SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2014/57/EU
ze dne 16. dubna 2014
o trestních sankcích za zneužívání trhu (směrnice o zneužívání trhu)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 83 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky (1),
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (2),
v souladu s řádným legislativním postupem (3),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Integrovaný a efektivní finanční trh a větší důvěra investorů vyžadují integritu trhu. Řádné fungování trhů s cennými papíry a důvěra veřejnosti v trhy jsou nezbytnými předpoklady hospodářského růstu a blahobytu. Zneužívání trhu narušuje integritu finančních trhů a důvěru veřejnosti v cenné papíry, deriváty a referenční hodnoty.
(2)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/6/ES (4) doplnila a aktualizovala právní rámec Unie na ochranu integrity trhu. Směrnice zároveň požadovala, aby členské státy zajistily pro příslušné orgány pravomoci pro odhalování a vyšetřování zneužívání trhu. Aniž je dotčeno právo členských států ukládat trestní sankce, směrnice 2003/6/ES také požadovala, aby členské státy zajistily možnost přijetí příslušných správních opatření nebo uložení správních sankcí osobám odpovědným za porušování vnitrostátních předpisů provádějících uvedenou směrnici.
(3)
Skupina na vysoké úrovni pro finanční dohled v EU, které předsedá Jacques de Larosière (dále jen „de Larosièrova skupina“), ve své zprávě ze dne 25. února 2009 doporučila, aby se účinný obezřetnostní podnikatelský rámec pro finanční sektor opíral o silný režim dohledu a sankcí. Za tímto účelem má de Larosièrova skupina za to, že orgány dohledu musí být vybaveny dostatečnými pravomocemi jednat a zároveň by měly pro všechny finanční trestné činy existovat rovnocenné, silné a odrazující sankční režimy a sankce by měly být účinně vymáhány s cílem zajistit integritu trhu. De Larosièrova skupina dospěla k závěru, že sankční režimy členských států jsou obecně slabé a nesourodé.
(4)
Dobře fungující právní rámec proti zneužívání trhu vyžaduje účinné prosazování. Hodnocení vnitrostátních systémů správních sankcí podle směrnice 2003/6/ES ukázalo, že ne všechny příslušné vnitrostátní orgány měly k dispozici celý soubor pravomocí, aby mohly na zneužívání trhu reagovat příslušnou sankcí. Zejména ne všechny členské státy stanovily peněžité správní sankce za obchodování zasvěcené osoby a manipulaci s trhem a výše sankcí se mezi členskými státy značně lišila. Nový legislativní akt je tudíž zapotřebí ke stanovení společných minimálních pravidel pro celou Unii.
(5)
Přijetí správních sankcí ze strany členských států pro zajištění souladu s předpisy o prevenci a boji proti zneužívání trhu se zatím ukázalo jako nedostatečné.
(6)
Je nezbytné, aby dodržování pravidel proti zneužívání trhu bylo posíleno možností ukládat trestní sankce, čímž je dán najevo silnější společenský nesouhlas ve srovnání se správními sankcemi. Stanovení trestných činů alespoň v případě závažných forem zneužívání trhu jasně nastavuje hranici chování, které je považováno za zvláště nepřijatelné, a veřejnosti a potenciálním pachatelům tak vysílá signál o tom, že příslušné orgány taková jednání berou velmi vážně.
(7)
Ne všechny členské státy stanovily trestní sankce za některé formy závažných porušení vnitrostátních právních předpisů, kterými se provádí směrnice 2003/6/ES. Různé přístupy členských států oslabují jednotnost podmínek působení na vnitřním trhu a mohou být pro některé osoby podnětem k tomu, aby se dopouštěly zneužívání trhu v těch členských státech, které trestní sankce za tyto trestné činy nestanovily. Kromě toho dosud nedošlo k celounijní shodě na tom, které jednání se považuje za závažné porušení pravidel proti zneužívání trhu. Proto by měla být stanovena minimální pravidla týkající se vymezení trestných činů spáchaných fyzickými osobami, odpovědnosti právnických osob a příslušných sankcí. Společná minimální pravidla by také umožnila využívat účinnějších metod vyšetřování a rovněž by umožnila účinnější spolupráci uvnitř členských států i mezi nimi. S ohledem na finanční krizi je zřejmé, že manipulace s trhem může vést ke vzniku rozsáhlých škod s dopadem na životy miliónů osob. Skandál se sazbou Libor, který se týkal závažné manipulace s referenčními hodnotami, poukázal na fakt, že problémy a mezery související s touto problematikou mají velký dopad na důvěru v trh a mohou investorům zapříčinit značné ztráty a narušit reálnou ekonomiku. Skutečnost, že chybí režimy trestních sankcí, jež by byly společné pro celou Unii, vytváří příležitosti pro osoby zneužívající trh, které těží z tolerantnějších režimů některých členských států. Kromě toho bude mít uvalení trestních sankcí za zneužívání trhu větší odrazující účinek na případné pachatele.
(8)
Zavedení trestných sankcí přinejmenším za závažné trestné činy zneužívání trhu všemi členskými státy je tudíž nezbytné k zajištění účinného provádění politiky Unie v oblasti boje proti zneužívání trhu.
(9)
Aby byla oblast působnosti této směrnice sladěna s působností nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 596/2014 (5), mělo by být z její působnosti vyňato obchodování s vlastními akciemi v rámci programů zpětného odkupu a obchodování s cennými papíry nebo přidruženými nástroji za účelem stabilizace cenných papírů; obchody, pokyny nebo jednání v rámci měnové a devizové politiky a politiky správy veřejného dluhu; činnosti týkající se povolenek na emise v rámci prosazování politiky Unie v oblasti klimatu; a činnosti v oblasti společné zemědělské politiky Unie a společné rybářské politiky Unie.
(10)
Členské státy by měly mít povinnost zajistit, aby přinejmenším závažné případy obchodů zasvěcených osob, manipulace s trhem a nedovoleného zpřístupnění vnitřní informace byly považovány za trestné činy, pokud byly spáchány úmyslně.
(11)
Pro účely této směrnice by měly být obchodování zasvěcené osoby a nedovolené zpřístupnění vnitřní informace považovány za závažné mimo jiné v případech značného dopadu na integritu trhu, vysokého skutečného nebo potenciálního odvozeného zisku nebo vysoké skutečné nebo potenciální ztráty, které bylo zabráněno, vysoké výše škody způsobené příslušnému trhu, nebo vysoké celkové hodnoty obchodovaných finančních nástrojů. Mezi další okolnosti, které by bylo možné zohlednit, patří případy, kdy byl trestný čin spáchán v rámci zločinného spolčení nebo kdy podezřelý nebo obviněný spáchal tento čin opakovaně.
(12)
Pro účely této směrnice by měla být manipulace s trhem považována za závažnou mimo jiné v případech značného dopadu na integritu trhu, vysokého skutečného nebo potenciálního odvozeného zisku nebo vysoké skutečné nebo potenciální ztráty, které bylo zabráněno, vysoké výše škody způsobené příslušnému trhu, nebo vysoké úrovně změny hodnoty finančního nástroje nebo spotové komoditní smlouvy či vysoké částky finančních prostředků původně použitých, nebo v případě spáchání manipulace osobou zaměstnanou nebo pracující ve finančním sektoru nebo v orgánu dohledu nebo v regulačním orgánu.
(13)
Vzhledem ke škodlivým dopadům pokusu o obchodování zasvěcené osoby a pokusu o manipulaci s trhem na integritu finančních trhů a na důvěru investorů v tyto trhy by tyto způsoby jednání měly být postihovány jako trestný čin.
(14)
Tato směrnice by měla ukládat členským státům povinnost stanovit ve svých vnitrostátních právních předpisech trestní sankce za jednání spočívající v obchodování zasvěcené osoby, manipulaci s trhem a nedovoleném zpřístupnění vnitřní informace, na které se směrnice vztahuje. Tato směrnice by neměla zakládat povinnosti ve vztahu k uplatňování těchto sankcí či jiného dostupného způsobu vymáhání práva v jednotlivých případech.
(15)
Tato směrnice by měla po členských státech vyžadovat, aby rovněž zajistily potrestání návodu a pomoci k trestným činům.
(16)
Aby byly sankce za trestné činy uvedené v této směrnici účinné a odrazující, měl by být v této směrnici stanoven minimální požadavek na horní hranici trestní sazby trestu odnětí svobody.
(17)
Tato směrnice by měla být uplatňována s ohledem na právní rámec stanovený nařízením (EU) č. 596/2014 a jeho prováděcími opatřeními.
