NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 234/2014
ze dne 11. března 2014,
kterým se zřizuje nástroj partnerství pro spolupráci s třetími zeměmi
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 207 odst. 2, čl. 209 odst. 1 a čl. 212 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Výboru regionů (1),
v souladu s řádným legislativním postupem (2)
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Unie by měla usilovat o rozvíjení vztahů a budování partnerství s třetími zeměmi. Toto nařízení představuje nový a doplňkový nástroj, který přímo podporuje vnější politiky Unie a rozšiřuje partnerství v oblasti spolupráce a politický dialog na oblasti a témata stojící mimo rámec rozvojové spolupráce. Navazuje na zkušenosti získané s průmyslovými zeměmi a se zeměmi a územími s vysokými příjmy na základě nařízení Rady (ES) č. 1934/2006 (3).
(2)
Oblast spolupráce podle zeměpisných programů s rozvojovými zeměmi, územími a regiony podle finančního nástroje pro rozvojovou spolupráci zřízeného nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1905/2006 (4) je téměř výhradně omezena na financování opatření, jež mají splňovat kritéria pro oficiální rozvojovou pomoc stanovená Výborem pro rozvojovou pomoc Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD).
(3)
V průběhu posledního desetiletí Unie soustavně posilovala dvoustranné vztahy s celou řadou průmyslových a jiných zemí a území s vysokými nebo středními příjmy z různých regionů světa.
(4)
Unie potřebuje finanční nástroj v oblasti zahraniční politiky s celosvětovou působností umožňující financovat opatření, která nemusejí být způsobilá pro oficiální rozvojovou pomoc, ale která mají zásadní význam z hlediska prohlubování a upevňování vztahů Unie s dotčenými třetími zeměmi, a to zejména prostřednictvím politického dialogu a rozvoje partnerství. Tento nový, z hlediska působnosti a cílů inovativní nástroj by měl vytvořit příznivé prostředí pro prohloubení vztahů mezi Unií a příslušnými třetími zeměmi a prosazovat stěžejní zájmy Unie.
(5)
V zájmu Unie je prohlubovat vztahy a dialog se zeměmi, u nichž má Unie strategický zájem na rozšiřování vazeb, zejména s rozvinutými a rozvojovými zeměmi, které hrají stále důležitější úlohu v mezinárodním obchodu, ale i v rámci globální správy, zahraniční politiky, mezinárodní ekonomiky, vícestranných fór a subjektů, jako jsou skupiny G8 a G20, a při řešení problémů globálního významu.
(6)
Je třeba, aby Unie vybudovala komplexní partnerství s novými aktéry na mezinárodní scéně s cílem podporovat stabilní mezinárodní řád podporující začlenění, usilovat o společné globální veřejné statky, prosazovat stěžejní zájmy Unie a zlepšit informovanost o Unii v těchto zemích.
(7)
Oblast působnosti tohoto nařízení by měla být celosvětová, aby bylo možné náležitým způsobem podpořit opatření v oblasti spolupráce s cílem rozvíjet vztahy s kteroukoli zemí, u níž má Unie strategické zájmy, v souladu s cíli tohoto nařízení.
(8)
V zájmu Unie je pokračovat v prosazování dialogu a spolupráce se zeměmi, které již nejsou způsobilé pro dvoustranné programy v rámci nástroje pro rozvojovou spolupráci zřízeného nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 233/2014 (5) (dále jen „nástroj pro rozvojovou spolupráci“).
(9)
Mimoto je v zájmu Unie mít otevřené celosvětové instituce, které budou založeny na účinném multilateralismu, a k tomuto cíli směřovat.
(10)
Podle tohoto nařízení by Unie měla podporovat provádění vnějšího rozměru strategie nastíněné ve sdělení Komise ze dne 3. března 2010 nazvaném „Evropa 2020: Strategie pro inteligentní a udržitelný růst podporující začlenění“ (dále jen „strategie Evropa 2020“) propojením tří pilířů: hospodářského, sociálního a ekologického. Toto nařízení by mělo zejména podporovat cíle související s globálními otázkami, například se změnou klimatu, zabezpečením dodávek energie a účinným využíváním zdrojů, přechodem na ekologičtější ekonomiku, vědou, inovacemi a konkurenceschopností, mobilitou, obchodem a investicemi, hospodářskými partnerstvími, spoluprací s třetími zeměmi v oblasti podnikání, zaměstnanosti a regulace a s lepším přístupem na trh pro podniky z Unie, včetně internacionalizace malých a středních podniků. Mělo by rovněž prosazovat veřejnou diplomacii, spolupráci ve vzdělávacích a akademických záležitostech a informační činnosti.
(11)
Zejména boj proti změně klimatu je považován za jednu z největších globálních výzev, jíž Unie a širší mezinárodní společenství čelí. Změna klimatu je oblast, která naléhavě vyžaduje přijetí opatření na mezinárodní úrovni a v jejímž rámci dosažení cílů Unie vyžaduje spolupráci s partnerskými zeměmi. Unie by tudíž měla zintenzivnit úsilí o prosazování celosvětového konsensu v tomto ohledu. V souladu se sdělením Komise ze dne 29. června 2011 nazvaným „Rozpočet - Evropa 2020“, které Unii vyzývá ke zvýšení podílu jejího rozpočtu vyčleněného na záležitosti klimatu na nejméně 20 %, by toto nařízení mělo přispět k dosažení tohoto cíle.
(12)
Nadnárodní otázky, jako je zhoršování stavu životního prostředí a přístup k surovinám a vzácným zeminám a jejich udržitelné využití, vyžadují inkluzivní přístup založený na pravidlech.
(13)
Unie je odhodlána napomoci s plněním globálních cílů pro rok 2020 v oblasti biologické rozmanitosti a předložit související strategii pro mobilizaci zdrojů.
