ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 5. září 2013
o vnitrostátních prováděcích opatřeních pro přechodné bezplatné přidělování povolenek na emise skleníkových plynů v souladu s čl. 11 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES
(oznámeno pod číslem C(2013) 5666)
(Text s významem pro EHP)
(2013/448/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (1), a zejména na články 10a a 11 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Pro provozovatele zařízení v rámci systému Unie pro obchodování s emisemi (EU ETS) platí počínaje rokem 2013 pravidlo přidělovat povolenky na emise dražením. Způsobilým provozovatelům se však budou v období let 2013-2020 nadále přidělovat bezplatné povolenky. Množství povolenek, které jednotliví provozovatelé obdrží, je určeno na základě harmonizovaných pravidel platných v celé Unii, která jsou dána směrnicí 2003/87/ES a rozhodnutím Komise 2011/278/EU (2).
(2)
Členské státy byly vyzvány, aby Komisi do 30. září 2011 předložily svá vnitrostátní prováděcí opatření, která obsahují kromě dalších povinných informací seznam zařízení na jejich území, která patří mezi zařízení v působnosti směrnice 2003/87/ES, a předběžné množství bezplatných povolenek, které budou přiděleny v období 2013-2020, vypočítané na základě harmonizovaných pravidel platných pro celou Unii.
(3)
Článek 18 Aktu o podmínkách přistoupení Chorvatské republiky a o úpravách Smlouvy o Evropské unii, Smlouvy o fungování Evropské unie a Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii (3) stanoví přechodná opatření týkající se Chorvatska, která jsou uvedena v příloze V tohoto Aktu. Podle oddílu 10 přílohy V Chorvatsko zajistí, aby provozovatelé splňovali požadavky směrnice 2003/87/ES během celého roku 2013. Provozovatelé způsobilých zařízení rovněž obdrží bezplatné povolenky na celý rok 2013, což jim umožní plný soulad se systémem EU ETS a jeho principy ročního monitorování, podávání zpráv, ověřování emisí a vyřazování povolenek. V souladu s uvedeným Chorvatsko předložilo Komisi svá vnitrostátní prováděcí opatření podle čl. 11 odst. 1 směrnice 2003/87/ES a čl. 15 odst. 1 rozhodnutí 2011/278/EU.
(4)
Vnitrostátní prováděcí opatření se předkládají v elektronické šabloně, kterou poskytla Komise, aby zajistila kvalitu a porovnatelnost údajů. Všechny členské státy předložily v tomto nebo podobném formátu seznam zařízení, tabulku se všemi příslušnými údaji ke každému zařízení a zprávu o metodologii, ve které je popsán způsob, jakým příslušné orgány členského státu údaje shromáždily.
(5)
Vzhledem ke značnému záběru předložených informací a údajů Komise nejprve prověřila úplnost všech vnitrostátních prováděcích opatření. V případech, kdy Komise neshledala předložené informace kompletní, požádala dotčený členský stát o dodatečné informace. Příslušné orgány v odpovědi na tyto žádosti předložily dodatečné informace, aby vnitrostátní prováděcí opatření doplnily.
(6)
Vnitrostátní prováděcí opatření včetně předběžného celkového ročního množství povolenek na emise přidělených bezplatně na období 2013-2020 byla vyhodnocena podle kritérií směrnice 2003/87/ES, zejména článku 10a, a podle rozhodnutí 2011/278/EU a s ohledem na pokyny Komise pro členské státy schválené Výborem pro změnu klimatu dne 14. dubna 2011. V odpovídajících případech se bral ohled na pokyny k výkladu přílohy I směrnice 2003/87/ES.
(7)
Komise provedla podrobné posouzení shody vnitrostátních prováděcích opatření v každém členském státě. Komise provedla v rámci tohoto komplexního posouzení jak analýzu konzistence samotných údajů, tak analýzu konzistence údajů s harmonizovanými pravidly pro přidělování povolenek. Komise nejprve prověřila oprávněnost nároku zařízení na bezplatné přidělení povolenek, rozdělení zařízení na dílčí zařízení a jejich hranice. Poté Komise prověřila správnost použití referenčních úrovní v odpovídajících případech dílčích zařízení. Vzhledem k tomu, že pro referenční úrovně produktu dílčích zařízení stanoví rozhodnutí 2011/278/EU v podstatě pro každý produkt jednu referenční úroveň, zaměřila se Komise zejména na používání referenčních úrovní pro konečné produkty podle definice produktu a systémových hranic definovaných v příloze I rozhodnutí 2011/278/EU. Komise navíc podrobně analyzovala výpočty historických úrovní činnosti zařízení, případy významných změn kapacity během základního období a rovněž případy, kdy byla zařízení uvedena do provozu během základního období, výpočty předběžného počtu povolenek k bezplatnému přidělení se zřetelem na zaměnitelnost paliva a elektřiny, statut úniku uhlíku a teplo odváděné do domácností, neboť uvedené aspekty mají významný vliv na přidělování povolenek. Určování případných dodatečných nesrovnalostí v aplikaci harmonizovaných pravidel pro přidělování povolenek se provedlo pomocí dalších statistických analýz a kontrol věrohodnosti pomocí indikátorů, například srovnáním velikosti navrženého přídělu povolenek na historickou aktivitu s referenčními hodnotami nebo srovnáním úrovně historické aktivity s výrobní kapacitou.
(8)
Na základě výsledků uvedeného posouzení provedla Komise detailní posouzení zařízení, u kterých se zjistily nesrovnalosti v používání harmonizovaných pravidel pro přidělování povolenek, a vyžádala si další vysvětlení od příslušných orgánů dotčeného členského státu.
(9)
Na základě výsledků posouzení shody Komise shledává, že vnitrostátní prováděcí opatření Belgie, Bulharska, Dánska, Estonska, Irska, Řecka, Španělska, Francie, Chorvatska, Itálie, Kypru, Lotyšska, Litvy, Lucemburska, Maďarska, Malty, Nizozemska, Rakouska, Polska, Portugalska, Rumunska, Slovinska, Slovenska, Finska, Švédska a Spojeného království jsou v souladu se směrnicí 2003/87/ES a rozhodnutím 2011/278/EU. Zařízení, na která se vztahují vnitrostátní prováděcí opatření členských států, byla shledána způsobilými pro přidělení bezplatných povolenek a nebyly zjištěny žádné nesrovnalosti v předběžné celkové roční výši bezplatně přidělených povolenek navrhovaných jednotlivými členskými státy.
(10)
Výsledky posouzení však ukázaly, že některé aspekty vnitrostátních prováděcích opatření předložených Německem a Českou republikou nejsou v souladu s kritérii směrnice 2003/87/ES a rozhodnutí 2011/278/EU při zohlednění pokynů Komise členským státům schválených 14. dubna 2011 Výborem pro změnu klimatu.
(11)
Komise zjistila, že Německo navrhlo přidělit sedmi zařízením větší množství bezplatných povolenek na emise, aby se podle jeho názoru předešlo zbytečným nesnázím. V souladu s článkem 10a směrnice 2003/87/ES a rozhodnutím 2011/278/EU je předběžné množství bezplatně přidělených povolenek předkládané jako součást vnitrostátních prováděcích opatření vypočteno na základě harmonizovaných pravidel platných pro celou Unii. Rozhodnutí 2011/278/EU neumožňuje úpravu, kterou by Německo chtělo provést na základě § 9 odst. 5 německého zákona o obchodování s emisemi skleníkových plynů (TEHG) z 28. července 2011. Zatímco do roku 2012 bylo bezplatné přidělování povolenek organizováno na národním základě, na období počínající rokem 2013 zákonodárce záměrně zavedl plně harmonizovaná pravidla pro přidělování bezplatných povolenek zařízením, aby měla všechna zařízení stejné podmínky. Jakákoli jednostranná změna v předběžných množstvích bezplatných povolenek vypočítaných členskými státy na základě rozhodnutí 2011/278/EU by uvedený harmonizovaný přístup narušila. Německo neuvedlo, že by příděly vypočítané na základě rozhodnutí 2011/278/EU pro dotčená zařízení byly zjevně nepřiměřené vzhledem k cílům dosažení plné harmonizace přidělování povolenek. Přidělení většího množství bezplatných povolenek některým zařízením by mohlo narušit hospodářskou soutěž, nebo by mohlo vzniknout nebezpečí takového narušení, a vzhledem k tomu, že obchodování s povolenkami má ve všech odvětvích zahrnutých do směrnice 2003/87/ES celounijní charakter, důsledky by měly přeshraniční dosah. S ohledem na zásady jednotného zacházení se zařízeními zahrnutými do EU ETS a jednotného přístupu k členským státům proto Komise nemůže souhlasit s předběžným množstvím bezplatných povolenek pro některá zařízení obsažená v německých vnitrostátních prováděcích opatřeních a uvedená v bodě A přílohy I.
