ROZHODNUTÍ RADY
ze dne 24. června 2014
o způsobu provádění doložky solidarity Unií
(2014/415/EU)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 222 odst. 3 větu první této smlouvy,
s ohledem na společný návrh Evropské komise a vysoké představitelky Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Toto rozhodnutí se vztahuje na provádění ustanovení článku 222 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) (dále jen „doložka solidarity“) ze strany Unie. Nevztahuje se na provádění doložky solidarity členskými státy podle čl. 222 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“). Podle Prohlášení (č. 37) k článku 222 Smlouvy o fungování Evropské unie může členský stát zvolit nejvhodnější prostředek ke splnění svého závazku solidarity vůči jinému členskému státu.
(2)
Podle čl. 222 odst. 1 Smlouvy o fungování EU jednají Unie a členské státy společně v duchu solidarity, pokud je některý členský stát cílem teroristického útoku nebo obětí přírodní nebo člověkem způsobné pohromy. Je třeba usilovat o soudržnost a doplňkovost opatření Unie a členských států, a to v zájmu členského státu uplatňujícího doložku solidarity a s cílem předejít zdvojování úsilí. Vzhledem k tomu, že členské státy mají koordinovat svou činnost v Radě, aby splnily své povinnosti ohledně solidarity podle čl. 222 odst. 2 Smlouvy o fungování EU, je vhodné stanovit pro provádění doložky solidarity Unií způsob koordinace v Radě.
(3)
Způsob koordinace v Radě by měl vycházet z opatření pro integrovanou politickou reakci EU na krize, která Rada schválila dne 25. června 2013, v nichž se stanoví, že v rámci integrované politické reakce Unie na krize budou podporována i opatření pro provádění doložky solidarity. Je třeba, aby Rada zejména v případě přezkumu upravila opatření pro integrovanou politickou reakci Unie na krize.
(4)
Provádění doložky solidarity Unií by mělo vycházet v co největší míře ze stávajících nástrojů, zvyšovat účinnost posilováním koordinace a předcházením zdvojování, fungovat bez přidávání dalších zdrojů, poskytovat členským státům jednoduché a jasné rozhraní na úrovni Unie a respektovat pravomoci svěřené jednotlivým orgánům a útvarům Unie.
(5)
Doložka solidarity vyzývá Unii, aby uvedla do pohotovosti veškeré nástroje, které má k dispozici, jako například strategii vnitřní bezpečnosti Evropské unie, mechanismus civilní ochrany Evropské unie zřízený rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 1313/2013/EU (1) (dále jen „mechanismus Unie“), rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1082/2013/EU (2) a struktury vytvořené v rámci společné bezpečnostní a obranné politiky (SBOP).
(6)
Rozsah opatření pro provádění doložky solidarity Unií by měl být jasně vymezen.
(7)
Pokud jde o boj proti terorismu, strategickým rámcem pro činnost Unie je Strategie Evropské unie pro boj proti terorismu. K dispozici jsou různé nástroje, jako například nástroje pro posílení ochrany kritických infrastruktur v energetice a dopravě (3). Na základě sdělení Komise nazvaném „Politika EU pro boj proti terorismu: dosažené úspěchy a budoucí úkoly“ byla přijata nejrůznější opatření, jako například akce zaměřené na posilování spolupráce mezi donucovacími orgány, na lepší předcházení radikalizaci, zejména zřízením sítě pro zvyšování povědomí o radikalizaci (Radicalisation Awareness Network), a na omezování přístupu teroristů k finančním prostředkům, jakož i k výbušninám (4) a k chemickým, biologickým, radiologickým a jaderným materiálům, nebo akce zaměřené na zvyšování bezpečnosti výbušnin.
(8)
Mechanismus pro uplatňování opatření podle tohoto rozhodnutí a mechanismus postupného ukončování by měly být vymezeny na úrovni Unie, založeny na žádosti na vysoké politické úrovni, kterou předloží dotčený členský stát či státy, a podporovány prostřednictvím jediného kontaktního místa na úrovni Unie.
(9)
Opatření pro odezvu na úrovni Unie by měla zvyšovat účinnost prostřednictvím posílené koordinace, jež se bude opírat o stávající nástroje.
(10)
Cílem mechanismu Unie je posílení spolupráce mezi členskými státy a Unií a usnadnění koordinace v oblasti civilní ochrany. Rozhodnutím č. 1313/2013/EU bylo zřízeno středisko pro koordinaci odezvy na mimořádné události (dále jen „středisko“), které zajišťuje nepřetržitou provozní kapacitu a slouží členským státům a Komisi při sledování cílů mechanismu Unie.
