NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 235/2014
ze dne 11. března 2014,
kterým se zřizuje finanční nástroj pro demokracii a lidská práva ve světě
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na články 209 a 212 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
s ohledem na stanovisko Výboru regionů (2),
v souladu s řádným legislativním postupem (3),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Toto nařízení představuje jeden z nástrojů, který přímo podporuje vnější politiky Unie, a nahrazuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1889/2006 (4). Zřizuje finanční nástroj pro prosazování a podporu demokracie a lidských práv ve světě, který umožní poskytování pomoci nezávisle na souhlasu vlád a jiných orgánů veřejné moci dotčených třetích zemí.
(2)
Článek 2 Smlouvy o Evropské unii stanoví, že Unie je založena na hodnotách úcty k lidské důstojnosti, svobody, demokracie, rovnosti, právního státu a dodržování lidských práv, včetně práv příslušníků menšin. Tyto hodnoty jsou společné členským státům ve společnosti vyznačující se pluralismem, nepřípustností diskriminace, tolerancí, spravedlností, solidaritou a rovností žen a mužů.
(3)
Podle článku 2 a čl. 3 odst. 3 Smlouvy o EU a článku 8 Smlouvy o fungování EU představuje rovnost žen a mužů základní hodnotu a cíl Unie a Unie by měla podporovat a zohledňovat rovnost žen a mužů v rámci všech svých činností.
(4)
Článek 21 Smlouvy o EU stanoví, že vnější činnost Unie má spočívat na zásadách, které se uplatnily při jejím založení, tedy na zásadách demokracie, právního státu, univerzálnosti a nedělitelnosti lidských práv a základních svobod, úcty k lidské důstojnosti, zásadách rovnosti a solidarity a dodržování zásad Charty Organizace spojených národů a mezinárodního práva.
(5)
V rámci zásad a cílů vnější činnosti Unie tvoří prosazování lidských práv, demokracie, právního státu a řádné správy věcí veřejných a podpora udržitelného růstu podporujícího začlenění dva základní pilíře rozvojové politiky Unie. Závazek dodržovat, prosazovat a chránit lidská práva a demokratické zásady je jedním z podstatných prvků smluvních vztahů Unie se třetími zeměmi.
(6)
Společné sdělení vysoké představitelky Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku a Komise ze dne 12. prosince 2011 nazvané „Lidská práva a demokracie jako priority vnější činnosti EU - na cestě k efektivnějšímu přístupu“ navrhlo konkrétní opatření pro zvýšenou účinnost a soudržnost přístupu Unie k lidským právům a demokracii.
(7)
Nástroj, který se tímto zřizuje, by měl přispívat k dosahování cílů vnější činnosti Unie, včetně cílů její rozvojové politiky, zejména pak cílů vytyčených ve společném prohlášení Rady a zástupců vlád členských států, zasedajících v Radě, Evropského parlamentu a Komise o rozvojové politice Unie nazvaném „Evropský konsensus“ a ve sdělení Komise ze dne 13. října 2011 nazvaném „Zvýšení dopadu rozvojové politiky EU: Agenda pro změnu“ a cílů politik Unie, které souvisejí s lidskými právy, včetně cílů nastíněných ve strategickém rámci a akčním plánu EU pro lidská práva a demokracii, jež Rada přijala dne 25. června 2012.
(8)
V souladu se strategickým rámcem EU pro lidská práva a demokracii a akčním plánem pro lidská práva a demokracii a za účelem začlenění zásad v oblasti lidských práv do provádění tohoto nařízení by Unie měla uplatňovat přístup založený na právech, který by zahrnoval všechna lidská práva, ať už občanská a politická, hospodářská, sociální či kulturní.
(9)
Příspěvek Unie k demokracii a právnímu státu a k prosazování a ochraně lidských práv a základních svobod se opírá o Všeobecnou deklaraci lidských práv, Mezinárodní pakt o občanských a politických právech a Mezinárodní pakt o hospodářských, sociálních a kulturních právech, jakož i o jiné nástroje pro lidská práva přijaté v rámci Organizace spojených národů a příslušné regionální nástroje pro lidská práva.
(10)
Rovnost žen a mužů, práva žen včetně posílení postavení žen a nepřípustnost diskriminace patří mezi základní lidská práva a ta jsou zásadní pro sociální spravedlnost i pro boj proti nerovnosti. Jejich prosazování by mělo být jednou z průřezových priorit tohoto nařízení.
(11)
Demokracie a lidská práva jsou neoddělitelně spojeny a vzájemně se posilují, jak připomněla Rada ve svých závěrech o podpoře demokracie v rámci vnějších vztahů EU ze dne 18. listopadu 2009. Základní svobody myšlení, svědomí a náboženského vyznání nebo přesvědčení, projevu, shromažďování a sdružování jsou předpokladem pro politický pluralismus, demokratický proces a otevřenou společnost, zatímco demokratická kontrola, vnitrostátní odpovědnost a rozdělení moci jsou nezbytné pro udržení nezávislého soudnictví a právního státu, jež jsou následně nutné pro účinnou ochranu lidských práv.
(12)
Vytváření a udržování kultury lidských práv a podpora vzniku nezávislé občanské společnosti, mimo jiné posilováním její úlohy v dané zemi a zajišťováním toho, aby byla demokracie prospěšná všem, je úkol, který je naléhavý a obtížný zejména v nově vznikajících demokraciích a v podstatě nikdy nekončí; v první řadě přísluší lidem dotčené země, čímž se však nesnižuje odpovědnost mezinárodního společenství. Vyžaduje si existenci řady institucí, včetně vnitrostátních demokratických parlamentů a místně volených shromáždění, které zajišťují účast, zastoupení, vnímavost a odpovědnost. V této souvislosti je třeba zvláštní pozornost věnovat transformujícím se zemím a dále nestabilním a postkonfliktním zemím. Měly by být zohledněny zkušenosti a poznatky získané při přechodu k demokracii v rámci unijních politik rozšíření a sousedství.
(13)
Aby bylo možné řešit tyto otázky účinně, transparentně, včas a pružně i po skončení platnosti nařízení (ES) č. 1889/2006, bude i nadále zapotřebí zvláštních finančních zdrojů a samostatného finančního nástroje, který bude moci dále nezávisle fungovat.
(14)
Pomoc Unie podle tohoto nařízení by měla být koncipována takovým způsobem, aby doplnila různé další nástroje pro provádění jejích politik souvisejících s demokracií a lidskými právy. Tyto nástroje sahají od politického dialogu a diplomatických nót až po různé nástroje finanční a technické spolupráce, včetně zeměpisně a tematicky zaměřených programů. Pomoc Unie by rovněž měla doplňovat akce více zaměřené na krizové situace uskutečňované v rámci nástroje stability zřízeného nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 230/2014 (5), včetně naléhavých opatření potřebných během prvních fází procesu transformace.
(15)
Unie má podle tohoto nařízení poskytovat pomoc, která má ve spolupráci s občanskou společností řešit globální, regionální, celostátní a místní otázky lidských práv a demokratizace. Občanskou společností se v této souvislosti rozumí všechny typy sociálních opatření prováděných jednotlivci či skupinami, jež jsou nezávislé na státu a jejichž činnosti přispívají k prosazování lidských práv a demokracie, včetně obránců lidských práv, jak je definuje Deklarace OSN o právu a povinnosti jednotlivců, skupin a společenských organizací prosazovat a chránit všeobecně uznávaná lidská práva a základní svobody (Deklarace OSN o obráncích lidských práv). Při provádění tohoto nařízení by se měly náležitě zohlednit místní strategie Unie v oblasti lidských práv pro jednotlivé země.
(16)
Cíle demokracie a lidských práv musí být čím dál tím více začleňovány do všech nástrojů pro financování vnější činnosti. Pomoc Unie podle tohoto nařízení by však měla mít navíc zvláštní doplňující a dodatečnou úlohu, která vyplývá z její globální povahy a z nezávislosti akcí na souhlasu vlád a dalších orgánů veřejné moci třetích zemí. Tato úloha by měla umožňovat spolupráci a partnerství s občanskou společností v citlivých otázkách lidských práv a demokracie, včetně požívání lidských práv migranty a práv žadatelů o azyl a vnitřně vysídlených osob, a zároveň zajišťovat pružnost a nezbytnou schopnost reagovat na měnící se situaci nebo potřeby příjemců či krizová období. Toto nařízení by mělo Unii umožnit formulovat a podporovat zvláštní cíle a opatření na mezinárodní úrovni, které nesouvisejí se zeměpisnou polohou ani s krizí a které vyžadují nadnárodní přístup nebo se vztahují na činnosti prováděné v Unii a v řadě třetích zemí. Toto nařízení by navíc mělo stanovit nezbytný rámec operacím, jakou je podpora nezávislých volebních pozorovatelských misí vedených Unií, které vyžadují soudržnost politik, jednotný systém řízení a společné normy pro realizaci.