(18)
S cílem zajistit účinné provádění evropské politiky pro zajištění integrity finančních trhů stanovené v nařízení (EU) č. 596/2014 by členské státy měly rozšířit odpovědnost za trestné činy upravené touto směrnicí na právnické osoby, a to ukládáním trestních sankcí nebo sankcí jiné než trestní povahy či jiných opatření, která jsou účinná, přiměřená a odrazující, například opatření uvedených v nařízení (EU) č. 596/2014. Mezi tyto sankce a jiná opatření může patřit zveřejnění konečného rozhodnutí o sankci uvádějící i totožnost odpovědné právnické osoby, a to s přihlédnutím k základním právům, zásadě proporcionality a možnosti ohrožení stability finančních trhů a probíhajícího vyšetřování. Pokud vnitrostátní právo stanoví možnost trestní odpovědnosti právnických osob, měly by členské státy případně rozšířit tuto trestní odpovědnost v souladu s vnitrostátním právem na trestné činy upravené touto směrnicí. Tato směrnice by členským státům neměla bránit ve zveřejňování konečných rozhodnutí o odpovědnosti či sankcích.
(19)
Členské státy by měly přijmout opatření nezbytná k zajištění toho, aby donucovací, soudní a další příslušné orgány odpovědné za vyšetřování či stíhání trestných činů stanovených v této směrnici měly možnost využívat účinných vyšetřovacích nástrojů. Jelikož je třeba přihlížet mimo jiné k zásadě proporcionality, mělo by používání takových nástrojů podle vnitrostátního práva odpovídat povaze a závažnosti vyšetřovaných trestných činů.
(20)
Jelikož tato směrnice stanoví minimální pravidla, členské státy mohou přijmout nebo zachovat přísnější trestněprávní předpisy proti zneužívání trhu.
(21)
Členské státy mohou například stanovit, že manipulace s trhem je trestným činem, pokud byla spáchána z lehkovážnosti nebo z hrubé nedbalosti.
(22)
Povinnosti podle této směrnice stanovit ve vnitrostátním právu sankce pro fyzické a právnické osoby neosvobozují členské státy od povinnosti stanovit ve vnitrostátním právu správní sankce a jiná opatření pro porušení pravidel podle nařízení (EU) č. 596/2014, ledaže by členský stát v souladu s nařízením (EU) č. 596/2014 rozhodl, že za taková porušení pravidel stanoví ve svém vnitrostátním právu pouze trestní sankce.
(23)
Oblast působnosti této směrnice je stanovena takovým způsobem, aby doplnila a zajistila účinné provedení nařízení (EU) č. 596/2014. Zatímco protiprávní činy by mělo být podle této směrnice možné trestat, jestliže byly spáchány úmyslně a alespoň v závažných případech, uložení sankcí za porušení nařízení (EU) č. 596/2014 nevyžaduje, aby byl prokázán úmysl nebo aby případy byly kvalifikovány jako závažné. Při uplatňování vnitrostátních právních předpisů, které provádějí tuto směrnici, by členské státy měly zajistit, aby ukládání trestních sankcí za trestné činy podle této směrnice a správních sankcí podle nařízení (EU) č. 596/2014 nevedlo k porušení zásady ne bis in idem.
(24)
Aniž jsou dotčena obecná pravidla vnitrostátního trestního práva pro ukládání a výkon trestů v souladu s konkrétními okolnostmi jednotlivých případů, ukládání sankcí by mělo být přiměřené zejména ziskům, jichž dosáhly, či ztrátám, jimž zabránily odpovědné osoby, jakož i škodě, která byla daným činem způsobena jiným osobám, a případně ve fungování trhů nebo širší ekonomiky.
(25)
Jelikož cíle této směrnice, totiž zajištění dostupnosti trestních sankcí přinejmenším za závažné případy zneužívání trhu v celé Unii, nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy, ale spíše jej z důvodu rozsahu a účinků této směrnice může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii (dále jen „Smlouva o EU“). V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(26)
Intenzivnější přeshraniční činnost vyžaduje účinnou a účelnou spolupráci vnitrostátních orgánů příslušných pro vyšetřování a stíhání trestných činů zneužívání trhu. Organizace a pravomoci těchto vnitrostátních orgánů různých členských států by neměly takové spolupráci bránit.
(27)
Tato směrnice ctí základní práva a dodržuje zásady uznávané v Listině základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“), jak jsou zakotveny ve Smlouvě o EU. Konkrétně by měla být uplatňována s řádným ohledem na právo na ochranu osobních údajů (článek 8), svobodu projevu a informací (článek 11), svobodu podnikání (článek 16), právo na účinnou právní ochranu a spravedlivý proces (článek 47), presumpci neviny a právo na obhajobu (článek 48), zásadu zákonnosti a přiměřenosti trestných činů a trestů (článek 49) a právo nebýt dvakrát trestně stíhán nebo trestán v rámci trestního řízení za stejný trestný čin (článek 50).
(28)
Při provádění této směrnice by členské státy měly zaručit procesní práva podezřelých či obviněných osob v trestním řízení. Jejich povinnosti vyplývající z této směrnice nemají vliv na jejich povinnosti vyplývající z práva Unie týkajícího se procesních práv v trestním řízení. Nic v této směrnici není zamýšleno tak, aby omezilo svobodu tisku a svobodu projevu ve sdělovacích prostředcích do té míry, do jaké jsou tyto svobody zaručeny v Unii a v členských státech, zejména podle článku 11 Listiny a jiných příslušných ustanovení. To je třeba zdůraznit zejména ve vztahu ke zpřístupnění vnitřní informace v souladu s ustanoveními této směrnice o takovém zpřístupnění.
(29)
Aniž je dotčen článek 4 Protokolu č. 21 o postavení Spojeného království a Irska s ohledem na prostor svobody, bezpečnosti a práva, připojeného ke Smlouvě o EU a ke Smlouvě o fungování EU, Spojené království se neúčastní přijímání této směrnice a tato směrnice pro ně není závazná ani použitelná.
(30)
V souladu s články 1, 2, 3 a 4 Protokolu č. 21 o postavení Spojeného království a Irska s ohledem na prostor svobody, bezpečnosti a práva, připojeného ke Smlouvě o EU a ke Smlouvě o fungování EU, oznámilo Irsko své přání účastnit se přijímání a používání této směrnice.
(31)
V souladu s články 1 a 2 Protokolu č. 22 o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o EU a ke Smlouvě o fungování EU, se Dánsko neúčastní přijímání této směrnice a tato směrnice pro ně není závazná ani použitelná.
(32)
Evropský inspektor ochrany údajů vydal své stanovisko dne 10. února 2012 (6),
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Tato směrnice stanoví minimální pravidla pro trestní sankce za obchodování zasvěcené osoby, nedovolené zpřístupnění vnitřní informace a manipulaci s trhem, aby tak zajistila integritu finančních trhů v Unii a posílila ochranu investorů a jejich důvěru v tyto trhy.
2. Tato směrnice se vztahuje na:
a)
finanční nástroje přijaté k obchodování na regulovaném trhu nebo ty, pro něž byla podána žádost o přijetí k obchodování na regulovaném trhu;
b)
finanční nástroje obchodované v mnohostranném systému obchodování, přijaté k obchodování v mnohostranném systému obchodování nebo ty, pro něž byla podána žádost o přijetí k obchodování v mnohostranném systému obchodování;
c)
finanční nástroje obchodované v organizovaném systému obchodování;
d)
finanční nástroje, na které se nevztahují písmena a), b) nebo c), jejichž cena nebo hodnota závisí na ceně nebo hodnotě finančního nástroje uvedeného v těchto písmenech nebo na takovou cenu nebo hodnotu má dopad a které mohou zahrnovat mimo jiné i swapy úvěrového selhání nebo rozdílové smlouvy.
Tato směrnice se vztahuje též na jednání nebo obchody včetně nabídek, týkající se dražeb povolenek na emise nebo jiných od nich odvozených dražených produktů, a to i když se nejedná o finanční nástroje, na dražební platformě povolené jako regulovaný trh v souladu s nařízením Komise (EU) č. 1031/2010 (7). Aniž jsou dotčena jakákoli konkrétní ustanovení týkající se nabídek předložených v souvislosti s dražbou, použijí se na tyto nabídky ustanovení této směrnice týkající se pokynů k obchodování.
