NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 285/2014
ze dne 13. února 2014,
kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 648/2012, pokud jde o regulační technické normy týkající se smluv s přímým, podstatným a předvídatelným vlivem v Unii a předcházení vyhýbání se pravidlům a povinnostem
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 648/2012 ze dne 4. července 2012 o OTC derivátech, ústředních protistranách a registrech obchodních údajů (1), a zejména na čl. 4 odst. 4 a čl. 11 odst. 14 písm. e) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Aby bylo možné určit, kdy lze OTC derivátovou smlouvu považovat za smlouvu s přímým, podstatným a předvídatelným vlivem v Unii, jakož i stanovit případy, kdy je nutné či vhodné předcházet vyhýbání se pravidlům a povinnostem vyplývajícím z jakéhokoli ustanovení nařízení (EU) č. 648/2012, měl by být vzhledem k široké škále OTC derivátových smluv přijat přístup založený na kritériích.
(2)
Vzhledem k tomu, že podle čl. 13 odst. 3 nařízení (EU) č. 648/2012 se ustanovení uvedeného nařízení považují za splněná, pokud je alespoň jedna smluvní strana usazena v zemi, pro niž Komise přijala prováděcí akt o rovnocennosti v souladu s čl. 13 odst. 2 nařízení (EU) č. 648/2012, by se tyto regulační technické normy měly vztahovat na smlouvy, jejichž obě smluvní strany jsou usazeny ve třetí zemi, jejíž právní, dohledové a vynucovací předpisy dosud nebyly prohlášeny za rovnocenné požadavkům stanoveným v uvedeném nařízení.
(3)
Určité informace o smlouvách uzavřených subjekty ze třetích zemí by byly nadále přístupné pouze příslušným orgánům třetí země. Proto by příslušné orgány Unie měly s těmito orgány úzce spolupracovat, aby bylo zajištěno, že příslušná ustanovení jsou uplatňována a vymáhána.
(4)
Protože pro úplné pochopení příslušných technických norem je zapotřebí technický pojem, měl by být tento pojem definován.
(5)
OTC derivátové smlouvy uzavřené subjekty usazenými ve třetích zemích kryté zárukou poskytnutou subjekty usazenými v Unii vytvářejí pro ručitele usazeného v Unii finanční riziko. Vzhledem k tomu, že toto riziko závisí na velikosti záruky poskytnuté finančními smluvními stranami na krytí OTC derivátových smluv, a vzhledem k propojením mezi finančními smluvními stranami ve srovnání s nefinančními smluvními stranami by se za smlouvy s přímým, podstatným a předvídatelným vlivem v Unii měly považovat pouze OTC derivátové smlouvy uzavřené subjekty usazenými ve třetích zemích, které jsou kryté zárukou, jež přesahuje určité kvantitativní limity a je poskytnuta finanční smluvní stranou usazenou v Unii.
(6)
Finanční smluvní strany usazené ve třetích zemích mohou uzavírat OTC derivátové smlouvy prostřednictvím svých poboček v Unii. Vzhledem k dopadu, jaký má činnost těchto poboček na trhu Unie, by se OTC derivátové smlouvy uzavřené mezi těmito pobočkami v Unii měly považovat za smlouvy s přímým, podstatným a předvídatelným vlivem v Unii.
(7)
OTC derivátové smlouvy uzavřené určitými smluvními stranami s hlavním cílem vyhnout se povinnosti clearingu nebo použití technik zmírňování rizika, která by se vztahovala na subjekty, jež by byly přirozenými smluvními stranami smlouvy, by se měly považovat za vyhýbání se pravidlům a povinnostem stanoveným v nařízení (EU) č. 648/2012, neboť brání dosažení záměru uvedeného nařízení, konkrétně zmírnění úvěrového rizika protistrany.
(8)
OTC derivátové smlouvy, které jsou součástí ujednání, jehož povaha nemá podnikatelské odůvodnění nebo obchodní podstatu a jehož hlavním účelem je obejít použití nařízení (EU) č. 648/2012, včetně pravidel pro podmínky osvobození, by se měly považovat za vyhýbání se pravidlům a povinnostem stanoveným v uvedeném nařízení.