(17)
Rozvoj a upevňování demokracie podle tohoto nařízení může případně zahrnovat poskytování strategické podpory vnitrostátním demokratickým parlamentům a ustavujícím shromážděním, zejména s cílem posílit jejich schopnost podporovat a prosazovat demokratické reformní procesy.
(18)
Unie by měla věnovat zvláštní pozornost zemím a naléhavým situacím, ve kterých jsou lidská práva a základní svobody nejvíce ohroženy a jejich nedodržování je obzvláště výrazné a systematické. V takových případech by mělo být politickou prioritou prosazovat dodržování příslušného mezinárodního práva, poskytnout místní občanské společnosti konkrétní podporu a prostředky na akce a přispět k její činnosti, jež se uskutečňuje za velmi obtížných podmínek. V těchto zemích či situacích a s cílem řešit naléhavé potřeby ochrany obránců lidských práv a demokratických aktivistů by Unie měla být schopna reagovat pružně a včas prostřednictvím rychlejších a flexibilnějších správních postupů a s využitím řady finančních mechanismů. Tak by tomu mělo být zejména v případě, kdy by výběr konkrétního postupu mohl přímo ovlivnit účinnost opatření nebo by příjemci mohli být vystaveni vážnému zastrašování, odvetným opatřením nebo jiným rizikům.
(19)
V souladu s vlastními příslušnými pokyny by měla Unie při konfliktech prosazovat, aby všechny strany konfliktu plnily své právní závazky vyplývající z mezinárodního humanitárního práva. V transformujících se zemích by měla pomoc Unie podle tohoto nařízení dále podpořit vhodné podmínky umožňující vstup politických aktérů prosazujících demokratický pluralitní systém s více politickými stranami. Toto nařízení by se měl rovněž zaměřit na prosazování demokratických struktur, rozdělení moci a odpovědné orgány veřejné moci.
(20)
Volební pozorovatelské mise Unie významně a úspěšně přispívají k demokratickým procesům ve třetích zemích. Prosazování a podpora demokracie se však zdaleka netýkají pouze samotného volebního procesu, a proto by se měl brát v potaz všechny fáze volebního cyklu. Na volební pozorovatelské mise Unie by se proto z celkového objemu finančních prostředků dostupných podle tohoto nařízení neměla vynaložit nepřiměřeně vysoká částka.
(21)
Je třeba zdůraznit význam vytvoření funkce zvláštního zástupce EU pro lidská práva. Zvláštní zástupce EU pro lidská práva by měl přispívat k jednotě, soudržnosti a účinnosti činnosti Unie a její politiky v oblasti lidských práv a pomáhat zajišťovat, aby všechny nástroje Unie a členských států byly uplatňovány konzistentním způsobem v zájmu dosažení cílů politiky Unie.
(22)
Unie by měla usilovat o co nejúčinnější využití dostupných zdrojů k optimalizaci dopadu své vnější činnosti. Toho by mělo být dosahováno soudržností a doplňkovostí nástrojů Unie pro vnější činnost, jakož i vytvářením synergie mezi tímto nařízením, ostatními nástroji Unie pro financování vnější činnosti a dalšími politikami Unie. To by mělo dále vést ke vzájemnému posílení programů navržených na základě nástrojů pro financování vnější činnosti.
(23)
V zájmu prosazování doplňkovosti svých činností mají Unie a členské státy usilovat o pravidelné výměny informací a v počáteční fázi programového procesu se vzájemně konzultovat. Unie by rovněž měla konzultovat jiné dárce a příslušné aktéry.
(24)
Komise a případně Evropská služba pro vnější činnost (ESVČ) by měly pořádat pravidelné a časté výměny názorů a informací s Evropským parlamentem. Kromě toho by měl být Evropskému parlamentu a Radě poskytnut přístup k dokumentům, aby mohly tyto orgány mohly na základě odpovídajících informací vykonávat kontrolní pravomoci podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (6). Opatření podle tohoto nařízení by měla řádně zohledňovat stanoviska Evropského parlamentu a Rady.
(25)
Unie by měla usilovat - ve vhodných případech i prostřednictvím svých delegací - o pravidelné výměny informací a konzultace s občanskou společností na všech úrovních, mimo jiné i ve třetích zemích, v co nejranější fázi plánovacího procesu, aby usnadnila poskytování příslušných příspěvků občanské společnosti a zajistila, že v daném procesu plní smysluplnou úlohu.
(26)
Za účelem přizpůsobení oblasti působnosti tohoto nařízení rychle se vyvíjející realitě v třetích zemích by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU, pokud jde o priority vymezené v příloze tohoto nařízení. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracování aktu v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(27)
Prováděcí pravomoci související s programováním a financováním opatření podporovaných podle tohoto nařízení by měly být vykonávány v souladu s nařízením (EU) č. 182/2011. S ohledem na povahu těchto prováděcích aktů, zejména jejich politické zaměření nebo finanční dopady, by se měl při jejich přijímání v zásadě použít přezkumný postup, s výjimkou technických prováděcích opatření malého finančního rozsahu.
(28)
Společná pravidla a postupy pro provádění nástrojů Unie pro financování vnější činnosti jsou stanoveny v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 236/2014 (7).
(29)
Toto nařízení stanoví finanční krytí na celou dobu své použitelnosti, které představuje pro Evropský parlament a Radu hlavní referenční částku při ročním rozpočtovém procesu ve smyslu bodu 17 interinstitucionální dohody ze dne 2. prosince 2013 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni, spolupráci v rozpočtových záležitostech a řádném finančním řízení (8).
(30)
Organizaci a fungování ESVČ stanoví rozhodnutí Rady 2010/427/EU (9).
(31)
Jelikož cíle tohoto nařízení, totiž prosazování demokracie a lidských práv ve světě, nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy, ale spíš jej, z důvodu jeho rozsahu a účinků, může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o EU. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(32)
Je vhodné zajistit plynulý a nepřerušený přechod mezi nařízením (ES) č. 1889/2006 a tímto nařízením a uvést dobu použitelnosti tohoto nařízení do souladu s dobou použitelnosti nařízení Rady (EU, Euratom) č. 1311/2013 (10). Proto by se toto nařízení mělo použít od 1. ledna 2014 d 31. prosince 2020,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět a cíle
Tímto nařízením se zřizuje evropský nástroj pro demokracii a lidská práva (dále jen „nástroj pro demokracii a lidská práva“) pro období 2014-2020, v jehož rámci Unie napomáhá rozvoji a upevňování demokracie, právního státu a dodržování všech lidských práv a základních svobod.