3. Tato směrnice se nevztahuje na:
a)
obchodování s vlastními akciemi v rámci programů zpětného odkupu, pokud se takové obchodování provádí v souladu s čl. 5 odst. 1, 2 a 3 nařízení (EU) č. 596/2014;
b)
obchodování s cennými papíry nebo přidruženými nástroji podle čl. 3 odst. 2 písm. a) a b) nařízení (EU) č. 596/2014 za účelem stabilizace, pokud se takové obchodování provádí v souladu s čl. 5 odst. 4 a 5 uvedeného nařízení;
c)
obchody, pokyny nebo jednání v rámci měnové nebo devizové politiky nebo správy veřejného dluhu v souladu s čl. 6 odst. 1 nařízení (EU) č. 596/2014, obchody, pokyny nebo jednání v souladu s čl. 6 odst. 2 uvedeného nařízení, činnost v rámci politiky Unie v oblasti klimatu v souladu s čl. 6 odst. 3 uvedeného nařízení nebo činnost v oblasti společné zemědělské politiky Unie a společné rybářské politiky Unie v souladu s čl. 6 odst. 4 uvedeného nařízení;
4. Článek 5 se rovněž vztahuje na:
a)
spotové komoditní smlouvy, které nejsou velkoobchodními energetickými produkty, pokud daný obchod, pokyn nebo jednání má dopad na cenu nebo hodnotu finančního nástroje uvedeného v odstavci 2 tohoto článku;
b)
druhy finančních nástrojů, včetně derivátových kontraktů nebo derivátových nástrojů pro přenos úvěrového rizika, pokud obchod, pokyn, nabídka nebo jednání má dopad na cenu nebo hodnotu spotové komoditní smlouvy, kde cena nebo hodnota závisí na ceně nebo hodnotě těchto finančních nástrojů;
c)
jednání v souvislosti s referenčními hodnotami.
5. Tato směrnice se vztahuje na jakýkoli obchod, pokyn či jednání týkající se finančních nástrojů uvedených v odstavcích 2 a 4, bez ohledu na to, zda k danému obchodu, pokynu či jednání došlo na převodním místě.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
1)
„finančním nástrojem“ finanční nástroj vymezený v čl. 4 odst. 1 bodu 15 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/65/EU (8);
2)
„spotovou komoditní smlouvou“ spotová komoditní smlouva vymezená v čl. 3 odst. 1 bodu 15 nařízení (EU) č. 596/2014;
3)
„programem zpětného odkupu“ obchodování s vlastními akciemi v souladu s články 21 až 27 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/30/EU (9);
4)
„vnitřní informací“ informace ve smyslu čl. 7 odst. 1 až 4 nařízení (EU) č. 596/2014;
5)
„povolenkami na emise“ povolenky na emise vymezené v příloze I oddílu C bodě 11 směrnice 2014/65/EU;
6)
„referenční hodnotou“ referenční hodnota vymezená v čl. 3 odst. 1 bodu 29 nařízení (EU) č. 596/2014;
7)
„uznávaným tržním postupem“ konkrétní tržní postup, který uznává příslušný orgán členského státu v souladu s článkem 13 nařízení (EU) č. 596/2014;
8)
„stabilizací“ stabilizace vymezená v čl. 3 odst. 2 písm. d) nařízení (EU) č. 596/2014;
9)
„regulovaným trhem“ regulovaný trh vymezený v čl. 4 odst. 1 bodu 21 směrnice 2014/65EU;
10)
„mnohostranným systémem obchodování“ mnohostranný systém obchodování vymezený v čl. 4 odst. 1 bodu 22 směrnice 2014/65EU;
11)
„organizovaným systémem obchodování“ organizovaný systém obchodování vymezený čl. 4 odst. 1 bodu 23 směrnice 2014/65EU;
12)
„převodním místem“ převodní místo vymezené v čl. 4 odst. 1 bodu 24 směrnice 2014/65EU;
13)
„velkoobchodním energetickým produktem“ velkoobchodní energetický produkt vymezený v čl. 2 bodu 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1227/2011 (10);
14)
„emitentem“ emitent vymezený v čl. 3 odst. 1 bodu 21 nařízení (EU) č. 596/2014.
Článek 3
Obchodování zasvěcené osoby, doporučení nebo navádění jiné osoby k obchodování zasvěcené osoby
1. Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby obchodování zasvěcené osoby a doporučení nebo navádění jiné osoby k obchodování zasvěcené osoby podle odstavců 2 až 8 bylo trestným činem alespoň v závažných případech a pokud byly spáchány úmyslně.
2. Pro účely této směrnice se o obchodování zasvěcené osoby jedná v případech, kdy určitá osoba disponuje vnitřní informací a využije ji při nabytí nebo zcizení finančních nástrojů, jichž se tato informace týká, na svůj vlastní účet nebo na účet třetí osoby, a to přímo nebo nepřímo.
3. Tento článek se použije na každou osobu, která disponuje vnitřní informací v důsledku toho, že tato osoba:
a)
je členem správních, řídících nebo dozorčích orgánů emitenta nebo účastníka trhu s povolenkami na emise;
b)
má podíl na kapitálu emitenta nebo účastníka trhu s povolenkami na emise;
c)
má přístup k této informaci v souvislosti s výkonem zaměstnání, povolání nebo v souvislosti s plněním povinností;
d)
je zapojena do trestné činnosti.
Tento článek se rovněž vztahuje na každou osobu, která získala vnitřní informaci za jiných okolností než těch uvedených v prvním pododstavci, pokud tato osoba ví, že se jedná o vnitřní informaci.
4. Za obchodování zasvěcené osoby se považuje také využití vnitřní informace ke zrušení nebo změně pokynu týkajícího se finančního nástroje, jehož se tato informace týká, pokud byl tento pokyn vydán předtím, než dotyčná osoba vnitřní informaci získala.
5. V souvislosti s dražbami povolenek na emise nebo jiných, od nich odvozených dražených produktů, které se konají v souladu s nařízením (EU) č. 1031/2010, se využitím vnitřní informace podle odstavce 4 tohoto článku rovněž rozumí předložení, úprava nebo stažení nabídky učiněné osobou na její vlastní účet nebo na účet třetí osoby.
6. Pro účely této směrnice se o doporučení nebo navádění jiné osoby k obchodování zasvěcené osoby jedná v případě, kdy určitá osoba disponuje vnitřní informací a:
a)
na základě této informace doporučuje jiné osobě nabytí nebo zcizení finančních nástrojů, jichž se informace týká, nebo tuto osobu k takovémuto nabytí nebo zcizení navádí, nebo
b)
na základě této informace doporučuje jiné osobě zrušení nebo změnu pokynu týkajícího se finančního nástroje, jehož se informace týká, nebo tuto osobu k takovémuto zrušení nebo změně navádí.
7. Využití doporučení nebo návodu podle odstavce 6 se považuje za obchodování zasvěcené osoby, pokud osoba využívající tohoto doporučení nebo návodu ví, že se zakládá na vnitřní informaci.
8. Pro účely tohoto článku pouhá skutečnost, že určitá osoba disponuje nebo disponovala vnitřní informací, neznamená, že tato osoba uvedenou informaci využila a dopustila se tak prostřednictvím nabytí nebo zcizení obchodování zasvěcené osoby, je-li její jednání kvalifikováno jako legitimní podle článku 9 nařízení (EU) č. 596/2014.
Článek 4
Nedovolené zpřístupnění vnitřní informace
1. Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby nedovolené zpřístupnění vnitřní informace podle odstavců 2 až 5 bylo trestným činem alespoň v závažných případech a pokud bylo spácháno úmyslně.
2. Pro účely této směrnice se jedná o nedovolené zpřístupnění vnitřní informace tehdy, pokud osoba disponuje vnitřní informací a zpřístupní ji jakékoli jiné osobě, s výjimkou případů, kdy dojde k tomuto zpřístupnění při běžném výkonu zaměstnání, povolání nebo v souvislosti s plněním povinností nebo kdy se zpřístupnění kvalifikuje jako sondování trhu prováděné v souladu s čl. 11 odst. 1 až 8 nařízení (EU) č. 596/2014.
3. Tento článek se vztahuje na všechny osoby, jichž se týkají situace nebo okolnosti uvedené v čl. 3 odst. 3.
4. Pro účely této směrnice se další zpřístupnění doporučení nebo návodu podle čl. 3 odst. 6 považuje za nedovolené zpřístupnění vnitřní informace podle tohoto článku, pokud osoba, která zpřístupňuje takové doporučení nebo návod, ví, že se zakládá na vnitřní informaci.
5. Tento článek se použije v souladu s potřebou chránit svobodu tisku a svobodu vyjadřování.
Článek 5
Manipulace s trhem
1. Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby manipulace s trhem podle odstavce 2 byla trestným činem alespoň v závažných případech a pokud byla spáchána úmyslně.
