NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 655/2013
ze dne 10. července 2013,
kterým se stanoví společná kritéria pro odůvodnění tvrzení používaných v souvislosti s kosmetickými přípravky
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1223/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o kosmetických přípravcích (1), a zejména na čl. 20 odst. 2 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Koneční uživatelé, kteří jsou vymezeni podle čl. 2 odst. 1 písm. f) nařízení (ES) č. 1223/2009, čelí mnoha rozmanitým tvrzením, jež se týkají funkce, obsahu a účinků kosmetického přípravku. Vzhledem k tomu, že kosmetické přípravky hrají velmi významnou roli v životě konečných uživatelů, je třeba zajistit, aby byly informace, které jsou jim prostřednictvím takových tvrzení poskytovány, užitečné, srozumitelné a spolehlivé, a aby tito uživatelé měli možnost přijmout informovaná rozhodnutí a vybrat si přípravky, které nejlépe odpovídají jejich potřebám a očekáváním.
(2)
Hlavním účelem tvrzení u kosmetických přípravků je podat konečným uživatelům informace o charakteristických rysech a vlastnostech přípravků. Tato tvrzení představují základní způsob pro vzájemné odlišení jednotlivých přípravků. Rovněž přispívají k podpoře inovací a posilování hospodářské soutěže.
(3)
Na úrovni Unie by měla být stanovena společná kritéria s cílem poskytnout zdůvodnění použití určitého tvrzení v souvislosti s kosmetickými přípravky. Hlavním cílem stanovení společných kritérií je zajistit vysokou úroveň ochrany konečných uživatelů, zejména před zavádějícími tvrzeními, jež jsou používána v souvislosti s kosmetickými přípravky. Společný přístup na úrovni Unie by měl rovněž zajistit lepší sladění opatření, jež přijímají příslušné orgány členských států, a zabránit narušení vnitřního trhu. Takový přístup by měl rovněž posílit spolupráci mezi vnitrostátními orgány příslušnými pro vymáhání dodržování ochrany spotřebitele, která je stanovena v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 ze dne 27. října 2004 o spolupráci mezi vnitrostátními orgány příslušnými pro vymáhání dodržování zákonů na ochranu zájmů spotřebitele (nařízení o spolupráci v oblasti ochrany spotřebitele) (2).
(4)
Článek 20 nařízení (ES) č. 1223/2009 se použije na přípravky, na které se vztahuje definice kosmetického přípravku podle článku 2 uvedeného nařízení. Společná kritéria se uplatní, jen bylo-li o dotčeném přípravku rozhodnuto, že je skutečně kosmetickým přípravkem. Příslušné vnitrostátní orgány a soudy rozhodují o tom, jaký regulační rámec se uplatní na konkrétní případ.
(5)
Společná kritéria by měla být použita, aniž je dotčena směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (směrnice o nekalých obchodních praktikách) (3), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/114/ES ze dne 12. prosince 2006 o klamavé a srovnávací reklamě (4) a jiné uplatnitelné právní předpisy Unie.
(6)
Ve vztahu k podávání sdělení konečným uživatelům by měl být využit flexibilní přístup tak, aby se zohlednila společenská, jazyková a kulturní rozmanitost v rámci Unie a zachovala inovativnost a konkurenceschopnost evropského průmyslu. Takový přístup je v souladu se zásadami vyřčenými Soudním dvorem, který při několika příležitostech zdůraznil, že k tomu, aby bylo možné rozhodnout o tom, zda je tvrzení způsobilé uvést spotřebitele v omyl, je nezbytné posoudit očekávání spotřebitele, přičemž se zohlední konkrétní souvislosti a okolnosti, za nichž je tvrzení učiněno, včetně společenských, kulturních a jazykových hledisek (5).
(7)
Společná kritéria, jež mají zajistit, aby byly v rámci celé Unie dodržovány totožné zásady, by však neměla usilovat o přesné vymezení a konkrétní určení znění, jež lze pro tvrzení o kosmetických přípravcích použít.
(8)
Aby bylo zajištěno, že se společná kritéria pro tvrzení používaná v souvislosti s kosmetickými přípravky použila od stejného data jako nařízení (ES) č. 1223/2009, mělo by se toto nařízení použít od 11. července 2013.
(9)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro kosmetické přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Toto nařízení se vztahuje na tvrzení v podobě textů, názvů, ochranných známek, obrazových a figurativních či jiných označení, jejichž prostřednictvím jsou výslovně či odvozeně sdělovány charakteristické vlastnosti přípravku či jeho funkce při označování, dodávání na trh a propagaci kosmetických přípravků. Vztahuje se na jakékoli tvrzení, aniž by záleželo na prostředku či formě marketingového nástroje použitého k jeho sdělení, funkci přípravku uvedené v tvrzení či cílových skupinách.
Článek 2
Odpovědná osoba, na kterou odkazuje článek 4 nařízení (ES) č. 1223/2009, zajistí, aby znění tvrzení v souvislosti s kosmetickým přípravkem bylo v souladu se společnými kritérii stanovenými v příloze a bylo v souladu s dokumentací, která prokazuje uváděný účinek kosmetického přípravku a jež je součástí informační dokumentace k přípravku podle článku 11 nařízení (ES) č. 1223/2009.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se od 11. července 2013.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 10. července 2013.