Cílem této pomoci je zejména:
a)
podpořit, rozvíjet a upevňovat demokracii ve třetích zemích, a to zlepšením participativní a zastupitelské demokracie, posílením celkového demokratického cyklu, zejména pak posílením aktivní úlohy občanské společnosti v rámci tohoto cyklu, a právního státu a dále zlepšením spolehlivosti volebních procesů (zejména prostřednictvím volebních pozorovatelských misí Unie);
b)
zlepšit respektování a dodržování lidských práv a základních svobod, jak jsou vyhlášeny ve Všeobecné deklaraci lidských práv OSN a v dalších mezinárodních a regionálních nástrojích pro lidská práva, a posílit jejich ochranu, prosazování, uplatňování a sledování jejich dodržování, zejména podporou příslušných organizací občanské společnosti, obránců lidských práv a obětí represe a zneužívání práv.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Pomoc Unie se zaměřuje na tyto oblasti:
a)
podpora a zlepšování participativní a zastupitelské demokracie v souladu s přístupem opírajícím se o celkový demokratický cyklus, včetně parlamentní demokracie, a procesů demokratizace, zejména prostřednictvím organizací občanské společnosti na místní, celostátní a mezinárodní úrovni, mimo jiné:
i)
prosazováním svobody sdružování a shromažďování, neomezeného pohybu osob, svobody přesvědčení a projevu včetně projevu politického, uměleckého a kulturního, neomezeného přístupu k informacím, svobody tisku a nezávislých, pluralitních sdělovacích prostředků (tradičních i těch, které využívají informační a komunikační technologie), svobody internetu a opatření v boji proti administrativním překážkám, které brání výkonu těchto svobod, včetně boje proti cenzuře, a to zejména přijímáním a prováděním příslušných právních předpisů;
ii)
posilováním právního státu, prosazováním nezávislosti soudů a zákonodárců, podporou a vyhodnocováním právních a institucionálních reforem a jejich provádění a prosazováním přístupu ke spravedlnosti, jakož i podporou vnitrostátních institucí působících v oblasti lidských práv;
iii)
podporou a posilováním Mezinárodního trestního soudu, mezinárodních trestních tribunálů ad hoc a procesů přechodného soudnictví a mechanismů pravdy a usmiřování;
iv)
podporou přechodu k demokracii a reforem za účelem dosažení účinné a transparentní demokratické a vnitrostátní odpovědnosti a dohledu, mimo jiné i v bezpečnostním sektoru a soudnictví, a posilováním opatření proti korupci;
v)
podporou politického pluralismu a demokratické politické reprezentace a povzbuzováním politické účasti žen a mužů, zejména příslušníků marginalizovaných a ohrožených skupin, a to jako voličů i jako kandidátů, na demokratických reformních procesech na místní, regionální a celostátní úrovni;
vi)
posilováním místní demokracie zajištěním lepší spolupráce mezi organizacemi občanské společnosti a místními orgány, čímž se posílí politické zastoupení na úrovni, jež je nejblíže občanům;
vii)
podporou rovné účasti žen a mužů na společenském, hospodářském a politickém životě a podporou rovnosti žen a mužů, účasti žen na rozhodovacích procesech a politického zastoupení žen, zejména v procesech politické transformace, demokratizace a budování státu;
viii)
podporou rovné účasti osob se zdravotním postižením na společenském, hospodářském a politickém životě, včetně opatření k usnadnění výkonu souvisejících svobod, a podporou rovných příležitostí, nediskriminace a politického zastoupení;
ix)
podporou opatření směřujících k usnadnění pokojného usmíření mezi různými vrstvami společnosti, včetně podpory opatření k budování důvěry v oblasti lidských práv a demokratizace;
b)
prosazování a ochrana lidských práv a základních svobod vyhlášených ve Všeobecné deklaraci lidských práv OSN a v jiných mezinárodních a regionálních nástrojích v oblasti občanských, politických, hospodářských, sociálních a kulturních práv, zejména prostřednictvím organizací občanské společnosti, mimo jiné pokud jde o:
i)
zrušení trestu smrti a vyhlášení moratorií za účelem jeho zrušení a v zemích, kde trest smrti stále existuje, prosazování jeho zrušení a dodržování mezinárodních minimálních standardů;
ii)
předcházení mučení, špatnému zacházení a jinému krutému, nelidskému a ponižujícímu zacházení nebo trestání, jakož i násilným zmizením, a dále rehabilitaci obětí mučení;
iii)
podporu a ochranu obránců lidských práv, včetně řešení jejich naléhavých potřeb ochrany, v souladu s článkem 1 Deklarace OSN o obráncích lidských práv, a poskytování pomoci těmto osobám; na tyto cíle by se mohl vztahovat mechanismus pro obránce lidských práv, včetně dlouhodobější pomoci a přístupu k úkrytu;
iv)
boj proti rasismu, xenofobii a diskriminaci z jakéhokoli důvodu, zejména na základě pohlaví, rasy, barvy pleti, kasty, etnického nebo sociálního původu, genetických rysů, jazyku, náboženského vyznání nebo přesvědčení, politických či jakýchkoli jiných názorů, příslušnosti k národnostní menšině, majetku, narození, zdravotního postižení, věku, sexuální orientace a genderové identity;
v)
svobodu myšlení, svědomí a náboženského vyznání či přesvědčení, mimo jiné opatřeními k odstranění všech forem nenávisti, nesnášenlivosti a diskriminace, které souvisejí s náboženským vyznáním či přesvědčením, a posilováním tolerance a respektování náboženské a kulturní rozmanitosti uvnitř společnosti i mezi různými společnostmi;
vi)
práva původního obyvatelstva, jak jsou vyhlášena v Deklaraci OSN o právech původních obyvatel, zejména s důrazem na význam jeho zapojení do vývoje projektů, které se ho týkají, a poskytováním podpory v zájmu usnadnění interakce původního obyvatelstva s mezinárodními mechanismy a jeho účasti na nich;
vii)
práva příslušníků národnostních nebo etnických, náboženských a jazykových menšin, jak jsou vyhlášena v Deklaraci OSN o právech příslušníků národnostních, etnických, náboženských a jazykových menšin;
viii)
práva lesbických, gay, bisexuálních, transsexuálních a intersexuálních osob (LGBTI), včetně opatření na dekriminalizaci homosexuality, boj proti homofobnímu a transfobnímu násilí a pronásledování a prosazování svobody shromažďování, sdružování a projevu pro LGBTI osoby;
ix)
práva žen, jak jsou vyhlášena v Úmluvě OSN o odstranění všech forem diskriminace žen a v opčních protokolech k ní připojených, včetně opatření k boji proti všem formám násilí páchaného na ženách a dívkách, zejména proti mrzačení ženských pohlavních orgánů, vynuceným a předem dohodnutým sňatkům, zločinům „ze cti“, domácímu a sexuálnímu násilí a obchodování se ženami a dívkami;
x)
práva dítěte, jak jsou vyhlášena v Úmluvě OSN o právech dítěte a v opčních protokolech k ní připojených, včetně boje proti dětské práci, obchodování s dětmi a dětské prostituci a najímání a nasazování dětských vojáků, a ochranu dětí před diskriminací, ať již na základě rasy, barvy pleti, pohlaví, jazyka, náboženského vyznání nebo přesvědčení, politických nebo jiných názorů, národnostního, etnického nebo sociálního původu, majetku, zdravotního postižení, rodu či jiného postavení;
xi)
práva osob se zdravotním postižením, jak jsou stanovena v Úmluvě OSN o právech osob se zdravotním postižením;
xii)
hospodářská, sociální a kulturní práva, včetně práva na přiměřenou životní úroveň a základní pracovní normy;
xiii)
sociální odpovědnost podniků, zejména pak prováděním obecných zásad OSN v oblasti podnikání a lidských práv, a svobodu podnikání stanovenou v článku 16 Listiny základních práv Evropské unie;
xiv)
výchovu, odborné vzdělávání a sledování dodržování práv v oblasti lidských práv a demokracie;
xv)
podporu místních, regionálních, celostátních nebo mezinárodních organizací občanské společnosti působících v oblasti ochrany, prosazování nebo obrany lidských práv a základních svobod;
xvi)
podporu zlepšování podmínek a dodržování standardů ve věznicích, v souladu s lidskou důstojností a základními právy;
c)
posílení mezinárodního rámce pro ochranu lidských práv, spravedlnosti, rovnosti žen a mužů, právního státu a demokracie a pro prosazování mezinárodního humanitárního práva, zejména:
i)
poskytováním podpory mezinárodním a regionálním nástrojům a subjektům v oblasti lidských práv, spravedlnosti, právního státu a demokracie;
ii)
posilováním spolupráce občanské společnosti s mezinárodními a regionálními mezivládními organizacemi a podporováním činností občanské společnosti, včetně budování kapacit nevládních organizací, jež jsou zaměřeny na podporu mezinárodních a regionálních nástrojů v oblasti lidských práv, spravedlnosti, právního státu a demokracie a sledování jejich provádění;
iii)
odbornou přípravou a šířením informací o mezinárodním humanitárním právu a podporou jeho prosazování;
d)
budování důvěry v demokratické volební procesy a instituce a zlepšování jejich spolehlivosti a transparentnosti ve všech fázích volebního cyklu, zejména:
i)
prostřednictvím nasazování volebních pozorovatelských misí Unie a dalších opatření ke sledování volebních procesů;
ii)
přispíváním k rozvoji volební pozorovatelské kapacity vnitrostátních organizací občanské společnosti na regionální a místní úrovni a podporováním jejich iniciativ s cílem zvýšit účast na volebním procesu a na navazujících opatřeních;
iii)
podporováním opatření zaměřených na důsledné začlenění volebních procesů do demokratického cyklu, na šíření informací a provádění doporučení volebních pozorovatelských misí Unie, zejména prostřednictvím spolupráce s organizacemi občanské společnosti, jakož i ve spolupráci s příslušnými orgány veřejné moci, včetně parlamentů a vlád, v souladu s tímto nařízením;
iv)
prosazováním pokojného výsledku volebních procesů, omezení násilí v průběhu voleb a akceptace věrohodných výsledků všemi segmenty společnosti.