2. Pro účely této směrnice se manipulací s trhem rozumějí tyto činnosti:
a)
uzavření obchodu, zadání pokynu k obchodování nebo jakékoli jiné jednání, které;
i)
dává nesprávné nebo zavádějící signály, pokud jde o nabídku, poptávku nebo cenu finančního nástroje nebo související spotové komoditní smlouvy, nebo
ii)
zajišťuje cenu jednoho nebo více finančních nástrojů nebo související spotové komoditní smlouvy na neobvyklé nebo umělé úrovni;
ledaže jsou důvody pro uzavření obchodu nebo vydání pokynu danou osobou legitimní a tento obchod nebo tento pokyn k obchodování jsou v souladu s uznávanými tržními postupy na daném převodním místě.
b)
uzavření obchodu, zadání pokynu k obchodování nebo jakákoli jiná činnost nebo jednání, které ovlivňuje cenu jednoho nebo několika finančních nástrojů nebo související spotové komoditní smlouvy, při němž jsou využívány fiktivní prostředky nebo jiná forma klamavého nebo lstivého jednání;
c)
šíření informací prostřednictvím médií, včetně internetu, nebo jakýmikoli jinými prostředky, které dávají nesprávné nebo zavádějící signály, pokud jde o nabídku, poptávku nebo cenu finančního nástroje nebo související spotové komoditní smlouvy, nebo které zajišťují cenu jednoho nebo více finančních nástrojů nebo související spotové komoditní smlouvy na neobvyklé nebo umělé úrovni, pokud osoby, které informace šíří, získávají pro sebe nebo jinou osobu výhodu nebo zisk ze šíření dotyčných informací; nebo
d)
předání nepravdivých nebo zavádějících informací nebo poskytování nepravdivých nebo zavádějících vstupních údajů, nebo jakékoli jiné jednání, které manipuluje s výpočtem referenční hodnoty.
Článek 6
Návod, pomoc a pokus
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření k zajištění toho, aby návod a pomoc k trestným činům uvedeným v čl. 3 odst. 2 až 5 a článcích 4 a 5 byly postihovány jako trestný čin.
2. Členské státy přijmou nezbytná opatření k zajištění toho, aby pokus o spáchání některého z trestných činů uvedených v čl. 3 odst. 2 až 5 a 7 a článku 5 byl postihován jako trestný čin.
3. Ustanovení čl. 3 odst. 8 se použije obdobně.
Článek 7
Trestní sankce pro fyzické osoby
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření k zajištění toho, aby za trestné činy uvedené v článcích 3 až 6 bylo možné uložit účinné, přiměřené a odrazující trestní sankce.
2. Členské státy přijmou nezbytná opatření k zajištění toho, aby trestné činy uvedené v článcích 3 a 5 podléhaly trestům odnětí svobody s horní hranicí trestní sazby nejméně čtyř let.
3. Členské státy přijmou nezbytná opatření k zajištění toho, aby trestný čin uvedený v článku 4 podléhal trestu odnětí svobody s horní hranicí trestní sazby nejméně dvou let.
Článek 8
Odpovědnost právnických osob
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření k zajištění toho, aby právnické osoby mohly být činěny odpovědnými za trestné činy uvedené v článcích 3 až 6 spáchané v jejich prospěch jakoukoli osobou jednající samostatně nebo jako člen orgánu právnické osoby a působící v této právnické osobě ve vedoucím postavení na základě:
a)
oprávnění zastupovat tuto právnickou osobu;
b)
pravomoci přijímat rozhodnutí jménem této právnické osoby, nebo
c)
pravomoci vykonávat kontrolu v rámci této právnické osoby.
2. Členské státy rovněž přijmou nezbytná opatření k zajištění toho, aby právnické osoby mohly být činěny odpovědnými v případech, kdy nedostatek dohledu nebo kontroly ze strany osoby uvedené v odstavci 1 umožnil spáchání trestných činů uvedených v článcích 3 až 6 ve prospěch právnické osoby osobou spadající do její pravomoci.
3. Odpovědnost právnických osob podle odstavců 1 a 2 nevylučuje trestní stíhání fyzických osob, které jsou pachateli, návodci nebo pomocníky trestných činů uvedených v článcích 3 až 6.
Článek 9
Sankce pro právnické osoby
Členské státy přijmou nezbytná opatření k zajištění toho, aby právnická osoba odpovědná podle článku 8 podléhala účinným, přiměřeným a odrazujícím sankcím, které zahrnují pokuty trestní či jiné než trestní povahy, a mohou zahrnovat i jiné sankce, například:
a)
zbavení nároku pobírat veřejné výhody nebo podpory;
b)
dočasný nebo trvalý zákaz vykonávat obchodní činnost;
c)
uložení soudního dohledu;
d)
zrušení rozhodnutím soudu;
e)
dočasné nebo trvalé uzavření provozoven použitých ke spáchání trestného činu.
Článek 10
Soudní příslušnost
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření pro stanovení své soudní příslušnosti ve vztahu k trestným činům uvedeným v článcích 3 až 6, které byly spáchány:
a)
zcela nebo zčásti na jejich území, nebo
b)
jejich státním příslušníkem, a to alespoň v případech, kdy daný čin je považován za trestný čin v místě, kde byl spáchán.
2. Členský stát informuje Komisi, pokud se rozhodne rozšířit svou soudní příslušnost ve vztahu k trestným činům uvedeným v článcích 3 až 6, které byly spáchány mimo jeho území, na případy, kdy:
a)
pachatel má své obvyklé bydliště na jeho území; nebo
b)
trestný čin byl spáchán ve prospěch právnické osoby usazené na jeho území.
Článek 11
Odborná příprava
Aniž jsou dotčeny nezávislost soudů a rozdíly v organizaci soudnictví v rámci Unie, požádají členské státy subjekty odpovědné za odbornou přípravu soudců, státních zástupců, policejních a soudních zaměstnanců a zaměstnanců příslušných orgánů zapojených do trestního řízení a vyšetřování o poskytnutí odpovídající odborné přípravy s ohledem na cíle této směrnice.
Článek 12
Zpráva
Do 4. července 2018 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o fungování této směrnice a v případě potřeby o nutnosti ji změnit, zejména pokud jde o výklad závažných případů uvedených v čl. 3 odst. 1, čl. 4 odst. 1 a čl. 5 odst. 1, výši sankcí stanovených členskými státy a rozsah přijetí nepovinných prvků uvedených v této směrnici.
Ke zprávě Komise se případně připojí legislativní návrh.
Článek 13
Provedení
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 3. července 2016. Znění těchto předpisů neprodleně sdělí Komisi.
Použijí tyto předpisy od 3. července 2016 s výhradou vstupu nařízení (EU) č. 596/2014 v platnost.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 14
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 15
Určení
Tato směrnice je určena členským státům v souladu se Smlouvami.
Ve Štrasburku dne 16. dubna 2014.
DIREKTIVA 2014/57/EU EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA
z dne 16. aprila 2014
o kazenskih sankcijah za zlorabo trga (direktiva o zlorabi trga)
EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 83(2) Pogodbe,
ob upoštevanju predloga Evropske komisije,
po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom,
ob upoštevanju mnenja Evropske centralne banke (1),
ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora (2),
v skladu z rednim zakonodajnim postopkom (3),
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Za povezan in učinkovit finančni trg in večje zaupanje vlagateljev je potrebna celovitost trga. Nemoteno delovanje trgov vrednostnih papirjev in zaupanje javnosti v trge sta predpogoj za gospodarsko rast in blaginjo. Zloraba trga škoduje celovitosti finančnih trgov in zaupanju javnosti v vrednostne papirje, izvedene finančne instrumente in referenčna merila.
(2)
Z Direktivo 2003/6/ES Evropskega parlamenta in Sveta (4) je bil dopolnjen in posodobljen pravni okvir Unije za zaščito celovitosti trga. Države članice so morale tudi zagotoviti, da imajo pristojni organi pooblastila za odkrivanje in preiskovanje zlorabe trga. Brez poseganja v pravico držav članic do uvedbe kazenskih sankcij so morale države članice v skladu z Direktivo 2003/6/ES zagotoviti tudi, da je mogoče proti osebam, odgovornim za kršitve nacionalnih predpisov za izvajanje navedene direktive, sprejeti ustrezne upravne ukrepe ali naložiti upravne kazni.
