem pravnem in dejanskem položaju, kar se tiče cilja ukrepa), je Komisija morala oceniti, ali je bilo podjetje z ukrepi obravnavano selektivno prednostno.
(25)
Komisija je že odobrila regionalno pomoč za naložbe za podjetje Propapier. Glede na to, da naj bi se ukrepi za druge infrastrukturne projekte izvedli v regiji prejemnici pomoči, ki je do regionalne pomoči upravičena v skladu s členom 107(3)(a) PDEU, in naj bi bili tesno povezani z investicijskim projektom/namenjeni investicijskemu projektu, ki ima koristi od regionalne pomoči, je Komisija zavzela predhodno stališče, da bodo ukrepi, če bo dokazano, da so selektivni v korist podjetja Propapier, tvorili del investicijskega projekta podjetja Propapier in bi zato morali izpolnjevati zahteve smernic o državni regionalni pomoči za obdobje 2007-2013 (12) (v nadaljnjem besedilu: smernice o državni regionalni pomoči). Komisija izraža dvome o združljivosti katere koli pomoči za naložbe v obliki namenske infrastrukture, zlasti v zvezi s skladnostjo s predpisi o največji intenzivnosti državne pomoči in spodbudnem učinku.
(26)
V skladu z veljavnimi pravili smernic o državni regionalni pomoči lahko upravičenci do pomoči, ki so prejeli pomoč za naložbe, prejmejo tudi dodatno pomoč za tekoče poslovanje. Vendar je treba združljivost pomoči za poslovanje z notranjim trgom oceniti neodvisno od združljivosti pomoči za naložbe, in sicer na podlagi meril, določenih v oddelku 5 smernic o državni regionalni pomoči. Komisija je v sklepu o začetku postopka sklenila, da če ima podjetje Propapier korist od pomoči za poslovanje v obliki nižjih dajatev za čiščenje odpadnih voda, ki ne izražajo načela vlagatelja pod tržnimi pogoji, te pomoči za poslovanje ni mogoče označiti za skladno s pravili smernic o državni regionalni pomoči in prakso Komisije pri odobritvi pomoči za poslovanje. Upravičenec do pomoči je sicer res v regiji, ki je bila upravičena do pomoči za poslovanje (člen 107(3)(a) PDEU - regija), vendar druga glavna merila za združljivost pomoči za poslovanje z notranjim trgom niso bila izpolnjena. Nič ni kazalo na to, da bi bila pomoč za poslovanje upravičena z vidika prispevka k regionalnemu razvoju ali njegovi naravi, prav tako pa ne, da je bila raven pomoči sorazmerna z omejitvami, ki naj bi jih odpravila. Poleg tega pomoč za poslovanje ne bi bila začasna ali bi se sčasoma znižala. Komisija je zato izrazila dvome o tem, ali je pomoč za poslovanje v obliki nižjih dajatev res združljiva z notranjim trgom.
3.1 SUBVENCIJE ZA JAVNO FINANCIRANE INFRASTRUKTURNE PROJEKTE, VKLJUČNO S ČISTILNO NAPRAVO ODPADNIH VODA
3.1.1 Parkirišče, širjenje/poglabljanje kanala Oder-Spree, nova cesta
(27)
V okviru predhodne ocene je bilo ugotovljeno, da zmogljivost parkirišča ne ustreza navedbam pritožnika in da parkirišče ni v neposredni bližini podjetja Propapier. Poleg tega je bilo ugotovljeno, da je parkirišče splošno dostopno in da ne služi le industrijskemu parku „Industriegebiet am Oder-Spree-Kanal“, temveč tudi drugim mestnim poslovnim lokacijam, zmogljivost parkirišča pa naj bi občini omogočila zaprtje parkirišč za tovornjake v mestnem središču. Poleg tega pa je podjetje Propapier gradilo lastno parkirišče, ki bi bilo dostopno tudi za tovornjake. Zaradi tega se je zdelo, da izgradnja parkirišča podjetju Propapier verjetno ni dala selektivne prednosti.
(28)
V zvezi z izgradnjo nove ceste, ki povezuje industrijsko območje z avtocesto B-112, je Komisija ugotovila, da je ta cesta zmanjšala promet in onesnaževanje zraka v središču mesta Eisenhüttenstadt, saj so se tovornjaki, namenjeni v industrijsko območje, lahko izognili mestnemu središču, cesta pa je tudi skrajšala čas, potreben za vožnjo do najbližjega regijskega središča. Zato se zdi, da izgradnja nove ceste po vsej verjetnosti ni pomenila selektivne prednosti za podjetje Propapier.
(29)
V zvezi s širjenjem in poglabljanjem kanala Oder-Spree je Komisija ugotovila, da ta dela niso bila izvedena z namenom dajanja selektivne prednosti za podjetje Propapier, temveč so bila del nujnega rednega vzdrževanja plovnih poti. Zato se zdi, da širjenje in poglabljanje kanala Oder-Spree verjetno ni pomenilo selektivne prednosti za podjetje Propapier.
(30)
Vendar je Komisija takrat menila, da ni mogoče v celoti izključiti dejstva, da je podjetje Propapier od teh infrastrukturnih ukrepov imelo več koristi kot druga podjetja.
(31)
Komisija je pred sprejetjem končnega stališča v zvezi z obstojem pomoči pri teh ukrepih zainteresirane tretje strani pozvala, naj podajo svoja mnenja. Hkrati je Nemčijo pozvala, naj med postopkom formalne preiskave predloži več informacij o gradnji parkirišča in nove ceste ter širjenju in poglabljanju kanala Oder-Spree.
3.1.2 Subvencija za izgradnjo čistilne naprave odpadnih voda
(32)
Komisija je v sklepu o začetku postopka sklenila, da če bi program pomoči v zadevi N 644e/02 obravnavala kot pomoč v tistem času zaradi razvoja notranjega trga, bi bila pomoč obstoječa pomoč za TAZV.
(33)
Vendar je Komisija dvomila o tem, ali čistilna naprava odpadnih voda res pomeni namensko infrastrukturo. V zvezi s tem je bilo ugotovljeno, da poleg podjetja Propapier čistilno napravo uporabljata le še dva uporabnika, in sicer kanadski dobavitelj fotovoltaičnih komponent 5N PV in dobavitelj energije EnBW. Poleg tega ni bilo znano, kolikšna zmogljivost čistilne naprave odpadnih voda je bila dejansko dodeljena tema dvema uporabnikoma. Komisija na podlagi takrat razpoložljivih informacij ni mogla oceniti, ali je bila izgradnja nove čistilne naprave odpadnih voda potrebna z vidika potreb le teh dveh podjetij. Eden od teh dveh uporabnikov, tj. elektrarna podjetja EnBW, je bil neposredno udeležen pri projektu podjetja Propapier, saj je elektrarna podjetju Propapier dobavljala energijo za proizvodne postopke papirnice (13).
(34)
Komisija je nadalje ugotovila, da bi bilo treba, če dejanski delež podjetja Propapier znaša 90 % zmogljivosti čistilne naprave, kot je navedel pritožnik, preveriti, ali morda že to dejstvo samo ne zagotavlja zadostnega dokaza, da je bila čistilna naprava izključno ali predvsem namenjena za potrebe podjetja Propapier. Argument Nemčije v zvezi s tem, da bodo čistilno napravo odpadnih voda v prihodnosti uporabljali tudi drugi uporabniki, je zato bilo treba preveriti.
(35)
Ugotovljeno je bilo tudi, da je treba upoštevati, koliko vlagateljev bi lahko bilo v industrijskem parku „Industriegebiet am Oder-Spree-Kanal“ in kolikšno zmogljivost bi ti v povprečju uporabljali. V zvezi s tem je Nemčija morala predložiti več podrobnih informacij o celotnem načrtu razvoja industrijskega območja in o preostali zmogljivosti čistilne naprave odpadnih voda, ki bi se lahko dodelila morebitnim uporabnikom. Komisija je Nemčijo tudi pozvala, naj predloži več informacij v zvezi s tehnično izvedljivostjo modularnega pristopa pri izgradnji čistilne naprave (14).
(36)
Kot je pojasnjeno zgoraj, je Komisija sprejela predhodno stališče, da bi, če bi se izkazalo, da so ukrepi za infrastrukturne projekte selektivni, ti bili del investicijskega projekta podjetja Propapier in bi morali izpolnjevati zahteve smernic o državni regionalni pomoči, zlasti predpise o največji intenzivnosti državne pomoči in spodbudnem učinku.
3.2 NIŽJE PRISTOJBINE ZA ČISTILNO NAPRAVO ODPADNIH VODA
(37)
Tako kot pri ukrepu za izgradnjo čistilne naprave odpadnih voda je Nemčija menila, da če bi pristojbine, ki se zaračunajo podjetju Propapier, pomenile pomoč, bi to pomenilo obstoječo pomoč. Nemčija je menila, da je odločba Komisije v zadevi N 644e/02, s katero je Komisija odobrila shemo Gemeinschaftsaufgabe, zajemala tudi posredne učinke sheme.
(38)
Vendar je Komisija v sklepu o začetku postopka sklenila, da odločba v zadevi N 644e/02 ne zajema morebitne pomoči in da bi, če pristojbina pomeni državno pomoč, ta državna pomoč bila nova pomoč.
(39)
Komisija je pri preverjanju, ali pristojbine pomenijo gospodarsko prednost za podjetje Propapier, v sklepu o začetku postopka izrazila dvome o tem, ali pristojbine, ki jih je zaračunal TAZV, res izražajo vse stroške in ali bi zasebni vlagatelj zaračunal enake pristojbine.
(40)
Komisija je menila, da pristojbine, zaračunane podjetju Propapier, niso krile vseh stroškov čiščenja odpadnih voda, saj je Nemčija priznala, da te pristojbine krijejo le 20 % pripisanih obresti na vloženi kapital, saj se 80 % subvencije, ki jo je občina za izgradnjo čistilne naprave prejela iz drugih javnih virov, ne sme upoštevati pri izračunu pripisanih obresti. V zvezi s tem je Komisija v sklepu o začetku postopka najprej ugotovila, da niti Direktiva 2000/60/ES (v nadaljnjem besedilu: okvirna direktiva EU o vodah) (15) niti zakon KAG Brandenburg ne zahtevata, da morajo pristojbine za uporabo čistilne naprave odpadnih voda kriti vse stroške (16). Vendar se je Komisija v sklepu o začetku postopka sklicevala na zadevi InfraLeuna (17) in Kimberly-Clark/Scott (18), v katerih so dajatve, določene v višini vseh stroškov, ustrezale stroškom, ki se običajno vključijo v proračun podjetja.
(41)
Pritožnik je navedel, da bi bilo treba za ugotavljanje obstoja prednosti višino pristojbin, ki jih je podjetje Propapier dejansko plačalo, primerjati z višino pristojbin, ki bi jih zaračunal zasebni vlagatelj v enakem položaju kot TAZV.