2. U všech opatření uvedených v tomto nařízení se v příslušných případech zohlední zásady nediskriminace na jakémkoli základě, začleňování hlediska rovnosti žen a mužů, účasti, posílení postavení, odpovědnosti, otevřenosti a transparentnosti.
3. Opatření uvedená v tomto nařízení se provádějí na území třetích zemí nebo bezprostředně souvisejí se situacemi, k nimž dochází ve třetích zemích nebo s celosvětovými nebo regionálními opatřeními.
4. Opatření uvedená v tomto nařízení berou v úvahu specifika krizových nebo naléhavých situací a zemí či situací, které se vyznačují velkým deficitem základních svobod, ve kterých je nejvíce ohrožena bezpečnost lidí nebo ve kterých organizace na ochranu lidských práv a obránci lidských práv působí v nejsložitějších podmínkách.
Článek 3
Koordinace, soudržnost a doplňkovost pomoci Unie
1. Pomoc Unie podle tohoto nařízení je v souladu s celkovým rámcem vnější činnosti Unie a doplňuje pomoc poskytovanou na základě jiných nástrojů nebo dohod o vnější pomoci.
2. V zájmu posílení účinnosti, jednoty a soudržnosti vnější činnosti Unie usilují Unie a členské státy o pravidelné výměny informací a v počáteční fázi programového procesu se vzájemně konzultují, aby podpořily doplňkovost a soudržnost svých činností, a to jak na rozhodovací úrovni, tak i v praxi. Tyto konzultace mohou vést ke společnému programování a společným činnostem Unie a členských států. Unie rovněž konzultuje jiné dárce a subjekty.
3. Komise a případně ESVČ pořádají pravidelné výměny názorů a informací s Evropským parlamentem.
4. Unie usiluje o pravidelné výměny informací a konzultace s občanskou společností na všech úrovních, mimo jiné i ve třetích zemích. Zejména Unie, kdykoli je to možné a v souladu s příslušnými postupy, poskytuje technické vedení a podporu v souvislosti s procesem podávání žádostí.
Článek 4
Obecný rámec pro programování a provádění
1. Pomoc Unie podle tohoto nařízení se provádí v souladu s nařízením (EU) č. 236/2014 prostřednictvím těchto opatření:
a)
strategických dokumentů uvedených v článku 5 a popřípadě jejich revizí;
b)
ročních akčních programů, individuálních opatření a podpůrných opatření podle článků 2 a 3 nařízení (EU) č. 236/2014;
c)
zvláštních opatření podle článku 2 nařízení (EU) č. 236/2014.
2. Při veškerém programování nebo přezkumech programů probíhajících po zveřejnění zprávy o přezkumu v polovině období podle článku 17 nařízení (EU) č. 236/2014 (dále jen „zpráva o přezkumu v polovině období“) se zohlední její výsledky, zjištění a závěry.
Článek 5
Strategické dokumenty
1. Strategické dokumenty stanovují strategii Unie ohledně pomoci, již Unie poskytuje podle tohoto nařízení, vycházející z priorit Unie, mezinárodní situace a činnosti hlavních partnerů. Jsou v souladu s celkovým záměrem, cíli, oblastí působnosti a zásadami tohoto nařízení.
2. Strategické dokumenty stanoví prioritní oblasti, jež byly vybrány pro financování Unií v době platnosti tohoto nařízení, zvláštní cíle, očekávané výsledky a ukazatele výkonnosti. V těchto dokumentech se rovněž uvedou orientační finanční příděly, jak celkové, tak i pro jednotlivé prioritní oblasti, případně ve formě rozpětí.
3. Strategické dokumenty se schvalují přezkumným postupem podle čl. 16 odst. 3 nařízení (EU) č. 236/2014. Strategické dokumenty se aktualizují v souladu s tímto postupem, pokud to vyžadují významné změny okolností a politiky.
Článek 6
Tematické priority a přenesení pravomocí
Specifické cíle a priority, které má pomoc Unie podle tohoto nařízení sledovat, jsou uvedeny v příloze.
Komise je zmocněna přijímat akty v přenesené pravomoci měnící tematické priority stanovené v příloze tohoto nařízení. Komise zejména do 31. března 2018 přijme akt v přenesené pravomoci, kterým se mění příloha tohoto nařízení v návaznosti na zveřejnění zprávy o přezkumu v polovině období a na základě doporučení v ní obsažených.
Článek 7
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v článku 6 je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v článku 6 je svěřena Komisi na dobu platnosti tohoto nařízení.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v článku 6 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění rozhodnutí v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle článku 6 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty uvědomí Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 8
Výbor
Komisi je nápomocen Výbor pro demokracii a lidská práva. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
Článek 9
Přístup k dokumentům
Aby Evropský parlament a Rada mohly vykonávat kontrolní pravomoci na základě odpovídajících informací, mají v souladu s příslušnými pravidly přístup ke všem dokumentům nástroje pro demokracii a lidská práva, které se této kontroly týkají.
Článek 10
Finanční krytí
Finanční krytí pro provádění tohoto nařízení na období 2014-2020 činí 1 332 752 000 EUR.
Roční rozpočtové prostředky schvaluje Evropský parlament a Rada v mezích víceletého finančního rámce.
Článek 11
Evropská služba pro vnější činnost
Toto nařízení se uplatňuje v souladu s rozhodnutím 2010/427/EU.
Článek 12
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2014 do dne 31. prosince 2020.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 11. března 2014.
UREDBA (EU) št. 235/2014 EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA
z dne 11. marca 2014
o vzpostavitvi instrumenta financiranja za demokracijo in človekove pravice po svetu
EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti členov 209 in 212 Pogodbe,
ob upoštevanju predloga Evropske komisije,
po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom,
ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora (1),
ob upoštevanju mnenja Odbora regij (2),
v skladu z rednim zakonodajnim postopkom (3),
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Ta uredba je eden od instrumentov, ki zagotavljajo neposredno podporo zunanjim politikam Unije in nadomešča Uredbo (ES) št. 1889/2006 Evropskega parlamenta in Sveta (4). Vzpostavlja instrument financiranja za spodbujanje in podpiranje demokracije in človekovih pravic po svetu, ki omogoča zagotavljanje pomoči neodvisno od soglasja vlade in javnih organov zadevne tretje države.
(2)
V členu 2 Pogodbe o Evropski uniji (PEU) je določeno, da Unija temelji na vrednotah spoštovanja človekovega dostojanstva, svobode, demokracije, enakosti, pravne države in spoštovanja človekovih pravic, vključno s pravicami pripadnikov manjšin. Te vrednote so skupne državam članicam v družbi, ki jo označujejo pluralizem, nediskriminacija, strpnost, pravica, solidarnost ter enakost žensk in moških.
(3)
V skladu s členom 2 in členom 3(3) PEU ter členom 8 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU) je enakost žensk in moških temeljna vrednota in cilj Unije, zato Unija pri vseh dejavnostih spodbuja in vanje vključuje enakost spolov.
(4)
Člen 21 PEU določa, da Unijo pri zunanjem delovanju vodijo načela, ki so bila podlaga njenemu nastanku, tj. demokracija, pravna država, univerzalnost in nedeljivost človekovih pravic in temeljnih svoboščin, spoštovanje človekovega dostojanstva, načelo enakosti in solidarnosti ter spoštovanje načel Ustanovne listine Združenih narodov in mednarodnega prava.
(5)
Spodbujanje človekovih pravic, demokracije, pravne države in dobrega upravljanja ter vključujoče in trajnostne rasti sta dva temeljna stebra razvojne politike Unije v okviru načel in ciljev zunanjega delovanja Unije. Zavezanost spoštovanju, spodbujanju in varovanju človekovih pravic ter demokratičnih načel je ključni element pogodbenih razmerij Unije s tretjimi državami.