(11)
Evropská služba pro vnější činnost (ESVČ) má k dispozici struktury, jež jsou vybaveny know-how v oblasti bezpečnostního zpravodajství a vojenství, jakož i síť delegací, jež rovněž mohou přispět k odezvě na hrozby nebo pohromy na území členských států nebo na krize s vnějším rozměrem. V závislosti na konkrétním případu krize by měly v souladu s příslušnými ustanoveními práva Unie případně přispět i další struktury a agentury Unie v oblasti společné bezpečnostní a zahraniční politiky (SZBP) a SBOP.
(12)
Je-li to s ohledem na naléhavost situace nezbytné a proveditelné, měla by být opatření pro odezvu na úrovni Unie doprovázena přijímáním právních aktů nebo změnou stávajících aktů v souladu s příslušnými ustanoveními Smluv.
(13)
Toto rozhodnutí nemá žádné důsledky v oblasti obrany. Je-li v případě krizové situace zapotřebí přijmout opatření v rámci SZBP nebo SBOP, měla by Rada přijmout rozhodnutí v souladu s příslušnými ustanoveními Smluv.
(14)
Tímto rozhodnutím není dotčen čl. 42 odst. 7 Smlouvy o Evropské unii.
(15)
Ve sdělení Komise nazvaném „Strategie vnitřní bezpečnosti Evropské unie: pět kroků směrem k bezpečnější Evropě“ je jako cíl stanoveno zlepšení odolnosti Unie vůči krizím a katastrofám, a to prostřednictvím řady opatření včetně plného využití doložky solidarity. Jak připomíná Rada ve svých závěrech ze dne 24. a 25. února 2011, zvýšení odolnosti Evropy vůči krizím a katastrofám je zcela zásadní pro další posílení svobody, bezpečnosti a práva v Unii.
(16)
Evropská rada má pravidelně vyhodnocovat hrozby, jimž Unie čelí, tak aby Unie a její členské státy mohly přijímat účinná opatření. Na žádost Evropské rady by také měly být vypracovávány zprávy o konkrétních hrozbách.
(17)
V souladu s čl. 346 odst. 1 písm. a) Smlouvy o fungování EU by neměl být žádný členský stát povinen poskytovat údaje, jejichž zpřístupnění podle jeho názoru odporuje podstatným zájmům jeho bezpečnosti.
(18)
Evropský parlament přijal dne 22. listopadu 2012 usnesení č. 2012/2223 s názvem „Doložky EU o vzájemné obraně a solidaritě: politický a operační rozměr“.
(19)
Toto rozhodnutí respektuje základní práva a je v souladu se zásadami uznávanými v Listině základních práv Evropské unie, a musí být v souladu s těmito právy a zásadami uplatňováno.
(20)
Jelikož cílů tohoto rozhodnutí, totiž provádění doložky solidarity Unií, nemůže být uspokojivě dosaženo členskými státy, ale spíše jich může z důvodu rozsahu a účinků tohoto rozhodnutí být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto rozhodnutí rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Obecný cíl a předmět
1. Toto rozhodnutí stanoví pravidla a postupy pro provádění ustanovení článku 222 Smlouvy o fungování EU (dále jen „doložka solidarity“) ze strany Unie.
2. Za účelem zajištění soudržnosti a doplňkovosti činnosti Unie a členských států zajišťuje Rada na politické úrovni koordinaci odezvy na žádost o použití doložky solidarity, přičemž využije opatření pro integrovanou politickou reakci EU na krize. Při provádění opatření pro integrovanou politickou reakci EU na krize poskytuje podporu Generální sekretariát Rady, Komise a ESVČ.
3. Opatření na úrovni Unie, jejichž účelem je poskytovat informace a podporu, vycházejí ze stávajících mechanismů Rady, Komise, ESVČ a agentur Unie. V případě potřeby přispívá vysoký představitel Unie pro zahraniční a bezpečnostní politiku (dále jen „vysoký představitel“) a ESVČ tím, že v oblasti působnosti vysokého představitele přijímají náležité iniciativy a poskytují relevantní informace a podporu.
4. Příslušné nástroje Unie a opatření pro integrovanou politickou reakci EU na krize mají stanoveny vlastní postupy a mohou fungovat před uplatněním opatření pro odezvu podle tohoto rozhodnutí i po jejich postupném ukončení.
5. Opatření podle tohoto rozhodnutí zajišťují těsnější koordinaci mezi odezvou na úrovni Unie a na úrovni členských států.