(42)
Nemčija je predlagala primerjavo pristojbin, ki jih je plačalo podjetje Propapier, s povprečno ceno v sektorju ter navedla študijo, v kateri je bilo ugotovljeno, da se povprečna cena v sektorju giblje med 0,24 in 1 EUR (19).
(43)
Komisija je v sklepu o začetku postopka navedla, da se zdi, da bi v zadevnem primeru lahko veljalo načelo zasebnega vlagatelja. Vendar je izrazila dvom o tem, ali bi uporaba referenčne vrednosti izključila obstoj pomoči, saj se je zdelo, da so predloženi podatki nesimetrični. Četudi bi navedene pristojbine drugih občin izražale vse stroške, različne cene izražajo različne lokalne razmere, kar bi za zasebnega vlagatelja pomenilo različne cene. Zaradi tega je Komisija v tistem času dvomila, da je na podlagi teh podatkov mogoče izključiti obstoj prednosti za podjetje Propapier.
(44)
Kot je pojasnjeno v uvodni izjavi 26, če ukrep dejansko pomeni novo državno pomoč v smislu člena 107(1) PDEU, Komisija dvomi o združljivosti z notranjim trgom v skladu s členom 107(3) PDEU. Če se izkaže, da so pristojbine regionalna pomoč za poslovanje, obstajajo dvomi o njihovi združljivosti, saj pristojbine niso začasne in se sčasoma ne bodo znižale, prav tako pa ne izravnavajo posebnih (nedokazanih) ovir v regiji.
4. PRIPOMBE NEMČIJE IN TRETJIH STRANI V SKLEPU O ZAČETKU POSTOPKA
4.1 ALI JAVNO FINANCIRANI INFRASTRUKTURNI PROJEKTI POMENIJO NAMENSKO INFRASTRUKTURO V KORIST PODJETJA PROPAPIER?
4.1.1 Parkirišče
Pripombe pritožnika
(45)
Komisija v sklepu o začetku postopka ni sprejela števila parkirnih mest, ki jih je navedel pritožnik. Po navedbah pritožnika ti podatki (parkirišče za 186 avtomobilov in 71 tovornjakov) izhajajo iz predhodnega razvojnega načrta, ki ga je naročilo mesto Eisenhüttenstadt.
(46)
Pritožnik navaja, da prvotni gradbeni načrti podjetja Propapier ne omenjajo izgradnje zasebnega parkirišča ter da, čeprav podjetje Propapier gradi lastno parkirišče, t. i. javno parkirišče še vedno predvsem koristi podjetju Propapier: postavljen je znak, ki označuje parkirna mesta za tovornjake, namenjene v elektrarno in papirnico. Poleg tega je parkirišče v neposredni bližini podjetja Propapier (poteka vse do meje papirnice in je poleg elektrarne, ki je bila sprva del projekta podjetja Propapier). Na parkirišču prav tako ni nobenih počivališč, ki bi jih običajno pričakovali na tovrstnem javnem parkirišču.
(47)
Pritožnik navaja, da je lokacija parkirišča neprimerna in preveč oddaljena, da bi služila drugim mestnim poslovnim lokacijam ter občini omogočila zaprtje parkirišč za tovornjake v mestnem središču.
Pripombe Nemčije
(48)
Po navedbah Nemčije parkirišče ne pomeni selektivne prednosti za podjetje Propapier. Parkirišče je vsem dostopno in ne služi le potrebam industrijskega območja ob kanalu Oder-Spree. Nemčija dodaja, da ima podjetje Propapier svoje parkirišče (z 213 parkirnimi mesti za avtomobile in 27 mesti za tovornjake) in da je bilo že izdano gradbeno dovoljenje za dodatnih 120 parkirnih mest.
(49)
Nemčija se ne strinja z navedbami pritožnika, da parkirišče služi predvsem za potrebe podjetja Propapier ter da je lokacija parkirišča neprimerna in preveč oddaljena, da bi služila drugim mestnim poslovnim lokacijam v mestu Eisenhüttenstadt.
(50)
Nemčija pojasnjuje, da je bil znak, ki je označeval parkirna mesta za tovornjake, namenjene v elektrarno, in ki ga omenja pritožnik, začasen in postavljen zaradi gradbenih del v elektrarni. Gradbena dela so se končala konec marca 2011. Dovoz na parkirišče je označen vzdolž nove ceste in se ne nanaša na določeno podjetje ali obrat.
4.1.2 Cesta
Pripombe pritožnika
(51)
Pritožnik nasprotuje trditvam Nemčije, da naj bi nova cesta industrijsko območje povezovala z avtocesto B-112; po navedbah pritožnika se cesta konča nekaj metrov za papirnico, brez načrtov o nadaljnji izgradnji, če pa bi jo speljali naprej, ne bi služila drugim podjetjem, saj jih na območju, kamor bi jo lahko speljali, ni.
(52)
Posledično pritožnik meni, da parkirišče in cesta podjetju Propapier dajeta selektivno prednost ter sta tudi namenjena uporabi podjetja Propapier.
Pripombe Nemčije
(53)
Nemčija navaja, da bo nova cesta sedanji industrijski park „Industriegebiet am Oder-Spree-Kanal“ in njegov nov severni del povezala z avtocesto B-112. Nova cesta zmanjšuje promet in onesnaževanje zraka v središču mesta Eisenhüttenstadt, tovornjakom omogoča obvoz okoli mestnega središča ter bo čas vožnje za gospodarska in osebna vozila do Frankfurta (Oder) skrajšala za najmanj tretjino. Cesta je del splošnega razvoja industrijskega območja in je bila načrtovana že leta 1993, poleg tega pa podjetjem v Frankfurtu nudi boljši dostop do rečne luke v mestu Eisenhüttenstadt. Nemčija navaja, da je bila cesta načrtovana že v programu Oder deželne vlade.
(54)
Cesta nudi nadaljnje možnosti razvoja za ArcelorMittal in druga industrijska območja. Zgrajena je bila v dveh fazah. Po zamudi zaradi tehničnih težav je bil zadnji odsek dokončan leta 2013.
4.1.3 Širjenje in poglabljanje kanala Oder-Spree
(55)
Leta 2008 je mesto Eisenhüttenstadt razširilo industrijski park „Industriegebiet am Oder-Spree-Kanal“, da bi privabilo nova podjetja. Nemčija navaja, da je širjenje in poglabljanje kanala Oder-Spree del nujnih rednih vzdrževalnih del plovnih poti (ki so del vseevropskega omrežja TEN). Od leta 2003 so bile vzdolž celotnega kanala narejene zapornice (trenutno se gradi zapornica Kersdorf, izgradnja zapornice Fürstenwalde je bila preložena). Nemčija navaja, da ni povezave z ustanovitvijo podjetja Propapier in da ni selektivne prednosti za to podjetje.
4.1.4 Ali čistilna naprava odpadnih voda pomeni namensko infrastrukturo v korist podjetja Propapier?
Pripombe pritožnika
(56)
Pritožnik navaja, da pomoč ne more spadati v okvir sheme, za katero je bilo v odločbi v zadevi N 644e/02 določeno, da ni pomoč, saj ta shema ni veljala v času odobritve pomoči za naložbe v izgradnjo čistilne naprave odpadnih voda TAZV. Shema se je namreč konec leta 2006 iztekla.
(57)
Pritožnik še poudarja, da shema ne velja tudi zato, ker čistilna naprava odpadnih voda ne zagotavlja javne storitve, temveč je bila izgrajena izključno zato, da jo pretežno uporablja podjetje Propapier.
(58)
Pritožnik navaja, da imajo v papirni industriji reciklažne papirnice običajno lastne čistilne naprave odpadnih voda, tudi v Nemčiji, zato argument Nemčije, da morajo biti podjetja priključena na javno kanalizacijo, ni veljaven.
(59)
Pritožnik trdi, da čistilna naprava odpadnih voda ni del splošnega načrta gospodarskega razvoja industrijskega območja, ki bi vključeval vse morebitne vlagatelje v parku, temveč je bila pripravljena in predstavljena hkrati z načrtom za papirnico Propapier in elektrarno leta 2007. Občinski osnutek sklepa mesta Eisenhüttenstadt o razvoju industrijskega parka z dne 7. novembra 2007 omenja le dva ali tri vlagatelje. Pritožnik navaja, da je mesto Eisenhüttenstadt s promocijskimi dejavnostmi za industrijsko območje začelo šele leta 2010 in da je mesto nove vlagatelje začelo iskati šele po tem, ko je podjetje Smurfit Kappa vložilo pritožbo.
(60)
Pritožnik meni, da posebne gradbene lastnosti naprave TAZV jasno nakazujejo, da je bila čistilna naprava prilagojena potrebam podjetja Propapier. Tehnične značilnosti čistilnih naprav odpadnih voda so zelo specifične za sektor. Čistilne naprave odpadnih voda za reciklažne papirnice običajno zajemajo anaerobno in aerobno fazo čiščenja, standardni komunalni kanalizacijski sistemi pa zagotavljajo le aerobno fazo čiščenja. Dejstvo, da čistilna naprava odpadnih voda TAZV zagotavlja obe fazi, za pritožnika pomeni dodatno potrditev, da čistilna naprava ne služi javnemu interesu, temveč je namenska infrastruktura za podjetje Propapier.
(61)
Pritožnik meni, da so pri zasnovi čistilne naprave po vsej verjetnosti upoštevali le potrebe papirnice Propapier (in dopolnilne elektrarne, ki je zdaj v lasti EnBW). Pritožnik še navaja, da EnBW ni neodvisni uporabnik, saj je naložba v elektrarno tesno povezana s papirnico in je, če ne bi bilo podjetja Propapier, sploh ne bi bilo.
(62)
Pritožnik še pripomni, da drugi vlagatelj na območju, tj. podjetje 5N PV, uporablja le zanemarljiv odstotek razpoložljive zmogljivosti čistilne naprave TAZV in da bi bilo njegove potrebe po čiščenju odpadnih voda mogoče zadovoljiti z že obstoječo čistilno napravo. Ker podjetje 5N PV obratuje že od maja 2008, tj. dve leti pred začetkom obratovanja nove čistilne naprave TAZV, je sprva uporabljalo obstoječo čistilno napravo odpadnih voda.
(63)
Pritožnik trdi, da ni nobenih napovedi pričakovanih potreb po zmogljivosti čistilne naprave za morebitne nove vlagatelje ter da ni nobenih podatkov o tem, če in kdaj sploh bi ta dodatna zmogljivost začela obratovati. Pritožnik navaja, da sedaj ni praktično nobenih prostih zmogljivosti. Pritožnik se sklicuje tudi na časopisni članek (Märkische Oderzeitung z dne 3. februarja 2011), ki poroča o tehnični napaki v prezračevalnem bazenu, kar naj bi pomenilo, da so vsi razpoložljivi bazeni namenjeni sedanjim industrijskim uporabnikom.