(6)
V Skupnemu sporočilu Visokega predstavnika Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko in Evropske komisije z dne 12. decembra 2011 z naslovom „Človekove pravice in demokracija v središču zunanjega delovanja EU - za učinkovitejši pristop“ so predlagani specifični ukrepi za povečanje učinkovitosti in usklajenega pristopa Unije k človekovim pravicam in demokraciji.
(7)
Namen vzpostavljenega instrumenta je prispevati k doseganju ciljev zunanjega delovanja Unije, vključno s cilji njene razvojne politike, zlasti ciljev iz skupne izjave Sveta in predstavnikov vlad držav članic, ki so se sestali v okviru Sveta, Evropskega parlamenta in Komisije o razvojni politiki Evropske unije z naslovom „evropsko soglasje“ in sporočila Komisije z dne 13. oktobra 2011 z naslovom „Povečanje učinka razvojne politike EU: agenda za spremembe“ in tistih iz politik Unije, ki so povezane s človekovimi pravicami, vključno s cilji iz strateškega okvira EU za človekove pravice in demokracijo ter akcijskim načrtom za človekove pravice in demokracijo, ki jih je Svet sprejel 25. junija 2012.
(8)
Da bi v skladu s strateškim okvirom EU in akcijskim načrtom vključili načela človekovih pravic v izvajanje te uredbe, bi morala Unija uporabljati pristop, ki temelji na pravicah in zajema vse človekove pravice, tj. državljanske in politične, gospodarske, socialne ali kulturne.
(9)
Prispevek Unije k demokraciji in pravni državi ter spodbujanju in varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin temelji na Splošni deklaraciji o človekovih pravicah, Mednarodnem paktu o političnih in državljanskih pravicah, Mednarodnem paktu o ekonomskih, socialnih in kulturnih pravicah in na drugih instrumentih človekovih pravic, sprejetih v okviru Združenih narodov (ZN), kakor tudi zadevnih regionalnih instrumentih človekovih pravic.
(10)
Enakost spolov, pravice žensk, vključno s krepitvijo njihove vloge in položaja, in nediskriminacija so temeljne človekove pravice in so bistvene za socialno pravičnost ter odpravljanje neenakosti. Spodbujanje teh pravic bi morala biti horizontalna prednostna naloga te uredbe.
(11)
Demokracija in človekove pravice so neločljivo povezane in se vzajemno krepijo, kot je navedeno v sklepih Sveta z dne 18. novembra 2009 o podpori demokraciji v zunanjih odnosih EU. Temeljne svoboščine misli, vesti, veroizpovedi ali prepričanja, izražanja ter zbiranja in združevanja so osnovni pogoji za politični pluralizem, demokratični proces in odprto družbo, demokratični nadzor, notranja odgovornost in delitev oblasti pa so bistveni za ohranjanje neodvisnega sodstva in pravne države, ki sta potrebna za učinkovito varstvo človekovih pravic.
(12)
Naloga oblikovati in ohranjati kulturo človekovih pravic ter podpirati nastanek neodvisne civilne družbe, vključno s krepitvijo vloge take družbe v zadevnih državah in zagotavljanjem, da demokracija deluje za vse, kar je še zlasti nujno in težko v nastajajočih demokracijah, je v bistvu nenehen izziv, s katerim se mora spopadati predvsem prebivalstvo zadevne države, pri čemer pa se zavezanost mednarodne skupnosti ne sme zmanjšati. Zanjo je potrebna tudi vrsta institucij, vključno z demokratičnimi nacionalnimi parlamenti in lokalnimi izvoljenimi skupščinami, ki zagotavljajo udeležbo, zastopanost, odzivnost in odgovornost. V tem okviru bi bilo treba posebno pozornost nameniti državam v tranziciji ter nestabilnim ali pokonfliktnim razmeram. Pri izvajanju te uredbe bi bilo treba upoštevati izkušnje in spoznanja pridobljena pri tranziciji k demokraciji v okviru politike širitve in sosedske politike Unije.
(13)
Za učinkovito, pregledno, pravočasno in prožno obravnavo teh vprašanj po izteku veljavnosti Uredbe (ES) 1889/2006 so še vedno potrebni posebna finančna sredstva in ločen instrument financiranja, ki lahko še naprej neodvisno deluje.
(14)
Pomoč Unije na podlagi te uredbe bi morala biti oblikovana tako, da se bo dopolnjevala z drugimi orodji za izvajanje politik Unije, ki so povezane z demokracijo in človekovimi pravicami. Ta orodja segajo od političnega dialoga in diplomatskih ukrepov do raznih instrumentov finančnega in tehničnega sodelovanja, vključno z geografskimi in tematskimi programi. Pomoč Unije bi morala tudi dopolnjevati krizne ukrepe v okviru instrumenta za prispevanje k stabilnosti in miru, vzpostavljenega z Uredbo (EU) št. 230/2014 Evropskega parlamenta in Sveta (5), vključno z nujnimi ukrepi, potrebnimi v prvih fazah procesa tranzicije.
(15)
Unija v skladu s to uredbo zagotavlja pomoč, s katero se v partnerstvu s civilno družbo obravnavajo vprašanja v zvezi s človekovimi pravicam in demokratizacijo na globalni, regionalni, nacionalni in lokalni ravni. V tem okviru civilna družba zajema vse vrste socialnih ukrepov posameznikov ali skupin, neodvisnih od države, katerih dejavnosti prispevajo k spodbujanju človekovih pravic in demokracije, med drugim tudi zagovornikov človekovih pravic, kot so opredeljeni v Deklaraciji ZN o pravicah in odgovornosti posameznikov, skupin in družbenih organov za spodbujanje in varstvo splošno priznanih človekovih pravic in temeljnih svoboščin (v nadaljnjem besedilu: deklaracija o zagovornikih človekovih pravic). Pri izvajanju te uredbe bi bilo treba ustrezno pozornost nameniti lokalnim strategijam za človekove pravice v Uniji.
(16)
Medtem ko morajo biti cilji v zvezi z demokracijo in človekovimi pravicami vedno bolj vključeni v vse instrumente za financiranje zunanjega delovanja, bi morala imeti pomoč Unije na podlagi te uredbe posebno dopolnilno in dodatno vlogo zaradi svojega globalnega značaja in neodvisnosti njenega ukrepanja od soglasja vlad in javnih organov zadevnih tretjih držav. Ta vloga bi morala omogočiti sodelovanje in partnerstvo s civilno družbo pri občutljivih vprašanjih glede človekovih pravic in demokracije, kot so uveljavljanje človekovih pravic migrantov in pravic prosilcev za azil ter notranje razseljenih oseb, ter zagotovilo prožen in nujen odziv na spreminjajoče se okoliščine ali potrebe upravičencev ali krizna obdobja. Ta uredba bi morala Uniji omogočiti oblikovanje in podporo specifičnim ciljem in ukrepom na mednarodni ravni, ki niso niti geografsko povezani niti se ne nanašajo na krizne razmere in pri katerih bi bil lahko potreben nadnacionalni pristop ali bi lahko vključevali dejavnosti znotraj Unije in tudi v več tretjih državah. Poleg tega bi morala ta uredba zagotoviti potreben okvir za dejavnosti, kot je podpora neodvisnim misijam za opazovanje volitev, ki jih izvaja Unija, ki zahtevajo usklajenost politike, enoten sistem upravljanja in skupne standarde izvajanja.
(17)
Razvoj in krepitev demokracije v skladu s to uredbo lahko vključuje zagotavljanje strateške podpore nacionalnim demokratičnim parlamentom in ustavodajnim skupščinam, zlasti pri krepitvi njihovih zmogljivosti za podpiranje in pospeševanje procesov demokratičnih reform.