(14)
Unie je odhodlána podporovat ve vztazích se svými partnery z celého světa důstojnou práci pro všechny, jakož i ratifikovat a účinně provádět mezinárodně uznané pracovní normy a mnohostranné dohody o ochraně životního prostředí.
(15)
Významným strategickým zájmem Unie je oživit růst a zaměstnanost prosazováním spravedlivého a otevřeného obchodu a investic na mnohostranné i dvoustranné úrovni a podporou sjednávání a provádění obchodních a investičních dohod, jichž je Unie stranou. Podle tohoto nařízení by Unie měla přispívat k vytváření bezpečného prostředí pro zvýšený počet obchodních a investičních příležitostí po celém světě pro podniky z Unie, a to s důrazem na malé a střední podniky, mimo jiné podporou spolupráce v oblasti právních předpisů a jejich sbližování, prosazováním mezinárodních norem, zlepšováním ochrany práv duševního vlastnictví a vyvíjením snahy o odstranění bezdůvodných překážek bránících v přístupu na trh.
(16)
Podle článku 21 Smlouvy o Evropské unii má činnost Unie na mezinárodní scéně spočívat na zásadách, které se uplatnily při jejím založení, jejím rozvoji a jejím rozšiřování a které hodlá podporovat v ostatním světě, tedy na zásadách demokracie, právního státu, univerzálnost a nedělitelnost lidských práv a základních svobod, úcty k lidské důstojnosti, na zásadách rovnosti a solidarity a na dodržování zásad Charty Organizace spojených národů a mezinárodního práva.
(17)
Unie by měla usilovat o co nejúčinnější využití dostupných zdrojů k optimalizaci dopadu své vnější činnosti. Toho by mělo být dosahováno soudržností a doplňkovostí nástrojů Unie pro vnější činnost, jakož i vytvářením synergie mezi tímto nařízením, ostatními nástroji pro financování vnější činnost a dalšími politikami Unie. To by mělo dále vést ke vzájemnému posílení programů navržených na základě těchto nástrojů.
(18)
V zájmu zviditelnění pomoci Unie u občanů přijímajících zemí a občanů Unie by měla být vhodným způsobem případně zajištěna cílená komunikace a poskytování informací.
(19)
K dosažení cílů tohoto nařízení je nezbytné uplatňovat diferencovaný a flexibilní přístup vůči klíčovým partnerským zemím s ohledem na jejich hospodářskou, sociální a politickou situaci, jakož i na zvláštní zájmy, politické priority a strategie Unie, a zároveň zachovat schopnost zasáhnout v případě potřeby kdekoli na světě. Unie by měla uplatňovat komplexní přístup k zahraniční politice včetně odvětvových politik Unie.
(20)
Aby se zvýšila účinnost závazku Unie prosazovat a hájit své zájmy ve vztazích s třetími zeměmi, měla by Unie být schopna pružně a včas reagovat na vznikající nebo nepředvídané potřeby přijímáním zvláštních opatření, na která se nevztahují víceleté orientační programy.
(21)
Cíle tohoto nařízení by vždy, když je to možné a vhodné, měly být plněny za konzultace příslušných partnerů a zúčastněných stran včetně organizací občanské společnosti a místních orgánů s přihlédnutím k významu jejich úlohy.
(22)
Vnější činnost Unie v rámci tohoto nařízení by měla přispívat k jasným výsledkům (včetně výsledné činnosti, výstupů a dopadů) v zemích přijímajících pomoc Unie. Pokud je to možné a vhodné, měly by být výsledky vnější činnosti Unie a účinnost nástroje zřízeného tímto nařízením sledovány a hodnoceny pomocí předem vymezených, jasných a transparentních ukazatelů, které jsou případně vypracovány pro každou dotčenou zemi, jsou měřitelné a jsou přizpůsobeny specifickým rysům a cílům tohoto nástroje.
(23)
Akce v rámci tohoto nařízení by měly v příslušných případech patřičně zohledňovat usnesení a doporučení Evropského parlamentu.
(24)
Za účelem přizpůsobení oblasti působnosti tohoto nařízení rychle se vyvíjející realitě v třetích zemích by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU, pokud jde o priority vymezené v příloze. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(25)
K zajištění jednotných podmínek pro provádění tohoto nařízení by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (6). S ohledem na povahu těchto prováděcích aktů, zejména jejich politické zaměření a finanční dopady, by se při jejich přijímání měl použít přezkumný postup, s výjimkou technických prováděcích opatření malého finančního rozsahu.
(26)
Společná pravidla a postupy pro provádění nástrojů Unie pro financování vnější činnost jsou stanoveny v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 236/2014 (7).
(27)
Toto nařízení stanoví finanční krytí na celou dobu své použitelnosti, které představuje pro Evropský parlament a Radu hlavní referenční částku při ročním rozpočtovém procesu ve smyslu bodu 17 interinstitucionální dohody ze dne 2. prosince. 2013 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni, spolupráci v rozpočtových záležitostech a řádném finančním řízení (8).
(28)
Organizaci a fungování Evropské služby pro vnější činnost stanoví rozhodnutí Rady 2010/427/EU (9).
(29)
Jelikož cílů tohoto nařízení, zejména zřízení nástroje partnerství pro spolupráci se třetími zeměmi, nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy, ale spíše jich, z důvodu rozsahu, může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o EU. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(30)
Je vhodné uvést dobu použitelnosti tohoto nařízení do souladu s dobou použitelnosti nařízení Rady (EU, Euratom) č. 1311/2013 (10). Proto by se toto nařízení mělo použít od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2020,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět a cíle
1. Tímto nařízením se zřizuje nástroj partnerství pro spolupráci s třetími zeměmi (dále jen „nástroj partnerství“) k prosazování a podpoře zájmů Unie a společných zájmů. Nástroj partnerství podporuje opatření, která účinně a pružně reagují na cíle spolupráce vyplývající z dvoustranných, regionálních či vícestranných vztahů Unie s třetími zeměmi, řeší problémy globálního významu a zajišťuje odpovídající návaznost na rozhodnutí přijatá na vícestranné úrovni.