(64)
Po navedbah pritožnika je Nemčija implicitno potrdila, da čistilne naprave odpadnih voda ne bo uporabljalo nobeno drugo podjetje, ko je navedla, da so pristojbine za novo čistilno napravo TAZV nižje od pristojbin za obstoječo čistilno napravo, saj nova naprava ne zahteva dragega sistema kanalizacije med posameznimi uporabniki (s čimer je potrdila, da novih uporabnikov ne bo).
(65)
Po navedbah pritožnika podatki TAZV kažejo, da podjetje Propapier uporablja najmanj 90 % dnevnih zmogljivosti čistilne naprave.
(66)
Pritožnik trdi, da je modularnost čistilne naprave odpadnih voda, ki jo navaja Nemčija, zgolj teoretična in ne vodi do ekonomije obsega, saj bi drugi modul stal med 80 in 90 % cene prvega. Precej visoki stroški dodajanja modulov potrjujejo ugotovitev, da je prvotna naložba v višini 42 milijonov EUR v prvi vrsti selektivni ukrep za podjetje Propapier.
(67)
Pritožnik navaja, da lahko zato, ker je čistilna naprava TAZV v neposredni bližini podjetja Propapier, tj. poleg elektrarne in papirnice, podjetje Propapier ponovno uporabi bioplin, ki nastane pri anaerobnem čiščenju odpadnih voda.
(68)
Pritožnik na podlagi navedenega sklepa, da čistilna naprava TAZV pomeni namensko infrastrukturo v korist podjetja Propapier in da javna sredstva za izgradnjo čistilne naprave odpadnih voda pomenijo pomoč za naložbe za podjetje Propapier. Pritožnik trdi, da bi morala Komisija oceniti, ali ta ukrep skupaj z regionalno pomočjo za naložbe, dodeljeno papirnici Propapier (zadeva državne pomoči SA.23827), izpolnjuje vse zahteve smernic o državni regionalni pomoči.
Pripombe Nemčije
(69)
Ukrepi, odobreni po shemi N 644e/02, niso pomoč.
Javna infrastruktura, ki je vsem na voljo pod enakimi pogoji
(70)
Nemčija trdi, da čistilna naprava odpadnih voda ni namenjena podjetju Propapier: čistilna naprava je javna infrastruktura, ki spada v okvir obrambe pred nevarnostmi ter služi varstvu okolja in tudi zaščiti prebivalstva pred boleznimi. Vsa sedanja in prihodnja podjetja, ki so na območju kanala Oder-Spree, imajo pravico, da se pod enakimi pogoji povežejo na občinsko čistilno napravo odpadnih voda in jo uporabljajo. Pristojbine se izračunajo na podlagi načel, ki jih določa zakon. V Nemčiji so za čiščenje odpadnih voda odgovorne občine, zato sta povezava na čistilne naprave in njihova uporaba obvezni. Uporabniki ne morejo izbrati nobenega drugega ponudnika storitev kot občinsko podjetje.
(71)
Nemčija zavrača trditve pritožnika, da imajo papirnice običajno lastne kanalizacijske sisteme in da se jim ni treba povezati z občinskim kanalizacijskim sistemom. Navaja tudi, da podjetje Propapier zakon obvezuje (20), da se mora povezati s čistilno napravo TAZV in jo uporabljati. Izjeme od obveznosti povezave so zelo omejene (le v primerih, ko je to nemogoče ali nesmiselno). O čiščenju odpadnih voda v papirnicah obstaja le malo javno dostopnih podatkov, vendar ti podatki kažejo, da je veliko papirnic povezanih s komunalnimi čistilnimi napravami odpadnih voda.
Infrastruktura ni posebej namenjena podjetju Propapier
(72)
Nemčija se ne strinja z navedbo pritožnika, da je bila čistilna naprava TAZV prilagojena tehničnim potrebam podjetja Propapier: čiščenje odpadnih voda v dveh fazah ni značilno za papirno industrijo, temveč je običajno v veliko različnih industrijskih sektorjih; več komunalnih čistilnih naprav odpadne vode čisti v dveh fazah. Tehnične značilnosti čistilne naprave TAZV (dvofazni biološki postopek) so temeljile na veljavnih tehničnih standardih, ob upoštevanju dejstva, da bi bil precejšen del odpadne vode zelo onesnažen. Nemčija priznava, da komunalne čistilne naprave, ki čistijo le sanitarno odpadno vodo ali malo onesnaženo vodo, običajno nimajo dodatne faze predhodnega čiščenja, vendar poudarja, da je dvofazno čiščenje običajna praksa pri čiščenju tehnološke odpadne vode. Nemčija je predložila seznam 18 papirnic v Nemčiji, ki proizvajajo recikliran papir in so povezane s komunalnimi čistilnimi napravami, ter navedla, da se v sektorju papirja uporabljata obe vrsti komunalne čistilne naprave (z eno fazo in dvema fazama).
(73)
Po navedbah Nemčije je čistilna naprava odpadnih voda del svežnja splošnih infrastrukturnih ukrepov, sprejetih za razvoj območja ob kanalu Oder-Spree. Nobeden od ukrepov pa ni namenjen posameznemu podjetju. Za odločitve glede izgradnje čistilne naprave, povezave z njo in njene uporabe ni pristojno podjetje Propapier ali morebitni uporabniki.
(74)
Nemčija zavrača navedbe, da je bila čistilna naprava odpadnih voda TAZV zgrajena posebej za podjetje Propapier. Nemčija še pojasnjuje, da je bila izgradnja načrtovana že v okviru drugih morebitnih naložb v obdobju 2004-2006, tj. veliko pred prihodom podjetja Propapier.
(75)
Nemčija nadalje pojasnjuje, da je bila obstoječa zmogljivost infrastrukture za čiščenje odpadnih voda zunaj industrijskega območja omejena in da bi preostale razpoložljive zmogljivosti zadostovale le za potrebe enega dodatnega (manjšega) vlagatelja; Nemčija potrjuje, da je bilo podjetje 5N PV sprva res povezano z obstoječo čistilno napravo.
(76)
Nemčija navaja, da dejstva, da je ustanovitev podjetja Propapier spodbudila začetek izgradnje dolgo načrtovane čistilne naprave odpadnih voda, ni mogoče razumeti kot selektivne prednosti za podjetje Propapier. Nemčija se sklicuje na sklepne predloge generalnega pravobranilca Van Gervna, ki je v zadevi C-255/91 (Matra proti Komisiji) (21) potrdil, da je neizogibno, da v začetnem obdobju infrastrukturo uporablja predvsem prvo podjetje, ki obratuje v novo nastali industrijski coni. Vendar se bo to spremenilo, če se bo regija razvila v skladu s pričakovanji.
(77)
Nemčija poroča, da so vsa tri podjetja, ki obratujejo v industrijskem parku „Industriegebiet am Oder-Spree-Kanal“, in sicer Propapier, 5N PV in elektrarna EnBW, povezana s čistilno napravo odpadnih voda in jo tudi uporabljajo. Nemčija pojasnjuje, da se je v različnih obdobjih obravnavalo več drugih obratov (en ali dva obrata za nadomestno gorivo, tovarna fotovoltaičnega stekla, naložbeni predlogi več vlagateljem v različnih sektorjih, območje je obiskalo več morebitnih vlagateljev), vendar bo zlasti zaradi krize, ki je močno vplivala na območja z omejenimi možnostmi, nadaljnji razvoj industrijskega območja trajal dlje časa.
Sedanje zmogljivosti
(78)
Nemčija zavrača navedbe pritožnika, da Nemčija ni navedla zmogljivosti odpadne vode za uporabnike čistilne naprave TAZV, da podjetje Propapier uporablja najmanj 90 % razpoložljivih zmogljivosti ter da ni prostih zmogljivosti.
(79)
Nemčija vztraja, da v sedanji konfiguraciji čistilna naprava odpadnih voda TAZV nima prostih zmogljivosti za morebitne nove vlagatelje. Sedanji trije uporabniki skupaj koristijo zmogljivost [ 500] (22) m3/h, največja zmogljivost čistilne naprave pa je 638 m3/h. Zato je skupna uporaba zmogljivosti približno [60-80] %, proste zmogljivosti pa znašajo približno [150-250] m3/h. Podjetje Propapier v povprečju koristi zmogljivost [300-500] m3/h, največja zmogljivost pa znaša [400-500] m3/h. Podjetje Propapier torej povprečno uporablja [ 70] % in največ [ 70] % skupne zmogljivosti čistilne naprave TAZV.
Modularna zasnova čistilne naprave TAZV
(80)
Nemčija navaja, da so že od samega začetka obstajali načrti za razširitev čistilne naprave TAZV v modularnih fazah, hkrati s postopnim razvojem industrijskega območja ob kanalu Oder-Spree. Modularno načrtovanje čistilne naprave je razvidno iz povzetka TAZV iz leta 2007, ki navaja morebitno močno onesnaženo vodo iz papirne industrije, proizvodnje bioetanola in drugih industrijskih sektorjev.
(81)
Nemčija pojasnjuje, da so glavni deli čistilne naprave v sedanji fazi že prilagojeni največji zmogljivosti po razširitvi: npr. nazivni premer petkilometrske cevi, ki vodo po čiščenju odvaja do reke Odre, je več kot trikrat večji od potreb sedanje faze izdelave (zmogljivost cevi je 1 945 m3/h, sedanja največja zmogljivost čistilne naprave pa je le 638 m3/h); TAZV lahko čistilno napravo odpadnih voda razširi na sosednjo parcelo, veliko 3,3 ha. Morebitni uporabniki bodo po taki modularni razširitvi imeli enak dostop do čistilne naprave odpadnih voda.
(82)
Nemčija zato vztraja, da sedanji velik del uporabe čistilne naprave odpadnih voda s strani podjetja Propapier ni dokaz o selektivni prednosti, temveč prikazuje le trenutno stanje, saj je infrastruktura prek modularne razširitve namenjena tudi drugim uporabnikom pod enakimi pogoji. To pa bo trajalo dlje časa, kajti čistilna naprava odpadnih voda je del splošnega načrta gospodarskega razvoja za regijo, ki vključuje več območij razširitve v različnih fazah. Sedanje razmere z le tremi vlagatelji so prehodno obdobje v razvoju industrijskih območij v tej regiji od leta 1994. Novim vlagateljem je na voljo približno polovica industrijskega območja (35 ha) ob kanalu Oder-Spree. Nemčija je leta 2011 ocenila, da bo ta prostor zapolnjen v roku petih let, in dodala, da bi bil nadaljnja širitev mogoča še na novih območjih „Nordost“ (40 ha) in „Nord“ (160 ha).