(12)
Komise rovněž zjistila, že vnitrostátní prováděcí opatření navržená Německem jsou v rozporu s rozhodnutím 2011/278/EU, protože použití produktových referenčních úrovní pro tekuté surové kovy v případech uvedených v bodě B přílohy I k tomuto rozhodnutí neodpovídá příslušným pravidlům. Komise v této souvislosti shledává, že v německých vnitrostátních prováděcích opatřeních se v případech výroby oceli v kyslíkových konvertorech a v případech, kdy se tekutý surový kov z vysokých pecí nezpracovává na ocel v témže zařízení, ale zasílá se k dalšímu zpracování, nepřidělují bezplatné povolenky na emise provozovateli vysoké pece na výrobu tekutého kovu. Místo toho se bezplatné povolenky poskytují zařízení na zpracování oceli.
(13)
Komise poukazuje na to, že rozhodnutím 2011/278/EU byly zavedeny referenční úrovně produktu, podle kterých se povolenky na emise přidělují a které zohledňují definice produktu a celý výrobní proces, díky čemuž je možné ověřit údaje o výrobě a jednotné používání referenčních úrovní produktu v celé Unii. Referenční úrovně produktu se používají pro zařízení, která se za tímto účelem rozdělí na dílčí zařízení, a referenční úrovně dílčího zařízení se definují jako vstupy, výstupy a odpovídající emise související s výrobou produktu, pro který je v příloze I rozhodnutí 2011/278/EU stanovena referenční úroveň. Referenční úroveň se tak stanoví pro produkty, nikoli pro procesy. V souladu s tím byla referenční úroveň vytvořena i pro tekutý kov, přičemž jako produkt bylo definováno tekuté železo nasycené uhlíkem za účelem dalšího zpracování. Skutečnost, že systémové hranice pro referenční úrovně tekutého kovu dané přílohou I rozhodnutí 2011/278/EU zahrnují výrobu oceli v kyslíkových konvertorech, neumožňuje členským státům opomenout, že se příděly povolenek mají vztahovat na výrobu daného produktu. Tento přístup se opírá i o skutečnost, že referenční hodnoty by měly pokrýt všechny přímé emise spojené s výrobou. Zdrojem emisí je právě výroba tekutého kovu ve vysoké peci, zatímco při zpracování surového železa na ocel v kyslíkových konvertorech vzniká emisí poměrně málo. V souladu s tím by měla být i referenční úroveň mnohem nižší, pokud pokrývá zařízení, která dovážejí a zpracovávají tekutý kov v kyslíkových konvertorech na ocel. Vzhledem k celkovému postupu přidělování povolenek stanovenému rozhodnutím 2011/278/EU, zejména s ohledem na pravidla pro rozsáhlé změny kapacity, nelze navíc považovat příděly povolenek navrhované Německem za konsistentní. Komise proto shledala, že vzhledem k nedostatku odpovídajících dílčích zařízení, která by umožnila stanovit příděly povolenek podle článku 10 rozhodnutí 2011/278/EU, nelze zařízení dovážející tekutý kov k dalšímu zpracování považovat za způsobilé k získání bezplatných povolenek na dovážený tekutý kov na základě referenčních úrovní pro tekutý kov. Komise proto nesouhlasí s předběžným celkovým ročním množstvím bezplatných povolenek, které je navrženo pro zařízení uvedená v bodě B přílohy I tohoto rozhodnutí.
(14)
Pokud jde o používání referenčních úrovní pro tekutý kov ve vnitrostátních prováděcích opatřeních navržených Českou republikou, Komise zjistila, že příděly povolenek zařízením s identifikátorem CZ-existing-CZ-73-CZ-0134-11/M uvedeným v bodě C neodpovídají hodnotám referenčních úrovní pro tekutý kov vynásobeným příslušnou historickou úrovní činnosti týkající se produktů, které byly předloženy ve vnitrostátních prováděcích opatřeních, a neodpovídají proto čl. 10 odst. 2 písm. a) rozhodnutí 2011/278/EU. Komise proto nesouhlasí s přídělem povolenek tomuto zařízení, dokud nebude chyba odstraněna. Komise navíc zjistila, že příděl pro zařízení uvedené v bodě C s identifikátorem CZ-existing-CZ-52-CZ-0102-05 započítává procesy zahrnuté do systémových hranic referenční úrovně tekutého kovu. Zařízení však tekutý kov nevyrábí, ale dováží. Vzhledem k tomu, že v zařízení s identifikátorem CZ-existing-CZ-52-CZ-0102-05 k výrobě tekutého kovu nedochází, a není v něm tedy ani odpovídající dílčí zařízení pro referenční úroveň, podle kterého by se dal určit příděl povolenek podle článku 10 rozhodnutí 2011/278/EU, navržené množství povolenek neodpovídá pravidlům pro přidělování a mohlo by dojít k dvojímu započítání. Komise proto nesouhlasí s příděly zařízením uvedeným v bodě C přílohy I tohoto rozhodnutí.
(15)
Komise zjistila, že zařízení uvedená v bodě D přílohy I tohoto rozhodnutí obdrží povolenky na základě dílčího zařízení pro emise z procesů výroby zinku ve vysoké peci a souvisejících procesech. Komise v této souvislosti zjistila, že emise pokryté dílčím zařízením z procesů jsou už zahrnuty do referenčních úrovní dílčích zařízení pro tekutý kov, na základě čehož jedno zařízení rovněž obdrželo povolenky, a jsou tedy započítány dvakrát. Dílčí zařízení pro referenční úroveň produktu pro tekutý kov jednoznačně pokrývá vstupy, výstupy a odpovídající emise z výroby tekutého kovu ve vysoké peci a související procesy dané v příloze I rozhodnutí 2011/278/EU, včetně zpracování strusky. Vnitrostátní prováděcí opatření navrhovaná Německem proto odporují čl. 10 odst. 8 rozhodnutí 2011/278/EU a povinnosti zabránit dvojímu započítávání emisí, neboť některé emise jsou v přídělu pro tato zařízení započítány dvakrát. Komise proto nesouhlasí s přídělem povolenek pro tato zařízení na základě dílčího zařízení pro emise z procesů pro výrobu zinku ve vysoké peci a souvisejících procesů.
(16)
Komise také zjistila, že seznam zařízení uvedený v německých vnitrostátních prováděcích opatřeních není úplný, a neodpovídá tedy čl. 11 odst. 1 směrnice 2003/87/ES. V seznamu nejsou uvedena zařízení na výrobu polymerů, zvláště S-PVC, E-PVC a monomerů vinylchloridu, a předpokládané množství povolenek, které by mělo být těmto zařízením nacházejícím se na území Německa přiděleno, ačkoli se na ně směrnice vztahuje a jsou uvedena v oddílu 5.1 pokynů Komise k výkladu přílohy I směrnice 2003/87/ES schválených 18. března 2010 Výborem pro změnu klimatu. Komise si je v této souvislosti vědoma, že podle názoru Německa výroba polymerů, zvláště S-PVC a E-PVC a monomerů vinylchloridu, do přílohy I směrnice 2003/87/ES nepatří. Komise shledává, že výroba polymerů, včetně S-PVC a E-PVC a monomerů vinylchloridu, splňuje definici příslušných činností v příloze I směrnice 2003/87/ES (množstevní výroba organických chemikálií). V souladu s tím a v úzké spolupráci s členskými státy a dotčenými průmyslovými odvětvími byly odvozeny a do přílohy I rozhodnutí 2011/278/EU zařazeny referenční úrovně produktu pro S-PVC, E-PVC a monomery vinylchloridu.
(17)
Komise zjistila, že neúplný seznam německých zařízení nepříznivě ovlivňuje příděly založené na dílčím zařízení pro referenční úroveň tepla pro zařízení vyjmenovaná v bodě E přílohy I tohoto rozhodnutí, která dodávají teplo zařízením s množstevní výrobou organických chemikálií. Zatímco bezplatné povolenky na základě dílčího zařízení pro referenční úroveň tepla lze přidělit pouze na dodávky tepla do zařízení nebo jednotek nespadajících do působnosti směrnice 2003/87/ES, v německých vnitrostátních prováděcích opatřeních jsou započítány příděly pro zařízení dodávající teplo do zařízení s aktivitami náležejícími do oblasti přílohy I směrnice 2003/87/ES vyjmenovanými v příloze I k tomuto rozhodnutí. Proto navržené příděly pro zařízení uvedená v bodě E přílohy I neodpovídají pravidlům pro přidělování povolenek. Komise proto nesouhlasí s přídělem zařízením uvedeným v bodě E přílohy I tohoto rozhodnutí.