Článek 2
Oblast působnosti
1. V případě teroristických útoků či přírodních nebo člověkem způsobených pohrom, a to bez ohledu na to, zda mají svůj původ na území členských států, či mimo ně, se toto rozhodnutí použije:
a)
na území členských států, na něž se použijí Smlouvy, včetně pevniny, vnitrozemských vod, teritoriálních vod a vzdušného prostoru;
b)
v případě zasažení infrastruktury (jako jsou ropná a plynová zařízení na moři) v teritoriálních vodách, výlučné ekonomické zóně nebo na kontinentálním šelfu členského státu.
Unie je při uplatňování opatření podle tohoto rozhodnutí a zejména tehdy, když používá nástroje, které má k dispozici, vázána mezinárodním právem a nezasahuje do práv států, které nejsou členy EU.
2. Toto rozhodnutí nemá žádné důsledky v oblasti obrany.
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí se rozumí:
a)
„pohromou“ situace, která má či může mít závažný dopad na obyvatelstvo, životní prostředí nebo majetek, včetně kulturního dědictví;
b)
„teroristickým útokem“ teroristický trestný čin ve smyslu rámcového rozhodnutí Rady 2002/475/SVV (5), ve znění rámcového rozhodnutí Rady 2008/919/SVV ze dne 28. listopadu 2008;
c)
„krizí“ pohroma či teroristický útok s tak rozsáhlým dopadem nebo politickým významem, jaký vyžaduje včasnou politickou koordinaci a odezvu na politické úrovni Unie;
d)
„odezvou“ jakékoli opatření přijaté v případě pohromy či teroristického útoku s cílem řešit jejich bezprostřední nepříznivé následky.
Článek 4
Uplatnění doložky solidarity
1. Členský stát zasažený pohromou nebo teroristickým útokem může uplatnit doložku solidarity, pokud poté, co vyčerpá možnosti stávajících prostředků a nástrojů na vnitrostátní a unijní úrovni, dospěje k závěru, že jeho schopnost odezvy nepostačuje k řešení dané krize.
2. Politické orgány zasaženého členského státu se se svou žádostí o uplatnění obrátí na předsednictví Rady. Žádost o uplatnění je prostřednictvím střediska pro koordinaci odezvy na mimořádné události předána rovněž předsedovi Evropské komise.
Článek 5
Opatření pro odezvu na úrovni Unie
1. Jakmile je uplatněna doložka solidarity, Rada zajistí politické a strategické řízení odezvy Unie na uplatnění doložky solidarity, přičemž zohlední pravomoci Komise a vysokého představitele. Za tímto účelem předsednictví Rady ihned aktivuje opatření pro integrovanou politickou reakci EU na krize, pokud se již nepoužívají, a informuje všechny členské státy o uplatnění doložky solidarity.
2. Komise a vysoký představitel v souladu s čl. 1 odst. 3 rovněž:
a)
určí všechny příslušné nástroje Unie, jimiž lze přispět k odezvě na krizi, včetně operativních, politických či finančních nástrojů a struktur, a přijmou veškerá potřebná opatření stanovená v těchto nástrojích;
b)
určí za podpory Vojenského štábu EU vojenské kapacity, jež mohou nejlépe přispět k odezvě na krizi;
c)
určí a navrhnou použití nástrojů a prostředků, jež spadají do působnosti agentur Unie a jež mohou nejlépe přispět k odezvě na krizi;
d)
uvědomí Radu o tom, zda jsou stávající nástroje dostačujícími prostředky pro pomoc zasaženému členskému státu po uplatnění doložky solidarity;
e)
předkládají pravidelné integrované hodnotící a analytické zprávy o situaci, jejichž účelem je poskytnout informace a podporu při koordinaci a rozhodování na politické úrovni v Radě v souladu s článkem 6 tohoto rozhodnutí.
3. Komise a vysoký představitel v případě potřeby předloží v souladu s čl. 1 odst. 3 Radě návrhy týkající se zejména:
a)
rozhodnutí o mimořádných opatřeních, která nejsou stanovena ve stávajících nástrojích,
b)
žádostí o vojenské kapacity nad rámec stávajících opatření pro civilní ochranu, nebo
c)
opatření na podporu rychlé odezvy členských států.
4. Při použití opatření pro integrovanou politickou reakci EU na krize předsednictví Rady zajistí soudržnost jednání Rady a celkové odezvy na politické úrovni EU, včetně vypracování a aktualizace návrhů opatření, přičemž respektuje právo Komise a vysokého představitele na iniciativu v oblasti jejich působnosti. Podporu a poradenství přitom budou předsednictví poskytovat generální sekretariát Rady, Komise a ESVČ a v případě teroristických útoků protiteroristický koordinátor EU. V závislosti na konkrétním případu krize by měly v souladu s příslušnými ustanoveními práva Unie případně přispět i další struktury a agentury Unie v oblasti SZBP a SBOP.
