NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 715/2013
ze dne 25. července 2013,
kterým se stanoví kritéria vymezující, kdy měděný šrot přestává být odpadem ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/98/ES
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2008/98/ES ze dne 19. listopadu 2008 o odpadech a o zrušení některých směrnic (1), a zejména na čl. 6 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Z vyhodnocení některých toků odpadu vyplývá, že pro recyklační trhy s měděným šrotem by bylo přínosem, kdyby byla vypracována zvláštní kritéria stanovující, kdy měděný šrot získaný z odpadu přestává být odpadem. Tato kritéria by měla zajistit vysokou úroveň ochrany životního prostředí. Neměla by mít vliv na klasifikaci využitelného měděného šrotu jako odpadu platnou ve třetích zemích.
(2)
Podle zpráv Společného výzkumného střediska Evropské komise existuje trh a poptávka po měděném šrotu, který lze použít jako surovinu pro výrobu neželezných kovů. Měděný šrot by proto měl být dostatečně čistý a měl by splňovat příslušné normy nebo specifikace vyžadované hutnictvím neželezných kovů.
(3)
Kritéria stanovující, kdy měděný šrot přestává být odpadem, by měla zajistit, aby měděný šrot získaný procesem využití odpadů splňoval technické požadavky pro hutnictví neželezných kovů, byl v souladu s platnými právními předpisy a normami pro výrobky a neměl celkově nepříznivé dopady na životní prostředí nebo lidské zdraví. Podle zpráv Společného výzkumného střediska Evropské komise navržená kritéria týkající se odpadů používaných jako vstupní materiál pro proces využití, postupů a technik zpracování, jakož i měděného šrotu získaného procesem využití odpadů tyto cíle splňují, protože by měla vést k produkci měděného šrotu bez nebezpečných vlastností a dostatečně prostého složek jiných než měď a nekovových příměsí.
(4)
Za účelem zajištění souladu s těmito kritérii je vhodné stanovit, aby byly vydány informace o měděném šrotu, který přestal být odpadem, a aby byl zaveden systém řízení.
(5)
Budou-li na základě sledování vývoje situace na trhu s měděným šrotem zaznamenány nepříznivé účinky na recyklační trhy s měděným šrotem, zejména pokud jde o dostupnost tohoto šrotu a přístup k němu, může dojít k tomu, že bude nutno tato kritéria přezkoumat.
(6)
S ohledem na to, aby se provozovatelé mohli přizpůsobit těmto kritériím, která stanoví, kdy měděný šrot přestává být odpadem, je vhodné stanovit, aby se toto nařízení použilo až po uplynutí přiměřeně dlouhého období.
(7)
Výbor zřízený podle článku 39 směrnice 2008/98/ES nevydal k opatřením stanoveným tímto nařízením žádné stanovisko, a Komise proto předložila Radě návrh opatření, která mají být přijata, a předala jej Evropskému parlamentu. Rada během dvouměsíční lhůty stanovené článkem 5a rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi (2) nerozhodla, a Komise proto návrh bez prodlení předložila Evropskému parlamentu. Evropský parlament proti opatření nevznesl během čtyř měsíců od výše uvedeného předání námitku,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví kritéria určující, kdy měděný šrot přestává být odpadem.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí definice stanovené směrnicí 2008/98/ES.
Kromě toho se použijí tyto definice:
1)
„měděným šrotem“ se rozumí kovový šrot obsahující převážně měď a slitiny mědi;
2)
„držitelem“ se rozumí fyzická nebo právnická osoba, která je vlastníkem měděného šrotu;
3)
„výrobcem“ se rozumí držitel, který jako první předává měděný šrot jinému držiteli ve stavu, kdy tento měděný šrot přestal být odpadem;
4)
„dovozcem“ se rozumí jakákoliv fyzická či právnická osoba usazená v Unii, která dováží na celní území Unie měděný šrot, který přestal být odpadem;
5)
„kvalifikovanými zaměstnanci“ se rozumí zaměstnanci, kteří jsou na základě svých zkušeností či odborné přípravy kvalifikováni k monitorování a posuzování vlastností měděného šrotu;
6)
„vizuální prohlídkou“ se rozumí prohlídka všech částí dodávky měděného šrotu lidskými smysly nebo za použití jakéhokoli nespecializovaného vybavení;
7)
„dodávkou“ se rozumí určité množství měděného šrotu určeného k přepravě od původce k dalšímu držiteli, které může být uloženo v jedné nebo více přepravních jednotkách, například v kontejnerech.