(3)
Skupina na visoki ravni za finančni nadzor v EU, ki ji je predsedoval Jacques de Larosière (v nadaljnjem besedilu: Larosièrjeva skupina), je v svojem poročilu z dne 25. februarja 2009 priporočila, da morata bonitetni okvir in okvir poslovanja za finančni sektor temeljiti na trdnih sistemih nadzora in sankcij. Zato je Larosièrjeva skupina menila, da morajo imeti nadzorni organi ustrezna pooblastila za ukrepanje in da bi morali biti vzpostavljeni enotni, trdni in odvračalni sistemi sankcij za vse oblike finančnega kriminala, tj. sankcije, ki bi jih bilo treba učinkovito izvrševati za zagotovitev celovitosti trga. Larosièrjeva skupina je ugotovila, da so sistemi sankcij držav članic na splošno šibki in raznoliki.
(4)
Za dobro delujoč zakonodajni okvir v zvezi z zlorabo trga je potrebno učinkovito uveljavljanje. Ocena nacionalnih sistemov za upravne kazni v okviru Direktive 2003/6/ES je pokazala, da vsi nacionalni pristojni organi niso imeli na voljo vseh pooblastil, da bi se lahko na zlorabo trga odzvali z ustreznimi sankcijami. Zlasti vse države članice niso določile upravnih denarnih kazni za trgovanje z notranjimi informacijami in tržno manipulacijo, prav tako pa so bile ravni sankcij v državah članicah zelo različne. Zaradi zagotovitve skupnih minimalnih pravil po vsej Uniji je tako potreben nov zakonodajni akt.
(5)
Pokazalo se je, da sprejetje upravnih kazni v državah članicah doslej ne zadostuje za zagotovitev skladnosti s pravili o preprečevanju zlorabe trga in boju proti njej.
(6)
Bistveno je, da se zagotavljanje skladnosti s pravili o zlorabi trga okrepi z uvedbo kazenskih sankcij, ki močneje izražajo družbeno neodobravanje v primerjavi z upravnimi kaznimi. Z opredelitvijo vsaj hudih oblik zlorabe trga kot kaznivih dejanj se določa jasne meje za vrsto ravnanj, ki se štejejo za posebno nesprejemljiva, ter se javnost in morebitne kršitelje opozarja, da pristojni organi obravnavajo tako ravnanje zelo resno.
(7)
Vse države članice niso predvidele kazenskih sankcij za nekatere oblike hudih kršitev nacionalnega prava za izvajanje Direktive 2003/6/ES. Različni pristopi držav članic ogrožajo enotne pogoje delovanja na notranjem trgu in lahko osebe spodbujajo k zlorabi trga v državah članicah, ki ne predvidevajo kazenskih sankcij za te kršitve. Poleg tega do zdaj na ravni Unije ni bilo enotnega razumevanja o tem, katero ravnanje se šteje za hudo kršitev pravil o zlorabi trga. Zato bi bilo treba določiti minimalna pravila glede opredelitve kaznivih dejanj, ki jih zagrešijo fizične osebe, odgovornost pravnih oseb in ustrezne sankcije. Skupna minimalna pravila bi tudi omogočila uporabo učinkovitejših preiskovalnih metod in bolj učinkovito sodelovanje znotraj držav članic ter med njimi. Glede na finančno krizo je postalo očitno, da bi lahko tržna manipulacija povzročila obsežno škodo življenju milijonov ljudi. Škandal v zvezi z obrestno mero Libor, pri katerem je šlo za resno manipulacijo referenčnih meril, je pokazal, da pomembne težave in vrzeli izrazito vplivajo na zaupanje v trge in lahko povzročijo velike izgube za vlagatelje ter izkrivljanje realnega gospodarstva. Ker v Uniji ni skupnih ureditev kazenskih sankcij, imajo storilci tržne zlorabe priložnost, da izkoristijo ureditev v nekaterih državah članicah. Uvedba kazenskih sankcij v zvezi z zlorabo trga bo imela večji odvračilni učinek na morebitne kršitelje.
(8)
Uvedba kazenskih sankcij s strani vseh držav članic vsaj za hude kršitve v zvezi z zlorabo trga je zato bistvena za zagotovitev učinkovitega izvajanja politike Unije na področju boja proti zlorabi trga.
(9)
Da bi bilo področje uporabe te direktive skladno s področjem uporabe Uredbe (EU) št. 596/2014 Evropskega parlamenta in Sveta (5), bi bilo treba iz te direktive izvzeti trgovanje z lastnimi delnicami v okviru programov ponovnega odkupa in trgovanje z vrednostnimi papirji ali povezanimi instrumenti za stabilizacijo vrednostnih papirjev; posle, naročila ali prakse pri uresničevanju monetarne politike, politike v zvezi z menjalnim tečajem ali politike upravljanja javnega dolga; dejavnosti na področju pravic do emisije, ki se izvajajo v okviru podnebne politike Unije, in dejavnosti v okviru skupne kmetijske politike Unije in skupne ribiške politike Unije.
(10)
Od držav članic bi bilo treba zahtevati, da zagotovijo, da vsaj hudi primeri trgovanja z notranjimi informacijami, tržne manipulacije in protipravnega razkritja notranjih informacij pomenijo kazniva dejanja, kadar so storjeni naklepno.
(11)
V tej direktivi se trgovanje z notranjimi informacijami in protipravno razkritje notranjih informacij štejeta kot resna med drugim v primerih, kadar pomembno vplivata na celovitost trga, dejanski ali možni pridobljeni dobiček ali preprečeno izgubo, raven škode, povzročene trgu, ali splošno vrednost finančnih instrumentov, s katerimi se trguje. Upoštevati bi bilo mogoče tudi druge okoliščine, kadar je bilo kršitveno dejanje storjeno v okviru kriminalne združbe ali kadar je oseba pred tem že storila tako kršitveno dejanje.
(12)
V tej direktivi bi se morala tržna manipulacija šteti za resno v primerih, kadar je vpliv na celovitost trga; dejanski ali možni pridobljeni dobiček ali preprečeno izgubo, raven škode, povzročene trgu, raven spremembe vrednosti finančnega instrumenta ali blagovne promptne pogodbe ali znesek prvotno uporabljenih sredstev velik, ali kadar manipulacijo stori oseba, ki je zaposlena v finančnem sektorju ali v nadzornem ali regulativnem organu oziroma v njem dela.
(13)
Zaradi negativnih učinkov poskusa trgovanja z notranjimi informacijami in poskusa tržne manipulacije na celovitost finančnih trgov in zaupanje vlagateljev v te trge se morajo te oblike ravnanja kaznovati kot kaznivo dejanje.
(14)
Ta direktiva bi morala države članice zavezati, da v svojem nacionalnem pravu določijo kazenske sankcije v zvezi s trgovanjem z notranjimi informacijami, tržno manipulacijo in protipravnim razkritjem notranjih informacij, za katere se uporablja ta direktiva. Ta direktiva ne bi smela ustvarjati nobenih obveznosti v zvezi z uporabo takšnih kazni ali kakršnega koli drugega razpoložljivega sistema kazenskega pregona v posameznih primerih.
(15)
V skladu s to direktivo bi morale države članice tudi zagotoviti, da so kaznivi tudi pozivanje h kaznivim dejanjem ter pomoč pri takih dejanjih ali napeljevanje k takim dejanjem.
(16)
Da bi bile sankcije za kršitve iz te direktive učinkovite in odvračilne, bi bilo treba v njej opredeliti najkrajšo dolžino najvišje zaporne kazni.
(17)
To direktivo bi bilo treba uporabljati ob upoštevanju pravnega okvira, vzpostavljenega z Uredbo (EU) št. 596/2014 in z njo povezanimi izvedbenimi ukrepi.
(18)
Za zagotovitev učinkovitega izvajanja evropske politike za zagotavljanje celovitosti finančnih trgov, ki je določena v Uredbi (EU) št. 596/2014, bi morale države članice razširiti odgovornost za kršitvena dejanja, določene v tej direktivi, na pravne osebe, in sicer z uvedbo učinkovitih, sorazmernih in odvračilnih kazenskih ali nekazenskih sankcij ali drugih ukrepov, kot so na primer tisti iz Uredbe (EU) št. 596/2014. Take sankcije ali drugi ukrepi lahko vključujejo objavo končne odločitve o sankcijah, vključno z identiteto odgovorne pravne osebe, pri čemer se upoštevajo temeljne pravice, načelo sorazmernosti in tveganje za stabilnost finančnih trgov in preiskave, ki so v teku. Države članice bi morale, kadar je to primerno in če nacionalno pravo določa kazensko odgovornost za pravne osebe, v skladu z nacionalnim pravom to kazensko odgovornost razširiti na kršitvena dejanja, določena v tej direktivi. Ta direktiva državam članicam ne bi smela preprečevati objave končnih odločitev o odgovornosti ali sankcijah.