5. Předsednictví Rady informuje o uplatnění doložky solidarity a o hlavních událostech předsedu Evropské rady a předsedu Evropského parlamentu.
6. Po uplatnění doložky solidarity působí středisko pro koordinaci odezvy na mimořádné události jako kontaktní místo s nepřetržitým provozem na úrovni Unie pro kontakt s členskými státy a dalšími zúčastněnými stranami, aniž jsou tím dotčeny stávající povinnosti, které mají Komise a vysoký představitel, a stávající informační sítě. Toto středisko bude ve spolupráci se situačním střediskem EU a dalšími krizovými středisky Unie v souladu s článkem 6 tohoto rozhodnutí usnadňovat vypracovávání integrovaných zpráv týkajících se situačního povědomí a analýzy.
Článek 6
Integrované zprávy týkající se situačního povědomí a analýzy
Integrované zprávy týkající se situačního povědomí a analýzy budou uzpůsobeny potřebám politické úrovně Unie definovaným předsednictvím Rady a poskytnou Radě strategický přehled situace v souladu s opatřeními pro integrovanou politickou reakci EU na krize. V těchto zprávách budou použity ověřené příspěvky poskytnuté dobrovolně členskými státy, Komisí, ESVČ a příslušnými agenturami Unie, jakož i příslušnými mezinárodními organizacemi. V případě uplatnění doložky solidarity v souvislosti s teroristickým útokem budou odděleně prostřednictvím stávajících kanálů zpracovávána vyhodnocení zpravodajských informací.
Článek 7
Postupné ukončení
Postupné ukončení odezvy podle tohoto rozhodnutí se řídí stejným postupem, který je stanoven v čl. 4 odst. 2. Jakmile je členský stát uplatňující doložku solidarity toho názoru, že její uplatňování již není zapotřebí, tuto skutečnost oznámí.
Článek 8
Vyhodnocení hrozeb na úrovni Unie
1. Pro účely pravidelného vyhodnocování hrozeb, kterým Unie čelí, může Evropská rada v případě potřeby požádat Komisi, vysokého představitele a příslušné agentury Unie o vypracování zpráv týkajících se konkrétních hrozeb.
2. Nestanoví-li Evropská rada jinak, musí tyto zprávy vycházet pouze z dostupných hodnocení hrozeb vypracovaných příslušnými orgány, subjekty a agenturami Unie v rámci stávajících opatření a z informací, které dobrovolně poskytují členské státy, přičemž je třeba zabránit zdvojování činností. V případě potřeby se k vypracování těchto zpráv připojí protiteroristický koordinátor EU. V souladu s čl. 346 odst. 1 písm. a) Smlouvy o fungování EU není žádný členský stát povinen poskytovat údaje, jejichž zpřístupnění podle jeho názoru odporuje podstatným zájmům jeho bezpečnosti.
Článek 9
Přezkum
1. Opatření podle tohoto rozhodnutí jsou pravidelně přezkoumávána na základě zjištěných potřeb a v každém případě do 12 měsíců od ukončení jejich uplatňování, a to s cílem zajistit určení a řešení příslušných poznatků. Tento přezkum provádí Rada na základě společné zprávy vypracované Komisí a vysokým představitelem.
2. V případě potřeby lze provést revizi tohoto rozhodnutí. V těchto případech a v souladu s čl. 222 odst. 3 Smlouvy o fungování EU je Radě nápomocen Politický a bezpečnostní výbor a Stálý výbor pro operativní spolupráci v oblasti vnitřní bezpečnosti.
3. Rada může případně upravit opatření pro integrovanou politickou reakci EU na krize, zejména s cílem řešit problémy zjištěné Radou v rámci přezkumu nebo v návaznosti na revizi tohoto rozhodnutí.
Článek 10
Finanční dopady
Veškeré finanční prostředky nezbytné k provádění tohoto rozhodnutí se uvolňují v rámci dohodnutých ročních omezení pro výdaje a v mezích stávajících nástrojů Unie a při dodržení stropů podle víceletého finančního rámce pro jednotlivé roky.
Článek 11
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
V Lucemburku dne 24. června 2014.