(18)
Unija bi morala nameniti posebno pozornost državam in nujnim primerom, ko so človekove pravice in temeljne svoboščine najbolj ogrožene in ko je nespoštovanje teh pravic in svoboščin zlasti izrazito in sistematično. V takih primerih bi morale biti politične prednostne naloge spodbujanje spoštovanja ustreznih mednarodnih instrumentov, zagotavljanje oprijemljive podpore in sredstev ukrepanja lokalni civilni družbi ter prispevanje k njenemu delu, ki se izvaja v zelo težkih okoliščinah. V takih državah oziroma primerih in za odziv na nujne potrebe po zaščiti zagovornikov človekovih pravic in aktivistov za demokracijo bi se Unija morala biti sposobna prožno in pravočasno odzivati z uporabo hitrejših in prožnejših upravnih postopkov ter vrsto mehanizmov financiranja. Temu bi se moralo slediti zlasti, ko bi lahko izbira postopka neposredno vplivala na učinkovitost ukrepov ali bi bili lahko upravičenci zaradi te izbire izpostavljeni resnemu ustrahovanju, povračilnim ukrepom ali drugim vrstam tveganj
(19)
V konfliktnih razmerah bi morala Unija vse sprte strani spodbujati, da izpolnjujejo svoje pravne obveznosti na podlagi mednarodnega humanitarnega prava skladno z ustreznimi smernicami Unije. Poleg tega bi morala zlasti v državah v tranziciji pomoč Unije na podlagi te uredbe podpirati ugodno okolje, v katerem se bodo lahko pojavili politični akterji, ki se bodo zavzemali za demokratičen pluralističen večstrankarski sistem. Ta uredba bi morala biti namenjena tudi spodbujanju demokratičnih struktur, delitve pristojnosti in odgovornih javnih organov.
(20)
Misije za opazovanje volitev, ki jih izvaja Unija, pomembno in uspešno prispevajo k demokratičnim procesom v tretjih državah. Vseeno pa je spodbujanje in podpora demokraciji precej več kot zgolj sodelovanje v volilnem postopku, zato bi bilo treba upoštevati vse stopnje v volilnem ciklu. Odhodki za misije za opazovanje volitev, ki jih izvaja Unija, zato ne bi smeli predstavljati nesorazmernega zneska glede na celotna razpoložljiva sredstva na podlagi te uredbe.
(21)
Treba bi bilo poudariti pomen ustanovitve mesta posebnega predstavnika EU za človekove pravice (PPEU). Ta bi moral prispevati k enotnosti, doslednosti in učinkovitosti delovanja Unije in politike človekovih pravic ter bi moral pomagati zagotavljati dosledno uporabo vseh instrumentov Unije in ukrepov držav članic pri uresničevanju političnih ciljev Unije.
(22)
Unija bi si morala prizadevati za čim bolj učinkovito rabo razpoložljivih virov, da bi zagotovila optimalni učinek svojega zunanjega delovanja. To bi bilo treba doseči z uskladitvijo in dopolnjevanjem instrumentov Unije za zunanje delovanje ter ustvarjanjem sinergije med to uredbo, drugimi instrumenti za financiranje zunanjega delovanja in drugimi politikami Unije. Prav tako bi se morali vzajemno krepiti tudi programi, zasnovani na podlagi instrumentov za financiranje zunanjega delovanja.
(23)
Unija in države članice bi si morale prizadevati za redno izmenjavo informacij in se že v zgodnji fazi postopka načrtovanja programov posvetujejo med seboj zaradi večje komplementarnosti svojih dejavnosti. Unija bi se morala posvetovati tudi z drugimi donatorji in zadevnimi akterji.
(24)
Komisija in Evropska služba za zunanje delovanje (ESZD) bi morali, kot je primerno, zagotavljati redno izmenjavo mnenj in informacij z Evropskim parlamentom. Poleg tega bi bilo treba Evropskemu parlamentu in Svetu zagotoviti dostop do dokumentov, da bi lahko uresničevala pravico do nadzora v skladu z Uredbo (EU) št. 182/2011 Evropskega parlamenta in Sveta (6) na informiran način. Ukrepi, sprejeti v okviru te uredbe, bi morali ustrezno upoštevati stališča Evropskega parlamenta in Sveta.
(25)
Unija bi si morala, po potrebi tudi prek svojih delegacij, prizadevati za redno izmenjavo informacij in posvetovanja s civilno družbo na vseh ravneh, tudi v tretjih državah, tako zgodaj v postopku načrtovanja programov, kot je primerno, da bi olajšali sodelovanje civilne družbe in zagotovili, da ima civilna družba pomembno vlogo v tem procesu.
(26)
Da bi področje uporabe te uredbe prilagodili hitro spreminjajoči se realnosti v tretjih državah, bi bilo treba na Komisijo prenesti pooblastilo, da v skladu s členom 290 PDEU sprejme akte v zvezi s prednostnimi nalogami, določenimi v Prilogi. Zlasti je pomembno, da Komisija pri svojem pripravljalnem delu opravi ustrezna posvetovanja, vključno na ravni strokovnjakov. Komisija bi morala pri pripravi in oblikovanju delegiranih aktov zagotoviti, da so ustrezni dokumenti predloženi Evropskemu parlamentu in Svetu istočasno, pravočasno in na ustrezen način.
(27)
Izvedbena pooblastila v zvezi z načrtovanjem in financiranjem ukrepov iz te uredbe bi bilo treba izvajati v skladu z Uredbo (EU) št. 182/2011. Ob upoštevanju narave teh izvedbenih aktov, zlasti njihove usmeritve glede politik ali njihovih finančnih posledic, bi bilo treba za njihovo sprejetje načeloma uporabiti postopek pregleda, razen za tehnične izvedbene ukrepe majhnega finančnega obsega.
(28)
Splošna pravila in postopki za izvajanje instrumentov Unije za financiranje zunanjega delovanja so določeni v Uredbi (EU) št. 236/2014 Evropskega parlamenta in Sveta (7).
(29)
Ta uredba določa za celotno obdobje uporabe finančna sredstva, ki pomenijo v okviru letnega proračunskega postopka za Evropski parlament in Svet prednostni referenčni znesek v smislu točke 17 Medinstitucionalnega sporazuma z dne 2. decembra 2013 med Evropskim parlamentom, Svetom in Komisijo o proračunski disciplini, sodelovanju v proračunskih zadevah in dobrem finančnem poslovodenju (8).
(30)
Organizacija in delovanje ESZD sta določena v Sklepu Sveta 2010/427/EU (9).
(31)
Ker ciljev te uredbe, in sicer spodbujanja demokracije in človekovih pravic po vsem svetu, države članice ne morejo zadovoljivo doseči, temveč se zaradi njihovega obsega in učinkov lažje dosežejo na ravni Unije, lahko Unija sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5 PEU. V skladu z načelom sorazmernosti iz navedenega člena ta uredba ne presega tistega, kar je potrebno za doseganje navedenih ciljev.
(32)
Primerno je zagotoviti nemoten prehod brez prekinitev med Uredbo (ES) št. 1889/2006 in to uredbo ter obdobje uporabe te uredbe prilagoditi obdobju uporabe Uredbe Sveta (EU, Euratom) št. 1311/2013 (10). Zato bi bilo treba to uredbo uporabljati od 1. januarja 2014 do 31. decembra 2020 -
SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:
Člen 1
Predmet urejanja in cilji
Ta uredba vzpostavlja evropski instrument za demokracijo in človekove pravice (EIDČP) za obdobje 2014-2020, na podlagi katerega Unija zagotavlja pomoč za razvoj ter utrjevanje demokracije in pravne države ter spoštovanje vseh človekovih pravic in temeljnih svoboščin.
Cilji take pomoči so zlasti:
(a)
podpora, razvoj in utrjevanje demokracije v tretjih državah s spodbujanjem participativne in predstavniške demokracije, krepitev celotnega demokratičnega cikla, zlasti z dejavnejšo vlogo civilne družbe v tem ciklu, in krepitev pravne države ter izboljšanje zanesljivosti volilnih postopkov, zlasti z misijami za opazovanje volitev, ki jih izvaja Unija.
