NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 240/2014
ze dne 7. ledna 2014
o evropském kodexu chování pro partnerskou spolupráci v rámci evropských strukturálních a investičních fondů
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1303/2013 ze dne 17. prosince 2013 o společných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu, Fondu soudržnosti, Evropském zemědělském fondu pro rozvoj venkova a Evropském námořním a rybářském fondu, o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu, Fondu soudržnosti a Evropském námořním a rybářském fondu a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 1083/2006 (1), a zejména čl. 5 odst. 3 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Cílem tohoto nařízení je stanovit evropský kodex chování s cílem podpořit členské státy a zjednodušit jim situaci při organizaci partnerské spolupráce pro dohody o partnerství a programy podporované Evropským fondem pro regionální rozvoj (EFRR), Evropským sociálním fondem (ESF), Fondem soudržnosti, Evropským zemědělským fondem pro rozvoj venkova (EZFRV) a Evropským námořním a rybářským fondem (ENRF). Tyto fondy nyní fungují v rámci společného rámce a jsou označovány jako „evropské strukturální a investiční fondy“ (dále jen „fondy ESI“).
(2)
Partnerská spolupráce je při provádění fondů ESI zavedenou zásadou. Partnerská spolupráce předpokládá úzkou spolupráci mezi orgány veřejné správy, hospodářskými a sociálními partnery a subjekty zastupujícími občanskou společnost na národní, regionální a místní úrovni po celou dobu programového cyklu sestávajícího z přípravy, provádění, monitorování a hodnocení.
(3)
Vybraní partneři by měli být co nejreprezentativnější z hlediska příslušných zúčastněných stran. Výběrová řízení by měla být transparentní a měla by zohlednit různé institucionální a právní rámce členských států a pravomoci národních a regionálních úrovní správy a samosprávy.
(4)
Partnery by měli být orgány veřejné správy, hospodářští a sociální partneři a subjekty zastupující občanskou společnost, včetně partnerů v oblasti životního prostředí, či komunitní a dobrovolnické organizace, které mohou významně ovlivnit nebo mít závažný dopad na provádění dohod o partnerství a programů. Zvláštní pozornost by se měla věnována tomu, aby byly zapojeny skupiny, na které mohou mít programy dopad, ale které je jen obtížně ovlivní, zejména nejzranitelnější a nejvíce marginalizované komunity, kterým nejvíce hrozí diskriminace nebo sociální vyloučení, obzvláště osoby se zdravotním postižením, migranti či Romové.
(5)
Pro výběr partnerů je nezbytné brát v úvahu rozdíly mezi dohodami o partnerství a programy. Dohody o partnerství se týkají všech fondů ESI poskytující podporu jednotlivým členským státům, zatímco programy se týkají pouze fondů ESI, jež na ně přispívají. Partnery v rámci dohod o partnerství by měli být ti, kteří jsou relevantní pro plánované použití všech fondů ESI, zatímco u programů je dostačující, aby partneři byli relevantní pro plánované použití fondů ESI, které na daný program přispívají.
(6)
Partneři by se měli účastnit přípravy a provádění dohod o partnerství a programů. Za tímto účelem je nutné stanovit hlavní zásady a osvědčené postupy týkající se včasných, účelných a transparentních konzultací s partnery ohledně analýzy úkolů a potřeb, které je třeba řešit, dále výběru cílů a priorit k řešení, dohod o koordinačních strukturách a víceúrovňové správě nezbytných pro zajištění účinné realizace politiky.
(7)
Partneři by měli být zastoupeni v monitorovacích výborech programů. Pravidla pro členství ve výborech a jejich vnitřní postupy by měla podporovat návaznost a pocit vlastní odpovědnosti ve vztahu k přípravě programů a jejich provádění; dále by měla podporovat jasná a transparentní pracovní ujednání, včasnost a zákaz diskriminace.
(8)
Prostřednictvím aktivní účasti v monitorovacích výborech by partneři měli být zapojeni do posuzování výkonnosti jednotlivých priorit, příslušných zpráv o programech a popřípadě i výzev k předkládání návrhů.
(9)
Efektivní partnerská spolupráce by měla být usnadněna tím, že se bude příslušným partnerům pomáhat při posilování jejich institucionální kapacity s ohledem na přípravu a provádění programů.
(10)
Komise by měla usnadnit výměnu osvědčených postupů, posilování institucionální kapacity a šíření příslušných výsledků mezi členskými státy, řídícími orgány a zástupci partnerů tím, že se zřídí komunita odborníků v oblasti partnerství zahrnující všechny fondy ESI.
(11)
Úlohu partnerů při provádění dohod o partnerství a výkonnost a účinnost partnerské spolupráce v programovém období by měly posoudit členské státy.
(12)
S cílem podpořit členské státy a zjednodušit jim situaci při organizaci partnerské spolupráce by Komise měla zpřístupnit příklady osvědčených postupů členských států,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
Tímto nařízením se zřizuje evropský kodex chování v oblasti partnerské spolupráce pro dohody o partnerství a programy podporované z evropských strukturálních a investičních fondů.
KAPITOLA II
HLAVNÍ ZÁSADY TÝKAJÍCÍ SE TRANSPARENTNÍCH POSTUPŮ PRO IDENTIFIKACI PŘÍSLUŠNÝCH PARTNERŮ
Článek 2
Reprezentativnost partnerů
Členské státy zajistí, aby partneři uvedení v čl. 5 odst. 1 nařízení (EU) č. 1303/2013 byli co nejreprezentativnější z hlediska příslušných zúčastněných stran a byli jmenováni jako řádně pověření zástupci, při zohlednění jejich pravomocí, schopnosti aktivně se zapojit a odpovídající úrovně reprezentativnosti.