(18)
V souladu s článkem 9 a 9a směrnice 2003/87/ES zveřejnila Komise rozhodnutím 2010/634/EU (4) absolutní množství povolenek na období 2013-2020 pro celou Unii. Množství uvažované podle článku 9 směrnice 2003/87/ES tak vychází z celkového množství povolenek vydaných členskými státy podle rozhodnutí Komise o jejich národních alokačních plánech pro přidělování povolenek na období let 2008-2012. Po skončení obchodovacího období 2008-2012 však Komise získala další informace a přesnější údaje, zejména co se týče množství povolenek vydaných novým členským státům z rezervy pro nové účastníky trhu z řad členských států a o použití rezervních povolenek členských států na projekty společného provádění podle článku 3 rozhodnutí Komise 2006/780/ES (5). S ohledem na upravené množství povolenek pro celou Unii podle článku 9a směrnice 2003/87/ES a zejména na odstavec 1 a 4 uvedeného článku, by se rovněž měly zohlednit nejnovější vědecké poznatky o potenciálu skleníkových plynů ovlivnit globální oteplování, rozhodnutí Komise C(2011) 3798 a C(2012) 497 o přijetí jednostranného rozhodnutí Itálie a Spojeného království o začlenění dalších skleníkových plynů a činností podle článku 24 směrnice 2003/87/ES a vynětí zařízení s nízkými emisemi z EU ETS podle článku 27 směrnice 2003/87/ES Německem, Spojeným královstvím, Francií, Nizozemskem, Španělskem, Slovinskem a Itálií.
(19)
Absolutní množství povolenek pro celou Unii musí navíc zohlednit přistoupení Chorvatska k Evropské unii a rozšíření EU ETS o státy EHP-ESVO. Podle oddílu 8 přílohy III Aktu o podmínkách přistoupení Chorvatské republiky a o úpravách Smlouvy o Evropské unii, Smlouvy o fungování Evropské unie a Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii, bylo přistoupením Chorvatska navýšeno množství uvažované v článku 9 směrnice 2003/87/ES o množství povolenek, které Chorvatsko musí dražit podle čl. 10 odst. 1 směrnice 2003/87/ES. Začlenění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/29/ES (6) a rozhodnutí 2011/278/EU ve znění rozhodnutí Komise 2011/745/EU (7) rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 152/2012 (8) do Dohody o Evropském hospodářském prostoru v důsledku zvýší celkové množství povolenek v systému EU ETS jako celku podle článků 9 a 9a směrnice 2003/87/ES. Je proto nutné v Dohodě o EHP zohlednit příslušné hodnoty poskytnuté státy EHP- ESVO v části A přílohy této směrnice.
(20)
Rozhodnutí 2010/634/EU by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(21)
Celkové množství povolenek určených na základě článků 9 a 9a směrnice 2003/87/ES pro rok 2013 se v roce 2014 a v každém následujícím roce snižuje za použití lineárního faktoru 1,74 % vycházejícího z roku 2010, čímž se dojde k počtu 38 264 246 povolenek.
(22)
Ustanovení čl. 10a odst. 5 směrnice 2003/87/ES omezuje maximální roční množství povolenek, které je základem pro výpočet bezplatných povolenek zařízením, na která se nevztahuje čl. 10a odst. 3 směrnice 2003/87/ES. Toto maximální množství je složeno ze dvou částí uvedených v čl. 10a odst. 5 písm. a) a b) směrnice 2003/87/ES, z nichž každou část stanoví Komise na základě množství určeného podle článků 9 a 9a směrnice 2003/87/ES, veřejně přístupných údajů v databázích Unie a informací poskytnutých členskými státy, zejména o podílu emisí z výroby elektřiny a dalších zařízení nezpůsobilých pro přidělení bezplatných povolenek uvedených v čl. 10a odst. 3 směrnice 2003/87/ES a také na základě ověřených emisí z období 2005-2007 ze zařízení náležejících do EU ETS až od roku 2013, pokud jsou k dispozici, se zohledněním nejnovějších vědeckých poznatků o potenciálu skleníkových plynů přispívat ke globálnímu oteplení.
(23)
Maximální počet povolenek stanovený v čl. 10a odst. 5 směrnice 2003/87/ES nemůže být překročen, což je zajištěno použitím ročního opravného koeficientu jednotného pro všechna odvětví, kterým se v případě nutnosti rovnoměrně sníží počet bezplatných povolenek všem způsobilým zařízením. Členské státy musí uvedený koeficient zohlednit při rozhodování vycházejícím z předběžného množství přidělených povolenek a při konečném ročním přidělení povolenek zařízením musí zohlednit toto rozhodnutí. Ustanovení čl. 15 odst. 3 rozhodnutí 2011/278/EU ukládá Komisi, aby stanovila opravný koeficient jednotný pro všechna odvětví, který se stanoví srovnáním souhrnu předběžného celkového ročního množství bezplatných povolenek předloženého členskými státy s maximálním množstvím daným v čl. 10a odst. 5 vypočítaným v souladu s čl. 15 odst. 3 rozhodnutí 2011/278/EU.
(24)
Po začlení směrnice 2009/29/ES do Dohody o EHP rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 152/2012 musí země EHP-ESVO používat maximální počet povolenek daný v čl. 10a odst. 5 směrnice 2003//87/ES, harmonizovaná pravidla přidělování povolenek a opravný faktor jednotný pro všechna odvětví. Je proto nutné, aby se zohlednilo předběžné stanovení množství bezplatných povolenek na emise na období 2013-2020 dané rozhodnutím Kontrolního úřadu ESVO ze dne 10. července 2013 o vnitrostátních prováděcích opatřeních Islandu, Norska a Lichtenštejnska.
(25)
Maximální počet stanovený v čl. 10a odst. 5 směrnice 2003/87/ES je 809 315 756 povolenek pro rok 2013. Ke zjištění tohoto maximálního počtu povolenek Komise nejprve shromáždila informace členských států a zemí EHP-ESVO o tom, zda jsou zařízení klasifikována jako výrobci elektřiny nebo jiná zařízení uvedená v čl. 10a odst. 3 směrnice 2003/87/ES. Poté Komise stanovila za období 2005-2007 podíl emisí ze zařízení, na která se uvedené ustanovení nevztahuje, ale která jsou zahrnuta do EU ETS na období 2008-2012. Komise pak tímto 34,78289436 % podílem vynásobila množství (1 976 784 044 povolenek) vypočítané podle článku 9 směrnice 2003/87/ES. K výsledku tohoto výpočtu pak Komise připočítala 121 733 050 povolenek vycházejících z průměrného množství ověřených emisí z příslušných zařízení za období 2005-2007, při zohlednění revidovaného rozsahu EU ETS z roku 2013. K tomu účelu použila Komise informace poskytnuté členskými státy a zeměmi EHP-ESVO, aby upravila mezní hodnotu. Pokud nebyla k dispozici informace o množství ročních ověřených emisí za období 2005-2007, získala Komise příslušné hodnoty v možném rozsahu extrapolací z ověřených emisí v pozdějších letech za použití faktoru 1,74 % v opačném směru. Informace a údaje k tomu použité Komise konzultovala s členskými státy a ty jejich správnost potvrdily. Porovnáním maximálního počtu povolenek daného v čl. 10a odst. 5 směrnice 2003/87/ES s předběžným ročním množstvím bezplatných povolenek bez použití faktorů uvedených v příloze VI k rozhodnutí 2011/278/EU se obdrží roční opravný faktor jednotný pro všechna odvětví uvedený v příloze II tohoto rozhodnutí.
(26)
Podle doplněného přehledu počtu povolenek k bezplatnému přidělení, který vyplývá z tohoto rozhodnutí, může Komise lépe odhadnout množství povolenek, které jsou určeny k dražbě podle čl. 10 odst. 1 směrnice 2003/87/ES. Vzhledem k maximálnímu počtu povolenek stanovených čl. 10a odst. 5 směrnice 2003/87/ES, k přídělům na výrobu tepla podle čl. 10a odst. 4 uvedeným v tabulce níže a velikosti rezervy pro nové účastníky na trhu Komise odhaduje, že v období 2013-2020 bude dražit 8 176 193 157 povolenek.