2. Opatření financovaná podle nástroje partnerství odrážejí tyto specifické cíle Unie:
a)
podpora strategií partnerství pro dvoustrannou, regionální a meziregionální spolupráci Unie prosazováním politického dialogu a rozvíjením kolektivního přístupu a reakce na problémy globálního významu. Dosažení tohoto cíle se měří mimo jiné pokrokem, kterého dosáhly klíčové partnerské země v boji proti změně klimatu nebo při prosazování norem Unie v oblasti životního prostředí;
b)
provádění mezinárodního rozměru strategie Evropa 2020. Dosažení tohoto cíle se měří podle zavádění politik a cílů strategie Evropa 2020 v klíčových partnerských zemích;
c)
zlepšování přístupu na trhy partnerských zemí a oživení obchodu, investic a obchodních příležitostí pro podniky z Unie a současně odstranění překážek bránících v přístupu na trh a k investicím prostřednictvím spolupráce v oblasti hospodářských partnerství, obchodu a regulace. Dosažení tohoto cíle se měří podílem zahraničního obchodu Unie s klíčovými partnerskými zeměmi a obchodními a investičními toky do partnerských zemí, na které se konkrétně zaměřují akce, programy a opatření podle tohoto nařízení;
d)
posílení všeobecného chápání a viditelnosti Unie a její úlohy na světové scéně prostřednictvím veřejné diplomacie, mezilidských kontaktů, spolupráce ve vzdělávacích a akademických záležitostech, spolupráce mezi skupinami odborníků a informačních činností k prosazování hodnot a zájmů Unie. Dosažení tohoto cíle lze měřit mimo jiné průzkumy veřejného mínění či hodnoceními.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Toto nařízení podporuje především opatření spolupráce se zeměmi, u nichž má Unie strategický zájem na rozšiřování vazeb, zejména s rozvinutými a rozvojovými zeměmi, které hrají stále významnější úlohu v globálních záležitostech, mimo jiné i v zahraniční politice, mezinárodním hospodářství a obchodu, na mnohostranných fórech a v globální správě a při řešení problémů globálního významu nebo tam, kde má Unie jiné významné zájmy.
2. Aniž je dotčen odstavec 1, pro spolupráci podle tohoto nařízení mohou být způsobilé všechny třetí země, regiony a území.
Článek 3
Obecné zásady
1. Unie usiluje o podporu, rozvoj a konsolidaci zásad demokracie, rovnosti, dodržování lidských práv a základních svobod a zásady právního státu, na nichž je založena, prostřednictvím dialogu a spolupráce s třetími zeměmi.
2. Pro zvýšení působnosti pomoci Unie se při utváření spolupráce s třetími zeměmi podle potřeby uplatňuje diferencovaný a flexibilní přístup s ohledem na jejich hospodářskou, sociální a politickou situaci a rovněž na zvláštní zájmy, politické priority a strategie Unie.
3. Unie prosazuje soudržný vícestranný přístup ke globálním problémům a podporuje spolupráci s mezinárodními a regionálními organizacemi a subjekty, včetně mezinárodních finančních institucí, agentur, fondů a programů Organizace spojených národů a jiných dvoustranných dárců.
4. Při provádění tohoto nařízení ve fázích tvorby politiky, strategického plánování a programování a provádění opatření je cílem Unie zajistit celistvost a soudržnost s jinými oblastmi její vnější činnosti, zejména s nástrojem pro rozvojovou spolupráci, jakož i s jinými příslušnými politikami Unie.
5. Opatření financovaná podle tohoto nařízení vycházejí případně z politik spolupráce stanovených v nástrojích, jako jsou dohody, prohlášení a akční plány dohodnuté mezi Unií a příslušnými mezinárodními organizacemi nebo mezi Unií a dotčenými třetími zeměmi a regiony.
Opatření financovaná podle tohoto nařízení zahrnují také oblasti spojené s prosazováním zvláštních zájmů, politických priorit a strategií Unie.
6. Podpora Unie podle tohoto nařízení se provádí v souladu s nařízením (EU) č. 236/2014.
Článek 4
Programování a orientační přidělení finančních prostředků
1. Komise přijímá víceleté orientační programy přezkumným postupem podle čl. 16 odst. 3 nařízení (EU) č. 236/2014.
2. Víceleté orientační programy stanoví strategické nebo společné zájmy a priority Unie, specifické cíle a očekávané výsledky. V případě zemí nebo regionů, pro něž byl stanoven společný rámcový dokument, který stanoví komplexní strategii Unie, vycházejí víceleté orientační programy z tohoto dokumentu.
3. Víceleté orientační programy uvádějí rovněž prioritní oblasti zvolené pro financování Unií a vymezují orientační přidělení finančních prostředků, a to celkově, podle prioritní oblasti a podle partnerské země nebo skupiny partnerských zemí na dané období, včetně účasti na globálních iniciativách. Tyto částky mohou být případně vyjádřeny v podobě rozpětí.
4. Víceleté orientační programy mohou stanovit částku finančních prostředků, která nepřesahuje 5 % celkové částky a není přidělena na žádnou prioritní oblast ani žádné partnerské zemi nebo skupině zemí. Tyto finanční prostředky se přidělí na závazky v souladu s čl. 2 odst. 2, 3 a 5 nařízení (EU) č. 236/2014.
