PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 12. prosince 2014
o rovnocennosti požadavků na dohled a regulaci v některých třetích zemích nebo územích pro účely zacházení s expozicemi podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013
(Text s významem pro EHP)
(2014/908/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 ze dne 26. června 2013 o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky a o změně nařízení (EU) č. 648/2012 (1), a zejména na čl. 107 odst. 4, čl. 114 odst. 7, čl. 115 odst. 4, čl. 116 odst. 5 a čl. 142 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Instituce musí splňovat kapitálové požadavky, které náležitě odrážejí rizika, jež tyto instituce podstupují (včetně úvěrového rizika), s ohledem na odlišný zeměpisný kontext, ve kterém působí. Úvěrové riziko, které instituce podstupují v souvislosti expozicemi vůči subjektům sídlícím mimo Unii, určuje u jinak stejných ostatních faktorů kvalita příslušného regulačního rámce a dohledu, který se v příslušné třetí zemi provádí.
(2)
Podle čl. 107 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013 mohou instituce zacházet s expozicemi vůči investičním podnikům, úvěrovým institucím a burzám z třetích zemí jako s expozicemi vůči institucím pouze v případě, že třetí země uplatňuje na uvedený subjekt požadavky v oblasti obezřetnostního dohledu a regulace, jež jsou přinejmenším rovnocenné požadavkům uplatňovaným v Unii.
(3)
Ustanovení čl. 114 odst. 7, čl. 115 odst. 4 a čl. 116 odst. 5 nařízení (EU) č. 575/2013 stanoví specifické rizikové váhy pro expozice vůči ústředním vládám, centrálním bankám, regionálním vládám, místním orgánům a subjektům veřejného sektoru se sídlem ve třetích zemích, které uplatňují režimy dohledu a regulace, jež jsou přinejmenším rovnocenné požadavkům uplatňovaným v Unii.
(4)
Článek 153 nařízení (EU) č. 575/2013 stanoví vzorec pro výpočet objemu rizikově vážených expozic (podle přístupu založeného na interním ratingu („přístup IRB“)) pro expozice vůči podnikům, institucím, ústředním vládám a centrálním bankám a konkrétně uvádí parametry, které mají být pro výpočet použity, včetně koeficientu korelace. Ustanovení čl. 153 odst. 2 nařízení (EU) č. 575/2013 stanoví koeficient korelace pro velké subjekty finančního sektoru. Podle čl. 142 odst. 1 bodu 4 písm. b) uvedeného nařízení je definice „velkého subjektu finančního sektoru“ splněna tehdy, pokud daný subjekt finančního sektoru nebo některá z jeho dceřiných společností podléhají právním předpisům třetí země, která uplatňuje požadavky na dohled a regulaci, jež jsou přinejmenším rovnocenné požadavkům na dohled a regulaci uplatňovaným v Unii.
(5)
Komise posoudila rovnocennost režimů dohledu a regulace ve třetích zemích s odpovídajícími režimy dohledu a regulace v Unii, aby mohla určit odpovídající hodnoty rizikově vážené expozice pro výpočet kapitálových požadavků k úvěrovému riziku souvisejícímu s expozicemi vůči určitým kategoriím subjektů sídlících ve třetích zemích.
(6)
Rovnocennost byla zjišťována na základě analýzy zaměřené na výsledky režimů dohledu a regulace třetí země, která testuje schopnost třetí země plnit stejné obecné cíle jako režimy dohledu a regulace v Unii. Cíli jsou zejména stabilita a integrita domácího i globálního finančního systému jako celku; účinná a přiměřená ochrana vkladatelů a jiných zákazníků finančních služeb; spolupráce mezi různými aktéry finančního systému, včetně regulačních orgánů a orgánů dohledu; nezávislost a účinnost dohledu a účinné provádění a prosazování příslušných mezinárodně dohodnutých standardů. Aby mohly režimy dohledu a regulace třetí země dosáhnout stejných obecných cílů jako režimy dohledu a regulace Unie, měly by splňovat řadu operativních, organizačních a kontrolních standardů, které odpovídají základním prvkům režimu dohledu a regulace Unie, jež platí pro příslušné kategorie finančních institucí. Komise posoudila režimy dohledu a regulace některých třetích zemí vztahující se na úvěrové instituce, investiční podniky a burzy, přičemž vzala v úvahu nezávislé hodnocení mezinárodních organizací, například Basilejského výboru pro bankovní dohled, Mezinárodního měnového fondu a Mezinárodní organizace komisí pro cenné papíry. Díky této analýze mohla Komise vyhodnotit rovnocennost režimů třetích zemí pro účely zacházení s příslušnými kategoriemi expozic uvedenými v článcích 107, 114, 115, 116 a 142 nařízení (EU) č. 575/2013.