(27)
Níže uvedená tabulka udává roční příděl povolenek pro výrobu tepla podle čl. 10a odst. 4 směrnice 2003/87/ES.
Rok
Bezplatné povolenky podle čl. 10a odst. 4 směrnice 2003/87/ES
2013
104 326 872
2014
93 819 860
2015
84 216 053
2016
75 513 746
2017
67 735 206
2018
60 673 411
2019
54 076 655
2020
47 798 754
(28)
Členské státy by na základě vnitrostátních prováděcích opatření, opravného koeficientu jednotného pro všechna odvětví a lineárního faktoru měly určit výsledné roční množství bezplatných povolenek na každý rok období 2013-2020. Výsledné množství bezplatných povolenek by měl členský stát určit podle tohoto rozhodnutí, směrnice 2003/87/ES, rozhodnutí 2011/278/EU a dalších příslušných ustanovení právních předpisů Unie. Stejně tak by měly státy EHP-ESVO postupovat při určování konečného ročního počtu povolenek bezplatně přidělených zařízením na svém území na každý rok období 2013-2020 v souladu s čl. 10 odst. 9 rozhodnutí 2011/278/EU na základě vnitrostátních prováděcích opatření, opravného koeficientu jednotného pro všechna odvětvi a lineárního faktoru.
(29)
Komise shledala, že přidělení bezplatných povolenek zařízením náležejícím do EU ETS na základě harmonizovaných pravidel pro celou Unii nezakládá selektivní hospodářskou výhodu podnikům, která by mohla narušit hospodářskou soutěž a která by mohla ovlivnit vnitřní trh Unie. Členské státy jsou povinny podle právních předpisů Unie přidělovat bezplatné povolenky a nemohou místo toho dražit odpovídající množství. Rozhodnutí členských států o přidělení bezplatných povolenek proto nemůže být považováno za opatření státní podpory ve smyslu článku 107 a 108 SFEU,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
KAPITOLA I
VNITROSTÁTNÍ PROVÁDĚCÍ OPATŘENÍ
Článek 1
1. Začlenění zařízení uvedených v příloze I tohoto rozhodnutí do seznamů zařízení, na které se vztahuje směrnice 2003/87/ES, předložených Komisi podle čl. 11 odst. 1 směrnice 2003/87/ES a příslušné předběžné celkové množství bezplatných povolenek na emise k přidělení zařízením uvedeným v příloze I tohoto rozhodnutí se zamítá.
2. Není námitek proti tomu, aby členský stát změnil předběžné celkové roční množství povolenek na emise k přidělení zařízením na jeho území zařazeným do seznamu podle odstavce 1 a uvedeným v bodě A přílohy I tohoto rozhodnutí předtím, než stanoví konečné celkové roční množství na každý rok období 2013-2020 podle čl. 10 odst. 9 rozhodnutí 2011/278/EU, pokud rozsahem změny nedojde k navýšení přídělů, které toto rozhodnutí nestanoví.
Není námitek proti tomu, aby členský stát změnil předběžné celkové roční množství povolenek na emise k bezplatnému přidělení zařízením na jeho území zařazeným do seznamu podle odstavce 1 a uvedeným v bodě B přílohy I tohoto rozhodnutí předtím, než stanoví koneční celkové roční množství pro každý rok období 2013-2020 podle čl. 10 odst. 9 rozhodnutí 2011/278/EU, pokud v rámci změny nebudou přiděleny povolenky na základě referenčních úrovní tekutého kovu zařízením, které tekutý kov dovážejí k dalšímu zpracování, jak uvádí příloha I rozhodnutí 2011/278/EU. Pokud tím dojde k navýšení předběžného celkového ročního množství povolenek na emise zařízením, která vyrábějí tekuté kovy a vyvážejí je do zařízení uvedených v bodě B přílohy I tohoto rozhodnutí, není námitek proti tomu, aby dotčený členský stát odpovídajícím způsobem změnil předběžné celkové roční množství pro tato zařízení vyrábějící a vyvážející tekuté kovy.
Není námitek proti tomu, aby členský stát změnil předběžné celkové roční množství povolenek na emise k bezplatnému přidělení zařízením na jeho území zařazeným do seznamu podle odstavce 1 a uvedeným v bodě C přílohy I tohoto rozhodnutí předtím, než stanoví konečné celkové roční množství pro každý rok období 2013-2020 podle čl. 10 odst. 9 rozhodnutí 2011/278/EU, pokud bude přidělení povolenek v souladu s čl. 10 odst. 2 písm. a) rozhodnutí 2011/278/EU a vyloučí se jakékoli příděly procesům, na které se vztahují systémové hranice referenční úrovně produktu pro tekutý kov stanovené v příloze I rozhodnutí 2011/278/EU pro zařízení, která surové tekuté kovy nevyrábějí, ale dovážejí, které by jinak vedlo ke dvojímu započítání.
Není námitek proti tomu, aby členský stát změnil předběžné celkové roční množství povolenek na emise k bezplatnému přidělení zařízením na jeho území zařazeným do seznamu podle odstavce 1 a uvedeným v bodě D přílohy I tohoto rozhodnutí předtím, než stanoví konečné celkové roční množství pro každý rok období 2013-2020 podle čl. 10 odst. 9 rozhodnutí 2011/278/EU, pokud se v rámci změny nepřidělí povolenky na základě dílčího zařízení pro emise z procesů pro výrobu zinku ve vysokých pecích a souvisejících procesů. Pokud by tím došlo k navýšení předběžných přídělů dílčím zařízením pro referenční úroveň tepla v zařízeních s vysokou pecí a uvedeným v bodě D přílohy I tohoto rozhodnutí, není námitek proti tomu, aby dotčený členský stát odpovídajícím způsobem změnil předběžné celkové roční množství pro tato zařízení.
Není námitek proti tomu, aby členský stát změnil předběžné celkové roční množství povolenek na emise k bezplatnému přidělení zařízením na jeho území zařazeným do seznamu podle odstavce 1 a uvedeným v bodě E přílohy I tohoto rozhodnutí předtím, než stanoví konečné celkové roční množství pro každý rok období 2013-2020 podle čl. 10 odst. 9 rozhodnutí 2011/278/EU, pokud v rámci změny nedojde k přidělení na teplo dodávané zařízením vyrábějícím polymery, jako jsou S-PVC a E-PVC a VCM.
3. Všechny změny uvedené v odstavci 2 musí být v co nejkratší lhůtě oznámeny Komisi a členské státy nepřistoupí k určování konečného celkového ročního množství pro jednotlivé roky období 2013-2020 v souladu s čl. 10 odst. 9 rozhodnutí 2011/278/EU, dokud nebude provedena přijatelná změna.
Článek 2
Aniž je dotčen článek 1, není námitek k seznamu zařízení, na která se vztahuje směrnice 2003/87/ES, předloženému členskými státy podle čl. 11 odst. 1 směrnice 2003/87/ES a příslušným předběžným celkovým množstvím povolenek na emise bezplatně přidělených těmto zařízením.
KAPITOLA II
CELKOVÉ MNOŽSTVÍ POVOLENEK
Článek 3
Článek 1 rozhodnutí 2010/634/EU se nahrazuje tímto:
„Článek 1
Na základě článků 9 a 9a směrnice 2003/87/ES je celkové množství povolenek vydávaných počínaje rokem 2013 a každoročně lineárně snižovaných způsobem podle článku 9 směrnice 2003/87/ES stanoveno na 2 084 301 856 povolenek.“
KAPITOLA III
OPRAVNÝ KOEFICIENT JEDNOTNÝ PRO VŠECHNA ODVĚTVÍ
Článek 4
Opravný koeficient jednotný pro všechna odvětví uvedený v čl. 10a odst. 5 směrnice 2003/87/ES a stanovený podle čl. 15 odst. 3 rozhodnutí 2011/278/EU je uveden v příloze II tohoto rozhodnutí.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 5. září 2013.
SKLEP KOMISIJE
z dne 5. septembra 2013
v zvezi z nacionalnimi izvedbenimi ukrepi za prehodno brezplačno dodeljevanje pravic do emisije toplogrednih plinov v skladu s členom 11(3) Direktive 2003/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta
(notificirano pod dokumentarno številko C(2013) 5666)
(Besedilo velja za EGP)
(2013/448/EU)
EVROPSKA KOMISIJA JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
ob upoštevanju Direktive 2003/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. oktobra 2003 o vzpostavitvi sistema za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov v Skupnosti in o spremembi Direktive Sveta 96/61/ES (1), ter zlasti členov 10a in 11 Direktive.