(83)
Nemčija zavrača mnenje pritožnika, da modularna zasnova čistilne naprave TAZV ne bo privedla do ekonomije obsega. Nemški organi pojasnjujejo, da je modularna razširitev čistilne naprave TAZV izvedljiva v treh fazah in za precej nižje stroške na dodani kubični meter zmogljivosti v primerjavi z začetno naložbo:
-
prva faza (33-odstotno povečanje zmogljivosti z dodanimi 213 m3) je izvedljiva v roku nekaj mesecev ter bi stala med 1,2 in 1,5 milijona EUR za dodatno industrijsko območje v približni velikosti 19 ha,
-
druga faza (69-odstotno povečanje zmogljivosti z dodanimi 426 m3) je izvedljiva v roku nekaj mesecev ter bi stala med 5,3 in 5,6 milijona EUR za dodatno industrijsko območje v približni velikosti 38 ha,
-
tretja faza (razširitev na sosednjo parcelo, 100-odstotno povečanje zmogljivosti z dodanimi 638 m3) bi stala med 17 in 18 milijoni EUR za dodatno industrijsko območje v približni velikosti 57 ha. 100-odstotno povečanje zmogljivosti bi pomenilo uporabo sosednje parcele in bi stalo do 18 milijonov EUR.
(84)
Nemčija navaja, da je modularna zasnova čistilne naprave odpadnih voda v skladu z učinkovito in gospodarno uporabo virov ter jo je treba obravnavati v okviru prejšnjega predimenzioniranja čistilnih naprav odpadnih voda v novih nemških zveznih deželah. Označevanje take modularne zasnove kot selektivne prednosti bi dejansko pomenilo nagovarjanje h gradnji negospodarno prevelike javne infrastrukture. Poleg tega pa pristojbine ne bi krile stroškov prevelikih gradenj.
(85)
Označevanje sedanje omejitve čistilne naprave kot selektivne prednosti bi pomenilo spodbujanje negospodarno prevelike infrastrukture.
(86)
Nemčija navaja, da časopisni članek, ki ga omenja pritožnik (glej uvodno izjavo 63), ni pomemben. Po navedbah Nemčije bi bila namestitev dodatnega neizkoriščenega bazena le za tehnične incidente v nasprotju s predpisi o varčnem in gospodarnem načrtovanju, ki ga nalaga shema Gemeinschaftsaufgabe.
(87)
Pritožnik je navedel, da uporabniki nove čistilne naprave TAZV plačujejo nižje pristojbine od tistih za obstoječo občinsko čistilno napravo, ker nova čistilna naprava ne potrebuje razvejanega sistema cevi za povezavo vseh uporabnikov. Nemčija zavrača ugotovitev pritožnika, da to pomeni, da se z novo čistilno napravo ne morejo povezati novi uporabniki. Nemčija vztraja, da se lahko novi industrijski uporabniki zlahka povežejo s čistilno napravo in da je morebitna omejitev opredeljena z velikostjo cevi, ki očiščeno vodo odvede v reko Odro.
(88)
Nemčija zavrača navedbo pritožnika, da lahko podjetje Propapier uporablja bioplin, ki ga proizvaja čistilna naprava TAZV. Uporabniki čistilne naprave odpadnih voda ne morejo uporabljati bioplina. TAZV bioplin uporablja v lastni elektrarni z zmogljivostjo v višini 3 MW.
(89)
Nemčija zavrača navedbo, da je industrijski park morebitnim vlagateljem začela ponujati šele po pritožbi podjetja Smurfit Kappa: mesto Eisenhüttenstadt je že leta 1998 investicijskemu centru Ostbrandenburg zaupalo trženje industrijskih in poslovnih območij, med drugim tudi območje ob kanalu Oder-Spree. Prostorski akti za industrijski park „Industriegebiet am Oder-Spree-Kanal“ obstajajo že od leta 1995.
(90)
Nemčija ugotavlja, da čistilna naprava TAZV ne pomeni namenske infrastrukture v korist podjetja Propapier.
(91)
Nemčija ugotavlja tudi, da so investicijski ukrepi v razširjenem industrijskem parku „Industriegebiet am Oder-Spree-Kanal“ (izgradnja in zagotovitev čistilne naprave odpadnih voda ter drugi ukrepi - parkirišče, cesta, širjenje/poglabljanje kanala) ukrepi za splošni razvoj, ki ne pomenijo selektivne prednosti za podjetje Propapier in niso izključno namenjeni uporabi z njegove strani. Nemčija meni, da je dejstvo, da infrastrukturo sedaj uporablja le omejeno število prvih naseljencev, običajna prehodna faza v takem postopku razvoja.
4.2 ALI IMA PODJETJE PROPAPIER ZARADI NIŽJIH PRISTOJBIN ZA UPORABO ČISTILNE NAPRAVE ODPADNIH VODA PREDNOST?
Pripombe pritožnika
(92)
Pritožnik se strinja s stališčem, ki ga je Komisija izrazila v sklepu o začetku postopka (glej uvodno izjavo 63 sklepa o začetku postopka in uvodno izjavo 38 tega sklepa), da program pomoči N 644e/02 ne zajema pristojbin za uporabo čistilne naprave odpadnih voda. Pristojbine bi morale zajemati vse stroške uporabe. Dejstvo, da izračun pristojbin temelji na zakonodaji (Kommunalabgabengesetz), ne opravičuje nižjih pristojbin in s tem prednosti za podjetje Propapier.
(93)
Pritožnik navaja, da čistilna naprava odpadnih voda ne zagotavlja javne storitve, temveč je bila zgrajena izključno za prevladujočo uporabo s strani podjetja Propapier.
(94)
Po navedbah pritožnika vsi trije preizkusi (preizkus vseh stroškov, preizkus zasebnega vlagatelja, referenčne cene), ki jih je Komisija predlagala v sklepu o začetku postopka, kažejo, da zaračunane pristojbine podjetju Propapier dajejo gospodarsko prednost.
Preizkus vseh stroškov
(95)
Pritožnik nadalje uveljavlja, da v prid izračuna vseh stroškov ne govori le člen 9 okvirne direktive EU o vodah, temveč tudi dejstvo, da ima večina reciklažnih papirnic lastno čistilno napravo odpadnih voda. Pristojbina, ki jo plačuje podjetje Propapier, krije le 20 % pripisanih obresti na vloženi kapital in ne upošteva deleža kapitala, ki izhaja iz 80-odstotnega javnega financiranja izgradnje čistilne naprave odpadnih voda.
Preizkus zasebnega vlagatelja
(96)
Pritožnik meni, da zasebni upravljavec ali lastnik papirnice običajno želi pokriti najmanj vse stroške, zato ta preizkus ustreza zgoraj navedeni analizi vseh stroškov.
Referenčne cene
(97)
Pritožnik se strinja s stališčem, ki ga je Komisija navedla v sklepu o začetku postopka, tj. da ni verjetno, da lahko uporaba referenčnih cen izključi obstoj pomoči. Primerjava le papirnic, ki uporabljajo občinske kanalizacijske sisteme, ne bi bila reprezentativna, ker ima večina papirnic lastno čistilno napravo odpadnih voda.
(98)
Pritožnik navaja, da je Nemčija predložila le zelo selektivne informacije o komunalnih pristojbinah, ki jih plačujejo druge papirnice (študija, primerjava s tarifami Spreetal/Schwarze Pumpe in stara odločba iz leta 1990), in da ti primeri ne tvorijo podlage za določitev referenčne cene, med drugim tudi zato, ker so te pristojbine odvisne od subvencij in investicijskih stroškov, zakonodaja pa se lahko med regijami razlikuje. Pritožnik razmere primerja z lastnim obratom, ki uporablja občinski kanalizacijski sistem v [zaupne informacije]. Po njegovih izračunih bi moralo podjetje Propapier ob upoštevanju gradbene investicije v višini 42 milijonov EUR (kot v mestu Eisenhüttenstadt) plačevati 4 EUR na kubični meter, kar je precej več, kot plačuje zdaj.
(99)
Pritožnik navaja, da je bil članek, ki ga omenja Nemčija, objavljen leta 2004 in temelji na študiji, ki je bila objavljena leta 2002 ter je uporabljala podatke iz let 2000 in 2001. Pritožnik se sklicuje na Prilogo 6 k pripombam Nemčije z dne 30. januarja 2009, ki vsebuje članek iz spletnega medija „Das Papier 2004 - T174“ (23). Po navedbah pritožnika študija zajema le sedem anonimnih papirnic. Ni jasno, ali imajo svojo čistilno napravo odpadnih voda ali pa so povezane z občinskim sistemom. Prav tako ni znano, ali upoštevani stroški zajemajo le stroške obratovanja (brez kapitalskih stroškov ali drugih stroškov, ki niso povezani z obratovanjem). Če študija primerja le papirnice, ki imajo svojo čistilno napravo odpadnih voda, je treba upoštevati tudi kapitalske stroške.
Pripombe Nemčije
(100)
Nemčija vztraja pri svojem stališču, da morebitna prednost, ki bi izhajala iz pristojbin, zaračunanih za uporabo čistilne naprave TAZV, ne bi pomenila državne pomoči, saj po mnenju Nemčije odločba Komisije v zadevi N 644e/02 zajema tudi posredne učinke sheme Gemeinschaftsaufgabe, tj. pristojbine. Nemčija nadalje navaja, da ukrep, za katerega je bilo v zadevi N 644e/02 ugotovljeno, da ni državna pomoč, ne more postati državna pomoč na ravni uporabnika. Po navedbah Nemčije je Komisija spremenila pristop v zvezi z vprašanjem, ali je pomoč za upravljavca infrastrukture mogoče prenesti na uporabnika infrastrukture, šele po sodbi Splošnega sodišča v zadevi Flughafen Leipzig-Halle GmbH (24).
(101)
Nemčija priznava, da je odločba v zadevi N 644e/02 potekla, ko je bila TAZV odobrena pomoč. Vendar poudarja, da je predpis, na katerem je temeljila odločba v zadevi N 644e/02, enak predpisu, na podlagi katerega je bil odobren ukrep za TAZV. Pravna podlaga je bila zgolj posodobljena, vsebina pa je ostala enaka. Zato Nemčija trdi, da zgolj posodobitev pravne podlage ne pomeni samodejno obstoja državne pomoči.
(102)
Nemčija poudarja, da je izračun stroškov pregleden in določen z zakonom.
Brez gospodarske prednosti za podjetje Propapier
(103)
Nemčija pojasnjuje svoja stališča o treh možnostih izračuna pristojbine za podjetje, ki uporablja storitve čiščenja odpadnih voda (uvodna izjava 68 sklepa o začetku postopka): metoda vseh stroškov, cena zasebnega vlagatelja in referenčna cena.
Uporaba metode vseh stroškov, ni prednosti
(104)
Nemčija se ne strinja z navedbo, da pristojbina, ki jo plačuje podjetje Propapier, ne krije vseh stroškov. Izračun stroškov je določen z zakonom (v skladu s katerim morajo biti stroški načeloma kriti, vendar se subvencije tretjih strani ne upoštevajo pri izračunu pripisanih obresti (25)). Zakon določa, da morajo biti stroški kriti, ne pa tudi preseženi. Vsi stroški TAZV so kriti, vključno z obrestmi na del TAZV vloženega kapitala. Izračun fiktivnih obresti na subvencije zvezne dežele ne bi bil upravičen, ker TAZV ni utrpel takih stroškov.