Článek 3
Určení příslušných partnerů pro dohody o partnerství
1. Podle dohody o partnerství členské státy určí příslušné partnery přinejmenším z těchto oblastí:
a)
příslušných regionálních, místních, městských a jiných orgánů veřejné správy, včetně
i)
regionálních orgánů, národních zástupců místních samospráv a místních orgánů představujících největší města a městské oblasti, jejichž působnost se týká plánovaného využití fondů ESI,
ii)
národních zástupců vysokoškolských vzdělávacích institucí, poskytovatelů vzdělávání a školení a výzkumných středisek s ohledem na plánované využití fondů ESI,
iii)
jiných vnitrostátních veřejných orgánů odpovědných za uplatňování horizontálních zásad uvedených v článcích 4 až 8 nařízení (EU) č. 1303/2013 s ohledem na plánované využití fondů ESI; a zejména subjektů pověřených podporou rovného zacházení stanoveného podle směrnice Rady 2000/43/ES (2), směrnice Rady 2004/113/ES (3) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/54/ES (4);
b)
hospodářských a sociálních partnerů, včetně:
i)
celostátně uznávaných organizací sociálních partnerů, zejména obecných mezioborových organizací a odvětvových organizací, jejichž odvětví se týkají plánovaného využití fondů ESI,
ii)
národních obchodních komor a podnikatelských sdružení zastupujících obecný zájem průmyslu a odvětví s ohledem na plánované využití fondů ESI a s cílem zajistit vyvážené zastoupení velkých, středních a malých podniků a mikropodniků, spolu se zástupci sociální ekonomiky;
c)
subjektů zastupujících občanskou společnost, jako jsou partneři v oblasti životního prostředí, nevládní organizace a subjekty zodpovědné za prosazování sociálního začlenění, rovnosti žen a mužů a nediskriminace, včetně:
i)
subjektů působících v oblastech souvisejících s plánovaným využitím fondů ESI a s uplatňováním horizontálních zásad uvedených v článcích 4 až 8 nařízení (EU) č. 1303/2013, a to na základě jejich reprezentativnosti a při zohlednění zeměpisného a tematického pokrytí, řídících schopností, odborných znalostí a inovativních přístupů,
ii)
jiných organizací nebo skupin, na které má provádění fondů ESI výrazný reálný nebo potenciální dopad, zejména pak skupin považovaných za ohrožené diskriminací a sociálním vyloučením.
2. V případě, že orgány veřejné správy, hospodářští a sociální partneři či subjekty zastupující občanskou společnost vytvořili na základě svých společných zájmů seskupení, které má usnadnit jejich zapojení do partnerské spolupráce (zastřešující organizace), mohou jmenovat jediného zástupce zastřešující organizace, který bude v partnerství jejich stanoviska tlumočit.
Článek 4
Určení příslušných partnerů pro programy
1. Pro každý program členské státy určí příslušné partnery přinejmenším z těchto oblastí:
a)
příslušných regionálních, místních, městských a jiných orgánů veřejné správy, včetně
i)
regionálních orgánů, národních zástupců místních samospráv a místních orgánů představujících největší města a městské oblasti, jejichž působnost se týká plánovaného využití fondů ESI přispívajících na program,
ii)
národních nebo regionálních zástupců vysokoškolských vzdělávacích institucí, poskytovatelů vzdělávání, školení a poradenství a výzkumných středisek s ohledem na plánované využití fondů ESI přispívajících na program,
iii)
dalších orgánů veřejné správy, které jsou odpovědné za uplatňování horizontálních zásad uvedených v článcích 4 až 8 nařízení (EU) č. 1303/2013 s ohledem plánované využití fondů ESI přispívajících na program, a zejména subjektů pověřených podporou rovného zacházení stanoveného podle směrnice 2000/43/ES, směrnice 2004/113/ES a směrnice 2006/54/ES,
iv)
ostatních subjektů organizovaných na národní, regionální nebo místní úrovni, které reprezentují oblasti, ve kterých se provádí integrované územní investice a strategie místního rozvoje financované z programu;
b)
hospodářských a sociálních partnerů, včetně:
i)
celostátně a regionálně uznávaných organizací sociálních partnerů, zejména obecných mezioborových organizací a odvětvových organizací, jejichž odvětví se týkají plánovaného využití fondů ESI přispívajících na program,
ii)
národních nebo regionálních obchodních komor a podnikatelských sdružení zastupujících obecný zájem průmyslu či odvětví s cílem zajistit vyvážené zastoupení velkých, středních a malých podniků a mikropodniků, spolu se zástupci sociální ekonomiky,
iii)
ostatních podobných subjektů organizovaných na národní nebo regionální úrovni;
c)
subjektů zastupujících občanskou společnost, jako jsou partneři v oblasti životního prostředí, nevládní organizace a subjekty zodpovědné za prosazování sociálního začlenění, rovnosti žen a mužů a nediskriminace, včetně:
i)
subjektů působících v oblastech souvisejících s plánovaným využitím fondů ESI přispívajícího na program a s uplatňováním horizontálních zásad uvedených v článcích 4 až 8 nařízení (EU) č. 1303/2013, a to na základě jejich reprezentativnosti a při zohlednění zeměpisného a tematického pokrytí, řídících schopností, odborných znalostí a inovativních přístupů,
ii)
subjektů zastupujících místní akční skupiny uvedené v čl. 34 odst. 1 nařízení (EU) č. 1303/2013,
iii)
dalších organizací nebo skupin, na které má provádění fondů ESI výrazný reálný nebo potenciální dopad; zejména pak skupin považovaných za ohrožené diskriminací a sociálním vyloučením.
2. Co se týče programů evropské územní spolupráce, mohou členské státy do partnerské spolupráce zahrnout:
i)
evropská seskupení pro územní spolupráci, která působí v příslušné přeshraniční nebo nadnárodní programové oblasti,
ii)
orgány nebo subjekty, které jsou zapojeny do vytváření či provádění makroregionální strategie či strategie pro oblast jednotlivého moře v programových oblastech, včetně koordinátorů prioritních oblastí v rámci makroregionálních strategií.
3. V případě, že orgány veřejné správy, hospodářští a sociální partneři či subjekty zastupující občanskou společnost vytvořili zastřešující organizaci, mohou jmenovat jediného zástupce této zastřešující organizace, který bude v partnerství jejich stanoviska tlumočit.
KAPITOLA III
HLAVNÍ ZÁSADY A OSVĚDČENÉ POSTUPY TÝKAJÍCÍ SE ZAPOJENÍ PŘÍSLUŠNÝCH PARTNERŮ DO PŘÍPRAVY DOHODY O PARTNERSTVÍ A PROGRAMŮ
Článek 5
Konzultace s příslušnými partnery o přípravě dohody o partnerství a programů
1. Členské státy a řídící orgány konzultují s příslušnými partnery postup a časový harmonogram přípravy dohody o partnerství a programů, aby zajistily jejich transparentní a účinné zapojení. Přitom je plně informují o jejich obsahu a jakýchkoli jeho změnách.