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Od leta 2013 se pravice do emisije upravljavcem naprav, ki so vključene v sistem Unije za trgovanje z emisijami (EU ETS), dodeljujejo z dražbo. Kljub temu bodo upravičeni upravljavci med letoma 2013 in 2020 še naprej prejemali brezplačne pravice. Število pravic, ki jih prejme posamezni upravljavec, se določi na podlagi usklajenih pravil na ravni Unije, ki so navedena v Direktivi 2003/87/ES in Sklepu Komisije 2011/278/EU (2).
(2)
Od držav članic se je zahtevalo, da Komisiji do 30. septembra 2011 predložijo svoje nacionalne izvedbene ukrepe, ki naj poleg drugih obveznih informacij vsebujejo tudi seznam naprav na njihovem ozemlju, ki so zajete v Direktivi 2003/87/ES, ter predhodne količine pravic do emisije, ki bodo brezplačno dodeljene med letoma 2013 in 2020, izračunane na podlagi usklajenih pravil na ravni Unije.
(3)
Člen 18 Akta o pogojih pristopa Republike Hrvaške in prilagoditvah Pogodbe o Evropski uniji, Pogodbe o delovanju Evropske unije in Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti za atomsko energijo (3) določa prehodne ukrepe, ki se uporabljajo za Hrvaško in so navedeni v Prilogi V k Aktu. V skladu s točko 10 navedene priloge mora Hrvaška zagotoviti, da upravljavci Direktivo 2003/87/ES upoštevajo skozi celo leto 2013. Prav tako upravljavci upravičenih naprav prejmejo brezplačne pravice za celo leto 2013, da se jim omogoči popolna skladnost s sistemom EU za trgovanje z emisijami ter njegovim načelom letnega spremljanja, poročanja in preverjanja emisij ter predaje pravic do emisije. Hrvaška je tako Komisiji predložila nacionalne izvedbene ukrepe v skladu s členom 11(1) Direktive 2003/87/ES in členom 15(1) Sklepa 2011/278/EU.
(4)
Za zagotovitev kakovosti in primerljivosti podatkov je Komisija zagotovila elektronsko predlogo za predložitev nacionalnih izvedbenih ukrepov. V tej ali podobni obliki so vse države članice predložile seznam naprav, razpredelnico z vsemi ustreznimi podatki o posameznih napravah in metodološko poročilo, v katerem je opisan postopek zbiranja podatkov, ki so ga izvedli organi držav članic.
(5)
Zaradi številnih predloženih informacij in podatkov je Komisija najprej preverila popolnost vseh nacionalnih izvedbenih ukrepov. Kjer je Komisija ugotovila nepopolnosti, je od zadevnih držav članic zahtevala dodatne informacije. Kot odgovor na to zahtevo so zadevni organi predložili dodatne informacije za dopolnitev predloženih nacionalnih izvedbenih ukrepov.
(6)
Nato je Komisija nacionalne izvedbene ukrepe, vključno s predhodnimi skupnimi letnimi količinami brezplačno dodeljenih pravic do emisije med letoma 2013 in 2020, ocenila na podlagi meril iz Direktive 2003/87/ES, zlasti člena 10a Direktive, in Sklepa 2011/278/EU, pri čemer je upoštevala smernice Komisije za države članice, ki jih je Odbor za podnebne spremembe odobril 14. aprila 2011. Kjer je primerno, so se upoštevala navodila za razlago Priloge I k Direktivi 2003/87/ES.
(7)
Komisija je izvedla poglobljeno oceno skladnosti nacionalnih izvedbenih ukrepov za vsako državo članico. V okviru te celovite ocene je Komisija analizirala skladnost samih podatkov ter skladnost podatkov z usklajenimi pravili dodeljevanja. Komisija je najprej proučila upravičenost naprav do brezplačne dodelitve, razdelitev naprav na podnaprave in njihove meje. Nato je analizirala, ali so bile za podnaprave uporabljene pravilne referenčne vrednosti. Glede na to, da Sklep 2011/278/EU za podnaprave z referenčnimi vrednostmi za proizvode načeloma določa eno referenčno vrednost za vsak proizvod, je bila Komisija zlasti pozorna na uporabo referenčne vrednosti pri končnem proizvodu, narejenem v skladu z opisom proizvoda in mejami sistema iz Priloge I k Sklepu 2011/278/EU. Zaradi znatnega učinka na dodelitve je Komisija poleg tega podrobno analizirala izračun preteklih ravni dejavnosti naprav, primere znatne spremembe zmogljivosti v uvodnem obdobju in primere naprav, ki so začele delovati v uvodnem obdobju, izračun predhodne količine brezplačno dodeljenih pravic ob upoštevanju izmenljivosti goriva in električne energije, status premestitve emisij in odvedeno toploto zasebnim gospodinjstvom. Z dodatnimi statističnimi analizami in preverjanji verodostojnosti s pomočjo kazalnikov, kot sta predlagana dodelitev glede na preteklo raven dejavnosti v primerjavi z referenčnimi vrednostmi ali pretekla raven dejavnosti v primerjavi s proizvodno zmogljivostjo, so bile ugotovljene dodatne morebitne nepravilnosti pri uporabi usklajenih pravil dodeljevanja.
(8)
Na podlagi rezultatov te ocene je Komisija izvedla podrobno oceno naprav, za katere so bile ugotovljene morebitne nepravilnosti pri uporabi usklajenih pravil dodeljevanja, ter od pristojnih organov zadevnih držav članic zahtevala dodatna pojasnila.
(9)
Glede na rezultate te ocene skladnosti Komisija meni, da so nacionalni izvedbeni ukrepi Avstrije, Belgije, Bolgarije, Cipra, Danske, Estonije, Finske, Francije, Grčije, Hrvaške, Irske, Italije, Latvije, Litve, Luksemburga, Madžarske, Malte, Nizozemske, Poljske, Portugalske, Romunije, Slovaške, Slovenije, Španije, Švedske in Združenega kraljestva skladni z Direktivo 2003/87/ES in Sklepom 2011/278/EU. Ugotovljeno je bilo, da so naprave, ki so jih te države članice vključile v nacionalne izvedbene ukrepe, upravičene do brezplačne dodelitve, in odkrita niso bila nobena neskladja v zvezi s predhodnimi skupnimi letnimi količinami brezplačno dodeljenih pravic do emisije, ki so jih predlagale te države članice.
(10)
Vendar glede na rezultate ocene Komisija meni, da nekateri vidiki nacionalnih izvedbenih ukrepov, ki sta jih predložili Nemčija in Češka republika, niso skladni z merili iz Direktive 2003/87/ES in Sklepa 2011/278/EU, ob upoštevanju smernic Komisije za države članice, ki jih je Odbor za podnebne spremembe odobril 14. aprila 2011.
(11)
Komisija ugotavlja, da je Nemčija za sedem naprav predlagala povečanje ravni brezplačne dodelitve pravic do emisije, da bi tako preprečila nepotrebne težave. V skladu s členom 10a Direktive 2003/87/ES in Sklepom 2011/278/EU se predhodne količine brezplačno dodeljenih pravic, ki jih je treba predložiti kot del nacionalnih izvedbenih ukrepov, izračunajo na podlagi usklajenih pravil na ravni Unije. Sklep 2011/278/EU ne določa prilagoditve, ki jo želi Nemčija izvesti na podlagi člena 9(5) nemškega Zakona o trgovanju z emisijami toplogrednih plinov (TEHG) z dne 28. julija 2011. Medtem ko je bilo do leta 2012 brezplačno dodeljevanje pravic do emisije organizirano na nacionalni ravni, pa je zakonodajalec za obdobje od leta 2013 naprej namenoma vzpostavil v celoti usklajena pravila za brezplačno dodeljevanje pravic napravam, da bodo tako vse naprave obravnavane enako. Kakršna koli enostranska sprememba predhodnih količin brezplačno dodeljenih pravic, ki so jih države članice izračunale na podlagi Sklepa 2011/278/EU, bi omajala ta usklajeni pristop. Nemčija ni jasno utemeljila, da je dodelitev pravic zadevnim napravam, izračunana na podlagi Sklepa 2011/278/EU, neustrezna glede na cilj popolne uskladitve dodeljevanja, ki ga je treba doseči. Dodelitev večje količine brezplačnih pravic nekaterim napravam bi izkrivila ali bi lahko izkrivila konkurenco in ima čezmejne posledice zaradi vseevropske trgovine v vseh sektorjih, zajetih v Direktivi 2003/87/ES. Ob upoštevanju načela enake obravnave naprav v okviru sistema EU za trgovanje z emisijami in držav članic Komisija ugotavlja, da je zato smiselno nasprotovati predhodnim količinam brezplačno dodeljenih pravic nekaterim napravam, ki so vključene v nemške nacionalne izvedbene ukrepe in navedene v točki A Priloge I.