Článek 3
Kritéria pro měděný šrot
Měděný šrot přestává být odpadem, jsou-li při jeho přepravě od výrobce k dalšímu držiteli splněny všechny tyto podmínky:
1)
měděný šrot získaný procesem využití splňuje kritéria uvedená v oddílu 1 přílohy I;
2)
odpad používaný jako vstupní materiál pro proces využití splňuje kritéria uvedená v oddílu 2 přílohy I;
3)
odpad používaný jako vstupní materiál pro proces využití byl zpracován v souladu s kritérii, která jsou uvedena v oddílu 3 přílohy I;
4)
výrobce vyhověl požadavkům uvedeným v článcích 4 a 5.
Článek 4
Prohlášení o shodě
1. Výrobce nebo dovozce vydají ke každé dodávce měděného šrotu prohlášení o shodě podle vzoru uvedeného v příloze II.
2. Výrobce nebo dovozce předají toto prohlášení o shodě dalšímu držiteli dodávky měděného šrotu. Ponechají si kopii tohoto prohlášení o shodě nejméně jeden rok od data jeho vystavení a na požádání ji předloží příslušným orgánům.
3. Prohlášení o shodě může být v elektronické podobě.
Článek 5
Systém řízení
1. Výrobce zavede vhodný systém řízení umožňující prokázání shody s kritérii, na něž se odkazuje v článku 3.
2. Systém řízení zahrnuje řadu dokumentovaných postupů, které se týkají všech těchto aspektů:
a)
monitorování kvality měděného šrotu získaného procesem využití podle ustanovení oddílu 1 přílohy I (včetně odběru a rozboru vzorků);
b)
účinnosti monitorování záření podle oddílu 1.5 přílohy I;
c)
vstupní kontroly odpadu používaného jako vstupní materiál pro proces využití podle oddílu 2 přílohy I;
d)
monitorování postupů a technik zpracování popsaných v oddíle 3.3 přílohy I;
e)
zpětné vazby od zákazníků, pokud jde o dodržení požadavků na kvalitu měděného šrotu;
f)
vedení záznamů o výsledcích monitorování prováděného podle písmen a) až d);
g)
přezkumu a zlepšování systému řízení;
h)
odborné přípravy zaměstnanců.
3. Systém řízení předepisuje pro každé z kritérií zvláštní monitorovací požadavky, které jsou uvedeny v příloze I.
4. Pokud některý z postupů zpracování uvedených v oddíle 3.3 přílohy I provádí předchozí držitel, zajistí výrobce, aby dodavatel zavedl systém řízení, který je v souladu s požadavky tohoto článku.
5. Subjekt posuzování shody ve smyslu nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 765/2008 (3), který získal akreditaci v souladu s uvedeným nařízením, nebo environmentální ověřovatel ve smyslu čl. 2 odst. 20 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1221/2009 (4), který je akreditovaný nebo licencovaný v souladu s tímto nařízením, ověří, že systém řízení je ve shodě s požadavky tohoto článku. Toto ověření se provádí vždy jednou za tři roky.
Za ověřovatele s dostatečnou specifickou zkušeností pro výkon ověřování uvedeného v tomto nařízení se považují pouze ověřovatelé s tímto rozsahem akreditace nebo licence podle kódů NACE daných nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1893/2006 (5):
a)
* kód NACE 38 (Shromažďování, zpracování a likvidace odpadu; zpracování odpadu k dalšímu využití) nebo
b)
* kód NACE 24 (Výroba základních kovů), zejména pak kód 24.44 (Výroba mědi).