(9)
Situace, kdy jednotlivé složky ujednání neodpovídají právní podstatě ujednání jako celku, kdy je ujednání realizováno způsobem, který by obvykle nebyl použit při postupu, jenž se obecně považuje za rozumné obchodní chování, kdy ujednání nebo řada ujednání obsahují prvky, jejichž důsledkem je neutralizace nebo anulace jejich vzájemné ekonomické podstaty, nebo kdy jednotlivé transakce mají cyklickou povahu, by se měly považovat za signály fingovaného ujednání nebo řady ujednání.
(10)
Technické normy týkající se smluv s přímým, podstatným a předvídatelným vlivem v Unii i technické normy týkající se předcházení vyhýbání se pravidlům a povinnostem stanoveným v nařízení (EU) č. 648/2012 je vhodné stanovit v jediném nástroji, protože oba soubory technických norem se týkají povinnosti clearingu a použití technik zmírňování rizika. Kromě toho mají společné znaky, jako je jejich použití na smlouvy, jejichž smluvní strany by nepodléhaly povinnosti clearingu nebo použití technik zmírňování rizika, jestliže by nebyly splněny podmínky čl. 4 odst. 1 písm. a) bodu v) a čl. 11 odst. 14 písm. e) nařízení (EU) č. 648/2012 upřesněné dále v tomto nařízení.
(11)
Jelikož subjekty třetích zemí, jichž se tyto regulační technické normy dotýkají, potřebují čas k zajištění splnění požadavků nařízení (EU) č. 648/2012, pokud jejich OTC derivátové smlouvy splňují podmínky stanovené v těchto regulačních technických normách a jsou považovány za smlouvy s přímým, podstatným a předvídatelným vlivem v Unii, je vhodné odložit použití ustanovení obsahujících dané podmínky o šest měsíců.
(12)
Toto nařízení vychází z návrhu regulačních technických norem předložených Komisi Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy.
(13)
Evropský orgán pro cenné papíry a trhy v souladu s článkem 10 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1095/2010 (2) uskutečnil otevřené veřejné konzultace o návrzích regulačních technických norem, analyzoval možné související náklady a přínosy a požádal o stanovisko skupinu subjektů působících v oblasti cenných papírů a trhů zřízenou podle článku 37 uvedeného nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použije tato definice:
„zárukou“ se rozumí výslovně zdokumentovaný právní závazek ručitele pokrýt platby částek, které jsou nebo by mohly být splatné na základě OTC derivátových smluv krytých danou zárukou a uzavřených subjektem, v jehož prospěch byla záruka poskytnuta, oprávněnému subjektu, dojde-li k selhání definovanému v záruce nebo neprovede-li subjekt, v jehož prospěch byla záruka poskytnuta, příslušné platby.
Článek 2
Smlouvy s přímým, podstatným a předvídatelným vlivem v Unii
1. OTC derivátová smlouva se považuje za smlouvu s přímým, podstatným a předvídatelným vlivem v Unii, pokud alespoň jednomu subjektu ze třetí země byla finanční smluvní stranou usazenou v Unii poskytnuta záruka, která kryje celý jeho závazek plynoucí z dané OTC derivátové smlouvy nebo jeho část a splňuje obě tyto podmínky:
a)
kryje celý závazek subjektu ze třetí země vyplývající z jedné nebo více OTC derivátových smluv v souhrnné pomyslné výši nejméně 8 miliard EUR nebo ekvivalentu v příslušné cizí měně nebo kryje pouze část závazku subjektu ze třetí země vyplývajícího z jedné nebo více OTC derivátových smluv v souhrnné pomyslné výši nejméně 8 miliard EUR nebo ekvivalentu v příslušné cizí měně vydělené procentním podílem závazku krytým zárukou;
b)
je rovna nejméně 5 % součtu stávajících expozic, jak je definuje čl. 272 bod 17 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 (3), v OTC derivátových smlouvách finanční smluvní strany usazené v Unii, která záruku poskytla.
Pokud je maximální výše záruky nižší než limit stanovený v písmenu a) prvního pododstavce, nemají smlouvy kryté touto zárukou přímý, podstatný a předvídatelný vliv v Unii, ledaže by částka záruky byla zvýšena, přičemž v takovém případě ručitel v den zvýšení záruky znovu posoudí přímý, podstatný a předvídatelný vliv smluv v Unii podle podmínek stanovených v písmenech a) a b) prvního pododstavce.