2. Pokud jde o konzultace s příslušnými partnery, členské státy zohlední potřebu:
a)
včasného zveřejnění příslušných informací a snadného přístupu k nim;
b)
dostatečného času na to, aby partneři mohli analyzovat základní přípravné dokumenty a předlohu dohody o partnerství a předlohy programů a mohli k nim dát připomínky;
c)
dostupnosti způsobů, pomocí nichž mohou partneři klást otázky, poskytovat příspěvky nebo budou informováni o tom, jak byly jejich návrhy zohledněny;
d)
šíření výsledků konzultací.
3. Co se týče programů rozvoje venkova, členské státy zohlední úlohu, kterou mohou hrát celostátní sítě pro venkov ustavené podle čl. 54 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1305/2013 (5) z hlediska zapojení příslušných partnerů.
4. Pokud došlo k ustavení formálních dohod mezi různými úrovněmi správy na nižší úrovni, než je národní úroveň, členské státy zohlední tyto dohody o víceúrovňové správě v souladu se svými institucionálními a právními rámci.
Článek 6
Příprava dohody o partnerství
Členské státy v souladu se svými institucionálními a právními rámci zapojí příslušné partnery do přípravy dohody o partnerství, zejména co se týče:
a)
analýzy rozdílů, potřeb rozvoje a růstového potenciálu s ohledem na tematické cíle, včetně těch, jež jsou obsaženy v doporučeních pro jednotlivé země;
b)
souhrnu předběžných podmínek programů nebo hlavních zjištění předběžných hodnocení dohody o partnerství, pokud je členský stát provedl z vlastního podnětu;
c)
vybraných tematických cílů, orientačního rozdělení podpory z fondů ESI a jejich hlavních očekávaných výsledků;
d)
seznamu programů a mechanismů na národní a regionální úrovni pro zajištění koordinace fondů ESI mezi sebou navzájem a s dalšími unijními a vnitrostátními finančními nástroji a Evropskou investiční bankou;
e)
opatření pro zajištění integrovaného přístupu k využití fondů ESI pro územní rozvoj městských, venkovských, pobřežních a rybolovných oblastí a oblastí se zvláštními územními rysy;
f)
opatření pro zajištění integrovaného přístupu k řešení zvláštních potřeb zeměpisných oblastí nejvíce postižených chudobou a cílových skupin, jimž nejvíce hrozí diskriminace nebo vyloučení, se zvláštním zřetelem na marginalizované skupiny obyvatel;
g)
provádění horizontálních zásad uvedených v článcích 5, 7 a 8 nařízení (EU) č. 1303/2013.
Článek 7
Informace o zapojení příslušných partnerů do přípravy dohody o partnerství
Členské státy pro účely dohody o partnerství poskytnou alespoň tyto informace:
a)
seznam partnerů, kteří se podíleli na přípravě dohody o partnerství;
b)
opatření přijatá s cílem zajistit aktivní účast partnerů, včetně opatření přijatých v oblasti přístupnosti, zejména pro osoby se zdravotním postižením;
c)
úloha partnerů v přípravě dohody o partnerství;
d)
výsledky konzultací s partnery a popis jejich přidané hodnoty při přípravě dohody o partnerství.
Článek 8
Příprava programů
Členské státy v souladu se svými institucionálními a právními rámci zapojí příslušné partnery do přípravy programů, zejména co se týče:
a)
analýzy a určení potřeb;
b)
definice nebo výběru priorit a souvisejících specifických cílů;
c)
přidělování finančních prostředků;
d)
definice specifických ukazatelů programů;
e)
provádění horizontálních zásad definovaných v článcích 7 a 8 nařízení (EU) č. 1303/2013;
f)
složení monitorovacího výboru.
Článek 9
Informace o zapojení příslušných partnerů do programů
Členské státy pro účely programů poskytnou alespoň tyto informace:
a)
opatření přijatá za účelem zapojení příslušných partnerů do přípravy programů a jejich změny;
b)
plánované kroky k zajištění účasti partnerů při provádění programů.
KAPITOLA IV
OSVĚDČENÉ POSTUPY TÝKAJÍCÍ SE FORMULACE PRAVIDEL ČLENSTVÍ A VNITŘNÍ POSTUPY MONITOROVACÍCH VÝBORŮ
Článek 10
Pravidla členství v monitorovacích výborech
1. Při vypracovávání pravidel členství v monitorovacích výborech berou členské státy v úvahu zapojení těch partnerů, kteří již byli zapojeni do přípravy programů, a podporují rovnost žen a mužů a zásadu nediskriminace.
2. Pokud jde monitorovací výbory programů Evropské územní spolupráce, partneři mohou být zastoupeni zastřešujícími organizacemi na úrovni Unie nebo mezinárodní úrovni pro meziregionální a nadnárodní programy spolupráce. Členské státy mohou zapojovat partnery do příprav monitorovacího výboru, zejména prostřednictvím jejich účasti v koordinačních výborech na národní úrovni organizovaných v zúčastněných členských státech.
Článek 11
Jednací řády monitorovacích výborů
Při formulaci jednacího řádu monitorovací výbory zohledňují tyto aspekty:
a)
hlasovací práva členů;
b)
lhůta pro oznámení o zasedáních a předávání dokumentů, jež zpravidla nesmí být kratší než deset pracovních dnů;
c)
opatření pro zveřejňování a přístupnost přípravných dokumentů předložených monitorovacím výborům;
d)
postup pro přijímání, zveřejňování a přístupnost zápisů z jednání;
e)
opatření týkající se zřizování a činnosti pracovních skupin v rámci monitorovacích výborů;
f)
ustanovení týkající se střetu zájmů partnerů zapojených do monitorování, hodnocení a výzev k předkládání návrhů;
g)
podmínky, zásady a ujednání týkající se pravidel pro úhradu, možností budování kapacit a využití technické pomoci.