5. V řádně odůvodněných, závažných a naléhavých případech může být ke změně víceletých orientačních programů použit postup podle čl. 16 odst. 4 nařízení (EU) č. 236/2014.
6. Pokud jde o dosažení cílů stanovených v odstavci 1, může Komise při spolupráci Unie s třetími zeměmi zohlednit zeměpisnou blízkost nejvzdálenějších regionů a zámořských zemí a území Unie.
7. Při veškerém programování nebo přezkumech programů probíhajících po zveřejnění zprávy o přezkumu v polovině období podle článku 17 nařízení (EU) č. 236/2014 (dále jen „zpráva o přezkumu v polovině období“) se zohlední její výsledky, zjištění a závěry.
Článek 5
Tematické priority
Komise je zmocněna přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 6 měnící tematické priority, jež má pomoc Unie podle tohoto nařízení sledovat, stanovených v příloze tohoto nařízení. Komise zejména do 31. března 2018 přijme akt v přenesené pravomoci, kterým se mění příloha tohoto nařízení v návaznosti na zveřejnění zprávy o přezkumu v polovině období a na základě doporučení v ní obsažených.
Článek 6
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v článku 5 je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v článku 5 je svěřena Komisi na dobu použitelnosti tohoto nařízení.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v článku 5 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění rozhodnutí v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle článku 5 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty uvědomí Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 7
Výbor
Komisi je nápomocen Výbor pro nástroj partnerství. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
Článek 8
Finanční krytí
1. Finanční krytí pro provádění tohoto nařízení na období 2014-2020 činí 954 765 000 EUR.
Roční rozpočtové prostředky schvaluje Evropský parlament a Rada v mezích víceletého finančního rámce.
2. V souladu s čl. 18 odst. 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1288/2013 (11) se za účelem podpory mezinárodního rozměru vysokoškolského vzdělávání z různých nástrojů pro financování vnější činnosti (nástroje pro rozvojovou spolupráci, evropského nástroje sousedství zřízeného nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 232/2014 (12), nástroje předvstupní pomoci (NPP II) zřízeného nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 231/2014 (13) a nástroje partnerství) přiděluje orientační částka ve výši 1 680 000 000 EUR na opatření v oblasti mobility ve vzdělávání do partnerských zemí nebo z partnerských zemí ve smyslu nařízení (EU) č. 1288/2013 a na spolupráci a politický dialog s orgány, institucemi a organizacemi z těchto zemí. Použití těchto finančních prostředků se řídí nařízením (EU) č. 1288/2013.
Finanční prostředky se poskytnou ve dvou víceletých přídělech, z nichž první se bude vztahovat první čtyři roky, druhý pak na zbývající tři roky. S přidělením těchto finančních prostředků počítá víceleté orientační programování stanovené v tomto nařízení v souladu se zjištěnými potřebami a prioritami dotčených zemí. V případě závažných nepředvídaných okolností nebo významných politických změn mohou být tyto příděly přehodnoceny s souladu s prioritami vnější činnosti Unie.
3. Akce v oblasti působnosti nařízení (EU) č. 1288/2013 jsou financovány v rámci nástroje partnerství pouze v případě, že nejsou způsobilé pro financování v rámci jiných nástrojů pro financování vnější činnosti a doplňují nebo posilují jiné iniciativy podle tohoto nařízení.
Článek 9
Evropská služba pro vnější činnost
Toto nařízení se uplatňuje v souladu s rozhodnutím 2010/427/EU.
Článek 10
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2014 do dne 31. prosince 2020.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 11. března 2014.
UREDBA (EU) št. 234/2014 EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA
z dne 11. marca 2014
o vzpostavitvi instrumenta partnerstva za sodelovanje s tretjimi državami
EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije ter zlasti členov 207(2), 209(1) in 212(2) Pogodbe,
ob upoštevanju predloga Evropske komisije,
po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom,
ob upoštevanju mnenja Odbora regij (1),
v skladu z rednim zakonodajnim postopkom (2),
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Unija bi si morala prizadevati za razvoj odnosov in vzpostavitev partnerstev s tretjimi državami. Ta uredba je nov in dopolnilen instrument, ki zagotavlja neposredno podporo zunanjim politikam Unije, pri čemer partnerstva za sodelovanje in dialoge o usmeritvah širi na področja in vsebine, ki presegajo razvojno sodelovanje. Nadgrajuje izkušnje, pridobljene z industrializiranimi državami ter državami in ozemlji z visokim dohodkom na podlagi Uredbe Sveta (ES) št. 1934/2006 (3).
(2)
Sodelovanje z državami, ozemlji in regijami v razvoju pri geografskih programih v okviru instrumenta za financiranje razvojnega sodelovanja, ustanovljenega z Uredbo (ES) št. 1905/2006 Evropskega parlamenta in Sveta (4), je skoraj v celoti omejeno na financiranje ukrepov, s katerimi naj bi zagotovili izpolnjevanje meril za uradno razvojno pomoč, kot jih je določil Odbor za razvojno pomoč Organizacije za gospodarsko sodelovanje in razvoj (DAC-OECD).
(3)
Unija v tem desetletju nenehno krepi dvostranske odnose s številnimi industrializiranimi državami in ozemlji ter drugimi državami in ozemlji z visokim ali srednjim dohodkom v različnih delih sveta.
(4)
Unija potrebuje zunanjepolitični finančni instrument s svetovnim dometom, ki bi omogočal financiranje ukrepov, ki morda ne veljajo za uradno razvojno pomoč, vendar so bistveni za poglabljanje in utrditev odnosov z zadevnimi tretjimi državami, zlasti z dialogi o usmeritvah in razvijanjem partnerstev. Ta novi instrument z inovativnim področjem uporabe in cilji bi moral ustvariti pozitivno okolje za poglobitev odnosov med Unijo in zadevnimi tretjimi državami ter bi moral prispevati k uveljavljanju temeljnih interesov Unije.