(b)
boljše spoštovanje in upoštevanje človekovih pravic in temeljnih svoboščin, kakor so razglašene v Splošni deklaraciji o človekovih pravicah ZN in drugih mednarodnih in regionalnih instrumentih človekovih pravic, ter krepitev njihovega varstva, spodbujanja, izvajanja in spremljanja, zlasti s podporo zadevnim organizacijam civilne družbe, zagovornikom človekovih pravic in žrtvam zatiranja in zlorab;
Člen 2
Področje uporabe
1. Pomoč Unije se osredotoča na:
(a)
podporo in spodbujanje participativne in predstavniške demokracije, v skladu s splošnim pristopom demokratičnega cikla, tudi parlamentarne demokracije, in postopkov demokratizacije, zlasti prek organizacij civilne družbe na lokalni, nacionalni in mednarodni ravni, med drugim pri:
(i)
spodbujanju svobode zbiranja in združevanja, neoviranega gibanja oseb, svobode izražanja mnenja in izražanja, tudi političnega, umetniškega in kulturnega, neoviranega dostopa do informacij, medijske svobode in neodvisnosti pluralnih medijev, tako tradicionalnih kot tistih, ki temeljijo na informacijski in komunikacijski tehnologiji, svobode interneta in ukrepov za odpravljanje upravnih ovir pri uresničevanju teh svoboščin, vključno z bojem proti cenzuri, zlasti s sprejetjem in izvajanjem ustrezne zakonodaje;
(ii)
krepitvi pravne države, spodbujanju neodvisnosti sodstva in zakonodaje, podpiranju in vrednotenju pravnih in institucionalnih reform in njihovemu izvajanju, spodbujanju dostopa do sodnega varstva ter podpori nacionalnim institucijam za človekove pravice;
(iii)
spodbujanju in krepitvi Mednarodnega kazenskega sodišča, ad hoc mednarodnih kazenskih sodišč in tranzicijskih sodnih postopkov ter mehanizmov za resnico in spravo;
(iv)
podpiranju prehoda v demokracijo in reform za dosego učinkovite ter pregledne demokratične in notranje odgovornosti in nadzora, vključno z nadzorom sektorjev varnosti in sodstva, ter izboljšanju ukrepov za preprečevanje korupcije;
(v)
spodbujanju političnega pluralizma, demokratične politične zastopanosti in politične udeležbe žensk in moških pri demokratičnih reformnih procesih na lokalni, regionalni in državni ravni, tako v vlogi volivcev kot kandidatov, pri čemer je še zlasti pomembna udeležba članov skupin, odrinjenih na družbeni rob, ter drugih ogroženih skupin;
(vi)
krepitvi lokalne demokracije z zagotavljanjem boljšega sodelovanja med organizacijami civilne družbe in lokalnimi organi, ter s tem izboljšati politično zastopanje na ravni, ki je najbližja državljanom;
(vii)
spodbujanju enakopravne udeležbe žensk in moških v družbenem, gospodarskem in političnem življenju, podpori enakosti spolov, sodelovanju žensk v postopkih sprejemanja odločitev in politični zastopanosti žensk, zlasti v postopkih politične tranzicije, demokratizacije in izgradnje države;
(viii)
spodbujanju enakopravne udeležbe invalidov v socialnem, gospodarskem in političnem življenju, vključno s poenostavljenim uresničevanjem povezanih svoboščin, ter spodbujanju enakih možnosti, nediskriminacije in političnega zastopanja;
(ix)
podpori ukrepom za lajšanje mirne sprave med posameznimi segmenti družb, vključno s podporo ukrepom za krepitev zaupanja v zvezi s človekovimi pravicami in demokratizacijo;
(b)
spodbujanje in varstvo človekovih pravic in temeljnih svoboščin, kakor so razglašene v Splošni deklaraciji o človekovih pravicah ZN ter drugih mednarodnih in regionalnih instrumentih na področju državljanskih, političnih, gospodarskih, socialnih in kulturnih pravic, zlasti prek organizacij civilne družbe, med drugim v zvezi z:
(i)
odpravo smrtne kazni in uvedbo moratorijev z namenom njene odprave, ter, kjer smrtna kazen še vedno obstaja zavzemanjem za njeno odpravo in za spoštovanje minimalnih mednarodnih standardov;
(ii)
preprečevanjem mučenja, grdega in drugega krutega, nečloveškega in ponižujočega ravnanja ali kaznovanja in prisilnih izginotij ter rehabilitacijo žrtev mučenja;
(iii)
podporo, zaščito in pomočjo zagovornikom človekovih pravic, vključno z obravnavanjem njihovih nujnih potreb po zaščiti, v skladu s členom 1 deklaracije ZN o zagovornikih človekovih pravic; ti cilji, vključno z dolgotrajno pomočjo in dostopom do zatočišč, bi lahko bili vključeni v mehanizem zagovornikov človekovih pravic;
(iv)
bojem proti rasizmu in ksenofobiji ter diskriminaciji na kakršni koli podlagi, vključno na podlagi spola, rase, barve kože, kaste, etničnega ali socialnega porekla, genetskih značilnosti, jezika, veroizpovedi ali prepričanja, političnega ali drugega mnenja, pripadnosti narodnostni manjšini, premoženja, rojstva, invalidnosti, starosti, spolne usmerjenosti ali spolne identitete;
(v)
svobodo misli, vesti in veroizpovedi ali prepričanja, vključno z ukrepi za odpravo vseh oblik sovraštva, nestrpnosti in diskriminacije na podlagi veroizpovedi ali prepričanja ter s krepitvijo strpnosti in spoštovanja verske in kulturne raznolikosti znotraj ene skupnosti in med več različnimi skupnostmi;
(vi)
pravicami avtohtonega prebivalstva, kakor so razglašene v Deklaraciji ZN o pravicah avtohtonih prebivalcev, med drugim s poudarkom pomena njihovega vključevanja v pripravo projektov, ki se nanašajo nanje, ter zagotavljanjem podpore za poenostavitev njihove interakcije z mednarodnimi mehanizmi in sodelovanje v njih;
(vii)
pravicami pripadnikov nacionalnih ali etičnih, verskih in jezikovnih manjšin, kakor so razglašene v Deklaraciji ZN o pravicah pripadnikov nacionalnih ali etničnih, verskih in jezikovnih manjšin;
(viii)
pravicami lezbijk, gejev, biseksualcev, transseksualcev in interseksualcev (LGBTI), vključno z ukrepi za dekriminalizacijo homoseksualnosti ter bojem proti nasilju in pregonu na podlagi homofobije in transfobije, in spodbujanjem svobode zbiranja, združevanja in izražanja za pripadnike skupine LGBTI;
(ix)
pravicami žensk, kakor so določene v Konvenciji ZN o odpravi vseh oblik diskriminacije žensk in v izbirnih protokolih k tej konvenciji, vključno z ukrepi za preprečevanje vseh oblik nasilja nad ženskami in dekleti, zlasti pohabljanja ženskih spolnih organov, prisilnih in dogovorjenih porok, zločinov iz časti, nasilja v družini in spolnega nasilja ter trgovine z ženskami in dekleti;
(x)
pravicami otrok, kakor so določene v Konvenciji ZN o pravicah otrok in izbirnih protokolih k tej konvenciji, vključno s preprečevanjem dela otrok, trgovine z otroki in otroške prostitucije, novačenjem in uporabo otrok vojakov ter zaščito pred diskriminacijo ne glede na raso, barvo kože, spol, jezik, vero ali prepričanje, politično ali drugo mnenje, narodnost, etnično ali socialno poreklo, premoženje, invalidnost, rojstvo ali drugi status;
(xi)
pravicami invalidov, kakor so opredeljene v Konvenciji ZN o pravicah invalidov;
(xii)
gospodarskimi, socialnimi in kulturnimi pravicami vključno s pravico do ustreznega življenjskega standarda ter temeljnimi delovnimi standardi;
(xiii)
družbeno odgovornostjo podjetij, zlasti z izvajanjem vodilnih načel ZN o podjetništvu in človekovih pravicah ter svobodi podjetniške pobude, kot je določena v členu 16 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah;
(xiv)
izobraževanjem, usposabljanjem in spremljanjem na področju človekovih pravic in demokracije;
(xv)
podporo lokalnim, regionalnim, nacionalnim ali mednarodnim organizacijam civilne družbe, ki sodelujejo pri varstvu, spodbujanju ali zagovarjanju človekovih pravic in temeljnih svoboščin;
(xvi)
spodbujanjem boljših pogojev in spremljanjem standardov v zaporih, ki morajo upoštevati človekovo dostojanstvo in temeljne pravice;
(c)
utrjevanjem mednarodnega okvira za varstvo človekovih pravic, pravičnosti, enakosti spolov, pravne države in demokracije ter za spodbujanje mednarodnega humanitarnega prava, zlasti z:
(i)
zagotavljanjem podpore mednarodnim in regionalnim instrumentom in organom na področju človekovih pravic, pravičnosti, pravne države in demokracije;
(ii)
spodbujanjem sodelovanja civilne družbe z mednarodnimi in regionalnimi medvladnimi organizacijami ter podpiranjem dejavnosti civilne družbe, vključno s krepitvijo zmogljivosti nevladnih organizacij, z namenom spodbujanja in spremljanja izvajanja mednarodnih in regionalnih instrumentov za človekove pravice, pravičnost, pravno državo in demokracijo;
(iii)
usposabljanjem in širjenjem informacij o mednarodnem humanitarnem pravu ter podporo njegovemu izvajanju;
(d)
krepitev zaupanja v demokratične volilne postopke in institucije ter izboljšanje njihove zanesljivosti in preglednosti v celotnem volilnem postopku, zlasti z:
(i)
napotitvijo misij za opazovanje volitev, ki jih izvaja Unija, in drugih ukrepov za spremljanje volilnih postopkov;
(ii)
prispevanjem k razvoju zmogljivosti domačih organizacij civilne družbe za opazovanje volitev na regionalni in lokalni ravni ter podpiranjem njihovih pobud za krepitev udeležbe v volilnem postopku, kakor tudi nadaljnjega ukrepanja v zvezi z njim;
(iii)
podpornimi ukrepi, namenjenimi doslednemu vključevanju volilnih postopkov v demokratični cikel ter razširjanju informacij o in izvajanju priporočil misij za opazovanje volitev, ki jih izvaja Unija, zlasti v sodelovanju z organizacijami civilne družbe ter ustreznimi javnimi organi, tudi parlamenti in vladami, v skladu s to uredbo;
(iv)
spodbujanjem mirnega izida volilnih postopkov, zmanjšanjem nasilja v času volitev in sprejetjem verodostojnih rezultatov s strani vseh segmentov družbe.