(12)
Komisija ugotavlja, da so nacionalni izvedbeni ukrepi, ki jih je predlagala Nemčija, tudi v nasprotju s Sklepom 2011/278/EU, saj uporaba referenčnih vrednosti za vročo litino v primerih, navedenih v točki B Priloge I k temu sklepu, ni v skladu z zadevnimi pravili. V zvezi s tem Komisija ugotavlja, da v nacionalnih izvedbenih ukrepih Nemčije pri procesih proizvodnje jekla z martinovko in primeru, ko se vroča litina iz plavža ne predeluje v jeklo v isti napravi, temveč se pošlje v nadaljnjo predelavo, upravljavcu naprave s plavžem za proizvodnjo vroče litine ni zagotovljena brezplačna dodelitev pravic. Namesto tega je brezplačna dodelitev zagotovljena napravi, v kateri se jeklo predeluje.
(13)
Komisija poudarja, da so bile za dodeljevanje pravic do emisije v Sklepu 2011/278/EU določene referenčne vrednosti za proizvode ob upoštevanju opisov proizvodov in zahtevnosti proizvodnih procesov, ki omogočajo preverjanje proizvodnih podatkov in enotno uporabo referenčnih vrednosti za proizvode po vsej Uniji. Za uporabo referenčnih vrednosti za proizvode so naprave razdeljene na podnaprave, pri čemer podnaprava z referenčno vrednostjo za proizvode pomeni vhodne materiale, obseg proizvodnje in ustrezne emisije v zvezi s proizvodnjo proizvoda, za katerega je bila v Prilogi I k Sklepu 2011/278/EU določena referenčna vrednost. Referenčne vrednosti so torej določene za proizvode in ne za procese. V skladu s tem je bila določena referenčna vrednost za vročo litino, ki je opisana kot tekoče železo, nasičeno z ogljikom za nadaljnjo predelavo. Kljub dejstvu, da meje sistema za referenčno vrednost za vročo litino iz Priloge I k Sklepu 2011/278/EU vključujejo martinovko, si države članice ne smejo dovoliti, da ne bi upoštevale, da je treba pravice dodeliti za proizvodnjo zadevnega proizvoda. To potrjuje tudi dejstvo, da morajo referenčne vrednosti zajeti vse neposredne emisije, povezane s proizvodnjo. Vendar emisije povzroča zlasti proizvodnja vroče litine v plavžu, medtem ko proces predelave vroče litine v jeklo v kisikovem konverterju povzroča relativno malo emisij. V skladu s tem bi bila referenčna vrednost precej nižja, če bi zajemala tudi naprave, ki vročo litino sprejemajo in jo v kisikovem konverterju predelujejo v jeklo. Poleg tega se glede na splošno shemo dodeljevanja iz Sklepa 2011/278/EU, zlasti pravila o znatnih spremembah zmogljivosti, dodelitev, ki jo predlaga Nemčija, ne more šteti za skladno. Komisija zato meni, da se zaradi neobstoja ustrezne podnaprave, ki bi omogočala določitev dodelitve pravic v skladu s členom 10 Sklepa 2011/278/EU, naprave, ki sprejemajo vročo litino za nadaljnjo predelavo, ne morejo šteti za upravičene do brezplačne dodelitve pravic na podlagi referenčne vrednosti za vročo litino za količino sprejete vroče litine. Komisija zato nasprotuje predhodnim letnim količinam brezplačno dodeljenih pravic, ki so bile predlagane za naprave iz točke B Priloge I k temu sklepu.
(14)
V zvezi z uporabo referenčne vrednosti za vročo litino v nacionalnih izvedbenih ukrepih, ki jih je predlagala Češka republika, Komisija ugotavlja, da dodelitev pravic napravi z oznako CZ-existing-CZ-73-CZ-0134-11/M, navedeni v točki C, ne ustreza višini referenčne vrednosti za vročo litino, pomnoženi z ustrezno preteklo ravnjo dejavnosti glede proizvoda, kakor je bila predložena v nacionalnih izvedbenih ukrepih, in zato ni v skladu s členom 10(2)(a) Sklepa 2011/278/EU. Komisija zato nasprotuje dodelitvi pravic tej napravi, razen če se ta napaka popravi. Poleg tega Komisija ugotavlja, da so pri dodelitvi pravic napravi z oznako CZ-existing-CZ-52-CZ-0102-05, navedeni v točki C, upoštevani procesi, zajeti v mejah sistema za referenčno vrednost za vročo litino. Vendar naprava vroče litine ne proizvaja, temveč jo sprejema. Ker se v napravi z oznako CZ-existing-CZ-52-CZ-0102-05 ne proizvaja vroča litina in tako ne obstaja ustrezna podnaprava z referenčno vrednostjo za proizvode, ki bi omogočala določitev dodelitve v skladu s členom 10 Sklepa 2011/278/EU, predlagana dodelitev ni v skladu s pravili dodeljevanja in lahko povzroči dvojno štetje. Komisija zato nasprotuje dodelitvi pravic napravam, navedenim v točki C Priloge I k temu sklepu.
(15)
Komisija ugotavlja, da napravi iz točke D Priloge I k temu sklepu prejmeta pravice na podlagi podnaprave z emisijami iz proizvodnih procesov za proizvodnjo cinka v plavžu in povezanih procesov. V zvezi s tem Komisija ugotavlja, da so emisije, ki jih zajema podnaprava z emisijami iz proizvodnih procesov, zajete že v podnapravi z referenčno vrednostjo za vročo litino, na podlagi katere ena od naprav prav tako prejme pravice, in so zato štete dvojno. Podnaprava z referenčno vrednostjo za vročo litino jasno zajema vhodne materiale, obseg proizvodnje in ustrezne emisije v zvezi s proizvodnjo vroče litine v plavžu in vse povezane procese, kot je navedeno v Prilogi I k Sklepu 2011/278/EU, vključno z obdelavo žlindre. Nacionalni izvedbeni ukrepi, ki jih je predlagala Nemčija, so zato v nasprotju s členom 10(8) Sklepa 2011/278/EU in obvezo, da je treba zagotoviti, da ne prihaja do dvojnega štetja emisij, saj so pri dodelitvi pravic tem napravam nekatere emisije štete dvakrat. Komisija zato nasprotuje dodelitvi pravic tema dvema napravama na podlagi podnaprave z emisijami iz proizvodnih procesov za proizvodnjo cinka v plavžu in povezanih procesov.
(16)
Komisija tudi ugotavlja, da je seznam naprav v nemških nacionalnih izvedbenih ukrepih nepopoln in zato v nasprotju s členom 11(1) Direktive 2003/87/ES. Seznam ne vključuje naprav, ki proizvajajo polimere, zlasti S-PVC in E-PVC ter vinil klorid monomer (VCM), in količin pravic, ki naj bi bile dodeljene vsaki od teh naprav na ozemlju Nemčije, za katere se uporablja navedena direktiva in so navedene v oddelku 5.1 navodil Komisije za razlago Priloge I k Direktivi 2003/87/ES, ki jih je Odbor za podnebne spremembe odobril 18. marca 2010. V zvezi s tem se Komisija zaveda predstavljenega mnenja Nemčije, da proizvodnja polimerov, zlasti S-PVC in E-PVC ter VCM, ni zajeta v Prilogi I k Direktivi 2003/87/ES. Komisija meni, da polimeri, vključno s S-PVC in E-PVC ter VCM, ustrezajo opredelitvi zadevne dejavnosti (proizvodnja voluminoznih organskih kemikalij) iz Priloge I k Direktivi 2003/87/ES. V skladu s tem so bile v tesnem sodelovanju z državami članicami in zadevnimi industrijskimi sektorji izpeljane ustrezne referenčne vrednosti za S-PVC, E-PVC in VCM, kot so navedene v Prilogi I k Sklepu 2011/278/EU.