Pokud závazek vyplývající z jedné nebo více OTC derivátových smluv nedosahuje limitu stanoveného v písmenu a) prvního pododstavce, nepovažují se tyto smlouvy za smlouvy s přímým, podstatným a předvídatelným vlivem v Unii, a to ani tehdy, jestliže se maximální výše záruky kryjící tento závazek rovná limitu stanovenému v písmenu a) prvního pododstavce nebo je vyšší, ani je-li splněna podmínka stanovená v písmenu b) prvního pododstavce.
V případě zvýšení závazku vyplývajícího z OTC derivátových smluv nebo snížení stávající expozice ručitel znovu posoudí, zda jsou podmínky stanovené v písmenech a) a b) prvního pododstavce splněny. Posouzení se provádí v den zvýšení závazku pro podmínku stanovenou v písmenu a) prvního pododstavce a měsíčně pro podmínku stanovenou v písmenu b) prvního pododstavce.
OTC derivátové smlouvy v souhrnné pomyslné výši nejméně 8 miliard EUR nebo ekvivalentu v příslušné cizí měně uzavřené před poskytnutím nebo zvýšením záruky a následně kryté zárukou, jež splňuje podmínky stanovené v písmenech a) a b) prvního pododstavce, se považují za smlouvy s přímým, podstatným a předvídatelným vlivem v Unii.
2. OTC derivátová smlouva se považuje za smlouvu s přímým, podstatným a předvídatelným vlivem v Unii, pokud oba subjekty usazené ve třetí zemi uzavřou tuto smlouvu prostřednictvím svých poboček v Unii a byly by považovány za finanční smluvní strany, pokud by byly usazeny v Unii.
Článek 3
Případy, kdy je nutné či vhodné předcházet vyhýbání se pravidlům nebo povinnostem stanoveným v nařízení (EU) č. 648/2012
1. OTC derivátová smlouva se považuje za smlouvu, jejímž účelem je obejít provádění určitých ustanovení nařízení (EU) č. 648/2012, pokud při posouzení smlouvy jako celku a zohlednění všech okolností lze ze způsobu, jakým byla uzavřena, usuzovat, že jejím hlavním účelem je vyhnout se provádění určitých ustanovení uvedeného nařízení.
2. Pro účely odstavce 1 se smlouva považuje za smlouvu, jejímž hlavním účelem je vyhnout se provádění určitých ustanovení nařízení (EU) č. 648/2012, pokud hlavním účelem ujednání nebo řady ujednání souvisejících s touto OTC derivátovou smlouvou je zmařit záměr, smysl a účel kteréhokoli ustanovení nařízení (EU) č. 648/2012, jež by se jinak použilo, včetně případů, kdy je smlouva součástí fingovaného ujednání nebo řady ujednání.
Ujednání, které ve svém základu nemá podnikatelské odůvodnění, obchodní podstatu nebo relevantní ekonomické důvody a jehož součástí je jakákoli smlouva, transakce, plán, opatření, operace, dohoda, podpora, srozumění, příslib, závazek nebo událost, se považuje za fingované ujednání. Ujednání se může skládat z více než jednoho kroku nebo části.
Článek 4
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 2 se použije ode dne 10. října 2014.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 13. února 2014.
DELEGIRANA UREDBA KOMISIJE (EU) št. 285/2014
z dne 13. februarja 2014
o dopolnitvi Uredbe (EU) št. 648/2012 Evropskega parlamenta in Sveta glede regulativnih tehničnih standardov v zvezi z neposrednim, znatnim in predvidljivim učinkom pogodb v Uniji ter preprečitvijo izogibanja predpisom in obveznostim
(Besedilo velja za EGP)
EVROPSKA KOMISIJA JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 648/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. julija 2012 o izvedenih finančnih instrumentih OTC, centralnih nasprotnih strankah in repozitorijih sklenjenih poslov (1) ter zlasti člena 4(4) in točke (e) člena 11(14) Uredbe,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Da bi glede na precejšnjo raznolikost pogodb o izvedenih finančnih instrumentih OTC določili, kdaj velja, da ima pogodba o izvedenih finančnih instrumentih OTC neposreden, znaten in predvidljiv učinek v Uniji, in primere, kjer je potrebno ali ustrezno preprečiti izogibanje predpisom in obveznostim, ki izhajajo iz katere koli določbe Uredbe (EU) št. 648/2012, bi bilo treba sprejeti pristop, ki temelji na merilih.