(5)
V interesu Unije je, da poglobi odnose in dialog z državami, v zvezi s katerimi ima Unija strateški interes za spodbujanje povezav, zlasti razvitimi državami in državami v razvoju, ki imajo vse pomembnejšo vlogo v svetovnih zadevah, vključno z globalnim upravljanjem, zunanjo politiko, mednarodnim gospodarstvom, večstranskimi forumi in organi, kot sta skupini G-8 in G-20, ter za odzivanje na izzive svetovnega pomena.
(6)
Unija mora vzpostaviti celovita partnerstva z novimi akterji na mednarodnem prizorišču, da bi spodbujala stabilen in vključujoč mednarodni red, si prizadevala za skupne svetovne javne dobrine, uveljavljala svoje temeljne interese in izboljšala poznavanje Unije v teh državah.
(7)
Področje uporabe te uredbe mora zajemati ves svet, da se lahko zagotovi ustrezna podpora ukrepom sodelovanja za krepitev odnosov s katero koli državo, v zvezi s katero ima Unija strateške interese, v skladu s cilji te uredbe.
(8)
V interesu Unije je, da še naprej spodbuja dialog in sodelovanje z državami, ki niso več upravičene do dvostranskih programov v okviru instrumenta za razvojno sodelovanje, ustanovljenega z Uredbo (EU) št. 233/2014 Evropskega parlamenta in Sveta (5) (instrument za razvojno sodelovanje).
(9)
Poleg tega je v interesu Unije, da ima vključujoče svetovne institucije, ki temeljijo na učinkoviti večstranskosti in da si prizadeva doseči ta cilj.
(10)
Unija bi morala na podlagi te uredbe podpirati izvajanje zunanje razsežnosti strategije Komisije iz njenega Sporočila z dne 3. marca 2010 z naslovom „Evropa 2020 za pametno, trajnostno in vključujočo rast“ (Evropa 2020), ki združuje tri stebre: gospodarskega, socialnega in okoljskega. Ta uredba bi morala podpirati zlasti uresničevanje ciljev v zvezi z globalnimi vprašanji, kot so podnebne spremembe, energetska varnost in učinkovita raba virov, prehod na bolj zeleno gospodarstvo, znanost, inovativnost in konkurenčnost, mobilnost, trgovina in naložbe, gospodarska partnerstva, sodelovanje s tretjimi državami glede poslovanja, zaposlovanja in zakonodaje, pa tudi boljši dostop podjetij Unije do trga, vključno z internacionalizacijo malih in srednjih podjetij. Spodbujati bi morala tudi javno diplomacijo, sodelovanje na področju izobraževanja in na akademskem področju ter dejavnosti ozaveščanja.
(11)
Eden velikih svetovnih izzivov, s katerimi se soočata Unija in širša mednarodna skupnost, je zlasti boj proti podnebnim spremembam. Na tem področju je nujno takojšnje mednarodno ukrepanje, za uresničitev ciljev Unije pa je potrebno sodelovanje s partnerskimi državami. Zato bi morala Unija okrepiti svoja prizadevanja za spodbujanje splošnega soglasja v tej zadevi. V skladu s sporočilom Komisije z dne 29. junija 2011 z naslovom „Proračun za strategijo Evropa 2020“, ki poziva Unijo, da naj delež svojega proračuna za podnebne ukrepe poveča na najmanj 20 %, bi morala ta uredba prispevati k doseganju navedenega cilja.
(12)
Nadnacionalni izzivi, kot so degradacija okolja, dostop do surovin in redkih zemeljskih elementov ter njihova trajnostna raba, zahtevajo vključujoč pristop, temelječ na pravilih.
(13)
Unija se je zavezala, da bo prispevala k uresničevanju svetovnih ciljev za biotsko raznovrstnost za leto 2020 in izvajala s tem povezano strategijo za mobilizacijo sredstev.
(14)
Unija se je zavezala, da bo v svojih odnosih s partnerji po svetu spodbujala dostojno delo za vse ter se zavzemala za ratifikacijo in učinkovito izvajanje mednarodno priznanih delovnih standardov in večstranskih okoljskih sporazumov.
(15)
Pomemben strateški interes Unije je pospešiti rast in ustvarjanje delovnih mest s spodbujanjem pravične in odprte trgovine in naložb na več- in dvostranski ravni ter s podpiranjem pogajanj za sporazume o trgovini in naložbah, katerih stranka je Unija, in njihovega izvajanja. Unija bi morala na podlagi te uredbe prispevati k ustvarjanju varnega okolja za izboljšanje priložnosti podjetij Unije, nenazadnje malih in srednjih podjetij, za trgovanje in naložbe po vsem svetu ter v ta namen med drugim podpirati zakonodajno sodelovanje in konvergenco, spodbujati upoštevanje mednarodnih standardov, izboljšati varstvo pravic intelektualne lastnine in odpraviti neupravičene ovire za dostop do trga.
(16)
V skladu s členom 21 Pogodbe o Evropski uniji (PEU), morajo Unijo pri njenem delovanju na mednarodni ravni voditi načela, ki so bila podlaga njenega nastanka, razvoja in širitve in ki jih želi spodbujati v svetu, in sicer demokracija, pravna država, univerzalnost in nedeljivost človekovih pravic in temeljnih svoboščin, spoštovanje človekovega dostojanstva, enakost in solidarnost ter spoštovanje načel Ustanovne listine Združenih narodov in mednarodnega prava.