(19)
Države članice bi morale sprejeti potrebne ukrepe za zagotovitev, da bodo lahko organi kazenskega pregona, pravosodni organi in drugi pristojni organi, ki so odgovorni za preiskovanje ali preganjanje kršitvenih dejanj iz te direktive, uporabljali učinkovita preiskovalna orodja. V skladu, med drugim, z načelom sorazmernosti bi morala biti uporaba takih orodij v skladu z nacionalnim pravom sorazmerna z naravo in resnostjo preiskovanega kršitvenega dejanja.
(20)
Ker ta direktiva določa minimalna pravila, lahko države članice sprejmejo ali ohranijo strožja pravila kazenskega prava v zvezi z zlorabo trga.
(21)
Države članice lahko na primer določijo, da je tržna manipulacija, kadar je storjena nepremišljeno ali iz hude malomarnosti, kaznivo dejanje.
(22)
Na podlagi obveznosti iz te direktive določene kazni za fizične osebe in sankcije za pravne osebe države članice niso izvzete iz obveznosti, da v nacionalnem pravu določijo upravne kazni in druge ukrepe za kršitvena dejanja, določena v Uredbi (EU) št. 596/2014, razen če se države članice odločijo, da v skladu z Uredbo (EU) št. 596/2014 v svojem nacionalnem pravu določijo le kazenske sankcije za takšne kršitve.
(23)
Področje uporabe te direktive je opredeljeno tako, da dopolnjuje in zagotavlja učinkovito izvajanje Uredbe (EU) št. 596/2014. Medtem ko bi bilo treba kršitvena dejanja kaznovati na podlagi te direktive, kadar so storjena namerno vsaj v resnih primerih, sankcije za kršitve Uredbe (EU) št. 596/2014 ne določajo, da je treba dokazati namero ali da morajo biti opredeljena kot resna. Države članice bi morale pri uporabi nacionalnega prava za prenos te direktive zagotoviti, da uvedba kazenskih sankcij za kršitvena dejanja v skladu s to direktivo in upravnih kazni v skladu z Uredbo (EU) št. 596/2014 ne vodi v kršenje načela ne bis in idem.
(24)
Brez poseganja v splošna pravila nacionalnega kazenskega prava o uporabi in izvrševanju izrekov kazni v skladu z dejanskimi okoliščinami v vsakem posameznem primeru bi morala biti uvedba sankcij sorazmerna, pri čemer se upošteva ustvarjeni dobiček ali preprečene izgube odgovornih oseb, pa tudi škodo, ki je posledica kršitvenega dejanja za druge osebe in po potrebi delovanju trgov ali širšemu gospodarstvu.
(25)
Ker cilja te direktive, in sicer zagotoviti razpoložljivost kazenskih sankcij vsaj za hudo zlorabo trga v Uniji, države članice ne morejo zadovoljivo doseči, temveč se zaradi obsega in učinkov te direktive lažje doseže na ravni Unije, lahko Unija sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5 Pogodbe o Evropski uniji (PEU). V skladu z načelom sorazmernosti iz navedenega člena ta direktiva ne presega tistega, kar je potrebno za doseganje navedenega cilja.
(26)
Krepitev čezmejnih dejavnosti zahteva učinkovito in uspešno sodelovanje med nacionalnimi organi, ki so pristojni za preiskovanje in pregon kršitvenih dejanj v zvezi z zlorabo trga. Organizacija in pristojnosti teh nacionalnih organov v različnih državah članicah ne bi smeli ovirati njihovega sodelovanja.
(27)
Ta direktiva spoštuje temeljne pravice in upošteva načela, priznana z Listino Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljnjem besedilu: Listina), kakor so priznani v PEU. Zlasti bi bilo treba pri njeni uporabi ustrezno upoštevati pravico do varstva osebnih podatkov (člen 8), svobodo izražanja in obveščanja (člen 11), svobodo gospodarske pobude (člen 16), pravico do učinkovitega pravnega sredstva in nepristranskega sodišča (člen 47), domnevo nedolžnosti in pravico do obrambe (člen 48), načeli zakonitosti in sorazmernosti kaznivih dejanj in kazni (člen 49) ter pravico, da se za isto kaznivo dejanje kazensko ne preganja ali kaznuje dvakrat (člen 50).
(28)
Države članice bi morale pri izvajanju te direktive zagotoviti procesne pravice osumljencev ali obtožencev v kazenskem postopku. Njihove obveznosti v skladu s to direktivo ne posegajo v njihove obveznosti na podlagi prava Unije o procesnih pravicah v kazenskih postopkih. V tej direktivi ni ničesar, s čimer bi se omejilo svobodo tiska ali svobodo izražanja v medijih, kolikor sta ti zajamčeni v Uniji in državah članicah, zlasti v skladu s členom 11 Listine in drugimi ustreznimi predpisi. To bi bilo treba poudariti zlasti kar zadeva razkritje notranjih informacij v skladu z določbami v tej direktivi o takem razkritju.
(29)
Brez poseganja v člen 4 Protokola (št. 21)o stališču Združenega kraljestva in Irske glede območja svobode, varnosti in pravice, ki je priložen k PEU in Pogodbi o delovanju Evropske unije (PDEU), Združeno kraljestvo ne sodeluje pri sprejetju te direktive, ki zato zanj ni zavezujoča in se v njem ne uporablja.
(30)
V skladu s členi 1, 2, 3 in 4 Protokola (št. 21)o stališču Združenega kraljestva in Irske glede območja svobode, varnosti in pravice, ki je priložen k PEU in PDEU, je Irska podala uradno obvestilo, da želi sodelovati pri sprejetju in uporabi te direktive.
(31)
V skladu s členoma 1 in 2 Protokola (št. 22)o stališču Danske, ki je priložen k PEU in PDEU, Danska ne sodeluje pri sprejetju te direktive, ki zato zanjo ni zavezujoča in se v njej ne uporablja.
(32)
Evropski nadzornik za varstvo podatkov je podal mnenje 10. februarja 2012 (6) -
SPREJELA NASLEDNJO DIREKTIVO:
Člen 1
Predmet urejanja in področje uporabe
1. Ta direktiva določa minimalna pravila za kazenske sankcije za trgovanje z notranjimi informacijami, protipravno razkritje notranjih informacij in tržno manipulacijo, da se zagotovi celovitost finančnih trgov v Uniji ter poveča zaščita vlagateljev in zaupanje v te trge.
2. Ta direktiva se uporablja za naslednje:
(a)
finančne instrumente, ki so uvrščeni v trgovanje na reguliranem trgu ali za katere je bil vložen zahtevek za uvrstitev v trgovanje na reguliranem trgu;
(b)
finančne instrumente, s katerimi se trguje v okviru večstranskega sistema trgovanja (MTF), ki so uvrščeni v trgovanje v okviru MTF ali za katere je bil vložen zahtevek za uvrstitev trgovanje v okviru MTF;
(c)
finančne instrumente, s katerimi se trguje v okviru organiziranega sistema trgovanja (OTF);
(d)
finančne instrumente, ki niso zajeti v točki (a), (b) ali (c), katerih cena ali vrednost je odvisna od cene ali vrednosti finančnih instrumentov iz teh točk ali vpliva nanjo in ki vključujejo posle kreditnih zamenjav ali pogodbe za razliko, vendar niso omejeni nanje.
Ta direktiva se uporablja tudi za ravnanja ali posle, vključno s ponudbami, v zvezi z licitiranjem na dražbenem sistemu, ki je potrjen kot regulirani trg pravic do emisije ali drugih finančnih produktov na dražbi, na podlagi teh pravic, vključno kadar finančni produkti na dražbi niso finančni instrumenti, v skladu z Uredbo Komisije (EU) št. 1031/2010 (7). Brez poseganja v katero koli od posebnih določb v zvezi s ponudbami, predloženimi v okviru dražbe, se vse določbe iz te direktive, ki se nanašajo na naročila za trgovanje, uporabljajo za tovrstne ponudbe.