6. Dovozce od svých dodavatelů požaduje, aby zavedli systém řízení, který splňuje požadavky odstavců 1, 2 a 3 a který ověří nezávislý externí ověřovatel.
Systém řízení u dodavatele musí být certifikován subjektem posuzování shody, který je akreditován jedním z těchto způsobů:
a)
akreditačním subjektem, který pro výkon této činnosti úspěšně prošel vzájemným hodnocením provedeným orgánem uznaným podle článku 14 nařízení (ES) č. 765/2008;
b)
environmentálním ověřovatelem, který získal akreditaci nebo licenci od akreditačního nebo licenčního orgánu v souladu s nařízením (ES) č. 1221/2009, který také podléhá vzájemnému hodnocení podle článku 31 uvedeného nařízení.
Ověřovatelé, kteří chtějí působit ve třetích zemích, musí získat zvláštní akreditaci nebo licenci, a to v souladu se specifikacemi stanovenými v nařízení (ES) č. 765/2008 nebo nařízení (ES) č. 1221/2009, a zároveň v rozhodnutí Komise 2011/832/EU (6).
7. Výrobce svůj systém řízení na požádání zpřístupní příslušným orgánům.
Článek 6
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2014.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 25. července 2013.
UREDBA KOMISIJE (EU) št. 715/2013
z dne 25. julija 2013
o merilih za določitev, kdaj odpadni baker preneha biti odpadek na podlagi Direktive 2008/98/ES Evropskega parlamenta in Sveta
EVROPSKA KOMISIJA JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
ob upoštevanju Direktive 2008/98/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 19. novembra 2008 o odpadkih in razveljavitvi nekaterih direktiv (1) ter zlasti člena 6(2) Direktive,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Ocena več tokov odpadkov je pokazala, da bi bilo za trge za recikliranje odpadnega bakra koristno, če bi se izdelala posebna merila, na podlagi katerih bi se določalo, kdaj odpadni baker, pridobljen iz odpadkov, preneha biti odpadek. Ta merila bi morala zagotavljati visoko raven varstva okolja. Ne bi smela vplivati na razvrščanje odpadnega bakra kot odpadka s strani tretjih držav.
(2)
Glede na poročila Skupnega raziskovalnega središča Evropske Komisije obstajata trg in povpraševanje po odpadnem bakru, ki se uporablja kot surovina v industriji barvnih kovin. Odpadni baker bi zato moral biti dovolj čist in izpolnjevati zadevne standarde ali specifikacije, ki jih zahteva industrija barvnih kovin.
(3)
Merila za določitev, kdaj odpadni baker preneha biti odpadek, bi morala zagotavljati, da odpadni baker iz postopkov predelave izpolnjuje tehnične standarde industrije barvnih kovin, je v skladu z veljavno zakonodajo in standardi, ki veljajo za izdelke, in na splošno nima škodljivih vplivov na okolje ali zdravje ljudi. Poročila Skupnega raziskovalnega središča Evropske komisije so pokazala, da predlagana merila za odpadke, ki se uporabljajo kot vhodni material v postopkih predelave, za postopke in tehnike obdelave ter za odpadni baker iz postopkov predelave, izpolnjujejo te cilje, saj bi se v skladu z njimi moral proizvesti odpadni baker, ki je brez nevarnih lastnosti in v zadostni meri prost kovin, razen bakra in nekovinskih spojin.
(4)
Za zagotovitev skladnosti z merili je treba objaviti informacije o odpadnem bakru, ki ni več odpadek, in izvajati sistem upravljanja.
(5)
Merila se lahko po potrebi pregledajo, če se pri spremljanju razvoja pogojev na trgu za odpadni baker ugotovijo negativni vplivi na trg za recikliranje odpadnega bakra, zlasti v zvezi z razpoložljivostjo te odpadne kovine in dostopom do nje.