(17)
Unija bi si morala prizadevati za čim bolj učinkovito rabo razpoložljivih virov, da bi zagotovila optimalni učinek svojega zunanjega delovanja. To bi bilo treba zagotoviti s skladnostjo in dopolnjevanjem instrumentov Unije za zunanje delovanje ter ustvarjanjem sinergije med to uredbo, drugimi instrumenti za financiranje zunanjega delovanja in drugimi politikami Unije. Prav tako bi se morali vzajemno krepiti tudi programi, zasnovani na podlagi instrumentov za financiranje zunanjega delovanja.
(18)
Da bi zagotovili prepoznavnost pomoči Unije med državljani držav upravičenk in državljani Unije, bi bilo treba, kjer je to ustrezno, poskrbeti za ciljno usmerjeno komunikacijo in obveščanje z ustreznimi sredstvi.
(19)
Za uresničitev ciljev te uredbe je treba uporabiti diferenciran in prožen pristop glede ključnih partnerskih držav, ki upošteva njihove gospodarske, družbene in politične razmere ter posebne interese Unije, prednostne naloge njenih politik in strategij, ob tem pa ohraniti sposobnost posredovanja po vsem svetu, kjer koli je potrebno. Unija bi morala uporabljati celovit pristop k zunanji politiki, tudi glede sektorskih politik Unije.
(20)
Za zagotovitev izboljšanja učinkovitosti pri uveljavljanju in zaščiti svojih interesov v odnosih s tretjimi državami, bi morala Unija biti sposobna, da s sprejetjem posebnih ukrepov, ki niso zajeti v večletnih okvirnih programih, zagotovi prožen in pravočasen odziv na spreminjajoče se ali nepredvidene potrebe.
(21)
Kadar koli je ustrezno in mogoče, bi bilo treba cilje te uredbe uresničevati v posvetovanju z zadevnimi partnerji in zainteresiranimi stranmi, vključno z organizacijami civilne družbe in lokalnimi organi, ob upoštevanju pomembnosti njihovih vlog.
(22)
Zunanje delovanje Unije na podlagi te uredbe bi moralo prispevati k jasnim rezultatom (ki vključujejo dosežke, izide in učinke) v državah, ki prejemajo pomoč Unije. Kadar koli je ustrezno in mogoče, bi bilo treba rezultate zunanjega delovanja Unije in učinkovitost instrumenta, ustanovljenega s to uredbo, spremljati in ocenjevati na podlagi vnaprej določenih, jasnih, preglednih in merljivih kazalnikov, ki so po potrebi prilagojeni posamezni državi ter pri katerih se upoštevajo posebnosti in cilji navedenega instrumenta.
(23)
Pri sprejemanju ukrepov v okviru te uredbe bi morali po potrebi upoštevati resolucije in priporočila Evropskega parlamenta.
(24)
Da bi področje uporabe te uredbe prilagodili hitro spreminjajočim se razmeram v tretjih državah, bi bilo treba na Komisijo prenesti pooblastilo za sprejemanje aktov v skladu s členom 290 Pogodbe o delovanju Evropske unije v zvezi s prednostnimi nalogami, določenimi v Prilogi. Zlasti je pomembno, da Komisija pri svojem pripravljalnem delu opravi ustrezna posvetovanja, vključno na ravni strokovnjakov. Komisija bi morala pri pripravi in oblikovanju delegiranih aktov zagotoviti, da so ustrezni dokumenti predloženi Evropskemu parlamentu in Svetu istočasno, pravočasno in na ustrezen način.
(25)
Za zagotovitev enotnih pogojev izvajanja te uredbe bi bilo treba na Komisijo prenesti izvedbena pooblastila. Ta pooblastila bi bilo treba izvajati v skladu z Uredbo (EU) št. 182/2011 Evropskega parlamenta in Sveta (6). Ob upoštevanju narave teh izvedbenih aktov, zlasti naravnanosti njihovih politik ali finančnih posledic, bi bilo treba za njihovo sprejetje načeloma uporabiti postopek pregleda, razen za tehnične izvedbene ukrepe majhnega finančnega obsega.
(26)
Skupna pravila in postopki za izvajanje instrumentov Unije za financiranje zunanjega delovanja so določeni v Uredbi (EU) št. 236/2014 Evropskega parlamenta in Sveta (7).
(27)
Ta uredba določa za njeno obdobje uporabe finančna sredstva, ki pomenijo v okviru letnega proračunskega postopka za Evropski parlament in Svet prednostni referenčni znesek v smislu točke 17 Medinstitucionalnega sporazuma z dne 2. decembra 2013 med Evropskim parlamentom, Svetom in Komisijo o proračunski disciplini, sodelovanju v proračunskih zadevah in dobrem finančnem poslovodenju (8).
(28)
Organizacija in delovanje Evropske službe za zunanje delovanje sta določeni v Sklepu Sveta 2010/427/EU (9).
(29)
Ker ciljev te uredbe, in sicer vzpostavitve partnerskega instrumenta za sodelovanje s tretjimi državami, države članice ne morejo zadovoljivo doseči, temveč se zaradi obsega ukrepa lažje dosežejo na ravni Unije, lahko Unija sprejme ukrepe v skladu z načeloma subsidiarnosti iz člena 5 PEU. V skladu z načelom sorazmernosti iz navedenega člena ta uredba ne presega tistega, kar je potrebno za uresničitev navedenih ciljev.