(2)
Glede na to, da v skladu s členom 13(3) Uredbe (EU) št. 648/2012 določbe navedene uredbe veljajo za upoštevane, če ima vsaj ena od nasprotnih strank sedež v državi, za katero je Komisija sprejela izvedbeni akt o enakovrednosti v skladu s členom 13(2) Uredbe (EU) št. 648/2012, bi se morali ti regulativni tehnični standardi uporabljati za pogodbe, kjer imata obe nasprotni stranki sedež v tretji državi, katere pravne, nadzorne in izvršilne ureditve še niso bile razglašene za enakovredne zahtevam, določenim v navedeni uredbi.
(3)
Nekatere informacije o pogodbah, ki jih sklenejo subjekti iz tretjih držav, bi bile še vedno na voljo samo pristojnim organom tretjih držav. Zato bi morali pristojni organi Unije tesno sodelovati s temi organi za zagotavljanje, da se zadevne določbe uporabljajo in izvršujejo.
(4)
Glede na to, da je za celovito razumevanje ustreznih tehničnih standardov potreben tehničen izraz, je treba ta izraz opredeliti.
(5)
Pogodbe o izvedenih finančnih instrumentih OTC, ki jih sklenejo subjekti s sedežem v tretjih državah, krite z jamstvom subjektov s sedežem v Uniji, ustvarjajo finančno tveganje za garanta s sedežem v Uniji. Glede na to, da bi bilo tveganje odvisno od velikosti jamstva, ki ga za kritje pogodb o izvedenih finančnih instrumentih OTC nudijo finančne nasprotne stranke, in glede na medsebojno povezanost med finančnimi nasprotnimi strankami v primerjavi z nefinančnimi nasprotnimi strankami bi poleg tega morale samo pogodbe o izvedenih finančnih instrumentih OTC, ki so jih sklenili subjekti s sedežem v tretjih državah, krite z jamstvom, ki presega nekatere količinske omejitve in ga zagotovijo finančne nasprotne stranke s sedežem v Uniji, veljati za pogodbe, ki imajo neposreden, znaten in predvidljiv učinek v Uniji.
(6)
Finančne nasprotne stranke s sedežem v tretjih državah lahko sklenejo pogodbe o izvedenih finančnih instrumentih OTC prek svojih podružnic v Uniji. Glede na vpliv dejavnosti teh podružnic na trg Unije bi morale pogodbe o izvedenih finančnih instrumentih OTC, sklenjene med navedenimi podružnicami v Uniji, veljati za pogodbe, ki imajo neposreden, znaten in predvidljiv učinek v Uniji.
(7)
Pogodbe o izvedenih finančnih instrumentih OTC, ki jih sklenejo določene nasprotne stranke z glavnim namenom izogibanja uporabi obveznosti kliringa ali tehnik zmanjševanja tveganja, ki se uporabljajo za subjekte, ki bi bili običajno nasprotne stranke pogodbe, bi se morale obravnavati kot izogibanje predpisom in obveznostim, določenim v Uredbi (EU) št. 648/2012, saj ovirajo doseganje cilja te uredbe, tj. zmanjšanja kreditnega tveganja nasprotne stranke.
(8)
Pogodbe o izvedenih finančnih instrumentih OTC, ki so del ureditve, ki ne temelji na poslovni logiki ali komercialni vsebini, njihov glavni namen pa je izogibanje uporabi Uredbe (EU) št. 648/2012, vključno s predpisi v zvezi s pogoji za izvzetje, bi se morale obravnavati kot izogibanje predpisom in obveznostim, določenim v navedeni uredbi.