(17)
Komisija ugotavlja, da ima nemški seznam naprav zato, ker je nepopoln, neupravičene posledice na dodelitev na podlagi podnaprave z referenčno vrednostjo za toploto za naprave iz točke E Priloge I k temu sklepu, ki odvajajo toploto napravam, ki proizvajajo voluminozne organske kemikalije. Brezplačna dodelitev na podlagi podnaprave z referenčno vrednostjo za toploto je možna samo v primeru toplote, odvedene napravi ali drugemu subjektu, ki ni zajet v Direktivi 2003/87/ES, v nemških nacionalnih izvedbenih ukrepih pa je pri dodelitvi pravic napravam, navedenim v točki E Priloge I k temu sklepu, upoštevana toplota, odvedena napravam, ki izvajajo dejavnosti s področja uporabe Priloge I k Direktivi 2003/87/ES. Zato predlagane dodelitve napravam iz točke E Priloge I niso v skladu s pravili dodeljevanja. Komisija zato nasprotuje dodelitvi napravam iz točke E Priloge I k temu sklepu.
(18)
V skladu s členoma 9 in 9a Direktive 2003/87/ES je Komisija s Sklepom 2010/634/EU (4) objavila absolutno količino pravic za celotno Unijo za obdobje 2013-2020. V zvezi s tem količina, ki se upošteva v skladu s členom 9 Direktive 2003/87/ES, temelji na skupnih količinah pravic, ki so jih države članice dodelile v skladu z odločitvami Komisije o njihovih nacionalnih načrtih razdelitve pravic za obdobje 2008-2012. Vendar ima Komisija po koncu obdobja trgovanja 2008-2012 na voljo dodatne informacije in natančnejše podatke, zlasti glede količin pravic, dodeljenih novim udeležencem iz rezerv držav članic za nove udeležence, ter glede uporabe pravic v rezervacijah pravic držav članic za projekte skupnega izvajanja, ki so bile vzpostavljene na podlagi člena 3 Odločbe Komisije 2006/780/ES (5). Poleg tega bi bilo treba v zvezi s prilagoditvijo skupne količine pravic za celotno Unijo na podlagi člena 9a Direktive 2003/87/ES, zlasti odstavkov 1 in 4 navedenega člena, upoštevati najnovejše znanstvene podatke glede potenciala toplogrednih plinov za globalno segrevanje, sklepa Komisije C(2011) 3798 in C(2012) 497 o odobritvi enostranske vključitve dodatnih toplogrednih plinov in dejavnosti s strani Italije in Združenega kraljestva na podlagi člena 24 Direktive 2003/87/ES ter izključitev naprav z nizkimi emisijami iz sistema EU za trgovanje z emisijami s strani Nemčije, Združenega kraljestva, Francije, Nizozemske, Španije, Slovenije in Italije na podlagi člena 27 Direktive 2003/87/ES.
(19)
Poleg tega bi morala absolutna količina pravic za celotno Unijo upoštevati pristop Hrvaške k Evropski uniji ter razširitev sistema EU za trgovanje z emisijami na države EGP-EFTA. V skladu s točko 8 Priloge III k Aktu o pogojih pristopa Republike Hrvaške in prilagoditvah Pogodbe o Evropski uniji, Pogodbe o delovanju Evropske unije in Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti za atomsko energijo se količina, ki se upošteva v skladu s členom 9 Direktive 2003/87/ES, zaradi pristopa Hrvaške poveča za količino pravic, ki jih bo Hrvaška prodala na dražbi v skladu s členom 10(1) Direktive 2003/87/ES. Vključitev Direktive 2009/29/ES Evropskega parlamenta in Sveta (6) in Sklepa 2011/278/EU, kakor je bil spremenjen s Sklepom Komisije 2011/745/EU (7), v Sporazum o Evropskem gospodarskem prostoru s Sklepom Skupnega odbora EGP št. 152/2012 (8) pomeni povečanje skupne količine pravic v sistemu EU za trgovanje z emisijami kot celote na podlagi členov 9 in 9a Direktive 2003/87/ES. Zato je treba upoštevati zadevne številke, ki so jih zagotovile države EGP-EFTA, iz dela A Dodatka k navedeni direktivi iz Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru.
(20)
Sklep 2010/634/EU bi bilo zato treba ustrezno spremeniti.
(21)
Skupna količina pravic, določenih za leto 2013, se na podlagi členov 9 in 9a Direktive 2003/87/ES leta 2014 in vsako naslednje leto zmanjša z linearnim faktorjem 1,74 % iz leta 2010, kar znaša 38 264 246 pravic.
(22)
Člen 10a(5) Direktive 2003/87/ES določa največjo letno količino pravic, ki je podlaga za izračun brezplačno dodeljenih pravic napravam, ki niso zajete v členu 10a(3) Direktive 2003/87/ES. To največjo letno količino sestavljata elementa iz točk (a) in (b) člena 10a(5) Direktive 2003/87/ES, ki ju je Komisija določila na podlagi količin, določenih v skladu s členoma 9 in 9a Direktive 2003/87/ES, javno dostopnih podatkov v registru Unije in informacij, ki so jih predložile države članice, zlasti glede deleža emisij iz proizvajalcev električne energije in drugih naprav, ki niso upravičene do dodelitve brezplačnih pravic, iz člena 10a(3) Direktive 2003/87/ES, kot tudi deleža preverjenih emisij v obdobju 2005-2007 iz naprav, ki so v sistem EU za trgovanje z emisijami vključene šele od leta 2013, če so ti podatki na voljo, ob upoštevanju najnovejših znanstvenih podatkov glede potenciala toplogrednih plinov za globalno segrevanje.
(23)
Največja letna količina, ki jo določa člen 10a(5) Direktive 2003/87/ES, se ne sme preseči, kar se zagotovi z uporabo letnega medsektorskega korekcijskega faktorja, ki po potrebi na enoten način zmanjša količino brezplačnih pravic v vseh napravah, upravičenih do brezplačne dodelitve. Ta faktor morajo države članice upoštevati, ko na podlagi predhodnih dodelitev in tega sklepa odločajo o končnih letnih količinah dodeljenih pravic napravam. Člen 15(3) Sklepa 2011/278/EU določa, da mora Komisija določiti medsektorski korekcijski faktor, in sicer s primerjavo vsote predhodnih skupnih letnih količin brezplačno dodeljenih pravic, ki so jih predložile države članice, z največjo letno količino pravic, ki jo določa člen 10a(5), v skladu s členom 15(3) Sklepa 2011/278/EU.
(24)
Zaradi vključitve Direktive 2009/29/ES v Sporazum o Evropskem gospodarskem prostoru s Sklepom Skupnega odbora EGP št. 152/2012 se morajo v državah EGP-EFTA uporabljati največja letna količina iz člena 10a(5) Direktive 2003/87/ES, usklajena pravila dodeljevanja in medsektorski korekcijski faktor. Zato je treba upoštevati predhodne letne količine brezplačno dodeljenih pravic do emisije v obdobju 2013-2020, določene s sklepi Nadzornega organa Efte z dne 10. julija 2013 v zvezi z nacionalnimi izvedbenimi ukrepi Islandije, Norveške in Lihtenštajna.
(25)
Največja letna količina iz člena 10a(5) Direktive 2003/87/ES znaša 809 315 756 pravic v letu 2013. Za določitev te meje je Komisija od držav članic in držav EGP-EFTA najprej zbrala informacije o tem, ali se naprave uvrščajo med proizvajalce električne energije ali druge naprave, zajete v členu 10a(3) Direktive 2003/87/ES. Komisija je nato določila delež emisij v obdobju 2005-2007 iz naprav, ki jih navedena določba ne zajema, so pa bile vključene v sistem EU za trgovanje z emisijami v obdobju 2008-2012. Komisija je nato ta 34,78289436 % delež uporabila pri količini, določeni na podlagi člena 9 Direktive 2003/87/ES (1 976 784 044 pravic). K rezultatu tega izračuna je Komisija nato prištela 121 733 050 pravic na podlagi povprečnih letnih preverjenih emisij iz zadevnih naprav v obdobju 2005-2007, ob upoštevanju spremenjenega področja uporabe sistema EU za trgovanje z emisijami po letu 2013. V zvezi s tem je Komisija uporabila informacije držav članic in držav EGP-EFTA za prilagoditev omejitve. Kjer letne preverjene emisije v obdobju 2005-2007 niso bile na voljo, je Komisija zadevne podatke o emisijah kolikor je bilo mogoče ekstrapolirala iz preverjenih emisij v poznejših letih z uporabo faktorja 1,74 % v obratni smeri. Komisija se je glede informacij in podatkov, ki jih je pri tem uporabila, posvetovala z organi držav članic, ki so navedene informacije in podatke potrdili. Letni medsektorski korekcijski faktor iz Priloge II k temu sklepu se določi s primerjavo največje letne količine iz člena 10a(5) Direktive 2003/87/ES z vsoto predhodnih letnih količin brezplačno dodeljenih pravic brez uporabe faktorjev iz Priloge VI k Sklepu 2011/278/EU.