KAPITOLA V
HLAVNÍ ZÁSADY A OSVĚDČENÉ POSTUPY TÝKAJÍCÍ SE ZAPOJENÍ PŘÍSLUŠNÝCH PARTNERŮ DO PŘÍPRAVY VÝZEV K PŘEDKLÁDÁNÍ NÁVRHŮ A ZPRÁV O POKROKU A VE VZTAHU K MONITOROVÁNÍ A HODNOCENÍ PROGRAMŮ
Článek 12
Povinnosti týkající se ochrany údajů, důvěrnosti údajů a střetu zájmů
Členské státy zajistí, aby si partneři, kteří se podíleli na přípravě výzev k předkládání návrhů a zpráv o pokroku či na monitorování a hodnocení programů, byli vědomi svých povinností týkajících se ochrany údajů, důvěrnosti údajů a střetu zájmů.
Článek 13
Zapojení příslušných partnerů do přípravy výzev k předkládání návrhů
Řídící orgány přijmou vhodná opatření, aby se zamezilo možnému střetu zájmů, pokud jsou do přípravy výzev k předkládání návrhů nebo jejich posuzování zapojeni příslušní partneři.
Článek 14
Zapojení příslušných partnerů do přípravy zpráv o pokroku
Členské státy zapojí příslušné partnery do přípravy zpráv o pokroku při provádění dohody o partnerství podle čl. 52 nařízení (EU) č. 1303/2013, týkající se zejména hodnocení role partnerů při provádění dohody o partnerství a přehledu stanovisek předložených partnery během konzultací, popřípadě včetně popisu toho, jak byla stanoviska partnerů zohledněna.
Článek 15
Zapojení příslušných partnerů do monitorování programů
V rámci monitorovacích výborů a jejich pracovních skupin řídící orgány zapojí partnery do posuzování výsledků programu, včetně závěrů přezkumu výkonnosti, a do přípravy výročních zpráv o provádění programů.
Článek 16
Zapojení partnerů do hodnocení programů
1. Řídící orgány zapojí příslušné partnery do hodnocení programů v rámci monitorovacích výborů a popřípadě i zvláštních pracovních skupin vytvořených pro tento účel monitorovacími výbory.
2. Řídící orgány pro programy Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR), Evropského sociálního fondu (ESF) a Fondu soudržnosti konzultují s partnery zprávy, jež shrnují závěry hodnocení provedených v průběhu programového období v souladu s čl. 114 odst. 2 nařízení (EU) č. 1303/2013.
KAPITOLA VI
ORIENTAČNÍ OBLASTI, TÉMATA A OSVĚDČENÉ POSTUPY TÝKAJÍCÍ SE VYUŽÍVÁNÍ FONDŮ ESI K POSÍLENÍ INSTITUCIONÁLNÍCH KAPACIT PŘÍSLUŠNÝCH PARTNERŮ A ROLE KOMISE PŘI ŠÍŘENÍ OSVĚDČENÝCH POSTUPŮ
Článek 17
Posilování institucionálních kapacit příslušných partnerů
1. Řídící orgán prověří potřebu využívat technické pomoci za účelem podpory posilování institucionálních kapacit partnerů, zejména co se týče malých územněsprávních celků, hospodářských a sociálních partnerů a nevládních organizací, s cílem pomoci jim účinně se zapojit do přípravy, provádění, monitorování a hodnocení programů.
2. Podpora uvedená v odstavci 1 může mít formu, mimo jiné, tematických seminářů, školení, koordinačních a síťových struktur nebo příspěvků na náklady spojené s účastí na zasedáních týkajících se přípravy, provádění, monitorování a hodnocení programu.
3. Co se týče programů rozvoje venkova, lze podporu uvedenou v odstavci 1 poskytnout prostřednictvím celostátní sítě pro venkov v souladu s čl. 54 nařízení (EU) č. 1305/2013.
4. Co se týče programů ESF, řídící orgány v méně rozvinutých nebo přechodových regionech nebo v členských státech způsobilých pro podporu z Fondu soudržnosti zajistí, aby byly vhodné zdroje z ESF podle potřeby přidělovány na činnosti spojené s budováním kapacit sociálních partnerů a nevládních organizací, které jsou zapojeny do programů.
5. Co se týče evropské územní spolupráce, podpora podle odstavců 1 a 2 může rovněž zahrnovat podporu partnerům k posílení jejich institucionálních kapacit pro účast na mezinárodní spolupráci.
Článek 18
Úloha Komise při šíření osvědčených postupů
1. Komise zřídí mechanismus spolupráce nazvaný evropská komunita odborníků v oblasti partnerství, který je společný pro fondy ESI a je otevřený zainteresovaným členským státům, řídícím orgánům a organizacím zastupujícím partnery na úrovni Unie.
Evropská komunita odborníků v oblasti partnerství usnadňuje výměnu zkušeností, budování kapacit a šíření příslušných výsledků.
2. Komise zpřístupní příklady osvědčených postupů pro organizování partnerství.
3. Výměna zkušeností ohledně určení, přenosu a šíření osvědčených postupů a inovativních přístupů v souvislosti s prováděním programů meziregionální spolupráce a opatření podle čl. 2 odst. 3 písm. c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1299/2013 (6) zahrnuje zkušenosti z partnerství v programech spolupráce.
KAPITOLA VII
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 19
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 7. ledna 2014.
DELEGIRANA UREDBA KOMISIJE (EU) št. 240/2014
z dne 7. januarja 2014
o Evropskem kodeksu dobre prakse za partnerstvo v okviru evropskih strukturnih in investicijskih skladov
EVROPSKA KOMISIJA JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 1303/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o skupnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu, Kohezijskem skladu, Evropskem kmetijskem skladu za razvoj podeželja in Evropskem skladu za pomorstvo in ribištvo, o splošnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu, Kohezijskem skladu in Evropskem skladu za pomorstvo in ribištvo ter o razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 1083/2006 (1) in zlasti člena 5(3) Uredbe,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Cilj te uredbe je zagotoviti Evropski kodeks dobre prakse za podporo in pomoč državam članicam pri organiziranju partnerstev za partnerske sporazume in programe, ki se financirajo s sredstvi Evropskega sklada za regionalni razvoj (ESRR), Evropskega socialnega sklada (ESS), Kohezijskega sklada, Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) in Evropskega sklada za pomorstvo in ribištvo (EMFF). Ti skladi zdaj delujejo v skupnem okviru in se imenujejo „evropski strukturni in investicijski skladi“ (v nadaljnjem besedilu: skladi ESI).