(7)
Pro účely článků 114, 115 a 116 nařízení (EU) č. 575/2013 by měla rovnocennost být určena na základě režimů dohledu a regulace vztahujících se na úvěrové instituce, jelikož tyto režimy obvykle stanoví rizikovou váhu pro výpočet kapitálových požadavků k úvěrovému riziku.
(8)
Pro účely čl. 142 odst. 1 bodu 4 písm. b) nařízení (EU) č. 575/2013 se posouzení rovnocennosti omezuje na režimy dohledu a regulace vztahující se na podniky třetí země, jejichž hlavní činnost je srovnatelná s činností úvěrové instituce nebo investičního podniku v souladu s definicí uvedenou v čl. 4 odst. 1 bodem 27 uvedeného nařízení.
(9)
Na základě posouzení se zdá, že režimy dohledu a regulace, jež splňují řadu operativních, organizačních a kontrolních standardů, které odpovídají základním prvkům režimu dohledu a regulace Unie vztahujícím se na úvěrové instituce, jsou zavedeny v těchto zemích: Austrálie, Brazílie, Kanada, Čína, Guernsey, Hongkong, Indie, ostrov Man, Japonsko, Jersey, Mexiko, Monako, Saúdská Arábie, Singapur, Jihoafrická republika, Švýcarsko a USA. Z toho důvodu je vhodné považovat režimy dohledu a regulace vztahující se na úvěrové instituce se sídlem v těchto třetích zemích a územích za přinejmenším rovnocenné režimům uplatňovaným v Unii pro účely čl. 107 odst. 4 a čl. 142 odst. 1 bodu 4 písm. b) nařízení (EU) č. 575/2013.
(10)
Na základě posouzení se zdá, že režimy dohledu a regulace, jež splňují řadu operativních, organizačních a kontrolních standardů, které odpovídají základním prvkům režimu dohledu a regulace Unie vztahujícím se na investiční podniky, jsou zavedeny v těchto zemích: Austrálie, Brazílie, Kanada, Čína, Mexiko, Saúdská Arábie, Singapur, Jihoafrická republika a USA. Z toho důvodu je vhodné považovat režimy dohledu a regulace vztahující se na investiční podniky se sídlem v těchto třetích zemích za přinejmenším rovnocenné režimům uplatňovaným v Unii pro účely čl. 107 odst. 4 a čl. 142 odst. 1 bodu 4 písm. b).
(11)
Na základě posouzení se zdá, že režimy dohledu a regulace, jež splňují řadu operativních, organizačních a kontrolních standardů, které odpovídají základním prvkům režimu dohledu a regulace Unie vztahujícím se na burzy, jsou zavedeny v těchto zemích: Brazílie, Kanada, Čína, Indie, Japonsko, Mexiko, Saúdská Arábie, Singapur, Jihoafrická republika a USA. Z toho důvodu je vhodné považovat režimy dohledu a regulace těchto třetích zemí vztahující se na burzy, pokud jde o expozice vůči burzám sídlícím v těchto třetích zemích, za přinejmenším rovnocenné režimům uplatňovaným v Unii pro účely čl. 107 odst. 4 nařízení (EU) č. 575/2013.
(12)
Jediným účelem tohoto rozhodnutí je stanovit rovnocennost pro účely přidělování rizikových vah podle článků 107, 114, 115, 116 a 142 nařízení (EU) č. 575/2013.
(13)
Seznam třetích zemí a území, jejichž režimy jsou považovány za rovnocenné pro účely tohoto rozhodnutí, není konečný. Komise bude s pomocí Evropského orgánu pro bankovnictví nadále pravidelně sledovat vývoj režimů dohledu a regulace třetích zemí a území, aby bylo možné seznam třetích zemí a území uvedený v tomto rozhodnutí podle potřeby a alespoň jednou za pět let aktualizovat, a to zejména s ohledem na neustálý vývoj režimů dohledu a regulace v Unii i v globálním měřítku, přičemž se zohlední nové dostupné zdroje relevantních informací.