3. Ta direktiva se ne uporablja za:
(a)
trgovanje z lastnimi delnicami v programih ponovnega odkupa, kadar se tako trgovanje izvaja v skladu s členom 5(1), (2) in (3) Uredbe (EU) št. 596/2014;
(b)
trgovanje z vrednostnimi papirji ali povezanimi instrumenti iz točk (a) in (b) člena 3(2) Uredbe (EU) št. 596/2014 za stabilizacijo vrednostnih papirjev, kadar se tako trgovanje izvaja v skladu s členom 5(4) in (5) navedene uredbe;
(c)
posle, naročila ali ravnanja, ki so bila izvedena v okviru monetarne politike, politike v zvezi z menjalnim tečajem ali politike upravljanja javnega dolga v skladu s členom 6(1) Uredbe (EU) št. 596/2014, posle, naročila ali ravnanja, ki so bila izvedena v skladu s členom 6(2) navedene uredbe, ali dejavnosti v okviru podnebne politike Unije v skladu s členom 6(3) navedene uredbe ali dejavnosti v okviru skupne kmetijske politike Unije ali skupne ribiške politike Unije v skladu s členom 6(4) navedene uredbe.
4. Člen 5 se uporablja tudi za:
(a)
blagovne promptne pogodbe, ki niso energetski proizvodi na debelo, kadar posel, naročilo ali ravnanje vpliva na ceno ali vrednost finančnega instrumenta iz odstavka 2 tega člena;
(b)
vrste finančnih instrumentov, vključno s pogodbami na izvedene finančne instrumente ali izvedenimi finančnimi instrumenti za prenos kreditnega tveganja, kadar posel, naročilo, ponudba ali ravnanje vpliva na ceno ali vrednost blagovne promptne pogodbe, če je cena ali vrednost odvisna od cene ali vrednosti teh finančnih instrumentov;
(c)
ravnanje v zvezi z referenčnimi merili.
5. Ta direktiva se uporablja za vse posle, naročila ali ravnanje v zvezi z vsemi finančnimi instrumenti iz odstavkov 2 in 4, ne glede na to, ali taki posli, naročila ali ravnanje potekajo na mestu trgovanja.
Člen 2
Opredelitev pojmov
V tej direktivi se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:
1.
„finančni instrument“ pomeni finančni instrument, kakor je opredeljen v točki 15 člena 4(1) Direktive 2014/65/EU Evropskega parlamenta in Sveta (8);
2.
„blagovna promptna pogodba“ pomeni blagovno promptno pogodbo, kakor je opredeljena v točki 15 člena 3(1) Uredbe (EU) št. 596/2014;
3.
„program ponovnega odkupa“ pomeni trgovanje z lastnimi delnicami v skladu s členi 21 do 27 Direktive 2012/30/EU Evropskega parlamenta in Sveta (9);
4.
„notranje informacije“ pomeni informacije v smislu člena 7(1) do (4) Uredbe (EU) št. 596/2014;
5.
„pravica do emisije“ pomeni pravico do emisije, kakor je opisano v točki 11 oddelka C Priloge I k Direktivi 2014/65/EU;
6.
„referenčno merilo“ pomeni referenčno merilo, kakor je opredeljeno v točki 29 člena 3(1) Uredbe (EU) št. 596/2014;
7.
„sprejeta tržna praksa“ pomeni posebno tržno prakso, ki jo pristojni organ države članice sprejme v skladu s členom 13 Uredbe (EU) št. 596/2014;
8.
„stabilizacija“ pomeni stabilizacijo, kakor je opredeljena v členu 3(2)(d) Uredbe (EU) št. 596/2014;
9.
„regulirani trg“ pomeni regulirani trg, kakor je opredeljen v točki 21 člena 4(1) Direktive 2014/65/EU;
10.
„večstranski sistem trgovanja“ ali „MTF“ pomeni večstranski sistem trgovanja, kakor je opredeljen v točki (22) člena 4(1) Direktive 2014/65/EU;
11.
„organizirani sistem trgovanja“ ali „OTF“ pomeni organizirani sistem trgovanja, kakor je opredeljen v točki (23) člena 4(1) Direktive 2014/65/EU;
12.
„mesto trgovanja“ pomeni mesto trgovanja, kakor je opredeljeno v točki 24 člena 4(1) Direktive 2014/65/EU;
13.
„veleprodajni energetski proizvod“ pomeni veleprodajni energetski proizvod, kakor je opredeljen v točki 4 člena 2 Uredbe (EU) št. 1227/2011 Evropskega parlamenta in Sveta (10);
14.
„izdajatelj“ pomeni izdajatelja, kakor je opredeljen v točki 21 člena 3(1) Uredbe (EU) št. 596/2014;
Člen 3
Trgovanje z notranjimi informacijami, priporočanje ali napeljevanje druge osebe k sodelovanju pri trgovanju z notranjimi informacijami
1. Države članice sprejmejo potrebne ukrepe, s katerimi zagotovijo, da se trgovanje z notranjimi informacijami, priporočanje ali napeljevanje druge osebe k sodelovanju v trgovanju z notranjimi informacijami iz odstavkov 2 do 8 štejejo za kazniva dejanja vsaj v hudih primerih in kadar so storjeni naklepno.
2. V tej direktivi trgovanje z notranjimi informacijami pomeni, da oseba, ki ima notranje informacije, na podlagi uporabe teh informacij neposredno ali posredno za svoj račun ali za račun tretje osebe pridobi ali odtuji finančne instrumente, na katere se te informacije nanašajo.
3. Ta člen se nanaša na katero koli osebo, ki ima notranje informacije zaradi tega, ker:
(a)
je član upravnega, poslovodnega ali nadzornega organa izdajatelja ali udeleženca na trgu s pravicami do emisije;
(b)
ima delež v kapitalu izdajatelja ali udeleženca na trgu s pravicami do emisije;
(c)
ima dostop do informacij pri opravljanju redne službe, poklica ali dolžnosti, ali
(d)
je vpletena v kriminalne dejavnosti.
Ta člen se uporablja tudi za vsako osebo, ki je pridobila notranje informacije v okoliščinah, ki niso okoliščine iz prvega pododstavka, če ta oseba ve, da so to notranje informacije.
4. Za trgovanje z notranjimi informacijami se šteje tudi uporaba notranjih informacij pri preklicu ali spremembi naročila v zvezi s finančnim instrumentom, na katerega se informacije nanašajo, če je bilo naročilo oddano, preden je zadevna oseba imela notranje informacije.
5. Kar zadeva dražbe pravic do emisij ali drugih finančnih produktov na dražbi na podlagi teh pravic, pri čemer se te dražbe izvajajo v skladu z Uredbo (EU) št. 1031/2010, uporaba notranjih informacij iz odstavka 4 tega člena vključuje tudi predložitev, spremembo ali umik ponudbe osebe za njeno lastno korist ali v korist tretje osebe.
6. V tej direktivi se šteje, da oseba priporoča ali napeljuje drugo osebo k trgovanju z notranjimi informacijami, če ima ta oseba notranje informacije in na podlagi teh informacij:
(a)
na podlagi teh informacij priporoča ali napeljuje drugo osebo k pridobitvi ali odtujitvi finančnih instrumentov, na katere se te informacije nanašajo, ali
(b)
na podlagi teh informacij priporoča ali napeljuje drugo osebo k preklicu ali spremembi naročila v zvezi s finančnim instrumentom, na katerega se te informacije nanašajo.
7. Uporaba priporočil ali napeljevanja iz odstavka 6 pomenijo trgovanje z notranjimi informacijami, kadar oseba, ki uporabi priporočilo ali napeljevanje, ve, da ta temelji na notranjih informacijah.
8. V tem členu se za osebo, ki ima ali je imela notranje informacije, samo po sebi ne šteje, da je ta oseba uporabila te informacije in trgovala z notranjimi informacijami na podlagi pridobitve ali odtujitve, kadar je njeno ravnanje zakonito v skladu s členom 9 Uredbe (EU) št. 596/2014.
Člen 4
Protipravno razkritje notranjih informacij
1. Države članice sprejmejo potrebne ukrepe, s katerimi zagotovijo, da se protipravno razkritje notranjih informacij iz odstavkov 2 do 5 šteje za kaznivo dejanje vsaj v hudih primerih in kadar je storjeno naklepno.
2. V tej direktivi gre za protipravno razkritje notranjih informacij, kadar ima oseba notranje informacije in te informacije razkrije kateri koli drugi osebi, razen kadar je razkritje del običajnega izpolnjevanja obveznosti v okviru službe, poklica ali dolžnosti, vključno kadar se razkritje šteje za analizo trga, izvedeno v skladu s členom 11(1) do (8) Uredbe (EU) št. 596/2014.
3. Ta člen se uporablja za vsako osebo v primerih ali okoliščinah iz člena 3(3).
4. V tej direktivi uporaba ali posredovanje priporočil ali napeljevanje iz člena 3(6) pomeni protipravno razkritje notranjih informacij v okviru tega člena, kadar oseba, ki uporabi ali posreduje priporočilo ali napeljuje, ve, da ta temelji na notranjih informacijah.