(2)
Partnersko sodelovanje je že dolgo uveljavljeno načelo pri izvajanju skladov ESI. Partnerstvo pomeni tesno sodelovanje med javnimi organi, ekonomskimi in socialnimi partnerji ter telesi, ki predstavljajo civilno družbo, na nacionalni, regionalni in lokalni ravni v celotnem programskem ciklu, ki ga sestavljajo priprava, izvajanje, spremljanje in vrednotenje.
(3)
Izbrani partnerji morajo biti najbolj reprezentativni od ustreznih deležnikov. Izbirni postopki bi morali biti pregledni in upoštevati različne institucionalne in pravne okvire držav članic ter njihove nacionalne in regionalne pristojnosti.
(4)
Partnerji bi morali vključevati javne organe, ekonomske in socialne partnerje ter telesa, ki predstavljajo civilno družbo, vključno z okoljskimi partnerji, organizacijami lokalnih skupnosti in prostovoljnimi organizacijami, kar lahko znatno vpliva na oziroma na kar bi lahko znatno vplivalo izvajanje partnerskih sporazumov in programov. Posebno pozornost je treba nameniti tudi skupinam, na katere lahko programi vplivajo, vendar ki težko vplivajo na programe, predvsem najbolj ranljivim in marginaliziranim skupnostim, ki jim najbolj grozi diskriminacija ali socialna izključenost, zlasti invalidom, migrantom in Romom.
(5)
Pri izbiri partnerjev je treba upoštevati razlike med partnerskimi sporazumi in programi. Partnerski sporazumi zajemajo vse sklade ESI, ki zagotavljajo podporo vsaki od držav članic, programi pa se nanašajo samo na sklade ESI, ki vanje prispevajo. Partnerji za partnerske sporazume bi morali biti tisti, ki so pomembni glede na načrtovano uporabo vseh skladov ESI, za programe pa zadošča, da so partnerji pomembni z vidika načrtovane uporabe skladov ESI, ki prispevajo v program.
(6)
Partnerji bi morali sodelovati pri pripravi in izvajanju partnerskih sporazumov in programov. Zato je treba določiti glavna načela in dobre prakse glede pravočasnega, smiselnega in preglednega posvetovanja med partnerji o analizi obstoječih izzivov in potreb, izbiri ciljev in prednostnih nalog za njihovo obravnavo ter usklajevalnih strukturah in sporazumih o upravljanju na več ravneh, ki so potrebni za učinkovito izvajanje politik.
(7)
Partnerji bi morali biti zastopani v odborih za spremljanje programov. Pravila, ki urejajo sestavo in postopke odbora, bi morala spodbujati kontinuiteto in odgovornost nad načrtovanjem in izvajanjem ter delovne dogovore, ki so jasni in pregledni, kot tudi pravočasnost in nediskriminacijo.
(8)
Partnerji bi morali biti z aktivno udeležbo v nadzornih odborih vključeni v ocenjevanje učinkovitosti pri različnih prednostnih nalogah, ustrezno poročanje o programih in, če je primerno, pozive k oddaji predlogov.
(9)
Uspešno partnerstvo bi se moralo spodbujati tako, da bi se ustreznim partnerjem pomagalo okrepiti njihove institucionalne zmogljivosti za pripravo in izvajanje programov.
(10)
Komisija bi morala olajšati izmenjavo dobrih praks s krepitvijo institucionalnih zmogljivosti in širjenjem relevantnih rezultatov med državami članicami, organi upravljanja in predstavniki partnerjev, in sicer z ustanovitvijo skupnosti praks o partnerstvu, ki bi zajemala vse sklade ESI.
(11)
Vloga partnerjev pri izvajanju partnerskih sporazumov ter uspešnost in učinkovitost partnerstva v programskem obdobju bi se morale ovrednotiti v državah članicah.
(12)
Da bi državam članicam pomagala in jim olajšala organiziranje partnerstva, bi morala Komisija zagotoviti primere dobrih praks, ki obstajajo v državah članicah -
SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:
POGLAVJE I
SPLOŠNE DOLOČBE
Člen 1
Predmet urejanja in področje uporabe
Ta uredba določa Evropski kodeks dobre prakse za partnerske sporazume in programe, ki se financirajo s sredstvi evropskih strukturnih in investicijskih skladov.
POGLAVJE II
GLAVNA NAČELA V ZVEZI S PREGLEDNOSTJO POSTOPKOV ZA OPREDELITEV USTREZNIH PARTNERJEV
Člen 2
Reprezentativnost partnerjev
Države članice zagotovijo, da so partnerji iz člena 5(1) Uredbe (EU) št. 1303/2013 najbolj reprezentativni od zadevnih deležnikov in so imenovani kot ustrezno pooblaščeni zastopniki, ob upoštevanju njihovih pristojnosti, sposobnosti za aktivno udeležbo in primerne ravni zastopanosti.