(14)
Pravidelným přezkumem požadavků v oblasti obezřetnostního dohledu a regulace, které jsou použitelné ve třetích zemích a územích uvedených na seznamech v přílohách, by neměla být dotčena možnost Komise provádět zvláštní přezkum týkající se konkrétní třetí země nebo území kdykoli jindy mimo období obecného přezkumu, pokud Komise musí z důvodu určitého vývoje přezkoumat uznání udělené tímto rozhodnutím. Takové přezkoumání může vést k odebrání uznání rovnocennosti.
(15)
Ustanovení v tomto rozhodnutí spolu úzce souvisí, jelikož se týkají rovnocennosti požadavků na dohled a regulaci v některých třetích zemích a územích pro účely zacházení s expozicemi podle nařízení (EU) č. 575/2013. Aby se zajistil soulad mezi uvedenými ustanoveními, která by měla vstoupit v platnost současně, a aby se institucím, na něž se tyto povinnosti vztahují, usnadnil komplexní pohled a ucelený přístup, je žádoucí zařadit určité prováděcí akty, jež vyžaduje nařízení (EU) č. 575/2013, do jediného rozhodnutí.
(16)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Evropského bankovního výboru.
(17)
Aby se zabránilo tomu, že kapitálové požadavky na úvěrové instituce a investiční podniky v Unii náhle vzrostou, má toto rozhodnutí vstoupit v platnost dne 1. ledna 2015,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rovnocennost požadavků uplatňovaných na úvěrové instituce pro účely čl. 107 odst. 4 nařízení (EU) č. 575/2013
Pro účely čl. 107 odst. 4 nařízení (EU) č. 575/2013 se třetí země a území uvedené na seznamu v příloze I tohoto rozhodnutí považují za země a území, jež na úvěrové instituce uplatňují režimy dohledu a regulace, které jsou rovnocenné režimům uplatňovaným v Unii.
Článek 2
Rovnocennost požadavků uplatňovaných na investiční podniky pro účely čl. 107 odst. 4 nařízení (EU) č. 575/2013
Pro účely čl. 107 odst. 4 nařízení (EU) č. 575/2013 se třetí země a území uvedené na seznamu v příloze II tohoto rozhodnutí považují za země a území, jež na investiční podniky uplatňují režimy dohledu a regulace, které jsou rovnocenné režimům uplatňovaným v Unii.
Článek 3
Rovnocennost požadavků uplatňovaných na burzy pro účely čl. 107 odst. 4 nařízení (EU) č. 575/2013
Pro účely čl. 107 odst. 4 nařízení (EU) č. 575/2013 se třetí země a území uvedené na seznamu v příloze III tohoto rozhodnutí považují za země a území, jež na burzy uplatňují režimy dohledu a regulace, které jsou rovnocenné režimům uplatňovaným v Unii.
Článek 4
Rovnocennost požadavků uplatňovaných na expozice vůči ústředním vládám, centrálním bankám, regionálním vládám, místním orgánům a subjektům veřejného sektoru pro účely článků 114, 115 a 116 nařízení (EU) č. 575/2013
Pro účely čl. 114 odst. 7, čl. 115 odst. 4 a čl. 116 odst. 5 nařízení (EU) č. 575/2013 se třetí země a území uvedené na seznamu v příloze IV tohoto rozhodnutí považují za země a území, jež uplatňují režimy dohledu a regulace, které jsou rovnocenné režimům uplatňovaným v Unii.
Článek 5
Rovnocennost požadavků uplatňovaných na úvěrové instituce a investiční podniky pro účely článku 142 nařízení (EU) č. 575/2013
Pro účely čl. 142 odst. 2 nařízení (EU) č. 575/2013 se třetí země a území uvedené na seznamu v příloze V tohoto rozhodnutí považují za země a území, jež uplatňují režimy dohledu a regulace, které jsou rovnocenné režimům uplatňovaným v Unii.
Článek 6
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2015.
V Bruselu dne 12. prosince 2014.