5. Ta člen se uporablja v skladu z nujnostjo zaščite svobode tiska in svobode izražanja.
Člen 5
Tržna manipulacija
1. Države članice sprejmejo potrebne ukrepe, s katerimi zagotovijo, da se tržna manipulacija iz odstavka 2 šteje za kaznivo dejanje vsaj v hudih primerih in kadar je storjena naklepno.
2. V tej direktivi tržna manipulacija zajema naslednje dejavnosti:
(a)
sklenitev posla, oddajo naročila za trgovanje ali katero koli drugo ravnanje, ki:
(i)
daje napačne ali zavajajoče signale glede ponudbe finančnega instrumenta, povpraševanja po njem ali njegove cene ali ponudbe povezane blagovne promptne pogodbe, povpraševanja po njej ali njene cene, ali
(ii)
zagotavlja nenormalno ali umetno raven cen enega ali več finančnih instrumentov ali povezanih blagovnih promptnih pogodb,
razen če so razlogi osebe, ki je začela posle ali izdala naročila za trgovanje, za takšno ravnanje upravičeni ter so ti posli ali naročila za trgovanje skladni s sprejeto tržno prakso na zadevnem mestu trgovanja;
(b)
sklenitev posla, oddajo naročila za trgovanje ali katero koli drugo dejavnost ali ravnanje, ki vpliva na ceno enega ali več finančnih instrumentov ali povezane blagovne promptne pogodbe, pri čemer se uporabljajo navidezna sredstva ali druge oblike zavajanja ali zvijače;
(c)
razširjanje informacij prek medijev, vključno z internetom, ali s katerimi koli drugimi sredstvi, ki dajejo napačne ali zavajajoče signale glede ponudbe finančnega instrumenta ali povezane blagovne promptne pogodbe, povpraševanja po njiju ali njune cene oziroma ki zagotavljajo nenormalno ali umetno raven cene enega ali več finančnih instrumentov ali povezanih blagovnih promptnih pogodb, kadar te osebe s tem razširjanjem pridobijo korist ali dobiček zase ali za drugo osebo, ali
(d)
posredovanje lažnih ali zavajajočih informacij ali zagotavljanje lažnih ali zavajajočih vhodnih podatkov ali katero koli ravnanje, s katerim se manipulira izračun referenčnega merila.
Člen 6
Pozivanje, pomoč in napeljevanje ter poskus
1. Države članice sprejmejo potrebne ukrepe, s katerimi zagotovijo, da se pozivanje k dejanjem iz člena 3(2) do (5) ter členov 4 in 5 ter pomoč pri takih dejanjih ali napeljevanje k takim dejanjem kaznujejo kot kazniva dejanja.
2. Države članice sprejmejo potrebne ukrepe, s katerimi zagotovijo, da se poskus storitve katerega koli kršitvenega dejanja iz členov 3(2) do (5) in (7) ter člena 5 kaznuje kot kaznivo dejanje.
3. Člen 3(8) se smiselno uporablja.
Člen 7
Kazenske sankcije za fizične osebe
1. Države članice sprejmejo potrebne ukrepe, s katerimi zagotovijo, da se kršitvena dejanja iz členov 3 do 6 kaznujejo z učinkovitimi, sorazmernimi in odvračilnimi kazenskimi sankcijami.
2. Države članice sprejmejo potrebne ukrepe, s katerimi zagotovijo, da se kršitvena dejanja iz členov 3 in 5 kaznujejo z najvišjo zaporno kaznijo najmanj štirih let.
3. Države članice sprejmejo potrebne ukrepe, s katerimi zagotovijo, da se kršitveno dejanje iz člena 4 kaznuje z najvišjo zaporno kaznijo najmanj dveh let.
Člen 8
Odgovornost pravnih oseb
1. Države članice z ustreznimi ukrepi zagotovijo, da pravne osebe lahko odgovarjajo za kršitvena dejanja iz členov 3 do 6, ki jih je v njihovo korist storila katera koli oseba, bodisi samostojno ali kot del organa pravne osebe, ki ima vodilni položaj znotraj pravne osebe, na podlagi:
(a)
pooblastila za zastopanje pravne osebe;
(b)
pooblastila za odločanje v imenu pravne osebe, ali
(c)
pooblastila za opravljanje nadzora znotraj pravne osebe.
2. Države članice sprejmejo tudi potrebne ukrepe, s katerimi zagotovijo, da so lahko pravne osebe odgovorne, če je lahko zaradi pomanjkljivega nadzora ali kontrole s strani osebe iz odstavka 1 oseba, ki je podrejena pravni osebi, storila kršitveno dejanje iz členov 3 do 6 v korist pravne osebe.
3. Odgovornost pravnih oseb na podlagi odstavkov 1 in 2 ne izključuje kazenskih postopkov proti fizičnim osebam, ki so udeleženi kot storilci, napeljevalci ali sostorilci pri kršitvenih dejanjih iz členov 3 do 6.
Člen 9
Sankcije za pravne osebe
Države članice sprejmejo potrebne ukrepe, s katerimi zagotovijo, da se pravna oseba, ki je odgovorna na podlagi člena 8, kaznuje z učinkovitimi, sorazmernimi in odvračilnimi sankcijami, ki vključujejo kazenske ali nekazenske denarne kazni in globe in ki lahko vključujejo druge sankcije, kot so:
(a)
odvzem pravice do državnih ugodnosti ali pomoči;
(b)
začasna ali stalna prepoved opravljanja poslovnih dejavnosti;
(c)
uvedba sodnega nadzora;
(d)
sodna likvidacija;
(e)
začasno ali trajno zaprtje poslovalnic, ki so bile uporabljene za storitev kršitvenega dejanja.
Člen 10
Jurisdikcija
1. Države članice sprejmejo potrebne ukrepe, s katerimi vzpostavijo svojo jurisdikcijo nad kršitvenimi dejanji iz členov 3 do 6, kadar je bilo kršitveno dejanje storjeno:
(a)
v celoti ali deloma na njihovem ozemlju, ali
(b)
s strani enega od njihovih državljanov, vsaj v primerih, kadar dejanje velja za kršitveno dejanje v državi članici, kjer je bilo storjeno.
2. Država članica obvesti Komisijo, kadar se odloči, da bo uveljavila nadaljnjo jurisdikcijo za kršitvena dejanja iz členov 3 do 6, storjena zunaj njenega ozemlja, kadar:
(a)
ima storilec običajno prebivališče na njenem ozemlju, ali
(b)
je kršitveno dejanje storjeno v korist pravne osebe s sedežem na njenem ozemlju.
Člen 11
Usposabljanje
Brez poseganja v neodvisnost sodstva in v različne oblike organizacije pravosodja v Uniji države članice prosijo odgovorne za usposabljanje sodnikov, tožilcev, policije in zaposlenih v sodstvu, ter zaposlenih pristojnih organov, ki sodelujejo v kazenskih postopkih in preiskavah, da zagotovijo ustrezno usposabljanje v zvezi s cilji te direktive.
Člen 12
Poročilo
Komisija do 4. julija 2018 poroča Evropskemu parlamentu in Svetu o delovanju te direktive in o potrebi po njeni spremembi, če ta obstaja, vključno kar zadeva interpretacijo hudih primerov, kakor je navedeno v členu 3(1), členu 4(1) in členu 5(1), raven sankcij, ki jih določijo države članice, in obseg, v katerem se sprejmejo izbirni elementi, navedeni v tej direktivi.
Poročilu Komisije se po potrebi priloži zakonodajni predlog.
Člen 13
Prenos
1. Države članice do 3. julija 2016 sprejmejo in objavijo zakone in druge predpise, potrebne za uskladitev s to direktivo. Komisiji takoj sporočijo besedila navedenih predpisov.
Navedene predpise uporabljajo od 3. julija 2016 s pridržkom začetka veljavnosti Uredbe (EU) št. 596/2014.
Države članice se v sprejetih predpisih sklicujejo na to direktivo ali pa sklic nanjo navedejo ob njihovi uradni objavi. Način sklicevanja določijo države članice.
2. Države članice sporočijo Komisiji besedilo temeljnih predpisov nacionalne zakonodaje, sprejetih na področju, ki ga ureja ta direktiva.
Člen 14
Začetek veljavnosti
Ta direktiva začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
Člen 15
Naslovniki
Ta direktiva je naslovljena na države članice v skladu s Pogodbama.
V Strasbourgu, 16. aprila 2014