Člen 3
Opredelitev ustreznih partnerjev za partnerski sporazum
1. Države članice ustrezne partnerje za partnerski sporazum opredelijo med vsaj naslednjimi:
(a)
pristojnimi regionalnimi, lokalnimi, mestnimi in drugimi javnimi organi, vključno z:
(i)
regionalnimi oblastmi, nacionalnimi predstavniki lokalnih organov in lokalnimi organi, ki predstavljajo največja mesta in urbana območja, katerih pristojnosti so povezane z načrtovano uporabo skladov ESI;
(ii)
nacionalnimi predstavniki visokošolskih ustanov, izvajalci izobraževanja in usposabljanja ter raziskovalnimi središči glede na načrtovano uporabo skladov ESI;
(iii)
drugimi nacionalnimi javnimi organi, pristojnimi za uporabo horizontalnih načel iz členov 4 do 8 Uredbe (EU) št. 1303/2013, glede na načrtovano uporabo skladov ESI, zlasti organi za spodbujanje enakega obravnavanja, določenimi v skladu z direktivama Sveta 2000/43/ES (2) in 2004/113/ES (3) ter Direktivo 2006/54/ES Evropskega parlamenta in Sveta (4);
(b)
ekonomskimi in socialnimi partnerji, vključno z:
(i)
nacionalno priznanimi organizacijami socialnih partnerjev, zlasti splošnimi medpanožnimi organizacijami in sektorskimi organizacijami, katerih sektorji so povezani z načrtovano uporabo skladov ESI;
(ii)
nacionalnimi gospodarskimi zbornicami in poslovnimi združenji, ki zastopajo splošne interese industrije in sektorjev, glede na načrtovano uporabo skladov ESI in s ciljem, da se zagotovi uravnotežena zastopanost velikih, srednjih, malih in mikro podjetij, skupaj s predstavniki socialnega gospodarstva;
(c)
organi, ki predstavljajo civilno družbo, kot so okoljski partnerji, nevladne organizacije in organi, odgovorni za spodbujanje socialne vključenosti, enakosti spolov in nediskriminacije, vključno z:
(i)
organi, ki delujejo na področjih, povezanih z načrtovano uporabo skladov ESI in uporabo horizontalnih načel iz členov 4 do 8 Uredbe (EU) št. 1303/2013, na podlagi njihove reprezentativnosti in ob upoštevanju geografske in tematske pokritosti, vodstvenih zmogljivosti, strokovnega znanja in inovativnih pristopov;
(ii)
drugimi organizacijami ali skupinami, na katere pomembno vpliva ali pa bi lahko pomembno vplivalo izvajanje skladov ESI, zlasti skupinami, pri katerih obstaja tveganje diskriminacije in socialne izključenosti.
2. Če so javni organi, ekonomski in socialni partnerji ter organi, ki predstavljajo civilno družbo, ustanovili organizacijo, ki združuje njihove interese, da bi olajšali svoje sodelovanje v partnerstvu (krovna organizacija), lahko imenujejo enega samega zastopnika, ki zastopa stališča krovne organizacije v partnerstvu.
Člen 4
Opredelitev ustreznih partnerjev za programe
1. Države članice za vsak program ustrezne partnerje opredelijo med vsaj naslednjimi:
(a)
pristojnimi regionalnimi, lokalnimi, mestnimi in drugimi javnimi organi, vključno z:
(i)
regionalnimi oblastmi, nacionalnimi predstavniki lokalnih organov in lokalnimi organi, ki predstavljajo največja mesta in urbana območja, katerih pristojnosti so povezane z načrtovano uporabo skladov ESI, ki prispevajo v program;
(ii)
nacionalnimi ali regionalnimi predstavniki visokošolskih ustanov, izvajalci storitev izobraževanja, usposabljanja in svetovanja ter raziskovalnimi središči glede na načrtovano uporabo skladov ESI, ki prispevajo v program;
(iii)
drugimi javnimi organi, pristojnimi za uporabo horizontalnih načel iz členov 4 do 8 Uredbe (EU) št. 1303/2013, glede na načrtovano uporabo skladov ESI, ki prispevajo v program, zlasti organi za spodbujanje enakega obravnavanja, ustanovljenimi v skladu z direktivami 2000/43/ES, 2004/113/ES in 2006/54/ES;
(iv)
drugimi organi na nacionalni, regionalni ali lokalni ravni in organi, ki zastopajo območja, kjer se izvajajo celostne teritorialne naložbe in lokalne razvojne strategije, ki se financirajo iz programa;
(b)
ekonomskimi in socialnimi partnerji, vključno z:
(i)
nacionalno ali regionalno priznanimi organizacijami socialnih partnerjev, zlasti splošnimi medpanožnimi organizacijami in sektorskimi organizacijami, katerih sektorji so povezani z načrtovano uporabo skladov ESI, ki prispevajo v program;
(ii)
nacionalnimi ali regionalnimi gospodarskimi zbornicami in poslovnimi združenji, ki zastopajo splošne interese industrije ali sektorjev, s ciljem, da se zagotovi uravnotežena zastopanost velikih, srednjih, malih in mikro podjetij, skupaj s predstavniki socialnega gospodarstva;
(iii)
drugimi podobnimi organi na nacionalni ali regionalni ravni;
(c)
organi, ki predstavljajo civilno družbo, kot so okoljski partnerji, nevladne organizacije in organi, odgovorni za spodbujanje socialne vključenosti, enakosti spolov in nediskriminacije, vključno z:
(i)
organi, ki delujejo na področjih, povezanih z načrtovano uporabo skladov ESI, ki prispevajo v program, in uporabo horizontalnih načel iz členov 4 do 8 Uredbe (EU) št. 1303/2013, na podlagi njihove reprezentativnosti in ob upoštevanju geografske in tematske pokritosti, vodstvenih zmogljivosti, strokovnega znanja in inovativnih pristopov;
(ii)
organi, ki zastopajo lokalne akcijske skupine iz člena 34(1) Uredbe (EU) št. 1303/2013;
(iii)
drugimi organizacijami ali skupinami, na katere pomembno vpliva ali pa bi lahko pomembno vplivalo izvajanje skladov ESI, zlasti skupinami, pri katerih obstaja tveganje diskriminacije in socialne izključenosti.
2. Kar zadeva programe evropskega teritorialnega sodelovanja, lahko države članice v partnerstvo vključijo:
(i)
evropska združenja za teritorialno sodelovanje, ki delujejo na zadevnem območju čezmejnega ali nadnacionalnega programa;
(ii)
oblasti ali organe, ki sodelujejo pri razvoju in izvajanju makroregionalne strategije ali strategije skupnega morskega bazena na območju programa, vključno s koordinatorji prednostnih področij za makroregionalne strategije.
3. Če so javni organi, ekonomski in socialni partnerji ter organi, ki predstavljajo civilno družbo, ustanovili krovno organizacijo, lahko imenujejo enega samega zastopnika, ki zastopa stališča krovne organizacije v partnerstvu.
POGLAVJE III
GLAVNA NAČELA IN DOBRE PRAKSE V ZVEZI S SODELOVANJEM USTREZNIH PARTNERJEV PRI PRIPRAVI PARTNERSKEGA SPORAZUMA IN PROGRAMOV
Člen 5
Posvetovanje z ustreznimi partnerji pri pripravi partnerskega sporazuma in programov
1. Da bi se zagotovilo pregledno in učinkovito sodelovanje ustreznih partnerjev, se države članice in organi upravljanja z njimi posvetujejo o postopku in urniku za pripravo partnerskega sporazuma in programov. Pri tem morajo partnerji biti v celoti obveščeni o njihovi vsebini in o vseh morebitnih spremembah.