(30)
Obdobje uporabe te uredbe je primerno prilagoditi obdobju uporabe Uredbe Sveta (EU, Euratom) št. 1311/2013 (10). Zato bi bilo treba to uredbo uporabljati od 1. januarja 2014 do 31. decembra 2020-
SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:
Člen 1
Predmet urejanja in cilji
1. Ta uredba vzpostavlja instrument partnerstva za sodelovanje s tretjimi državami (v nadaljnjem besedilu: instrument partnerstva) z namenom uveljavljanja in spodbujanja interesov Unije in skupnih interesov. Instrument partnerstva podpira ukrepe, ki omogočajo učinkovito in prožno uresničevanje ciljev, zastavljenih v dvostranskih, regionalnih ali večstranskih odnosih Unije s tretjimi državami, in prispeva k reševanju izzivov svetovnega pomena in zagotavlja ustrezno nadaljnje ukrepanje na podlagi odločitev, sprejetih na večstranski ravni.
2. Ukrepi, ki se financirajo na podlagi tega instrumenta partnerstva, odražajo naslednje posebne cilje Unije:
(a)
podpiranje strategij Unije za dvostranska, regionalna in medregionalna partnerstva za sodelovanje s spodbujanjem dialoga o usmeritvah ter oblikovanjem skupnih pristopov k izzivom svetovnega pomena in odzivov nanje. Doseganje tega cilja se meri med drugim na podlagi napredka, ki ga ključne partnerske države dosežejo pri boju proti podnebnim spremembam ali pri uveljavljanju okoljskih standardov Unije;
(b)
izvajanje mednarodne razsežnosti strategije Evropa 2020. Doseganje tega cilja se meri s tem, v kolikšni meri ključne partnerske države upoštevajo politike in cilje strategije Evropa 2020;
(c)
izboljšanje dostopa do trgov partnerskih držav ter trgovinskih, naložbenih in poslovnih priložnosti za podjetja Unije- ob hkratni odpravi ovir za dostop do trga in naložb - prek gospodarskih partnerstev ter poslovnega in zakonodajnega sodelovanja. Doseganje tega cilja se meri na podlagi deleža Unije v zunanji trgovini s ključnimi partnerskimi državami ter trgovinskih in naložbenih tokov v partnerske države, katerim so izrecno namenjene dejavnosti, programi in ukrepi iz te uredbe;
(d)
krepitev splošnega razumevanja in prepoznavnosti Unije in njene vloge v svetu z javno diplomacijo, stiki med ljudmi, sodelovanjem na področju izobraževanja in na akademskem področju, sodelovanjem skupin možganskih trustov ter dejavnostmi ozaveščanja za uveljavljanje vrednot in interesov Unije. Doseganje tega cilja se lahko med drugim meri z javnomnenjskimi raziskavami ali vrednotenji.
Člen 2
Področje uporabe
1. Ta uredba podpira zlasti ukrepe sodelovanja z državami, s katerimi ima Unija strateški interes za spodbujanje povezav, zlasti z razvitimi državami in državami v razvoju, ki imajo vse vidnejšo vlogo v svetovnih zadevah, vključno v zunanji politiki, mednarodnem gospodarstvu in trgovini, večstranskih forumih in globalnem upravljanju ter reševanju izzivov svetovnega pomena, ali v katerih ima Unija druge pomembne interese.
2. Brez poseganja v odstavek 1 so lahko vse tretje države, regije in ozemlja upravičeni do sodelovanja na podlagi te uredbe.
Člen 3
Splošna načela
1. Unija si prizadeva z dialogom in sodelovanjem s tretjimi državami spodbujati, oblikovati in krepiti načela demokracije, enakopravnosti, spoštovanja človekovih pravic in temeljnih svoboščin ter načela pravne države, na katerih temelji.
2. Za povečanje učinka pomoči Unije se uporabi diferenciran in prožen pristop, kadar je to ustrezno, pri oblikovanju sodelovanja s tretjimi državami, da bi se upoštevale njihove gospodarske, družbene in politične razmere ter posebni interesi, prednostne naloge politik in strategije Unije.
3. Unija spodbuja usklajen večstranski pristop k svetovnim izzivom ter krepi sodelovanje z mednarodnimi ali regionalnimi organizacijami in organi, vključno z mednarodnimi finančnimi institucijami ter agencijami, skladi in programi Združenih narodov, pa tudi drugimi dvostranskimi donatorji.
4. Unija si pri izvajanju te uredbe in oblikovanju politike, strateškega načrtovanja ter načrtovanja in izvajanja ukrepov, prizadeva zagotoviti skladnost in doslednost z drugimi področji zunanjega delovanja, zlasti z instrumentom za razvojno sodelovanje in z drugimi zadevnimi politikami Unije.
5. Kadar je ustrezno, ukrepi, ki se financirajo na podlagi te uredbe, temeljijo na politikah sodelovanja, določenih v instrumentih, kot so sporazumi, deklaracije in akcijski načrti, dogovorjeni med Unijo in zadevnimi mednarodnimi organizacijami ter med Unijo in zadevnimi tretjimi državami in regijami.
Ukrepi, financirani na podlagi te uredbe zajemajo tudi področja, povezana z uveljavljanjem posebnih interesov Unije, prednostnih nalog njenih politik in strategij.
6. Podpora Unije v okviru te uredbe se izvaja v skladu z Uredbo (EU) št. 236/2014.
Člen 4
Načrtovanje programov in okvirna dodelitev sredstev
1. Komisija sprejme večletne okvirne programe v skladu s postopkom pregleda iz člena 16(3) Uredbe (EU) št. 236/2014.
2. V večletnih okvirnih programih se določijo strateški in/ali skupni interesi ter prednostne naloge Unije, pa tudi posebni cilji in pričakovani rezultati. Za države ali regije, za katere je bil sprejet skupni okvirni dokument, ki določa celovito strategijo Unije, večletni okvirni programi temeljijo na tem dokumentu.