(26)
Ker je na podlagi tega sklepa možen boljši pregled nad količino pravic, ki bodo dodeljene brezplačno, lahko Komisija bolje oceni količino pravic, ki bodo prodane na dražbi v skladu s členom 10(1) Direktive 2003/87/ES. Ob upoštevanju največje letne količine iz člena 10a(5) Direktive 2003/87/ES, dodelitve v zvezi s proizvodnjo toplote na podlagi člena 10a(4), navedene v spodnji razpredelnici, in velikosti rezerve za nove udeležence Komisija ocenjuje, da bo v obdobju 2013-2020 na dražbi prodanih 8 176 193 157 pravic.
(27)
V spodnji razpredelnici je navedena letna dodelitev v zvezi s proizvodnjo toplote na podlagi člena 10a(4) Direktive 2003/87/ES:
Leto
Dodelitev brezplačnih pravic na podlagi člena 10a(4) Direktive 2003/87/ES
2013
104 326 872
2014
93 819 860
2015
84 216 053
2016
75 513 746
2017
67 735 206
2018
60 673 411
2019
54 076 655
2020
47 798 754
(28)
Države članice bi morale na podlagi nacionalnih izvedbenih ukrepov, medsektorskega korekcijskega faktorja in linearnega faktorja določiti končno letno količino brezplačno dodeljenih pravic do emisije za vsako leto v obdobju 2013-2020. Končno letno količino brezplačno dodeljenih pravic do emisije bi morale države članice določiti v skladu s tem sklepom, Direktivo 2003/87/ES, Sklepom 2011/278/EU in drugimi ustreznimi določbami prava Unije. Prav tako bi morale tudi države EGP-EFTA na podlagi svojih nacionalnih izvedbenih ukrepov, medsektorskega korekcijskega faktorja in linearnega faktorja določiti končno letno količino brezplačno dodeljenih pravic napravam na njihovem ozemlju za vsako leto v obdobju 2013-2020 v skladu s členom 10(9) Sklepa 2011/278/EU.
(29)
Komisija meni, da brezplačna dodelitev pravic napravam, ki so vključene v sistem EU za trgovanje z emisijami, na podlagi usklajenih pravil na ravni Unije podjetjem ne daje selektivne gospodarske prednosti, kar bi lahko izkrivljalo konkurenco in vplivalo na trgovino znotraj Unije. Na podlagi prava EU so države članice obvezane, da pravice dodelijo brezplačno, in se ne morejo odločiti, da bi namesto tega zadevne količine prodale na dražbi. Za odločitve držav članic glede brezplačne dodelitve pravic se zato ne more šteti, da vključujejo državno pomoč v smislu členov 107 in 108 PDEU -
SPREJELA NASLEDNJI SKLEP:
POGLAVJE I
NACIONALNI IZVEDBENI UKREPI
Člen 1
1. Vnos naprav, navedenih v Prilogi I k temu sklepu, na sezname naprav, zajetih v Direktivi 2003/87/ES, ki so bili Komisiji predloženi v skladu s členom 11(1) Direktive 2003/87/ES, ter ustrezne predhodne skupne letne količine brezplačno dodeljenih pravic do emisije tem napravam se zavrnejo.
2. Ne nasprotuje se, če država članica spremeni predhodne skupne letne količine pravic do emisije, predložene za naprave na njenem ozemlju, ki so vključene na sezname iz odstavka 1 in navedene v točki A Priloge I k temu sklepu, pred določitvijo končne skupne letne količine za vsako leto v obdobju 2013-2020 v skladu s členom 10(9) Sklepa 2011/278/EU, v kolikor ta sprememba zajema izključitev vsakega povečanja ravni dodelitve pravic, ki ni določeno v navedenem sklepu.
Ne nasprotuje se, če država članica spremeni predhodne skupne letne količine brezplačno dodeljenih pravic do emisije napravam na njenem ozemlju, ki so vključene na sezname iz odstavka 1 in navedene v točki B Priloge I k temu sklepu, pred določitvijo končne skupne letne količine za vsako leto v obdobju 2013-2020 v skladu s členom 10(9) Sklepa 2011/278/EU, v kolikor ta sprememba zajema izključitev vsake dodelitve pravic na podlagi referenčne vrednosti za vročo litino napravam, ki sprejemajo vročo litino, kakor je opredeljena v Prilogi I k Sklepu 2011/278/EU, za nadaljnjo predelavo. Kadar to povzroči povečanje predhodne skupne letne količine pravic do emisije v napravi, ki proizvaja in pošilja vročo litino v napravo, navedeno v točki B Priloge I k temu sklepu, se ne nasprotuje, če zadevna država članica ustrezno spremeni predhodno skupno letno količino za to napravo, ki proizvaja in oddaja vročo litino.
Ne nasprotuje se, če država članica spremeni predhodne skupne letne količine brezplačno dodeljenih pravic do emisije napravam na njenem ozemlju, ki so vključene na sezname iz odstavka 1 in navedene v točki C Priloge I k temu sklepu, pred določitvijo končne skupne letne količine za vsako leto v obdobju 2013-2020 v skladu s členom 10(9) Sklepa 2011/278/EU, v kolikor ta sprememba zajema uskladitev dodelitve s členom 10(2)(a) Sklepa 2011/278/EU ter izključitev vsake dodelitve za procese, zajete v mejah sistema referenčne vrednosti za vročo litino, kakor so opredeljene v Prilogi I k Sklepu 2011/278/EU, napravi, ki vroče litine ne proizvaja, temveč jo sprejema, saj bi takšna dodelitev sicer povzročila dvojno štetje.
Ne nasprotuje se, če država članica spremeni predhodne skupne letne količine brezplačno dodeljenih pravic do emisij napravam na njenem ozemlju, ki so vključene na sezname iz odstavka 1 in navedene v točki D Priloge I k temu sklepu, pred določitvijo končne skupne letne količine za vsako leto v obdobju 2013-2020 v skladu s členom 10(9) Sklepa 2011/278/EU, v kolikor ta sprememba zajema izključitev vsake dodelitve na podlagi podnaprave z emisijami iz proizvodnih procesov za proizvodnjo cinka v plavžu in povezanih procesov. Kadar to povzroči povečanje predhodne dodelitve na podlagi podnaprave z referenčno vrednostjo za gorivo ali toploto v napravi s plavžem, ki je navedena v točki D Priloge I k temu sklepu, se ne nasprotuje, če zadevna država članica ustrezno spremeni predhodno skupno letno količino za to napravo.
Ne nasprotuje se, če država članica spremeni predhodne skupne letne količine brezplačno dodeljenih pravic do emisije napravam na njenem ozemlju, ki so vključene na sezname iz odstavka 1 in navedene v točki E Priloge I k temu sklepu, pred določitvijo končne skupne letne količine za vsako leto v obdobju 2013-2020 v skladu s členom 10(9) Sklepa 2011/278/EU, v kolikor ta sprememba zajema izključitev vsake dodelitve za odvedeno toploto napravam, ki proizvajajo polimere, kot so S-PVC in E-PVC ter VCM.
3. O kakršni koli spremembi iz odstavka 2 je treba čim prej obvestiti Komisijo in država članica ne more določiti končne skupne letne količine za vsako leto v obdobju 2013-2020 v skladu s členom 10(9) Sklepa 2011/278/EU, dokler spremembe niso sprejemljive.
Člen 2
Brez poseganja v člen 1 se ne nasprotuje seznamom naprav, zajetih v Direktivi 2003/87/ES, ki so jih države članice predložile v skladu s členom 11(1) Direktive 2003/87/ES, ter ustreznim predhodnim skupnim letnim količinam brezplačno dodeljenih pravic do emisije tem napravam.
POGLAVJE II
SKUPNA KOLIČINA PRAVIC
Člen 3
Člen 1 Sklepa 2010/634/EU se nadomesti z naslednjim:
„Člen 1
Na podlagi členov 9 in 9a Direktive 2003/87/ES skupna količina pravic, ki bo izdana od leta 2013 naprej in se bo letno linearno zmanjševala v skladu s členom 9 Direktive 2003/87/ES, znaša 2 084 301 856 pravic.“
POGLAVJE III
MEDSEKTORSKI KOREKCIJSKI FAKTOR
Člen 4
Enoten medsektorski korekcijski faktor, naveden v členu 10a(5) Direktive 2003/87/ES in določen v skladu s členom 15(3) Sklepa 2011/278/EU, je naveden v Prilogi II k temu sklepu.
Člen 5
Ta sklep je naslovljen na države članice.
V Bruslju, 5. septembra 2013