2. Kar zadeva posvetovanje z ustreznimi partnerji, države članice upoštevajo potrebo po:
(a)
pravočasnem razkritju in lahkem dostopu do pomembnih informacij;
(b)
ustreznem času, ki ga morajo imeti partnerji na razpolago, da lahko analizirajo in podajo pripombe o ključnih pripravljalnih dokumentih ter o osnutkih partnerskega sporazuma in programov;
(c)
razpoložljivih načinih, na katere lahko partnerji postavljajo vprašanja, zagotavljajo prispevke in so obveščeni o tem, kako so bili upoštevani njihovi predlogi;
(d)
posredovanju rezultatov posvetovanja drugim.
3. Kar zadeva programe za razvoj podeželja, države članice upoštevajo vlogo, ki jo lahko imajo nacionalne mreže za podeželje, vzpostavljene v skladu s členom 54 Uredbe (EU) št. 1305/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (5), v zvezi z ustreznimi partnerji.
4. Kadar so bili sklenjeni uradni sporazumi med različnimi ravnmi vlade pod nacionalno ravnjo, država članica upošteva te sporazume o upravljanju na več ravneh v skladu s svojim institucionalnim in pravnim okvirom.
Člen 6
Priprava partnerskega sporazuma
Države članice v skladu s svojim institucionalnim in pravnim okvirom vključijo ustrezne partnerje v pripravo partnerskega sporazuma in zlasti v:
(a)
analizo razlik, razvojnih potreb in potenciala za rast ob upoštevanju tematskih ciljev, vključno s tistimi, ki jih obravnavajo ustrezna priporočila za posamezne države;
(b)
povzetke predhodnih pogojev programov in ključne ugotovitve vseh predhodnih vrednotenj partnerskega sporazuma, ki so se izvedla na pobudo države članice;
(c)
izbiro tematskih ciljev, okvirno porazdelitev sredstev skladov ESI in njihove glavne pričakovane rezultate;
(d)
seznam programov in mehanizmov na nacionalni in regionalni ravni, da se zagotovi usklajevanje skladov ESI med seboj in z drugimi instrumenti financiranja na ravni Unije in držav članic ter z Evropsko investicijsko banko;
(e)
ureditve za zagotavljanje celostnega pristopa k uporabi skladov ESI za teritorialni razvoj urbanih, podeželskih, obalnih in ribiških območij ter območij s posebnimi teritorialnimi značilnostmi;
(f)
ureditve za zagotavljanje celostnega pristopa k obravnavanju posebnih potreb geografskih območij, ki jih je najbolj prizadela revščina, in ciljnih skupin, ki jim najbolj grozi diskriminacija ali izključenost, s posebnim poudarkom na marginaliziranih skupnostih;
(g)
izvajanje horizontalnih načel iz členov 5, 7 in 8 Uredbe (EU) št. 1303/2013.
Člen 7
Informacije o sodelovanju ustreznih partnerjev v partnerskem sporazumu
Države članice o partnerskem sporazumu zagotovijo vsaj naslednje informacije:
(a)
seznam partnerjev, vključenih v pripravo partnerskega sporazuma;
(b)
ukrepi, sprejeti za zagotavljanje aktivnega sodelovanja partnerjev, vključno z ukrepi, sprejetimi v smislu dostopnosti, zlasti za invalide;
(c)
vloga partnerjev pri pripravi partnerskega sporazuma;
(d)
rezultati posvetovanj s partnerji in opis njihove dodane vrednosti za pripravo partnerskega sporazuma.
Člen 8
Priprava programov
Države članice v skladu s svojim institucionalnim in pravnim okvirom vključijo ustrezne partnerje v pripravo programov in zlasti v:
(a)
analizo in opredelitev potreb;
(b)
opredelitev ali izbiro prednostnih nalog in povezanih posebnih ciljev;
(c)
dodeljevanje sredstev;
(d)
opredelitev posebnih kazalnikov programov;
(e)
izvajanje horizontalnih načel, kot so opredeljena v členih 7 in 8 Uredbe (EU) št. 1303/2013;
(f)
sestavo odbora za spremljanje.
Člen 9
Informacije o sodelovanju ustreznih partnerjev v programih
Države članice o programih zagotovijo vsaj naslednje informacije:
(a)
ukrepi, sprejeti za vključitev ustreznih partnerjev v pripravo programov in njihovih sprememb;
(b)
načrtovani ukrepi za zagotovitev sodelovanja partnerjev pri izvajanju programov.
POGLAVJE IV
DOBRE PRAKSE V ZVEZI Z OBLIKOVANJEM PRAVIL ČLANSTVA IN NOTRANJIMI POSTOPKI ODBOROV ZA SPREMLJANJE
Člen 10
Pravila članstva odbora za spremljanje
1. Pri oblikovanju pravil članstva odbora za spremljanje države članice upoštevajo sodelovanje partnerjev, ki so bili vključeni v pripravo programov, ter si prizadevajo za spodbujanje enakosti med moškimi in ženskami ter nediskriminacije.
2. Kar zadeva odbore za spremljanje programov o evropskem teritorialnem sodelovanju, lahko partnerje zastopajo krovne organizacije na ravni Unije ali na transnacionalni ravni za medregionalne in transnacionalne programe sodelovanja. Države članice lahko v priprave odbora za spremljanje vključijo partnerje, zlasti prek njihovega sodelovanja v koordinacijskih odborih na nacionalni ravni, organiziranih v sodelujočih državah članicah.
Člen 11
Poslovnik odbora za spremljanje
Pri pripravi poslovnika odbori za spremljanje upoštevajo naslednje elemente:
(a)
glasovalne pravice članov;
(b)
obvestila o sejah in prenosu dokumentov, ki se morajo praviloma poslati najmanj 10 delovnih dni vnaprej;
(c)
ureditve glede objave in dostopnosti pripravljalnih dokumentov, ki se predložijo odborom za spremljanje;
(d)
postopek za sprejetje, objavo in dostopnost zapisnika;
(e)
ureditve za ustanovitev in dejavnosti delovnih skupin v okviru odborov za spremljanje;
(f)
določbe o navzkrižju interesov za partnerje, ki sodelujejo pri spremljanju, vrednotenju in razpisih za zbiranje predlogov;
(g)
pogoji, načela in ureditve glede pravil v zvezi z nadomestili, priložnosti za povečanje zmogljivosti in uporabe tehnične pomoči.