2. V zvezi z vsemi ukrepi iz te uredbe se, kadar je potrebno, upoštevajo načela nediskriminacije iz kakršnih koli razlogov, vključevanja enake zastopanosti spolov, udeležbe in krepitve moči, pa tudi odgovornost, odprtost in preglednost.
3. Ukrepi iz te uredbe se izvajajo na ozemlju tretjih držav ali so neposredno povezani z razmerami v tretjih državah ali z ukrepi na globalni ali regionalni ravni.
4. Pri ukrepih iz te uredbe se upoštevajo značilnosti kriz ali nujnih razmer ter držav ali razmer, v katerih so resno ogrožene temeljne svoboščine, v katerih je varnost ljudi najbolj ogrožena ali v katerih organizacije za človekove pravice in zagovorniki človekovih pravic delujejo v najtežjih pogojih.
Člen 3
Usklajenost, povezanost in dopolnjevanje pomoči Unije
1. Pomoč Unije na podlagi te uredbe je skladna s splošnim okvirom zunanjega delovanja Unije in dopolnjuje pomoč, ki jo zagotavljajo drugi instrumenti ali sporazumi zunanje pomoči.
2. Da bi povečali učinkovitost, povezanost in doslednost zunanjega delovanja Unije, si Unija in države članice prizadevajo za redno izmenjavo informacij in se že v zgodnji fazi postopka načrtovanja programov posvetujejo med seboj, da bi tako spodbudile dopolnjevanje in usklajenost med svojimi dejavnostmi, tako na ravni odločanja kot tudi na terenu. Taka posvetovanja lahko vodijo v skupno načrtovanje programov in skupne dejavnosti med Unijo in državami članicami. Unija se posvetuje tudi z drugimi donatorji in akterji.
3. Komisija ali ESZD, kakor je primerno, zagotavljata redno izmenjavo mnenj in informacij z Evropskim parlamentom.
4. Unija si prizadeva za redne izmenjave informacij s civilno družbo, s katero se tudi posvetuje, in sicer na vseh ravneh, tudi v tretjih državah. Unija zlasti zagotovi, kadar je to mogoče in v skladu z ustreznimi postopki, tehnične smernice in podporo v zvezi s postopkom prijave za pomoč.
Člen 4
Splošni okvir za načrtovanje programov in izvajanje
1. Pomoč Unije na podlagi te uredbe se izvaja v skladu z Uredbo (EU) št. 236/2014 in z naslednjimi ukrepi:
(a)
strateškimi dokumenti iz člena 5 in njihovimi spremembami, kadar je ustrezno;
(b)
letnimi akcijskimi programi, posameznimi ukrepi in podpornimi ukrepi iz členov 2 in 3 Uredbe (EU) št. 236/2014;
(c)
posebnimi ukrepi iz člena 2 Uredbe (EU) št. 236/2014.
2. Vsakršno načrtovanje ali pregled programov, ki se izvede po objavi vmesnega poročila o pregledu iz člena 17 Uredbe (EU) št. 236/2014 (v nadaljnjem besedilu: vmesno poročilo o pregledu), upošteva rezultate, ugotovitve in zaključke iz navedenega poročila.
Člen 5
Strateški dokumenti
1. Strateški dokumenti določajo strategijo Unije za pomoč iz te uredbe, ki temelji na prednostnih nalogah Unije, mednarodnih razmerah in dejavnostih glavnih partnerjev. Biti morajo skladni s splošnim namenom, cilji, področjem uporabe in načeli iz te uredbe.
2. Strateški dokumenti določajo prednostna področja, ki jih je Unija izbrala za financiranje v obdobju veljavnosti te uredbe, specifične cilje, pričakovane rezultate in kazalce uspešnosti. Navajajo tudi okvirna dodeljena finančna sredstva v celoti in po prednostnih področjih ter po potrebi v obliki razpona.
3. Strateški dokumenti se odobrijo po postopku pregleda iz člena 16(3) Uredbe (EU) št. 236/2014. Strateški dokumenti se posodobijo v skladu z enakim postopkom, kadar to zahtevajo pomembne spremembe okoliščin in politike.
Člen 6
Tematske prednostne naloge in prenos pooblastil
Posebni cilji in prednostne naloge, ki se izvajajo s pomočjo Unije na podlagi te uredbe, so navedeni v Prilogi.
Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov za spremembo tematskih prednostnih nalog iz Priloge. Po objavi vmesnega poročila o pregledu in na podlagi priporočil iz tega poročila Komisija do 31. marca 2018 sprejme delegirani akt za spremembo Priloge.
Člen 7
Izvajanje pooblastila
1. Pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov iz člena 6 je preneseno na Komisijo pod pogoji, določenimi v tem členu.
2. Pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov iz člena 6 se prenese na Komisijo za obdobje veljavnosti te uredbe.
3. Pooblastilo iz člena 6 lahko kadar koli prekliče Evropski parlament ali Svet. Z odločitvijo o preklicu preneha veljati prenos pooblastila, naveden v tej odločitvi. Odločitev začne učinkovati dan po njeni objavi v Uradnem listu Evropske unije ali na poznejši dan, ki je v njej določen. Odločitev ne vpliva na veljavnost že veljavnih delegiranih aktov.
4. Takoj ko Komisija sprejme delegirani akt, o tem takoj istočasno uradno obvesti Evropski parlament in Svet.
5. Delegirani akt, sprejet v skladu s členom 6, začne veljati le, če niti Evropski parlament niti Svet ne nasprotuje delegiranemu aktu v roku dveh mesecev od uradnega obvestila Evropskemu parlamentu in Svetu o tem aktu ali če pred iztekom tega roka tako Evropski parlament kot Svet obvestila Komisijo, da mu ne bosta nasprotovala. Ta rok se na pobudo Evropskega parlamenta ali Sveta podaljša za dva meseca.
Člen 8
Odbor
Komisiji pomaga Odbor za demokracijo in človekove pravice. Ta odbor je odbor v smislu Uredbe (EU) št. 182/2011.
Člen 9
Dostop do dokumentov
Da bi zagotovili, da lahko Evropski parlament in Svet svoja pooblastila za preglede izvajata na podlagi vseh informacij, se jima zagotovi dostop do vseh dokumentov EIDČP, ki so relevantni za izvajanje njunih pooblastil, v skladu z veljavnimi pravili.
Člen 10
Finančna sredstva
Finančna sredstva za izvajanje te uredbe za obdobje 2014-2020 znašajo 1 332 752 000 EUR.
Evropski parlament in Svet odobrita letne odobritve v okviru omejitev iz večletnega finančnega okvira.
Člen 11
Evropska služba za zunanje delovanje
Ta uredba se uporablja v skladu s Sklepom 2010/427/EU.
Člen 12
Začetek veljavnosti
Ta uredba začne veljati dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
Uporablja se od 1. januarja 2014 do 31. decembra 2020.
Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.
V Strasbourgu, 11. marca 2014