(105)
Podjetje Propapier nima selektivne prednosti, saj so pristojbine enake za vse uporabnike nove čistilne naprave.
(106)
Od veliko dejavnikov je odvisno, ali bi bila pristojbina višja brez subvencij iz sheme Gemeinschaftsausgabe za izgradnjo čistilne naprave odpadnih voda, med drugim tudi od razpoložljivosti drugega financiranja.
(107)
Organov k vključitvi subvencij v izračun obresti na vloženi kapital ne obvezujeta niti načelo „plača povzročitelj obremenitve“ niti okvirna direktiva EU o vodah. Slednja določa, da je treba stroške storitev za rabo vode povrniti, vendar državam članicam prepušča način izvedbe. V zadevnem primeru so kriti vsi stroški TAZV (storitve za rabo vode). Načelo „plača povzročitelj obremenitve“ ni absolutno, vendar ga je treba upoštevati. V zadevnem primeru je načelo upoštevano v izračunu vseh stroškov TAZV.
(108)
Okvirna direktiva EU o vodah omenja „ustrezen“ prispevek. Nemčija navaja, da je v primerjavi z drugimi regijami v Nemčiji in Evropski uniji pristojbina za podjetje Propapier precej visoka. Nadalje navaja, da okvirna direktiva EU o vodah tudi določa, da lahko države članice upoštevajo družbene, okoljske in gospodarske učinke povračil ter geografske in podnebne razmere prizadetih regij.
(109)
Po mnenju Nemčije primerjava z zadevama Kimberly-Clark in InfraLeuna (glej tudi uvodno izjavo 70 sklepa o začetku postopka) ni primerna. Zadeva Kimberly-Clark se je nanašala na preferencialno tarifo za eno podjetje, kar je vzbudilo sum, da niso bili kriti vsi stroški. V zadevnem primeru pa so kriti vsi stroški, tarifni pogoji pa so enaki za vse uporabnike. V zadevi Kimberly-Clark so industrijsko cono razvijali za posebne potrebe enega podjetja, v zadevnem primeru pa je bilo industrijsko območje razvito za več uporabnikov.
(110)
Odločba v zadevi InfraLeuna zadeva oblikovanje cene zasebnih podjetij za uporabo zasebne infrastrukture, v zadevnem primeru pa gre za uporabo občinske infrastrukture in pristojbine, ki niso povezane s trgom, saj jih predpisuje zakon. V zadevnem primeru uporabniki krijejo vse stroške, ki bi jih drugače krilo podjetje za ravnanje z odpadno vodo. Na neliberaliziranem trgu čiščenja odpadnih voda so postavke stroškov, ki jih je treba upoštevati, enake za vsa podjetja in določene z zakonom (KAG Brandenburg).
(111)
Odločbi v zadevah Wagner in Weida Leder, navedeni v sklepu o začetku postopka (uvodna izjava 71 in opomba 19), zadevata subvencije za izgradnjo zasebnih čistilnih naprav odpadnih voda. V zadevnem primeru pa podjetje Propapier ne prejema subvencij za prostovoljne zasebne naložbe, temveč plačuje pristojbine za uporabo, predpisane z zakonom.
Preizkus zasebnega vlagatelja ne velja
(112)
Nemčija meni, da voda ni običajen tržni proizvod. Sektor čiščenja odpadnih voda je v Nemčiji organiziran kot regionalni monopol javnih občinskih organov. Čiščenje odpadnih voda zato v Nemčiji ni gospodarska dejavnost, temveč obvezna dejavnost, ki jo morajo izvajati občine. TAZV deluje kot javni organ in ne kot podjetje, katerega ravnanje bi bilo mogoče preveriti s preizkusom zasebnega vlagatelja. V Nemčiji obstaja obveznost povezave in uporabe. Uporabniki ne morejo izbrati nobenega drugega ponudnika storitev kot občinsko podjetje. Pristojbine so določene z zakonom in o njih odločajo organi. Pristojbine ne smejo presegati stroškov.
(113)
Sektor čiščenja odpadnih voda je v Nemčiji za zasebna podjetja odprt le v omejenem obsegu. Zasebna podjetja lahko delujejo le kot poslovodje, upravljavci ali koncesionarji čistilne naprave odpadnih voda, in sicer s tehničnim izpolnjevanjem predpisov. Vendar občina ostaja odgovorna za to storitev, občine pa zakon ne obvezuje k izvedbi javnega razpisa za pogodbo. Poleg tega lahko zasebna podjetja izvajajo tehnične naloge (ali v izjemnih primerih zaračunavajo pristojbine), vendar tudi v tem primeru pristojbine ne smejo presegati stroškov. TAZV tehničnih nalog ni prenesel na nobeno tretjo stran.
(114)
Ker so pristojbine določene z zakonom in ne smejo presegati stroškov infrastrukture, ni trga, na katerem bi pristojbine za čiščenje odpadnih voda lahko določala zasebna podjetja z namenom ustvarjanja dobička. Med zasebnimi podjetji ali zasebnimi in javnimi podjetji ni boja za uporabnike.
(115)
Nemčija meni, da v takem primeru ravnanja upravljavca ni mogoče primerjati z ravnanjem zasebnega vlagatelja. Preizkus zasebnega vlagatelja torej ne velja.
Referenčne cene
(116)
Zaradi obveznosti povezave s čistilno napravo odpadnih voda ni konkurence, prav tako pa tudi ni tržne cene, ki bi jo bilo mogoče uporabiti kot referenco za ocenjevanje prednosti na podlagi pravil o državni pomoči.
(117)
Nemčija zavrača navedbo pritožnika, da občinske kanalizacijske sisteme uporablja le nekaj papirnic in da zato za sektor ne bi bilo reprezentativno, če bi se za referenco uporabili le podatki teh papirnic.
(118)
Nemčija je v svojih pripombah predložila popravek, da podjetje Propapier ne plačuje pristojbine v višini 0,95 EUR na kubični meter (kot je navedeno v uvodnih izjavah 72 in 80 sklepa o začetku postopka), temveč od leta 2010 plačuje pristojbino v višini 1,18 EUR na kubični meter. V primerjavi z drugimi lokacijami v Evropski uniji je ta pristojbina visoka ali vsaj ne nenavadna. Raziskava, ki jo je nemško združenje proizvajalcev papirja izvedlo med 77 nemškimi papirnicami, ki pomenijo 68 % sektorja, je v povprečju pristojbina leta 2007 znašala 1,12 EUR na kubični meter (med 0,31 in 2,20 EUR na kubični meter). Pristojbina, ki jo plačuje podjetje Propapier, je v tem razponu in višja od povprečja tega vzorca.
(119)
V poznejših pripombah je Nemčija Komisijo obvestila, da se je leta 2012 pristojbina zvišala na 1,41 EUR na kubični meter, da bi se pokrile izgube iz začetnega obdobja delovanja čistilne naprave odpadnih voda. Pristojbina od začetka leta 2013 znaša 1,39 EUR na kubični meter, ker so v zvezi s stroški energije obstajali prihranki in ker morajo po zakonu pristojbine kriti stroške, ne smejo pa jih presegati. Poleg tega mora podjetje Propapier odpadno vodo predhodno obdelati, preden jo odvede do čistilne naprave TAZV. Stroški predhodne obdelave znašajo približno […] EUR na kubični meter, kar pomeni, da skupni stroški čiščenja odpadnih voda za podjetje Propapier znašajo […] EUR na kubični meter, v sektorju pa povprečni stroški znašajo 1,27 EUR na kubični meter (podatek za leto 2010).
(120)
Nemčija trdi, da je primerjava s pristojbinami, ki jih plačujejo drugi proizvajalci papirja v Evropski uniji, prava referenca za preverjanje obstoja gospodarske prednosti, ter navaja, da so dvomi Komisije o neprimernosti take primerjave neutemeljeni.
(121)
Nemčija navaja, da so primeri, ki jih je sporočila Komisiji, povprečne cene, ki temeljijo na vrednostih vseh stroškov. Trdi, da ni bilo razloga za predpostavko, da so pristojbine državna pomoč.
(122)
Nemčija trdi, da je primer Lenzing Lyocell (26) veljaven, čeprav se nanaša na čas pred desetimi leti (pristojbina podjetja Propapier znaša več kot dvakrat več, vendar se pristojbine v zadnjem desetletju niso zvišale za več kot 100 %).
Obstoječa pomoč
(123)
Nemčija svoje mnenje, da pristojbine, če so pomoč, pomenijo obstoječo pomoč v skladu s členom 1(b)(v) Uredbe (ES) št. 659/1999, utemeljuje z dvema argumentoma.
(124)
Nemčija pojasnjuje, da je Komisija leta 2003 v svoji odločbi v zadevi N 644e/02 sklenila, da shema Gemeinschaftsausgabe ne pomeni državne pomoči za upravljavce čistilnih naprav odpadnih voda, če so ustanovljeni - kot je to pri TAZV - v obliki „Zweckverband“ (medobčinsko združenje javnega prava za posebne namene). Komisija je to oceno utemeljila na dejstvu, da je „Zweckverband“ pod nadzorom občine in da opravlja javno storitev. Če pa bi shema zaradi razvoja notranjega trga medtem obveljala kot pomoč, bi to bila, kot je Komisija sama poudarila v uvodni izjavi 57 sklepa o začetku postopka, obstoječa pomoč v skladu s členom 1(b)(v) Uredbe (ES) št. 659/1999.
(125)
Kot je pojasnjeno v uvodni izjavi 100 tega sklepa, po besedah Nemčije odločba v zadevi N 644e/02 zajema tudi posredne učinke sheme Gemeinschaftsaufgabe, tj. pristojbine. Pristojbin ni bilo treba ločeno priglasiti, saj uredba v zvezi z izračunom pristojbin predstavlja izvedbo sheme.
(126)
V zvezi z argumentom, da pristojbine pomenijo obstoječo pomoč, Nemčija navaja, da pristojbine pomenijo pomoč, ki je obstajala pred začetkom veljavnosti Pogodbe o ustanovitvi Evropske gospodarske skupnosti 1. januarja 1958. Pomoč, ki je obstajala pred začetkom veljavnosti zadevne Pogodbe, ostaja obstoječa pomoč tudi v primeru naknadnih sprememb, če dejanska vsebina prvotne sheme pomoči ni bila spremenjena (27). Pojasnila splošnih predpisov, veljavnih pred 1. januarjem 1958, ne pomenijo nove pomoči, ki bi jo bilo treba priglasiti Komisiji (28).