IZVEDBENI SKLEP KOMISIJE
z dne 12. decembra 2014
o enakovrednosti nadzorniških in regulativnih zahtev nekaterih tretjih držav in ozemelj za namene obravnave izpostavljenosti v skladu z Uredbo (EU) št. 575/2013 Evropskega parlamenta in Sveta
(Besedilo velja za EGP)
(2014/908/EU)
EVROPSKA KOMISIJA JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 575/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o bonitetnih zahtevah za kreditne institucije in investicijska podjetja ter o spremembi Uredbe (EU) št. 648/2012 (1) ter zlasti člena 107(4), člena 114(7), člena 115(4), člena 116(5) in člena 142(2) Uredbe,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Institucije morajo izpolnjevati kapitalske zahteve, ki ustrezno odražajo tveganja, ki jih te institucije prevzemajo, vključno s kreditnim tveganjem, ob upoštevanju značilnosti različnih geografskih območij, v katerih poslujejo. Kreditno tveganje, ki ga prevzemajo institucije, povezano z izpostavljenostmi do subjektov, ki se nahajajo zunaj Unije, se pod pogojem, da so vsi drugi dejavniki enaki, določi na podlagi kakovosti ustreznega regulativnega okvira in nadzora, ki se izvaja v zadevni tretji državi.
(2)
Člen 107(3) Uredbe (EU) št. 575/2013 institucijam omogoča, da obravnavajo izpostavljenosti do investicijskih podjetij, kreditnih institucij in borz iz tretjih držav kot izpostavljenosti do institucije samo v primeru, da v tretji državi za ta subjekt veljajo bonitetne in nadzorniške zahteve, ki so vsaj enakovredne tistim, ki se uporabljajo v Uniji.
(3)
V členu 114(7), členu 115(4) in členu 116(5) Uredbe (EU) št. 575/2013 so določene posamezne uteži tveganja, ki se uporabljajo za izpostavljenosti do enot centralne ravni držav, centralnih bank, enot regionalne ali lokalne ravni držav in subjektov javnega sektorja na območju tretjih držav, ki uporabljajo nadzorniške in regulativne ureditve, vsaj enakovredne tistim, ki se uporabljajo v Uniji.
(4)
Člen 153 Uredbe (EU) št. 575/2013 določa formulo za izračun zneskov tveganju prilagojenih izpostavljenosti za izpostavljenosti do podjetij, institucij, enot centralne ravni držav in centralnih bank v skladu s pristopom na osnovi notranjih bonitetnih ocen (pristop IRB) ter podrobnosti o parametrih, ki jih je treba uporabiti za izračun, vključno s korelacijskim koeficientom. V členu 153(2) Uredbe (EU) št. 575/2013 je določen korelacijski koeficient, ki se uporablja za velike subjekte finančnega sektorja. Da se subjekt finančnega sektorja šteje za „velik subjekt finančnega sektorja“, mora v skladu s členom 142(1)(4)(b) navedene uredbe zanj ali za najmanj eno njegovo podrejeno družbo veljati zakonodaja tretje države, v kateri veljajo zahteve glede bonitetnega nadzora, ki so vsaj enakovredne tistim v Uniji.
(5)
Za določitev ustreznih tveganju prilagojenih izpostavljenosti za izračun kapitalskih zahtev za kreditno tveganje, povezano z izpostavljenostmi do določenih kategorij subjektov, ki se nahajajo v tretjih državah, je Komisija ocenila enakovrednost nadzorniških in regulativnih ureditev tretjih držav z ustrezno nadzorniško in regulativno ureditvijo v Uniji.
(6)
Enakovrednost je bila določena z analizo regulativnih in nadzorniških ureditev tretjih držav, ki temelji na rezultatih in s katero se preverja njihova sposobnost za dosego istih splošnih ciljev, kot se dosegajo z nadzorniško in regulativno ureditvijo Unije. Cilji se nanašajo zlasti na stabilnost in integriteto domačega in globalnega finančnega sistema v celoti; učinkovitost in ustreznost zaščite vlagateljev in drugih uporabnikov finančnih storitev; sodelovanje med različnimi akterji finančnega sistema, vključno z regulatorji in nadzorniki; neodvisnost in učinkovitost nadzora ter učinkovito izvajanje in izvrševanje ustreznih mednarodno dogovorjenih standardov. Za dosego istih splošnih ciljev, kot se dosegajo z nadzorniško in regulativno ureditvijo Unije, bi morala biti nadzorniška in regulativna ureditev tretje države skladna z vrsto operativnih, organizacijskih in nadzorniških standardov, ki odražajo bistvene elemente nadzorniških in regulativnih zahtev Unije, ki se uporabljajo za ustrezne kategorije finančnih institucij. Komisija je ob upoštevanju neodvisnih ocen, ki jih pripravljajo mednarodne organizacije, kot so Baselski odbor za bančni nadzor, Mednarodni denarni sklad in Mednarodno združenje nadzornikov trga vrednostnih papirjev, ocenila nadzorniške in regulativne ureditve nekaterih tretjih držav, ki se uporabljajo za kreditne institucije, investicijska podjetja in borze. Na podlagi te analize je Komisija ocenila enakovrednost ureditev tretjih držav za namene določitve obravnave zadevnih kategorij izpostavljenosti, navedenih v členih 107, 114, 115, 116 in 142 Uredbe (EU) št. 575/2013.