3. V večletnih okvirnih programih se določijo tudi prednostna področja financiranja Unije ter očrtata okvirna skupna dodelitev sredstev ter okvirna dodelitev sredstev po prednostnih področjih in po partnerskih državah ali skupinah partnerskih držav za zadevno obdobje, vključno s sodelovanjem v globalnih pobudah. Ti zneski se lahko po potrebi izrazijo v obliki razpona.
4. V večletnih okvirnih programih je lahko predviden znesek sredstev, nižji od 5 % skupne vsote, ki ni dodeljen prednostnemu področju ali partnerski državi oziroma skupini držav. Ta sredstva se dodelijo v skladu s členom 2(2), (3) in (5) Uredbe (EU) št. 236/2014.
5. Za namene spreminjanja večletnih okvirnih programov se lahko v ustrezno utemeljenih nujnih primerih uporabi postopek iz člena 16(4) Uredbe (EU) št. 236/2014.
6. Komisija lahko za dosego ciljev iz člena 1 pri sodelovanju s tretjimi državami upošteva geografsko bližino najbolj oddaljenih regij Unije ter čezmorskih držav in ozemelj.
7. Pri vsakršnem načrtovanju ali pregledu programov, ki se izvede po objavi vmesnega poročila o pregledu iz člena 17 Uredbe (EU) št. 236/2014 (v nadaljnjem besedilu: vmesno poročilo o pregledu), se upoštevajo rezultati, ugotovitve in zaključki iz navedenega poročila.
Člen 5
Tematske prednostne naloge
Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 6 za spremembo tematskih prednostnih nalog, kakor so opredljene v Prilogi k tej uredbi, katerim se na podlagi te uredbe dodeli pomoč Unije. Komisija po objavi vmesnega poročila o pregledu in na podlagi priporočil iz navedenega poročila sprejme delegirani akt za spremembo Priloge k tej uredbi do 31. marca 2018,
Člen 6
Izvajanje pooblastila
1. Pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov iz člena 5 je preneseno na Komisijo pod pogoji, določenimi v tem členu
2. Pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov iz člena 5 se prenese na Komisijo za obdobje veljavnosti te uredbe.
3. Pooblastilo iz člena 5 lahko kadar koli prekliče Evropski parlament ali Svet. Z odločitvijo o preklicu preneha veljati prenos pooblastila, naveden v tej odločitvi. Odločitev začne učinkovati dan po njeni objavi v Uradnem listu Evropske unije ali na poznejši dan, ki je v njej določen. Odločitev ne vpliva na veljavnost že veljavnih delegiranih aktov.
4. Takoj ko Komisija sprejme delegirani akt, o tem istočasno uradno obvesti Evropski parlament in Svet.
5. Delegirani akt, sprejet v skladu s členom 5, začne veljati le, če niti Evropski parlament niti Svet ne nasprotuje delegiranemu aktu v roku dveh mesecev od uradnega obvestila Evropskemu parlamentu in Svetu o tem aktu ali če sta pred iztekom tega roka tako Evropski parlament kot Svet obvestila Komisijo, da mu ne bosta nasprotovala. Ta rok se na pobudo Evropskega parlamenta ali Sveta podaljša za dva meseca.
Člen 7
Odbor
Komisiji pomaga odbor za instrument partnerstva. Ta odbor je odbor v smislu Uredbe (EU) št. 182/2011.
Člen 8
Finančna sredstva
1. Finančna sredstva za izvajanje te uredbe za obdobje 2014-2020 znašajo 954 765 000 EUR.
Evropski parlament in Svet odobrita letne odobritve v okviru omejitev iz večletnega finančnega okvira.
2. V skladu s členom 18(4) Uredbe (EU) št. 1288/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (11) je za spodbujanje mednarodne razsežnosti visokega šolstva ukrepom za učno mobilnost v ali iz partnerskih držav, v smislu Uredbe (EU) št. 1288/2013 ter za sodelovanje in dialog o usmeritvah z organi, institucijami in organizacijami iz teh držav, dodeljenih približno 1 680 000 000 EUR iz različnih instrumentov za financiranje zunanjega delovanja, in sicer iz instrumenta za razvojno sodelovanje, evropskega instrumenta sosedstva, ustanovljenega z Uredbo (EU) št. 232/2014 Evropskega parlamenta in Sveta (12), instrumenta za predpristopno pomoč (IPA II), ustanovljenega z Uredbo (EU) št. 231/2014 Evropskega parlamenta in Sveta (13) in instrumenta partnerstva. Za uporabo navedenih sredstev se uporablja Uredba (EU) št. 1288/2013
Sredstva bodo na voljo v obliki dveh večletnih dodelitev, ki bosta zajemali prva štiri oziroma preostala tri leta. Dodelitev teh sredstev se bo odražala v večletnih okvirnih programih, ki so določeni v tej uredbi, v skladu z opredeljenimi potrebami in prednostnimi nalogami zadevnih držav. Dodelitev sredstev se lahko v primeru nepredvidenih okoliščin večjih razsežnosti ali pomembnih političnih sprememb revidira v skladu prednostnimi nalogami zunanjega delovanja Unije
3. Ukrepi, ki sodijo v področje uporabe Uredbe (EU) št. 1288/2013, so financirani na podlagi instrumenta partnerstva le, če niso upravičeni do financiranja na podlagi drugih instrumentov za financiranje zunanjega delovanja ter dopolnjujejo ali krepijo druge pobude v okviru te uredbe.
Člen 9
Evropska služba za zunanje delovanje
Ta uredba se uporablja v skladu s Sklepom 2010/427/EU.
Člen 10
Začetek veljavnosti
Ta uredba začne veljati dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
Uporablja se od 1. januarja 2014 do 31. decembra 2020.
Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.
V Strasbourgu, 11. marca 2014