UREDBA KOMISIJE (EU) št. 655/2013
z dne 10. julija 2013
o določitvi skupnih meril za utemeljitev navedb, uporabljenih v zvezi s kozmetičnimi izdelki
(Besedilo velja za EGP)
EVROPSKA KOMISIJA JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
ob upoštevanju Uredbe (ES) št. 1223/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. novembra 2009 o kozmetičnih izdelkih (1) ter zlasti drugega pododstavka člena 20(2) Uredbe,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Končni uporabniki, kot so opredeljeni v členu 2(1)(f) Uredbe (ES) št. 1223/2009, se srečujejo s številnimi navedbami v zvezi z delovanjem, vsebino in učinki kozmetičnega izdelka. Ker so kozmetični izdelki v življenju končnih uporabnikov tako zelo pomembni, je pomembno, da so informacije, ki so jim s temi navedbami sporočene, koristne, razumljive in zanesljive, ter da jim omogočajo sprejemanje ozaveščenih odločitev in izbiro izdelkov, ki najbolje ustrezajo njihovim potrebam in pričakovanjem.
(2)
Navedbe na kozmetičnih izdelkih služijo zlasti obveščanju končnih uporabnikov o lastnostih in značilnostih izdelkov. Te navedbe so ključnega pomena za razlikovanje med izdelki. Obenem spodbujajo tudi inovacije in konkurenčnost.
(3)
Na ravni Unije bi bilo treba določiti skupna merila, da se utemelji uporaba navedb v zvezi s kozmetičnimi izdelki. Glavni cilj določanja skupnih meril je zagotavljati visoko raven varstva končnih uporabnikov, zlasti pred zavajajočimi navedbami v zvezi s kozmetičnimi izdelki. Skupen pristop na ravni Unije bi moral zagotoviti tudi boljšo usklajenost ukrepov, ki jih sprejemajo pristojni organi držav članic, in preprečiti izkrivljanja na notranjem trgu. Tak pristop bi moral okrepiti tudi sodelovanje med nacionalnimi organi, odgovornimi za varstvo potrošnikov, kot je določeno v Uredbi (ES) št. 2006/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. oktobra 2004 o sodelovanju med nacionalnimi organi, odgovornimi za izvrševanje zakonodaje o varstvu potrošnikov (Uredba o sodelovanju na področju varstva potrošnikov) (2).
(4)
Člen 20 Uredbe (ES) št. 1223/2009 se uporablja za izdelke, ki so v členu 2 te uredbe opredeljeni kot kozmetični izdelek. Skupna merila se uporabljajo samo, kadar je bilo ocenjeno, da je zadevni izdelek dejansko kozmetični izdelek. Pristojni organi in nacionalna sodišča za vsak posamezni primer odločijo, kateri regulativni okvir se uporablja.
(5)
Skupna merila bi se morala uporabljati brez poseganja v Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2005/29/ES z dne 11. maja 2005 o nepoštenih poslovnih praksah podjetij v razmerju do potrošnikov na notranjem trgu ter o spremembi Direktive Sveta 84/450/EGS, direktiv Evropskega parlamenta in Sveta 97/7/ES, 98/27/ES in 2002/65/ES ter Uredbe (ES) št. 2006/2004 Evropskega parlamenta in Sveta (Direktiva o nepoštenih poslovnih praksah) (3), v Direktivo 2006/114/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o zavajajočem in primerjalnem oglaševanju (4) in drugo veljavno zakonodajo Unije.
(6)
Pri sporočanju končnim uporabnikom bi bilo treba uporabiti prilagodljiv pristop, pri katerem bi bilo treba upoštevati družbene, jezikovne in kulturne razlike znotraj Unije ter ohraniti inovativnost in konkurenčnost evropske industrije. Tak pristop je skladen z načeli, ki jih je izreklo Sodišče, ko je ob več priložnostih poudarilo, da je za določanje, ali navedba lahko zavaja potrošnika, treba upoštevati njegova pričakovanja, pa tudi posebne okoliščine, v katerih je navedba izrečena, vključno z družbenimi, kulturnimi in jezikovnimi dejavniki (5).
(7)
Ob zagotavljanju, da so enaka načela spoštovana po celotni Uniji, splošna merila ne bi smela opredeljevati in natančneje določati besedila, ki se lahko uporablja za navedbe o kozmetičnih izdelkih.
(8)
Za zagotavljanje, da se splošna merila za navedbe o kozmetičnih izdelkih uporabljajo od istega dne kot Uredba (ES) št. 1223/2009, bi se ta uredba morala začeti uporabljati dne 11. julija 2013.
(9)
Ukrepi iz te uredbe so v skladu z mnenjem Stalnega odbora za kozmetične izdelke -
SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:
Člen 1
Ta uredba se uporablja za navedbe v obliki besedil, imen, blagovnih znamk, slik ter figurativnih ali drugih znakov, ki eksplicitno ali implicitno navajajo značilnosti ali delovanje izdelka pri označevanju, dostopnosti na trgu in oglaševanju kozmetičnih izdelkov. Uporablja se za vsako navedbo, ne glede na medij ali vrsto uporabljenega tržnega orodja, navedeno delovanje izdelka ter ciljno publiko.
Člen 2
Odgovorna oseba iz člena 4 Uredbe (ES) št. 1223/2009 zagotovi, da je besedilo navedbe glede kozmetičnega izdelka skladno s skupnimi merili iz Priloge in skladno z dokumentacijo, ki dokazuje učinek, naveden za kozmetični izdelek v dokumentaciji z informacijami o izdelku iz člena 11 Uredbe (ES) št. 1223/2009.
Člen 3
Ta uredba začne veljati dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
Uporablja se od 11. julija 2013.
Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.
V Bruslju, 10. julija 2013