(7)
Za namene členov 114, 115 in 116 Uredbe (EU) št. 575/2013 bi bilo treba enakovrednost določiti s sklicevanjem na nadzorniške in regulativne ureditve, ki se uporabljajo za kreditne institucije, saj te ureditve ponavadi določajo uteži tveganja za izračun kapitalskih zahtev za kreditno tveganje.
(8)
Za namene člena 142(1)(4)(b) Uredbe (EU) št. 575/2013 je ocena enakovrednosti omejena na nadzorniške in regulativne ureditve, ki se uporabljajo za podjetja tretjih držav, katerih glavna dejavnost je primerljiva z dejavnostjo kreditne institucije ali investicijskega podjetja v skladu z opredelitvijo iz člena 4(1)(27) navedene uredbe.
(9)
Ocena kaže, da imajo Avstralija, Brazilija, Kanada, Kitajska, Guernsey, Hongkong, Indija, Otok Man, Japonska, Jersey, Mehika, Monako, Saudova Arabija, Singapur, Južna Afrika, Švica in ZDA vzpostavljene nadzorniške in regulativne ureditve, skladne z vrsto operativnih, organizacijskih in nadzorniških standardov, ki odražajo bistvene elemente nadzorniške in regulativne ureditve Unije, ki se uporablja za kreditne institucije. Zato je primerno, da se nadzorniške in regulativne zahteve za kreditne institucije, ki se nahajajo v navedenih tretjih državah oziroma na navedenih ozemljih, štejejo za vsaj enakovredne tistim, ki se uporabljajo v Uniji za namene člena 107(4) in člena 142(1)(4)(b) Uredbe (EU) št. 575/2013.
(10)
Ocena kaže, da imajo Avstralija, Brazilija, Kanada, Kitajska, Mehika, Saudova Arabija, Singapur, Južna Afrika in ZDA vzpostavljene nadzorniške in regulativne ureditve, skladne z vrsto operativnih, organizacijskih in nadzorniških standardov, ki odražajo bistvene elemente nadzorniške in regulativne ureditve Unije, ki se uporablja za investicijska podjetja. Zato je primerno, da se nadzorniške in regulativne zahteve za investicijska podjetja, ki se nahajajo v navedenih tretjih državah, štejejo za vsaj enakovredne tistim, ki se uporabljajo v Uniji za namene člena 107(4) in člena 142(1)(4)(b).
(11)
Ocena kaže, da imajo Brazilija, Kanada, Kitajska, Indija, Japonska, Mehika, Saudova Arabija, Singapur, Južna Afrika in ZDA vzpostavljene nadzorniške in regulativne ureditve, skladne z vrsto operativnih, organizacijskih in nadzorniških standardov, ki odražajo bistvene elemente nadzorniške in regulativne ureditve Unije, ki se uporablja za borze. Zato je primerno, da se nadzorniške in regulativne zahteve navedenih tretjih držav v zvezi z izpostavljenostmi do borz, ki se nahajajo v navedenih tretjih državah, štejejo za vsaj enakovredne tistim, ki se uporabljajo v Uniji za namene člena 107(4) Uredbe (EU) št. 575/2013.
(12)
Edini namen tega sklepa je ugotoviti enakovrednost za namene določitve uteži tveganja iz členov 107, 114, 115, 116 in 142 Uredbe (EU) št. 575/2013.