(9)
Razmere, ko posamezni sestavni deli ureditve niso skladni s pravno vsebino ureditve kot celote, ko se ureditev izvaja na način, ki se v primeru razumnega poslovanja običajno ne bi uporabljal, ko ureditev ali niz ureditev vključuje elemente, ki imajo učinek izravnavanja ali izničevanja njihove vzajemne gospodarske vsebine, in ko so transakcije krožne narave, bi bilo treba obravnavati kot pokazatelje umetne ureditve ali umetnega niza ureditev.
(10)
Zaželeno je, da se zagotovijo tehnični standardi glede pogodb, ki imajo neposreden, znaten in predvidljiv učinek v Uniji, ter tudi tehnični standardi v zvezi s preprečevanjem izogibanja predpisom in obveznostim, ki so v Uredbi (EU) št. 648/2012 opredeljeni v enem samem instrumentu, saj se oba niza tehničnih standardov nanašata na obveznost kliringa in tehnike za zmanjševanje tveganja. Poleg tega imata niza skupne značilnosti, kot je njuna uporaba za pogodbo, v kateri nasprotnim strankam ni treba upoštevati obveznosti kliringa ali tehnik zmanjševanja tveganja, če pogoji iz člena 4(1)(a)(v) in člena 11(14)(e) Uredbe (EU) št. 648/2012, podrobneje opredeljeni s to uredbo, niso bili izpolnjeni.
(11)
Ker subjekti iz tretjih držav, na katere vplivajo ti regulativni tehnični standardi, potrebujejo čas, da zagotovijo upoštevanje zahtev iz Uredbe (EU) št. 648/2012, če njihove pogodbe o izvedenih finančnih instrumentih OTC izpolnjujejo pogoje, določene v teh regulativnih tehničnih standardih, saj za njih velja, da imajo neposreden, znaten in predvidljiv učinek v Uniji, je primerno preložiti uporabo določbe, ki vsebuje te pogoje, za šest mesecev.
(12)
Ta uredba temelji na osnutkih regulativnih tehničnih standardov, ki jih je Evropski organ za vrednostne papirje in trge predložil Komisiji.
(13)
V skladu s členom 10 Uredbe (EU) št. 1095/2010 Evropskega parlamenta in Sveta (2) je ESMA o osnutkih regulativnih tehničnih standardov opravila javna posvetovanja, analizirala morebitne s tem povezane stroške in koristi ter zahtevala mnenje interesne skupine za vrednostne papirje in trge, ustanovljene v skladu s členom 37 navedene uredbe -
SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:
Člen 1
Opredelitve pojmov
V tej uredbi se uporablja naslednja opredelitev pojmov:
„jamstvo“ pomeni izrecno dokumentirano pravno obveznost garanta, da krije plačila zneskov, zapadlih ali ki lahko postanejo zapadli v skladu s pogodbami o izvedenih finančnih instrumentih OTC, ki jih navedeno jamstvo krije in jih je sklenil zajamčeni subjekt, upravičencu v primeru neplačila, kakor je opredeljeno v jamstvu, ali ko zajamčeni subjekt ni izvedel plačila.
Člen 2
Pogodbe z neposrednim, znatnim in predvidljivim učinkom v Uniji
1. Za pogodbe o izvedenih finančnih instrumentih OTC velja, da imajo neposreden, znaten in predvidljiv učinek v Uniji, kadar vsaj en subjekt iz tretje države koristi jamstvo, ki ga zagotovi finančna nasprotna stranka s sedežem v Uniji, ki krije vse ali del njegovih obveznosti iz pogodbe o izvedenih finančnih instrumentih OTC, če jamstvo izpolnjuje oba naslednja pogoja:
(a)
krije celotno obveznost subjekta iz tretje države, ki izhaja iz ene ali več pogodb o izvedenih finančnih instrumentih OTC v nominalni skupni vrednosti vsaj 8 milijard EUR ali enakovrednem znesku v zadevni tuji valuti, ali krije samo del obveznosti subjekta iz tretje države, ki izhaja iz ene ali več pogodb o izvedenih finančnih instrumentih OTC v nominalni skupni vrednosti vsaj 8 milijard EUR ali enakovrednem znesku v zadevni tuji valuti, ta znesek pa se deli z odstotkom kritja obveznosti;
(b)
znaša vsaj 5 % vsote tekočih izpostavljenosti, kakor so opredeljene v točki 17 člena 272 Uredbe (EU) št. 575/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (3), v pogodbah o izvedenih finančnih instrumentih OTC finančne nasprotne stranke s sedežem v Uniji, ki izdaja jamstvo.