SKLEP SVETA
z dne 24. junija 2014
o načinu izvajanja solidarnostne klavzule s strani Unije
(2014/415/EU)
SVET EVROPSKE UNIJE JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti prvega stavka člena 222(3) Pogodbe,
ob upoštevanju skupnega predloga Evropske komisije in visokega predstavnika Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Ta sklep zadeva izvajanje člena 222 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU) (v nadaljnjem besedilu: solidarnostna klavzula) s strani Unije. Ne zadeva izvajanja solidarnostne klavzule s strani držav članic v skladu s členom 222(2) PDEU. V skladu z Izjavo (št. 37) o členu 222 Pogodbe o delovanju Evropske unije lahko država članica izbere najustreznejša sredstva za izpolnitev lastne zaveze solidarnosti do druge države članice.
(2)
Če je država članica žrtev terorističnega napada, naravne nesreče ali nesreče, ki jo je povzročil človek, Unija in države članice v skladu s členom 222(1) PDEU delujejo skupaj v duhu solidarnosti. Prizadevati si je treba za skladnost in dopolnjevanje ukrepov Unije in držav članic v korist državi članici, ki uveljavlja solidarnostno klavzulo, in v izogib podvajanju prizadevanj. Ker se morajo države članice v Svetu usklajevati za izpolnitev lastnih zavez solidarnosti iz člena 222(2) PDEU, je primerno urediti usklajevanje v Svetu glede izvajanja solidarnostne klavzule s strani Unije.
(3)
Ureditev usklajevanja v Svetu bi morala temeljiti na enotnih ureditvah EU za politično odzivanje na krize (IPCR), ki jih je Svet odobril 25. junija 2013 in v katerih je navedeno, da IPCR podpirajo tudi način izvajanja solidarnostne klavzule. Ustrezno je, da Svet prilagodi ureditve IPCR, zlasti v primeru pregleda.
(4)
Izvajanje solidarnostne klavzule s strani Unije bi moralo temeljiti na obstoječih instrumentih, kolikor je to mogoče; povečevati učinkovitost s krepitvijo usklajevanja in preprečevanjem podvajanja; potekati brez dodatnih virov; državam članicam zagotavljati preprost in jasen vmesnik na ravni Unije ter spoštovati pristojnosti vsake institucije in službe Unije.
(5)
V solidarnostni klavzuli je Unija pozvana, naj uporabi vsa razpoložljiva sredstva. Ustrezna sredstva vključujejo strategijo notranje varnosti Evropske unije, mehanizem Evropske unije na področju civilne zaščite, vzpostavljen s Sklepom št. 1313/2013/EU Evropskega parlamenta in Sveta (1) (v nadaljnjem besedilu: mehanizem Unije), Sklep št. 1082/2013/EU Evropskega parlamenta in Sveta (2) ter strukture, oblikovane v okviru skupne varnostne in obrambne politike (SVOP).
(6)
Področje uporabe načina izvajanja solidarnostne klavzule s strani Unije bi bilo treba jasno opredeliti.
(7)
Kar zadeva boj proti terorizmu, je strateški okvir za ukrepanje Unije strategija Evropske unije za boj proti terorizmu. Na voljo so različni instrumenti, kot recimo instrumenti, ki krepijo varovanje kritične infrastrukture na področju energetike in prometa (3). Sprejeti so bili tudi ukrepi na podlagi Sporočila Komisije z naslovom „Politika EU za boj proti terorizmu: glavni dosežki in izzivi za prihodnost“, na primer ukrepi, ki spodbujajo sodelovanje med organi kazenskega pregona, krepijo preprečevanje radikalizacije, zlasti prek vzpostavitve mreže za ozaveščanje o radikalizaciji, ter omejujejo dostop teroristov do finančnih sredstev in eksplozivov (4) ter kemičnih, bioloških, radioloških in jedrskih snovi, kakor tudi ukrepi za večjo varnost eksplozivov.
(8)
Za ureditev iz tega sklepa bi bilo treba na ravni Unije opredeliti mehanizem uveljavljanja in mehanizem postopnega opuščanja, ki temeljita na zaprosilu političnih organov zadevne države članice na visoki ravni in ki ju podpira enotna vstopna točka na ravni Unije.
(9)
Učinkovitost ureditve odzivanja na ravni Unije bi bilo treba izboljšati z okrepljenim usklajevanjem na podlagi obstoječih instrumentov.
(10)
Cilj mehanizma Unije je okrepljeno sodelovanje med državami članicami in Unijo ter lažje usklajevanje na področju civilne zaščite. S Sklepom št. 1313/2013/EU je bil ustanovljen Center za usklajevanje nujnega odziva (ERCC), ki zagotavlja operativno zmogljivost 24 ur na dan 7 dni na teden ter državam članicam in Komisiji pomaga pri doseganju ciljev mehanizma Unije.