(13)
Seznam tretjih držav in ozemelj, ki se za namene tega sklepa štejejo za enakovredne, ni dokončen. Komisija bo ob pomoči Evropskega bančnega organa še naprej redno spremljala razvoj nadzorniških in regulativnih ureditev tretjih držav in ozemelj ter po potrebi oziroma vsaj vsakih 5 let posodabljala sezname tretjih držav in ozemelj, določenih v tem sklepu, pri čemer bo upoštevala zlasti nenehen razvoj nadzorniških in regulativnih ureditev v Uniji in na svetovni ravni ter nove razpoložljive vire ustreznih informacij.
(14)
Redni pregledi bonitetnih in nadzorniških zahtev, ki se uporabljajo v tretjih državah in ozemljih, navedenih v prilogah, ne bi smeli posegati v možnost Komisije, da kadar koli med splošnimi pregledi izvede poseben pregled v zvezi s posamezno tretjo državo ali ozemljem, če mora zaradi razvoja dogodkov ponovno oceniti, ali enakovrednost, priznana s tem sklepom, še obstaja. Takšna ponovna ocena bi lahko imela za posledico razveljavitev priznanja enakovrednosti.
(15)
Določbe v tem sklepu so med seboj tesno povezane, saj obravnavajo enakovrednost nadzorniških in regulativnih zahtev nekaterih tretjih držav in ozemelj za namene obravnave izpostavljenosti v skladu z Uredbo (EU) št. 575/2013. Za zagotovitev skladnosti med navedenimi določbami, ki bi morale začeti veljati hkrati, ter da se institucijam, za katere veljajo navedene obveznosti, omogoči celovit pregled nad določbami in enoten dostop do njih, je zaželeno, da se nekateri izvedbeni akti, ki se zahtevajo z Uredbo (EU) št. 575/2013, vključijo v en sklep.
(16)
Ukrepi, določeni v tem sklepu, so v skladu z mnenjem Evropskega odbora za bančništvo.
(17)
Da bi se izognili nenadnemu povečanju kapitalskih zahtev za kreditne institucije in investicijska podjetja v Uniji, bi moral ta sklep začeti veljati 1. januarja 2015 -
SPREJELA NASLEDNJI SKLEP:
Člen 1
Enakovrednost zahtev, ki se uporabljajo za kreditne institucije za namene člena 107(4) Uredbe (EU) št. 575/2013
Za namene člena 107(4) Uredbe (EU) št. 575/2013 se šteje, da tretje države in ozemlja iz Priloge I k temu sklepu uporabljajo nadzorniške in regulativne ureditve za kreditne institucije, enakovredne tistim, ki se uporabljajo v Uniji.
Člen 2
Enakovrednost zahtev, ki se uporabljajo za investicijska podjetja za namene člena 107(4) Uredbe (EU) št. 575/2013
Za namene člena 107(4) Uredbe (EU) št. 575/2013 se šteje, da tretje države iz Priloge II k temu sklepu uporabljajo nadzorniške in regulativne ureditve za investicijska podjetja, enakovredne tistim, ki se uporabljajo v Uniji.
Člen 3
Enakovrednost zahtev, ki se uporabljajo za borze za namene člena 107(4) Uredbe (EU) št. 575/2013
Za namene člena 107(4) Uredbe (EU) št. 575/2013 se šteje, da tretje države iz Priloge III k temu sklepu uporabljajo nadzorniške in regulativne ureditve za borze, enakovredne tistim, ki se uporabljajo v Uniji.
Člen 4
Enakovrednost zahtev, ki se uporabljajo za izpostavljenosti do enot centralne ravni držav, centralnih bank, enot regionalne ali lokalne ravni držav in subjektov javnega sektorja, za namene členov 114, 115 in 116 Uredbe (EU) št. 575/2013
Za namene člena 114(7), člena 115(4) in člena 116(5) Uredbe (EU) št. 575/2013 se šteje, da tretje države in ozemlja iz Priloge IV k temu sklepu uporabljajo nadzorniške in regulativne ureditve, enakovredne tistim, ki se uporabljajo v Uniji.
Člen 5
Enakovrednost zahtev, ki se uporabljajo za kreditne institucije in investicijska podjetja za namene člena 142 Uredbe (EU) št. 575/2013
Za namene člena 142(2) Uredbe (EU) št. 575/2013 se šteje, da tretje države in ozemlja iz Priloge V k temu sklepu uporabljajo nadzorniške in regulativne ureditve, enakovredne tistim, ki se uporabljajo v Uniji.
Člen 6
Začetek veljavnosti
Ta sklep začne veljati 1. januarja 2015.
V Bruslju, 12. decembra 2014