(127)
Nemčija pojasnjuje, da so občinski zakoni o pristojbinah obstajali že pred začetkom veljavnosti Pogodbe EGS leta 1958 in veljajo vse od takrat. Člen 6(2) sedanjega zakona KAG Brandenburg zaradi dejstva, da se Brandenburg nahaja v delu ozemlja nekdanjega pruskega kraljestva, izhaja iz zakona o občinskih dajatvah pruskega kraljestva z dne 14. julija 1893 (PrKAG) in bavarskega zakona o občinskih dajatvah (BayGAG). Nemčija je ta argument utemeljila na naslednjih podargumentih:
(a)
Ta zakona sta veljala med letoma 1919 in 1933 ter med letoma 1933 in 1945.
(b)
Današnji zakoni o občinskih dajatvah starih nemških zveznih dežel segajo vse do zakona PrKAG.
(c)
Med zakonoma KAG Brandenburg in PrKAG obstaja zgodovinska kontinuiteta ne glede na posebni položaj novih dežel zaradi delitve Nemčije.
Podargument (a):
(128)
Zakon PrKAG je že vseboval možnost, da občine zaračunajo pristojbine za uporabo javne infrastrukture. To možnost vsebuje tudi uredba o občinskih dajatvah, ki je na Bavarskem veljala od leta 1938 (in je bila podlaga za vrsto podobnih uredb v drugih zveznih deželah južne Nemčije) (29). V skladu z zakonom PrKAG se pristojbine običajno izračunajo tako, da so kriti stroški upravljanja in obratovanja naprave, vključno z izdatki za obresti in poplačilo kapitala. Čeprav besedilo zakona PrKAG navaja, da morajo pristojbine kriti obresti na kapital (uporabljen za infrastrukturo), poznejše razlage zakona PrKAG iz povojnega obdobja pravijo, da zakon ne določa obresti na subvencije tretjih strani.
(129)
Zakona PrKAG ali primerljivih obstoječih deželnih zakonov Weimarska republika ni izrecno razveljavila, prav tako pa se to ni zgodilo po prihodu nacionalnih socialistov na oblast. Zato ta zakonodaja velja že od leta 1918.
Podargument (b):
(130)
Po drugi svetovni vojni je zakon PrKAG še naprej veljal v obliki deželnega zakona (Landesrecht) po nemški ustavi iz leta 1949, ki je dovoljevala nadaljnjo veljavnost zakonov, ki niso bili v nasprotju z ustavo (člen 123 ustave), in v obliki določb, ki so zveznim deželam omogočale izvajanje zakonov na določenih območjih. To dejstvo jasno kaže, da je zakon PrKAG v nemških zveznih deželah veljal že pred začetkom veljavnosti Pogodbe o ustanovitvi Evropske gospodarske skupnosti.
(131)
Po nastanku Zvezne republike Nemčije leta 1949 so zakon PrKAG v posameznih nemških zveznih deželah postopoma zamenjali različni zakoni o občinskih dajatvah. Z nadomestitvijo zakona PrKAG z deželnimi zakoni v 60. in 70. letih prejšnjega stoletja je bil sistem pojasnjen, terminologija pa prilagojena, vendar dejanska vsebina zakona ostaja nespremenjena. Zlasti so zunaj obsega pripisanih obresti ostale subvencije tretjih strani (30). V skladu z zakonom PrKAG so se obresti izračunale le za dolg. V deželnih zakonih se je izračun obresti razširil na kapital, vendar niti zakon PrKAG niti zakoni nemških zveznih dežel ne govorijo o izračunu obresti na subvencije.
(132)
Nemčija zato meni, da današnji zakoni o občinskih dajatvah starih nemških zveznih dežel pomenijo nadaljevanje določb zakona PrKAG. Nemčija navaja, da je za namene tega primera zlasti pomembno preveriti Zakon o občinskih dajatvah zvezne dežele Severno Porenje-Vestfalija iz leta 1969 (31), ki je bil vzorec za zakon KAG Brandenburg in je nadomestil zakon PrKAG iz leta 1906. Vsebina zakona KAG Brandenburg kljub potrebni prilagoditvi terminologije (glej uvodno izjavo 128 tega sklepa) ostaja enaka vsebini zakona PrKAG. Poudariti je treba, da tudi zakoni o občinskih dajatvah drugih zveznih dežel temeljijo na zakonu PrKAG, ki so ga tudi nadomestili (npr. Porenje-Pfalška, Schleswig Holstein, Hessen).
Podargument (c):
(133)
Nemčija meni, da ima zakon KAG Brandenburg zaradi povojne delitve Nemčije poseben status. V letih po nastanku Nemške demokratične republike (NDR) se je končalo občinsko samoupravljanje z neodvisnim področjem delovanja v Brandenburgu in drugih vzhodnonemških zveznih deželah. Predpisi so se sprejemali na ravni osrednje vlade. Vendar se je z Zakonom o občinski ustavi (32) z dne 17. maja 1990 (sprejela ga je skupščina NDR pred združitvijo obeh Nemčij 3. oktobra 1990) spet uvedla občinska samouprava in določeno je bilo, da morajo občine stroške delovanja kriti iz lastnih virov. Zato so občine dobile pravico do pobiranja plačil in dajatev za zagotavljanje storitev.
(134)
Zakon KAG Brandenburg z dne 27. junija 1991 je temeljil na Zakonu o občinskih dajatvah dežele Severno Porenje-Vestfalija in je imel praktično enake določbe.
(135)
Nemčija navaja, da kljub različnemu razvoju zakonodaje nekdanje NDR različna obravnava zakonov o občinskih dajatvah vzhodnonemških dežel in zakonov o občinskih dajatvah zahodnonemških dežel ne bi bila pravična. Jasno je, da zakon KAG Brandenburg sledi pravni tradiciji zakona PrKAG in se odmika od pravne dediščine nekdanje NDR. Prav tako ni institucionalne kontinuitete med sistemom čiščenja (odpadnih) voda v NDR in sedanjim brandenburškim sistemom čiščenja odpadnih voda. Zakon o občinski ustavi z dne 17. maja 1990 je bil podlaga za uzakonitev zakonov o občinskih dajatvah v novih zveznih deželah. Ti zakoni so bili podobni zakonom starih zveznih dežel, ki pa izhajajo iz zakona PrKAG. To je bila neizogibna posledica pridružitve novih zveznih dežel Zvezni republiki Nemčiji v skladu z ustavo (33). To je še posebej razvidno iz razvoja zakona KAG Brandenburg, kot je opisano zgoraj. Zakon KAG Brandenburg je skladen s pravno tradicijo Zakona o občinskih dajatvah dežele Severno Porenje-Vestfalija in zakonom PrKAG. Delitev Nemčije in posledična prekinitev pravnega razvoja v vzhodnonemških deželah ne smeta voditi k slabšemu položaju v okviru razlage zakona KAG Brandenburg.
(136)
Zato med zakonoma KAG Brandenburg in PrKAG obstaja zgodovinska kontinuiteta.
(137)
Nemčija nadalje navaja, da sta načeli enakovrednosti in povračila stroškov obstajali že pred začetkom veljavnosti Pogodbe EGS leta 1958. Načelo enakovrednosti določa, da mora biti dajatev sorazmerna s storitvijo, ki jo zagotavlja javni organ. To je del koncepta vladavine prava, ki je sestavni del nemške ustave. Načelo povračila stroškov izhaja iz zakona PrKAG. Čeprav se to načelo ne bi uporabljalo dosledno v vseh izračunih dajatev, prihodki občine od dajatev ne bi bistveno presegali njenih stroškov.
Upoštevanje načela varstva legitimnih pričakovanj in splošnega načela enake obravnave
(138)
Nemčija še navaja, da bi bila, če bi Komisija odločila, da pristojbine, zaračunane podjetju Propapier, vsebujejo pomoč za poslovanje, izterjava teh elementov pomoči v nasprotju z načelom varstva legitimnih pričakovanj in splošnim načelom enake obravnave.
(139)
Načelo varstva legitimnih pričakovanj pomeni, da (1) je moral organ Unije ustvariti upravičena pričakovanja in da (2) preudaren gospodarski subjekt ne bi mogel predvidevati sprejetja ukrepa, ki bi lahko vplival na njegove interese.
(140)
Glede na to, da shema Gemeinschaftsaufgabe (odobrena z odločbo v zadevi N 644e/02) ni bila označena kot pomoč, bi lahko podjetje Propapier upravičeno pričakovalo, da ni deležno državne pomoči. Prej ni bilo nobenega dvoma o združljivosti teh ukrepov z zakonodajo Unije, saj Evropska komisija ni preiskovala nobenih podobnih ukrepov.
(141)
Izterjava elementa pomoči, ki ni vključen v te pristojbine, po ugotovitvi, da pristojbine pomenijo pomoč za poslovanje, bi prav tako bila v nasprotju z načelom enake obravnave, ki določa, da je treba enaka dejstva obravnavati na enak način. Izterjava bi konkurentom podjetja Propapier dala prednost.
4.3 PRIPOMBE NEMŠKIH OBČINSKIH ZDRUŽENJ IN VKU
(142)
Nemška občinska združenja in VKU v celoti sprejemajo pripombe Nemčije z dne 28. januarja 2011, pri katerih so tudi sodelovali. Še posebej se sklicujejo na pripombe v zvezi s tem, da je čiščenje odpadnih voda v Nemčiji neodvisna negospodarska naloga občin. Slednje organizirajo in financirajo to nalogo v okviru z ustavo določene lokalne samouprave, in sicer v interesu državljanov.
(143)
Nemška občinska združenja in VKU pojasnjujejo, da je člen 6(2)(5) zakona KAG Brandenburg, v skladu s katerim morajo pristojbine za čistilno napravo odpadnih voda kriti stroške, pripisane obresti in amortizacijo, vendar se pri izračunu obresti na vloženi kapital ne smejo upoštevati subvencije, v interesu potrošnika. Ker subvencije tretjih strani ne pomenijo lastnega vloženega kapitala občin, potrošniki občinam ne bi smeli plačevati obresti za te subvencije.
5. OCENA UKREPA V SKLADU S PRAVILI O DRŽAVNI POMOČI
(144)
Zadevni ukrepi so državna pomoč, če so izpolnjeni naslednji pogoji: (i) pomoč mora dodeliti država članica ali mora izhajati iz državnih sredstev, (ii) pomoč mora podjetjem dajati gospodarsko prednost, (iii) prednost mora biti selektivna in (iv) ukrep izkrivlja ali bi lahko izkrivljal konkurenco in vplival na trgovino med državami članicami. Obstoj državne pomoči se določi, ko so pogoji iz člena 107(1) PDEU kumulativno izpolnjeni.
(145)
V sklepu o začetku postopka je nesporno navedeno, da vsi zadevni ukrepi vključujejo uporabo državnih sredstev ter da bi lahko izkrivljali konkurenco in trgovino na notranjem trgu.
(146)
Komisija se zaveda, da je treba v zvezi z elementi pritožbe razlikovati med (1) domnevno državno pomočjo za podjetje Propapier v obliki namenskih infrastrukturnih ukrepov (izgradnja čistilne naprave odpadnih voda in drugi infrastrukturni projekti v novem delu industrijskega parka, v katerem je novi obrat podjetja Propapier) in (2) domnevno pomočjo za podjetje Propapier v obliki nižjih pristojbin za čiščenje odpadnih voda.