POGLAVJE V
GLAVNA NAČELA IN DOBRE PRAKSE V ZVEZI S SODELOVANJEM USTREZNIH PARTNERJEV PRI PRIPRAVI RAZPISOV ZA ZBIRANJE PREDLOGOV, POROČIL O NAPREDKU TER SPREMLJANJU IN VREDNOTENJU PROGRAMOV
Člen 12
Obveznosti v zvezi z varstvom podatkov, zaupnostjo in navzkrižji interesov
Države članice zagotovijo, da se partnerji, ki sodelujejo pri pripravi razpisov za zbiranje predlogov, poročil o napredku ter spremljanju in vrednotenju programov, zavedajo svojih obveznosti v zvezi z varstvom podatkov, zaupnostjo in navzkrižji interesov.
Člen 13
Sodelovanje ustreznih partnerjev pri pripravi razpisov za zbiranje predlogov
Organi upravljanja sprejmejo ustrezne ukrepe za preprečevanje morebitnega navzkrižja interesov, če ustrezne partnerje vključijo v pripravo razpisov za zbiranje predlogov ali njihovo ocenjevanje.
Člen 14
Sodelovanje ustreznih partnerjev pri pripravi poročil o napredku
Države članice ustrezne partnerje vključijo v pripravo poročil o napredku pri izvajanju partnerskega sporazuma iz člena 52 Uredbe (EU) št. 1303/2013, zlasti v zvezi z ocenjevanjem vloge partnerjev pri izvajanju partnerskega sporazuma in pregledu mnenj, ki so jih partnerji izrazili med posvetovanjem, po potrebi vključno z opisom načina, kako so se upoštevala mnenja partnerjev.
Člen 15
Sodelovanje ustreznih partnerjev pri spremljanju programov
Organi upravljanja v okviru odbora za spremljanje in njegovih delovnih skupin partnerje vključijo v ocenjevanje uspešnosti programa, vključno z ugotovitvami pregleda uspešnosti, in v pripravo letnih poročil o izvajanju programov.
Člen 16
Sodelovanje partnerjev pri vrednotenju programov
1. Organi upravljanja ustrezne partnerje vključijo v vrednotenje programov v okviru odborov za spremljanje in po potrebi posebnih delovnih skupin, ki jih odbori za spremljanje ustanovijo v ta namen.
2. Organi upravljanja za programe v okviru Evropskega sklada za regionalni razvoj (ESRR), Evropskega socialnega sklada (ESS) in Kohezijskega sklada se s partnerji posvetujejo o poročilih, ki povzemajo ugotovitve vrednotenj, izvedenih v programskem obdobju v skladu s členom 114(2) Uredbe (EU) št. 1303/2013.
POGLAVJE VI
OKVIRNA PODROČJA, TEME IN ZGLEDI DOBRIH PRAKS V ZVEZI Z UPORABO SKLADOV ESI ZA KREPITEV INSTITUCIONALNE ZMOGLJIVOSTI USTREZNIH PARTNERJEV IN VLOGA KOMISIJE PRI ŠIRJENJU DOBRIH PRAKS
Člen 17
Krepitev institucionalne zmogljivosti ustreznih partnerjev
1. Organ upravljanja preuči, ali je potrebna tehnična pomoč za krepitev institucionalne zmogljivosti partnerjev, zlasti manjših lokalnih organov, ekonomskih in socialnih partnerjev in nevladnih organizacij, da bi se jim omogočilo, da lahko učinkovito sodelujejo pri pripravi, izvajanju, spremljanju in vrednotenju programov.
2. Pomoč iz odstavka 1 je med drugim lahko v obliki namenskih delavnic, usposabljanj, struktur za koordinacijo in mreženje ali udeležbe pri stroških partnerjev, ki nastanejo zaradi udeležbe na zasedanjih v zvezi s pripravo, izvajanjem, spremljanjem in vrednotenjem programov.
3. Za programe za razvoj podeželja se lahko pomoč iz odstavka 1 zagotovi v okviru nacionalne mreže za podeželje, vzpostavljene v skladu s členom 54 Uredbe (EU) št. 1305/2013.
4. Za programe ESS organi upravljanja v manj razvitih regijah, v regijah v prehodu ali v državah članicah, ki so upravičene do sredstev Kohezijskega sklada, zagotovijo, da se ustrezna sredstva ESS po potrebi dodelijo dejavnostim za povečanje zmogljivosti socialnih partnerjev in nevladnih organizacij, ki sodelujejo v programih.
5. V okviru evropskega teritorialnega sodelovanja lahko pomoč iz odstavkov 1 in 2 zajema tudi pomoč za partnerje, da bi okrepili svoje institucionalne zmogljivosti za sodelovanje v dejavnostih mednarodnega sodelovanja.
Člen 18
Vloga Komisije pri širjenju dobrih praks
1. Komisija vzpostavi mehanizem sodelovanja, imenovan Evropska skupnost praks o partnerstvu, ki je skupen vsem skladom ESI in odprt zainteresiranim državam članicam, organom upravljanja in organizacijam, ki zastopajo partnerje na ravni Unije.
Evropska skupnost praks o partnerstvu omogoča lažjo izmenjavo izkušenj, povečanje zmogljivosti ter medsebojno posredovanje pomembnih rezultatov.
2. Komisija zagotovi primere dobrih praks pri organiziranju partnerstev.
3. Izmenjava izkušenj pri odkrivanju, prenašanju in širjenju dobrih praks in inovativnih pristopov pri izvajanju medregionalnih programov sodelovanja in ukrepov na podlagi člena 2(3)(c) Uredbe (EU) št. 1299/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (6) vključuje izkušnje iz partnerstev v programih sodelovanja.
POGLAVJE VII
KONČNE DOLOČBE
Člen 19
Začetek veljavnosti
Ta uredba začne veljati dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.
V Bruslju, 7. januarja 2014