(6)
Da se bodo lahko izvajalci dejavnosti prilagodili merilom za določitev, kdaj odpadni baker preneha biti odpadek, je treba zagotoviti, da preteče ustrezno obdobje, preden se ta uredba začne uporabljati.
(7)
Odbor, ustanovljen s členom 39 Direktive 2008/98/ES, ni podal mnenja o ukrepih, določenih v tej uredbi, zato je Komisija Svetu predložila predlog glede ukrepov in ga posredovala Evropskemu parlamentu. Svet ni ukrepal v skladu z dvomesečnim rokom, določenim v členu 5a Sklepa Sveta 1999/468/ES z dne 28. junija 1999 o določitvi postopkov za uresničevanje Komisiji podeljenih izvedbenih pooblastil (2), zato je Komisija predlog nemudoma predložila Evropskemu parlamentu. Evropski parlament v štirih mesecih po predložitvi predloga temu ni nasprotoval -
SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:
Člen 1
Vsebina
Ta uredba vzpostavlja merila za določitev, kdaj odpadni baker preneha biti odpadek.
Člen 2
Opredelitev pojmov
Za namene te uredbe se uporabljajo opredelitve pojmov iz Direktive 2008/98/ES.
Poleg tega se uporabljajo naslednje opredelitve:
1.
„odpadni baker“ pomeni odpadno kovino, sestavljeno predvsem iz bakra in bakrove zlitine;
2.
„imetnik“ pomeni fizično ali pravno osebo, ki ima v posesti odpadni baker;
3.
„proizvajalec“ pomeni imetnika, ki odpadni baker prvič prenese na drugega imetnika kot odpadni baker, ki ni več odpadek;
4.
„uvoznik“ pomeni vsako fizično ali pravno osebo s stalnim prebivališčem ali sedežem v Uniji, ki pripelje odpadni baker, ki ni več odpadek, na carinsko območje Unije;
5.
„usposobljeno osebje“ pomeni osebje, ki je zaradi izkušenj ali šolanja usposobljeno za spremljanje in ocenjevanje lastnosti odpadnega bakra;
6.
„vizualni pregled“ pomeni pregled odpadnega bakra, pri katerem se vsi deli pošiljke pregledajo s človekovimi čutili ali kakršno koli nespecializirano opremo;
7.
„pošiljka“ pomeni serijo odpadnega bakra, ki naj bi jo proizvajalec dobavil drugemu imetniku in je lahko v eni ali več enotah za prevoz, na primer v zabojnikih.
Člen 3
Merila za odpadni baker
Odpadni baker ni več odpadek, kadar so ob prenosu od proizvajalca do drugega imetnika izpolnjeni vsi naslednji pogoji:
1.
odpadni baker, ki nastane v postopku predelave, izpolnjuje merila iz oddelka 1 Priloge I;
2.
odpadek, ki se uporabi kot vhodni material v postopku predelave, izpolnjuje merila iz oddelka 2 Priloge I;
3.
odpadek, ki se uporabi kot vhodni material v postopku predelave, je bil obdelan v skladu z merili iz oddelka 3 Priloge I;
4.
proizvajalec izpolnjuje zahteve iz členov 4 in 5.
Člen 4
Izjava o skladnosti
1. Proizvajalec ali uvoznik za vsako pošiljko odpadnega bakra izda izjavo o skladnosti po vzorcu iz Priloge II.
2. Proizvajalec ali uvoznik posreduje izjavo o skladnosti naslednjemu imetniku pošiljke odpadnega bakra. Proizvajalec ali uvoznik izvod izjave o skladnosti hrani vsaj eno leto po datumu izdaje in ga na zahtevo da na voljo pristojnim organom.