Ko se izda jamstvo za najvišji znesek, ki je pod pragom, določenim v točki (a) prvega pododstavka, pogodbe, ki jih krije to jamstvo, nimajo neposrednega, znatnega in predvidljivega učinka v Uniji, razen če se znesek jamstva poveča. V tem primeru na dan povečanja garant ponovno oceni neposreden, znaten in predvidljiv učinek pogodb v Uniji na podlagi pogojev, določenih v točkah (a) in (b) prvega pododstavka.
Če je obveznost, ki izhaja iz ene ali več pogodb o izvedenih finančnih instrumentih OTC, pod pragom, določenim v točki (a) prvega pododstavka, za takšne pogodbe ne velja, da imajo neposreden, znaten in predvidljiv učinek v Uniji, tudi če je najvišji znesek jamstva, ki krije takšno obveznost, enak ali višji od praga, določenega v točki (a) prvega pododstavka, in tudi če je izpolnjen pogoj iz točke (b) prvega pododstavka.
Če se poveča obveznost, ki izhaja iz pogodb o izvedenih finančnih instrumentih OTC, ali zmanjša trenutna izpostavljenost, garant ponovno oceni, ali so izpolnjeni pogoji, določeni v točkah (a) in (b) prvega pododstavka. Takšna ocena se izvede na dan povečanja obveznosti za pogoj iz točke (a) prvega pododstavka in vsak mesec za pogoj iz točke (b) prvega pododstavka.
Pogodbe o izvedenih finančnih instrumentih OTC v skupni nominalni vrednosti vsaj 8 milijard EUR ali enakovrednem znesku v zadevni tuji valuti, sklenjene, preden se je jamstvo izdalo ali povečalo, in pozneje krite z jamstvom, ki izpolnjuje pogoje, določene v točkah (a) in (b) prvega pododstavka, se obravnavajo, kot da imajo neposreden, znaten in predvidljiv učinek v Uniji.
2. Za pogodbe o izvedenih finančnih instrumentih OTC velja, da imajo neposreden, znaten in predvidljiv učinek v Uniji, če dva subjekta s sedežem v tretji državi skleneta pogodbo o izvedenem finančnem instrumentu OTC prek svojih podružnic v Uniji in bi veljala za finančni nasprotni stranki, če bi imela sedež v Uniji.
Člen 3
Primeri, kjer je potrebno ali ustrezno preprečiti izogibanje predpisom ali obveznostim iz Uredbe (EU) št. 648/2012
1. Za pogodbo o izvedenih finančnih instrumentih OTC velja, da je bila zasnovana za izogibanje uporabi katere koli določbe iz Uredbe (EU) št. 648/2012, če je glavni namen načina, kako je bila navedena pogodba sklenjena, gledano v celoti in ob upoštevanju vseh okoliščin, izogibanje uporabi katere koli določbe navedene uredbe.
2. Za namene odstavka 1 se kot glavni namen pogodbe šteje izogibanje uporabi katere koli določbe Uredbe (EU) št. 648/2012, če je glavni namen ureditve ali niza ureditev, ki se nanašajo na pogodbo o izvedenih finančnih instrumentih OTC, ovirati cilj, smisel in namen kakršne koli določbe Uredbe (EU) št. 648/2012, ki bi se sicer uporabljala, tudi če je del umetne ureditve ali umetnega niza ureditev.
Ureditev, ki sama po sebi nima poslovne logike, komercialne vsebine ali zadevne gospodarske utemeljitve in je sestavljena iz pogodbe, transakcije, sheme, ukrepanja, delovanja, sporazuma, odobritve, dogovora, obljube, zaveze ali dogodka, se mora obravnavati kot umetna ureditev. Ureditev lahko obsega več kot en korak ali del.
Člen 4
Začetek veljavnosti
Ta uredba začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
Člen 2 se uporablja od 10. oktobra 2014.
Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.
V Bruslju, 13. februarja 2014