5.1 ALI SO JAVNO FINANCIRANI INFRASTRUKTURNI PROJEKTI SPLOŠNA INFRASTRUKTURA ALI INFRASTRUKTURA, NAMENJENA LE ZA PODJETJE PROPAPIER?
(147)
Komisija je v preteklosti menila, da lahko javni organi pomagajo pri razvoju območij. Tako lahko na primer financirajo naložbe v infrastrukturo, ki bo koristila vsem prebivalcem. Poleg tega Komisija meni, da razlog za postavitev take infrastrukture ni pomemben, če je infrastruktura v interesu celotne lokalne skupnosti. Če pa bo infrastruktura služila le potrebam zasebnega podjetja, mora stroške financiranja nositi zasebno podjetje. To izhaja iz dejstva, da Komisija v primeru državne pomoči prouči učinek zadevnih ukrepov v praksi, ne pa zasledovanih ciljev. V zadevnem primeru zato Komisija meni, da je treba proučiti, katera infrastruktura koristi celotni skupnosti (tudi podjetju Propapier) in katera zgolj podjetju Propapier. Slednje mora financirati infrastrukturo, ki koristi le njemu (34).
(148)
Komisija opaža, da parkirišča, ceste in kanala Oder-Spree ne upravljajo podjetja v smislu konkurenčnega prava Unije, saj je njihova uporaba brezplačna. Zato v tem primeru vprašanje državne pomoči za lastnike in upravljavce te infrastrukture ne obstaja.
5.1.1 Parkirišče
(149)
Pritožnik navaja, da je lokacija parkirišča neprimerna in preveč oddaljena, da bi služila drugim mestnim poslovnim lokacijam in občini omogočila zaprtje parkirišč za tovornjake v mestnem središču. Nemčija dejansko ni dokazala nasprotnega, vendar dejstvo, da je parkirišče v neposredni bližini določenega podjetja, še ne pomeni, da je namenjeno temu podjetju ali da ima največjo korist od parkirišča ravno to podjetje. Znak, ki ga omenja pritožnik (glej uvodno izjavo 46) in ki označuje parkirna mesta za tovornjake, namenjene v elektrarno, je bil v uporabi le začasno, in sicer med izvajanjem gradbenih del v elektrarni, ki so bila zaključena konec marca 2011. Komisija upošteva, da je parkirišče prosto dostopno, dostop do njega pa je označen ob javni cesti brez omemb določenega podjetja. To, ali zagotavlja počivališča ali ne, ni pomembno za opredelitev kot javna infrastruktura.
(150)
Nemčija je predložila dovolj dokazov, da parkirišče ni bilo zgrajeno posebej za podjetje Propapier, temveč je bilo del načrta gospodarskega razvoja industrijskega parka. Poleg tega ima podjetje Propapier zasebno parkirišče za 27 tovornjakov in 213 avtomobilov. Načrtuje pa še dodatnih 120 parkirnih mest za avtomobile (gradbeno dovoljenje je že bilo izdano). Nemčija je že v času sklepa o začetku postopka potrdila, da parkirišče podjetja Propapier zadostuje za vsa vozila zaposlenih, dobaviteljev in obiskovalcev.
(151)
Na podlagi navedenega Komisija potrjuje predhodno stališče, navedeno v sklepu o začetku postopka, in sklene, da parkirišče ni namenjeno podjetju Propapier in ne vključuje državne pomoči.
5.1.2 Cesta
(152)
Cesta je javna. Je del splošnega razvoja industrijskega območja in je bila načrtovana že leta 1993, tj. veliko pred načrti podjetja Propapier o obratu na tem območju. V nasprotju z navedbami pritožnika se cesta ne konča nekaj metrov za papirnico podjetja Propapier, temveč povezuje sedanje industrijsko območje ob kanalu Oder-Spree in njegov novi severni del z avtocesto B-112. Zadnji odsek ceste je bil dokončan leta 2013. Nova cesta lahko služi tudi drugim podjetjem, saj omogoča nadaljnji razvoj za ArcelorMittal in druga industrijska območja. Skrajša lahko čas vožnje za gospodarska in osebna vozila do Frankfurta (Oder), prav tako pa podjetjem v Frankfurtu omogoča boljši dostop do rečne luke v mestu Eisenhüttenstadt.
(153)
Komisija zato potrjuje predhodno stališče, navedeno v sklepu o začetku postopka, in sklene, da cesta ni namenjena podjetju Propapier in ne vključuje državne pomoči.
5.1.3 Širjenje in poglabljanje kanala Oder-Spree
(154)
Pritožnik je v svoji pritožbi navedel, da so bila infrastrukturna dela za širjenje in poglabljanje kanala Oder-Spree izključno namenjena podjetju Propapier in so vključevala državno pomoč za podjetje Propapier. Mesto Eisenhüttenstadt je leta 2008 razširilo industrijski park „Industriegebiet am Oder-Spree-Kanal“, da bi privabilo podjetja. Od leta 2003 so vzdolž kanala (ki je del vseevropskega omrežja TEN) zgradili zapornice. Vendar ni nobenih znakov vzročne zveze med infrastrukturnimi deli in vzpostavitvijo obrata podjetja Propapier ali znakov, da bi ta dela podjetju Propapier dajala selektivno prednost. Komisija se strinja z Nemčijo, da je širjenje/poglabljanje kanala Oder-Spree del nujnih rednih vzdrževalnih del plovnih poti.
(155)
Komisija zato potrjuje svoje predhodno stališče, navedeno v sklepu o začetku postopka, in sklene, da širjenje in poglabljanje kanala Oder-Spree ne pomeni selektivne prednosti za podjetje Propapier in ne vključuje državne pomoči.
5.1.4 Čistilna naprava za odpadno vodo
(156)
Komisija upošteva, da so zmogljivosti obstoječe infrastrukture za čiščenje odpadnih voda zunaj razširjenega industrijskega območja Oder-Spree omejene. Proste zmogljivosti obstoječe čistilne naprave odpadnih voda v mestu Eisenhüttenstadt bi lahko zadostile potrebam enega manjšega dodatnega vlagatelja, ne bi pa zadostovale potrebam novega večjega vlagatelja ali več manjših vlagateljev na območju.
(157)
Komisija tudi upošteva, da čistilna naprava odpadnih voda TAZV ni bila zgrajena posebej za podjetje Propapier. Izgradnja je bila načrtovana že v okviru drugih morebitnih naložb v obdobju 2004-2006, tj. veliko pred prihodom podjetja Propapier. Nemčija je predložila dokaze o tem, da je bila čistilna naprava načrtovana v okviru gospodarskega razvoja industrijskega parka „Industriegebiet am Oder-Spree-Kanal“. Nemčija je predložila dokaze tudi o tem, da je bilo izvedenih več promocijskih kampanj za privabljanje vlagateljev v razširjeno industrijsko območje ob kanalu Oder-Spree, ki pa doslej še niso bile uspešne, saj regionalnim oblastem še ni uspelo privabiti dodatnih vlagateljev (razen podjetij Propapier, EnBW in 5N PV).
(158)
Čeprav je čistilna naprava odpadnih voda tehnično - zaradi anaerobne prve faze čiščenja - zasnovana za čiščenje odpadnih voda velikih industrijskih onesnaževalcev, kot so proizvajalci kartona za embalažo iz recikliranih vlaken, bi bila anaerobna prva faza čiščenja primerna tudi za druge uporabnike, ki izpuščajo tehnološko odpadno vodo z visoko stopnjo organskega onesnaženja, kot so podjetja iz industrije pijač in prehrambne industrije. Poleg tega čistilne naprave odpadnih voda, ki imajo anaerobno prvo fazo čiščenja, za tehnološko odpadno vodo z visoko stopnjo organskega onesnaženja nudijo več gospodarskih in okoljskih prednosti.
(159)
Čeprav čistilna naprava v sedanji velikosti služi predvsem potrebam podjetja Propapier, jo pod enakimi pogoji uporabljata tudi dve drugi podjetji na območju. Modularna zasnova čistilne naprave omogoča razširitev za dodatne uporabnike. Tudi brez modularne razširitve je sedaj dodatnim vlagateljem na voljo približno [20 do 40] % prostih zmogljivosti z možnostjo podvojitve sedanjih skupnih zmogljivosti (glej uvodne izjave 80 do 84). Čistilna naprava odpadnih voda je na voljo vsem uporabnikom brez razlikovanja, pri čemer se morajo novi vlagatelji v skladu z zakonodajo povezati s čistilno napravo in jo uporabljati, primerna pa je tudi za čiščenje odpadnih voda iz podjetij, ki se ne ukvarjajo s proizvodnjo papirja.
(160)
Komisija meni, da to, da čistilno napravo sedaj uporablja predvsem podjetje Propapier (v povprečju [ 70] % in največ [ 70] %), še ne pomeni nujno, da je namenska infrastruktura, saj je njena modularna zasnova z ekonomskega vidika smiselna v časih omejenih javnih proračunov. V nasprotju z navedbami pritožnika stroški podvojitve zmogljivosti čistilne naprave TAZV, ki jih Nemčija ocenjuje na manj kot polovico prvotnih investicijskih stroškov, kažejo, da modularna zasnova omogoča uresničenje ekonomije obsega.
(161)
Dejstvo, da je bila regionalna pomoč za izgradnjo čistilne naprave dodeljena pod pogojem naselitve glavnega vlagatelja, v tem primeru podjetja Propapier, v novem delu industrijskega parka, je po mnenju Komisije dobro javno upravljanje redkih virov, saj je smiselno, da se ne gradi velika javna infrastruktura brez zagotovitve, da se bo tudi uporabljala, in da se ne predimenzionira.
(162)
Navedbo, da imajo papirnice običajno lastne čistilne naprave odpadnih voda, je mogoče zavrniti na podlagi podatkov, ki jih je predložila Nemčija. Res je, da imajo podjetja v papirni industriji in tudi drugih industrijah lastne naprave za (predhodno) čiščenje odpadnih voda, vendar to samo po sebi še ne pomeni, da v primerih, ko industrijski uporabniki uporabljajo občinsko čistilno napravo, država uporabnikom daje prednost, saj uporabniki s pristojbinami krijejo stroške čistilnih naprav.
(163)
Komisija zato sklene, da je čistilna naprava odpadnih voda splošna infrastruktura, zaradi česar subvencija za TAZV ne pomeni pomoči za naložbe za podjetje Propapier. Za razliko od parkirišča, ceste in kanala Oder-Spree upravljavec čistilne naprave odpadnih voda izvaja gospodarsko dejavnost, saj na trgu za plačilo zagotavlja storitev (čiščenje odpadnih voda). Komisija je ugotovila, da bi vsaka pomoč, dodeljena TAZV, v vsakem primeru pomenila obstoječo pomoč (uvodne izjave 51 do 57 sklepa o začetku postopka). Zato v okviru tega sklepa morebitne pomoči za TAZV ni treba nadalje oceniti.