(11)
Evropska služba za zunanje delovanje (ESZD) ima na voljo obveščevalne in vojaške strukture ter mrežo delegacij, ki lahko prav tako prispevajo k odzivanju na grožnje ali nesreče na ozemlju držav članic ali na krize z zunanjo razsežnostjo. Odvisno od krize bi morale druge strukture in agencije Unije s področja skupne zunanje in varnostne politike (SZVP) vključno s SVOP po potrebi zagotoviti prispevke v skladu z ustreznimi določbami prava Unije.
(12)
Kadar je to glede na nujnost potrebno in izvedljivo, bi bilo treba ureditev odzivanja na ravni Unije dopolniti s sprejetjem pravnih aktov ali s spremembo veljavnih aktov v skladu z ustreznimi določbami Pogodbe.
(13)
Ta sklep ne bo vplival na obrambo. Če so v primeru krize potrebni ukrepi SZVP ali SVOP, bi moral Svet sprejeti odločitev v skladu z ustreznimi določbami Pogodbe.
(14)
Ta sklep ne posega v člen 42(7) Pogodbe o Evropski uniji.
(15)
V sporočilu Komisije z naslovom: „Izvajanje strategije notranje varnosti EU: pet korakov k varnejši Evropi“ je določen cilj povečanja odpornosti Unije proti krizam in nesrečam s številnimi ukrepi, vključno z uporabo solidarnostne klavzule. Kot je opozoril Svet v svojih sklepih z dne 24. in 25. februarja 2011, je povečanje odpornosti Evrope proti krizam in nesrečam ključno za nadaljnjo krepitev svobode, varnosti in pravice v Uniji.
(16)
Evropski svet redno ocenjuje grožnje, s katerimi se sooča Unija, da bi Uniji in njenim državam članicam omogočil učinkovito ukrepanje. Na zahtevo Evropskega sveta bi bilo treba pripraviti poročila o določenih grožnjah.
(17)
V skladu s točko (a) člena 346(1) PDEU nobena država članica ni dolžna dajati informacij, za katere meni, da bi bilo njihovo razkritje v nasprotju z bistvenimi interesi njene varnosti.
(18)
Evropski parlament je 22. novembra 2012 sprejel resolucijo 2012/2223 z naslovom „Klavzula o medsebojni obrambi in solidarnostna klavzula EU: politične in operativne razsežnosti“.
(19)
Ta sklep spoštuje temeljne pravice in upošteva načela, ki jih priznava Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, ter bi ga bilo treba uporabljati v skladu s temi pravicami in načeli.
(20)
Ker cilja tega sklepa, to je izvajanja solidarnostne klavzule s strani Unije, države članice ne morejo zadovoljivo doseči, temveč se zaradi obsega in učinkov ukrepa lažje doseže na ravni Unije, lahko Unija sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5 Pogodbe o Evropski uniji. V skladu z načelom sorazmernosti iz navedenega člena ta sklep ne presega okvirov, ki so potrebni za doseganje navedenega cilja -
SPREJEL NASLEDNJI SKLEP:
Člen 1
Splošni cilj in vsebina
1. Ta sklep določa pravila in postopke za izvajanje člena 222 PDEU (v nadaljnjem besedilu: solidarnostna klavzula) s strani Unije.
2. Za zagotovitev usklajenosti in dopolnjevanja ukrepov Unije in držav članic, v Svetu na politični ravni poteka usklajevanje odzivanja na uveljavljanje solidarnostne klavzule, in sicer na podlagi IPCR. Podporo pri uporabi ureditev IPCR zagotavljajo generalni sekretariat Sveta, Komisija in ESZD.
3. Ureditev na ravni Unije temelji na obstoječih mehanizmih v Svetu, Komisiji, ESZD in agencijah Unije za zagotavljanje informacij in podpore. Kadar je to ustrezno, visoki predstavnik Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko (v nadaljnjem besedilu: visoki predstavnik) in ESZD prispevata s sprejemanjem ustreznih pobud ter zagotavljanjem ustreznih informacij in podpore v okviru pristojnosti visokega predstavnika.
4. Ustrezni instrumenti Unije in ureditve IPCR delujejo na podlagi lastnih postopkov ter se lahko izvajajo pred uveljavljanjem in po postopnem opuščanju odzivanja v skladu s tem sklepom.
5. Ureditev iz tega sklepa bo pripomogla k večji učinkovitosti, ki temelji na boljšem usklajevanju odzivanja Unije in držav članic.