3. Izjava o skladnosti je lahko v elektronski obliki.
Člen 5
Sistem upravljanja
1. Proizvajalec uporablja sistem upravljanja, s katerim se lahko dokaže izpolnjevanje meril iz člena 3.
2. Sistem upravljanja vključuje sklop dokumentiranih postopkov za vsakega od naslednjih vidikov:
(a)
spremljanje kakovosti odpadnega bakra, ki nastane pri postopku predelave iz oddelka 1 Priloge I (vključno z vzorčenjem in analizo);
(b)
učinkovitost spremljanja sevanja v skladu z oddelkom 1.5 Priloge I;
(c)
nadzor sprejemljivosti odpadkov, ki se uporabijo kot vhodni material v postopku predelave v skladu z oddelkom 2 Priloge;
(d)
spremljanje postopkov in tehnik obdelave iz oddelka 3.3 Priloge I;
(e)
povratne informacije strank o izpolnjevanju zahtev glede kakovosti odpadnega bakra;
(f)
vodenje evidence rezultatov spremljanja iz točk (a) do (d);
(g)
pregled in izboljšanje sistema upravljanja;
(h)
usposabljanje uslužbencev.
3. Sistem upravljanja določa tudi posebne zahteve za spremljanje, ki so za vsako merilo določene v Prilogi I.
4. Kadar predhodni imetnik izvede katero od obdelav iz oddelka 3.3 Priloge I, proizvajalec zagotovi, da dobavitelj uporablja sistem upravljanja, ki izpolnjuje zahteve iz tega člena.
5. Organ za ugotavljanje skladnosti iz Uredbe (ES) št. 765/2008 Evropskega Parlamenta in Sveta (3), ki je pridobil akreditacijo v skladu z navedeno uredbo, ali okoljski preveritelj iz člena 2(20)(b) Uredbe (ES) št. 1221/2009 Evropskega parlamenta in Sveta (4), ki je akreditiran ali licenciran v skladu z navedeno uredbo, preveri, ali sistem upravljanja izpolnjuje zahteve iz tega člena. Preverjanje je treba opraviti vsaka tri leta.
Le preveritelji s sledečimi akreditacijami ali licencami, ki temeljijo na kodah NACE, kot so določene v Uredbi (ES) št. 1893/2006 Evropskega parlamenta in Sveta (5), imajo dovolj izkušenj za preverjanje, omenjeno v tej uredbi:
(a)
* koda NACE 38 (Zbiranje in odvoz odpadkov ter ravnanje z njimi; pridobivanje sekundarnih surovin), ali
(b)
* koda NACE 24 (Proizvodnja kovin), še zlasti vključena podkoda 24.44 (Proizvodnja bakra).
6. Uvoznik od svojih dobaviteljev zahteva, da uporabljajo sistem upravljanja, ki izpolnjuje zahteve iz odstavkov 1, 2 in 3 ter ga je preveril neodvisni zunanji preveritelj.
Dobaviteljev sistem upravljanja potrdi organ za ugotavljanje skladnosti, ki ga akreditira:
(a)
akreditacijski organ, ki ga je priznani organ iz člena 14 Uredbe (ES) št. 765/2008 uspešno medsebojno ocenil za opravljanje te dejavnosti;
(b)
okoljski preveritelj, ki ga je akreditiral ali licenciral akreditacijski ali licenčni organ v skladu z Uredbo (ES) št. 1221/2009, za katerega prav tako velja medsebojno ocenjevanje iz člena 31 navedene uredbe.
Preveritelji, ki želijo delovati v tretjih državah, morajo pridobiti posebno akreditacijo ali licenco v skladu s specifikacijami iz Uredbe (ES) št. 765/2008 ali Uredbe (ES) št. 1221/2009 ter Sklepom Komisije 2011/832/EU (6).
7. Proizvajalec na zahtevo pristojnih organov omogoči dostop do sistema upravljanja.
Člen 6
Začetek veljavnosti
Ta uredba začne veljati na dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
Uporablja se od 1. januarja 2014.
Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.
V Bruslju, 25. julija 2013