(164)
Komisija torej sklene, da različni infrastrukturni projekti, financirani iz državnih sredstev v novem delu industrijskega parka, v katerem je obrat podjetja Propapier, niso izključno namenjeni papirnici ter se zato ne bi smeli šteti za namensko infrastrukturo in državno pomoč za podjetje Propapier. To pomeni, da te naložbe, ki so prejele pomoč, ne pomenijo enotnega naložbenega projekta v smislu odstavka 60 smernic o državni regionalni pomoči z regionalno pomočjo za naložbe za papirnico podjetja Propapier, odobreno v končni odločbi v zadevi SA.23827 (2013/C) (glej opombo 4). Zato na oceno pomoči za naložbe za podjetje Propapier, ki je bila predmet navedene odločbe, ta sklep ne vpliva.
5.2 ALI NIŽJE PRISTOJBINE ZA UPORABO ČISTILNE NAPRAVE ODPADNIH VODA POMENIJO DRŽAVNO POMOČ?
(165)
V zvezi z argumentom Nemčije, da v primeru, da bi bil upravljavcu dodeljen ukrep v okviru sheme, za katero je bilo ugotovljeno, da ni pomoč, na uporabnika infrastrukture ne bi bilo mogoče prenesti „pomoči“, Komisija ponovno poudarja, da v odločbi o shemi N 644e/02 ni navedeno, ali so pristojbine, zaračunane za uporabo infrastrukture, državna pomoč za uporabnike infrastrukture. Komisija vztraja pri stališču, izraženem v sklepu o začetku postopka, da ni bila opozorjena na nobene predpise o pristojbinah, ki bi veljali za subvencije po priglašeni shemi, in zato ni mogoče domnevati, da odločba o odobritvi sheme implicitno odobri tudi možno pomoč, katere pravna podlaga bi bil Zakon o občinskih dajatvah.
(166)
Člen 107(1) PDEU določa, da je vsaka pomoč, ki jo dodeli država članica, ali kakršna koli vrsta pomoči iz državnih sredstev, ki izkrivlja ali bi lahko izkrivljala konkurenco z dajanjem prednosti posameznim podjetjem ali proizvodnji posameznega blaga in ki prizadene trgovino med državami članicami, nezdružljiva z notranjim trgom.
(167)
Poudariti je treba, da se obstoj državne pomoči ugotovi ne glede na to, ali (1) okvirna direktiva EU o vodah in nemška zakonodaja, ki izvaja direktivo, določata povračilo vseh stroškov zagotavljanja storitev čiščenja odpadnih voda ter ali (2) so pristojbine skladne z določbami zadevnih zakonov. To pomeni, da so ukrepi, ki so v celoti skladni z direktivo EU in veljavno nemško zakonodajo, še vedno lahko državna pomoč, če so izpolnjeni vsi pogoji iz člena 107(1) PDEU (glej uvodno izjavo 144).
Državna sredstva in odgovornost
(168)
Pristojbine za uporabo čistilne naprave odpadnih voda določa in pobira občina v skladu s členom 6 zakona Kommunalabgabengesetz Brandenburg. Določitev višine pristojbin pod ravnjo, ki bi jo zaračunal zasebni vlagatelj, bi za občino pomenila izgubo.
(169)
Zato bi ukrep dodelila država ali bi prišel iz državnih sredstev, kot določa člen 107(1) PDEU, saj bi bil prihodek občine nižji zaradi prednosti za podjetje Propapier.
(170)
Če bi višina pristojbin podjetju koristila, bi to bilo mogoče pripisati državi, saj gre za posledico dejanja javnega organa, tj. občine Eisenhüttenstadt.
Gospodarska prednost
(171)
Kot je pojasnjeno v sklepu o začetku postopka (35), je morala Komisija oceniti, ali višina pristojbin, ki jih podjetje Propapier plačuje za čiščenje odpadnih voda, podjetju daje (selektivno) gospodarsko prednost.
(172)
V skladu z ustaljeno sodno prakso pojem „prednosti“ ne zajema le pozitivnih koristi, kot so subvencije, ampak tudi ukrepe, ki v različnih oblikah zmanjšujejo obremenitve, ki jih navadno imajo podjetja, in ki so potemtakem, ne da bi bile subvencije v strogem smislu besede, enake narave in imajo enak učinek (36).
(173)
V zvezi z zadevnim primerom se zastavlja vprašanje, ali čistilna naprava odpadnih voda podjetju Propapier zaračunava nižje pristojbine, kot bi jih podobno podjetje moralo plačevati pod normalnimi tržnimi pogoji oziroma, z drugimi besedami, ali je višina pristojbin v skladu z načelom udeleženca v tržnem gospodarstvu. To je po mnenju Komisije mogoče ugotoviti na dva načina:
-
s primerjavo pristojbin podjetja Propapier z referenčno ceno, ki je običajna za čiščenje odpadnih voda v zadevni državi članici,
-
s predhodno analizo donosnosti, ki kaže, da bi zasebni upravljavec zaračunal enake pristojbine.
Referenčna cena
(174)
Glede na ureditev trga, kot jo je opisala Nemčija (glej uvodni izjavi 112 in 113), in ob upoštevanju dejstva, da upravljavci, tudi zasebni, ne morejo prosto določati cen za storitve, saj jih zavezuje zakon KAG Brandenburg, Komisija meni, da ni mogoče določiti referenčnih cen, ki bi jih zasebni upravljavec določil pod normalnimi tržnimi pogoji.
(175)
Komisija nadalje upošteva, da je Nemčija predložila podatke o cenah, ki jih plačujejo podjetja v sektorju, v katerem je dejavno podjetje Propapier. Čeprav Nemčija trdi, da so referenčne cene, ki jih je predložila, povprečje, ki izraža vse stroške, nič ne kaže na to, ali so te pristojbine vsebovale državno pomoč. Dvomi Komisije o uporabnosti teh podatkov za primerjalno osnovo niso bili zmanjšani. Razlog je predvsem ta, da Komisija meni, da te cene morda kažejo različno stroškovno realnost in lahko vključujejo državno pomoč ali pa tudi ne.
Predhodna analiza donosnosti
(176)
Zaradi neobstoja zanesljivih tržnih meril Komisija meni, da je skladnost transakcije s tržnimi pogoji mogoče ugotoviti na podlagi druge splošno sprejete standardne metode vrednotenja. Komisija meni, da je pri infrastrukturi, ki je odprta za vse in ni namenjena določenemu uporabniku, preizkus zasebnega vlagatelja v tržnem gospodarstvu/preizkus nosilcev dejavnosti na trgu uspešen, če uporabniki infrastrukture s predhodnega vidika prispevajo k povečanju donosnosti upravljavca (37).
(177)
To velja, ko poslovni dogovor med upravljavcem in posameznim uporabnikom upravljavcu omogoča kritje vseh stroškov iz poslovnega dogovora s primerno stopnjo dobička na podlagi dobrih srednjeročnih pričakovanj (38).
(178)
Ta ocena bi poleg tega morala upoštevati vse prihodke in vse pričakovane povečane stroške, ki jih ima upravljavec v zvezi z dejavnostjo določenega uporabnika (39).
(179)
Taki povečani stroški zajemajo vse kategorije izdatkov ali naložb, kot so povečani stroški za osebje, opremo in naložbe, ki so posledica prisotnosti uporabnika (40). Vendar se stroški, ki bi jih upravljavec imel v vsakem primeru ne glede na dogovor z uporabnikom, ne bi smeli upoštevati.
(180)
Komisija na podlagi teh dejavnikov meni, da je preizkus zasebnega vlagatelja v tržnem gospodarstvu/preizkus nosilcev dejavnosti na trgu uspešen, tj. nižja pristojbina podjetju Propapier ne daje prednosti iz naslednjih razlogov:
(a)
Zgoraj je ugotovljeno, da je čistilna naprava odpadnih voda odprta vsem in ni namenjena podjetju Propapier.
(b)
Pristojbina, ki jo plačuje podjetje Propapier, vključuje stroške obratovanja, stroške vzdrževanja in popravil, stroške dela in stroške upravljanja dajatve, pripisano amortizacijo in tudi pripisane obresti na 20 % investicijskega kapitala, vloženega v čistilno napravo odpadnih voda; zato pristojbina krije vse povečane stroške, ki jih ima upravljavec čistilne naprave v zvezi z dejavnostjo podjetja Propapier.
(181)
V zvezi s primerno stopnjo dobička, ki bi jo pristojbine za uporabnika poleg povečanih stroškov še morale kriti, sedanje dajatve krijejo ne le povečane stroške, temveč tudi pripisane obresti na 20 % vloženega kapitala. Čeprav to ni izrecno opredeljeno kot primerni dobiček za namene zgoraj opredeljenega pristopa, ki temelji na povečanih stroških, upravljavcu zagotavlja dodatni prihodek tako, kot bi ga zagotavljal primerni dobiček.
(182)
Glede na to, da pristojbina ne daje prednosti in zato ne pomeni državne pomoči, Komisiji ni bilo treba proučiti vprašanja, ali pristojbine pomenijo obstoječo pomoč (glej uvodne izjave 123 do 137) ali pomoč za poslovanje (glej uvodno izjavo 26), prav tako pa ji ni bilo treba obravnavati vprašanja združljivosti take pomoči za poslovanje z notranjim trgom. Glede na te ugotovitve lahko Komisija pusti odprto tudi vprašanje, ali bi bila izterjava pristojbin (če bi se izkazalo, da pomenijo pomoč za poslovanje) v nasprotju z načeloma varstva legitimnih pričakovanj in enake obravnave.
6. SKLEPNE UGOTOVITVE
(183)
Komisija je sklenila, da izgradnja čistilne naprave odpadnih voda TAZV, parkirišča in nove ceste ter širjenje in poglabljanje kanala Oder-Spree ne pomenijo namenske infrastrukture.
(184)
Komisija je tudi sklenila, da pristojbine za uporabo čistilne naprave ne vsebujejo državne pomoči. Preizkus zasebnega vlagatelja v tržnem gospodarstvu/preizkus nosilcev dejavnosti na trgu je uspešen, zato podjetju Propapier PM2 GmbH ni bila dana gospodarska prednost -
SPREJELA NASLEDNJI SKLEP:
Člen 1
Infrastrukturni ukrepi, ki jih je izvedla Nemčija, niso namenska infrastruktura za podjetje Propapier PM2 GmbH. Pristojbine, ki jih TAZV zaračunava podjetju Propapier za uporabo čistilne naprave odpadnih voda, ne vključujejo državne pomoči. Zato infrastrukturni ukrepi in predpisi o določitvi pristojbine ne pomenijo pomoči v smislu člena 107(1) Pogodbe o delovanju Evropske unije.
Člen 2
Ta sklep je naslovljen na Zvezno republiko Nemčijo.
V Bruslju, 1. oktobra 2014