Člen 2
Področje uporabe
1. Ta sklep se uporablja v primeru terorističnega napada, naravne nesreče ali nesreče, ki jo povzroči človek, in sicer ne glede na to, ali je njen izvor znotraj ali zunaj ozemlja držav članic:
(a)
na ozemlju držav članic, za katere veljata Pogodbi, kar pomeni površino, notranje vode, teritorialno morje in zračni prostor;
(b)
kadar vpliva na infrastrukturo (kot so naftne in plinske naprave na morju), ki se nahaja v teritorialnem morju, izključni ekonomski coni ali epikontinentalnem pasu države članice.
Kadar Unija uporablja ureditev iz tega sklepa in zlasti kadar uporablja razpoložljiva sredstva, spoštuje mednarodno pravo in ne posega v pravice držav, ki niso države članice.
2. Ta sklep ne vpliva na obrambo.
Člen 3
Opredelitev pojmov
V tem sklepu se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:
(a)
„nesreča“ pomeni vsako situacijo, ki resno vpliva ali bi lahko resno vplivala na ljudi, okolje ali premoženje, vključno s kulturno dediščino;
(b)
„teroristični napad“ pomeni teroristično kaznivo dejanje, kakor je opredeljeno v Okvirnem sklepu Sveta 2002/475/PNZ (5);
(c)
„kriza“ pomeni nesrečo ali teroristični napad, katerega vpliv ali politični pomen je tako velik, da zahteva hitro usklajevanje politik in odzivanje na politični ravni Unije;
(d)
„odzivanje“ pomeni vsak ukrep, ki se sprejme ob nesreči ali terorističnem napadu, da se odpravijo takojšnje škodljive posledice.
Člen 4
Uveljavljanje solidarnostne klavzule
1. V primeru nesreče ali terorističnega napada lahko prizadeta država članica uveljavlja solidarnostno klavzulo, če po tem, ko je uporabila obstoječa sredstva in orodja na nacionalni ravni in ravni Unije, ugotovi, da kriza očitno presega razpoložljive zmogljivosti odzivanja nanjo.
2. Politični organi prizadete države članice svoj zahtevek za uveljavljanje naslovijo na predsedstvo Sveta. Zahtevek za uveljavljanje se prek ERCC naslovi tudi na predsednika Evropske komisije.
Člen 5
Ureditev odzivanja na ravni Unije
1. Svet po uveljavljanju solidarnostne klavzule zagotovi politične in strateške smernice za odzivanje Unije na uveljavljanje solidarnostne klavzule, pri čemer v celoti upošteva pristojnosti Komisije in visokega predstavnika. V ta namen predsedstvo Sveta takoj uporabi ureditve IPCR, če se te še ne uporabljajo, in tako vse države članice obvesti o uveljavljanju solidarnostne klavzule.
2. Poleg tega Komisija in visoki predstavnik v skladu s členom 1(3):
(a)
določita vse ustrezne instrumente Unije, s katerimi se je mogoče najbolje odzvati na krizo, vključno s sektorskimi, operativnimi, političnimi ali finančnimi instrumenti in strukturami, ter sprejmeta vse potrebne ukrepe, predvidene v okviru teh instrumentov;
(b)
določita vojaške zmogljivosti, s katerimi se je mogoče najbolje odzvati na krizo, in sicer ob podpori Vojaškega štaba EU;
(c)
določita in predlagata uporabo instrumentov in virov v pristojnosti agencij Unije, s katerimi se je mogoče najbolje odzvati na krizo;
(d)
Svetu svetujeta, ali obstoječi instrumenti zadostujejo za pomoč prizadeti državi članici po uveljavljanju solidarnostne klavzule;
(e)
v skladu s členom 6 tega sklepa redno pripravljata celostna poročila o ozaveščenosti o razmerah in analizi za obveščanje in podporo usklajevanju ter odločanju na politični ravni v Svetu.
3. Kadar je to ustrezno, Komisija in visoki predstavnik v skladu s členom 1(3) Svetu posredujeta predloge, zlasti v zvezi z:
(a)
odločitvami o izrednih ukrepih, ki v obstoječih instrumentih niso predvideni;
(b)
zahtevki za vojaške zmogljivosti, ki presegajo obstoječe ureditve civilne zaščite, ali
(c)
ukrepi v podporo hitremu odzivanju s strani držav članic.
4. Predsedstvo Sveta na podlagi ureditev IPCR zagotavlja doslednost obravnave v okviru Sveta in celotnega odziva na politični ravni Unije, vključno v zvezi z oblikovanjem in posodabljanjem predlogov za ukrepanje, pri čemer upošteva pravico Komisije in visokega predstavnika do pobude na njunih področjih pristojnosti. Pri tem predsedstvo podpirajo in mu svetujejo generalni sekretariat Sveta, Komisija in ESZD ter v primeru terorističnih napadov koordinator EU za boj proti terorizmu. Strukture in agencije Unije s področja SZVP/SVOP glede na krizo po potrebi zagotovijo prispevke v skladu z ustreznimi določbami prava Unije.
5. Predsedstvo Sveta bo predsednika Evropskega sveta in predsednika Evropskega parlamenta obveščalo o uveljavljanju solidarnostne klavzule in o vsakem pomembnem razvoju dogodkov.
6. Po uveljavljanju klavzule ERCC deluje kot osrednja kontaktna točka na ravni Unije za pristojne organe držav članic in druge deležnike, ki je na voljo 24 ur na dan 7 dni v tednu, brez poseganja v obstoječe pristojnosti na ravni Komisije in visokega predstavnika ter v obstoječe informacijske mreže. ERCC bo v sodelovanju s Situacijskim centrom EU in drugimi kriznimi centri Unije omogočal pripravo celostnih poročil o ozaveščenosti o razmerah in analizi v skladu s členom 6 tega sklepa.
Člen 6
Celostna poročila o ozaveščenosti o razmerah in analizi
Celostna poročila o ozaveščenosti o razmerah in analizi so prilagojena potrebam na politični ravni Unije, kot jih bo opredelilo predsedstvo Sveta, in omogočajo strateški pregled razmer v Svetu v skladu z ureditvami IPCR. V takšna poročila so vključeni preverjeni prispevki, ki jih prostovoljno zagotovijo države članice, Komisija, ESZD in ustrezne agencije Unije ter ustrezne mednarodne organizacije. V primeru uveljavljanja klavzule v zvezi s terorističnimi napadi se ocene obveščevalnih podatkov in obveščevalna poročila obravnavajo ločeno prek obstoječih kanalov.
Člen 7
Postopno opuščanje
Postopno opuščanje odzivanja v skladu s tem sklepom se izvaja po istem postopku, kot je določen v členu 4(2). Država članica, ki je uveljavljala solidarnostno klavzulo, takoj, ko ugotovi, da uveljavljanje ni več potrebno, to sporoči.
Člen 8
Ocena ogroženosti na ravni Unije
1. Evropski svet lahko Komisijo, visokega predstavnika in agencije Unije, kadar je to primerno, zaprosi, naj pripravijo poročila o določenih grožnjah, da bi lahko redno ocenjeval grožnje, s katerimi se sooča Unija.
2. Če Evropski svet ni določil drugače, ta poročila temeljijo zgolj na razpoložljivih ocenah ogroženosti, ki jih zberejo ustrezne institucije, organi in agencije Unije v okviru obstoječih ureditev, ter na informacijah, ki jih prostovoljno zagotovijo države članice, pri čemer se je treba izogibati podvajanju dela. Koordinator EU za boj proti terorizmu po potrebi sodeluje pri pripravi takšnih poročil. V skladu s točko (a) člena 346(1) PDEU nobena država članica ni dolžna dajati informacij, za katere meni, da bi bilo njihovo razkritje v nasprotju z bistvenimi interesi njene varnosti.
Člen 9
Pregled
1. Ureditve iz tega sklepa se redno pregledujejo glede na ugotovljene potrebe, v vsakem primeru pa v 12 mesecih po zaključku uveljavljanja, da bi določili in obravnavali ustrezna spoznanja. Ta pregled izvede Svet na podlagi skupnega poročila, ki ga pripravita Komisija in visoki predstavnik.
2. Ta sklep se lahko po potrebi revidira. Svetu v teh primerih in v skladu s členom 222(3) PDEU pomagata Politični in varnostni odbor ter Stalni odbor za operativno sodelovanje na področju notranje varnosti.
3. Svet lahko po potrebi prilagodi ureditve IPCR, zlasti v odziv na potrebe, ki jih ugotovi pri pregledu ali po reviziji tega sklepa.
Člen 10
Finančne posledice
Morebitna finančna sredstva, potrebna za izvajanje tega sklepa, se sprostijo v okviru dogovorjenih letnih zgornjih mej odhodkov in v skladu z obsegom obstoječih instrumentov Unije, pri čemer se upoštevajo letne zgornje meje večletnega finančnega okvira.
Člen 11
Začetek veljavnosti
Ta sklep začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
V Luxembourgu, 24. junija 2014