NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 254/2014
ze dne 26. února 2014
o víceletém programu pro spotřebitele na období 2014-2020 a o zrušení rozhodnutí č. 1926/2006/ES
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 169 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
s ohledem na stanovisko Výboru regionů (2),
v souladu s řádným legislativním postupem (3),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Sdělení Komise ze dne 3. března 2010 nazvané „Evropa 2020 - Strategie pro inteligentní a udržitelný růst podporující začlenění“ (dále jen „strategie Evropa 2020“) vyzývá, aby občané měli právo plně se účastnit vnitřního trhu, k čemuž je nutné zvýšit jejich možnosti a důvěru, pokud jde o přeshraniční nakupování zboží a služeb, zejména prostřednictvím internetu.
(2)
Unie přispívá k zajištění vysoké úrovně ochrany spotřebitelů a k tomu, aby se spotřebitelé stali ústředním bodem vnitřního trhu, a to podporou a doplňováním politik členských států ve snaze zajistit, aby občané mohli plně požívat výhod vnitřního trhu a aby při tom byla prostřednictvím konkrétních akcí zajištěna řádná ochrana jejich bezpečnosti a právních a hospodářských zájmů.
(3)
Víceletý program Spotřebitelé na období 2014-2020 (dále jen „program“) by měl pomoci zajistit vysokou úroveň ochrany spotřebitelů a plně podpořit ambice strategie Evropa 2020 v oblasti růstu a konkurenceschopnosti prostřednictvím začlenění konkrétních témat určených ve strategii Evropa 2020, pokud jde o digitální agendu pro Evropu, s cílem zajistit, aby digitalizace skutečně vedla ke zlepšení podmínek pro spotřebitele, udržitelný růst, kterého má být dosaženo přechodem k udržitelnějším způsobům spotřeby, sociální začleňování, které má být zajištěno zohledněním zvláštní situace zranitelných spotřebitelů a potřeb stárnoucího obyvatelstva, a o inteligentní regulaci, která má být prováděna mimo jiné sledováním spotřebitelských trhů s cílem napomoci tvorbě inteligentních a správně zacílených právních předpisů.
(4)
Sdělení Komise ze dne 22. května 2012 nazvané „Evropský program pro spotřebitele - zvýšení důvěry a podpora růstu“ (dále jen „Program pro spotřebitele“) stanoví strategický rámec pro spotřebitelskou politiku Unie pro nadcházející období, který spočívá v prosazování zájmů spotřebitelů ve všech politikách na úrovni Unie. Cílem programu pro spotřebitele je vytvořit strategii, jejímž prostřednictvím budou politická opatření účinně a efektivně podporovat spotřebitele po celou dobu jejich života, a to zajištěním bezpečnosti výrobků a služeb, které jsou jim poskytovány, informováním a vzděláváním spotřebitelů, podporou subjektů, které spotřebitele zastupují, posílením práv spotřebitelů, umožněním jejich přístupu ke spravedlnosti a k nápravě a zajištěním vymáhání právních předpisů týkajících se ochrany spotřebitele.
(5)
Nedávný hospodářský pokles odhalil řadu nedostatků a nesrovnalostí v rámci vnitřního trhu, jež mají nepříznivé dopady na důvěru spotřebitelů i občanů. Ačkoli je třeba uznat, že fungování Unie v současnosti podléhá rozpočtovým omezením, Unie by přesto měla poskytnout přiměřené finanční prostředky s cílem umožnit dosažení cílů programu, a podpořit tak strategii Evropa 2020.
(6)
Pro dokončení vnitřního trhu je nezbytné odstranit zbývající neopodstatněné a nepřiměřené překážky bránící jeho řádnému fungování a zvýšit důvěru občanů v tento systém, zejména při přeshraničních nákupech. Unie by měla usilovat o vytvoření náležitých podmínek s cílem posílit postavení spotřebitelů tím, že jim poskytne dostatečné nástroje, znalosti a dovednosti, které jim umožní činit uvážená rozhodnutí založená na informacích, a zvýší jejich informovanost.
(7)
Toto nařízení bere v úvahu ekonomické, sociální a technické prostředí a nově se objevující průvodní jevy. Akce financované v rámci programu budou usilovat zejména o řešení otázek spojených s globalizací, digitalizací, stále složitějšími rozhodnutími, která musí spotřebitelé činit, nezbytností přejít k udržitelnějším způsobům spotřeby, stárnutím obyvatelstva, sociálním vyloučením a s problémem zranitelných spotřebitelů. Jednou z hlavních priorit je začlenění zájmů spotřebitelů do všech unijních politik v souladu s článkem 12 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“). Koordinace s dalšími politikami a programy Unie plní zásadní úlohu při zajišťování plného zohlednění zájmů spotřebitelů v dalších politikách. Aby se podpořila součinnost a zamezilo se duplicitě, měly by další fondy a programy Unie poskytovat finanční podporu na začleňování zájmů spotřebitelů do svých příslušných oblastí.
(8)
Program by měl zajistit vysokou úroveň ochrany všech spotřebitelů a věnovat při tom zvláštní pozornost zranitelným spotřebitelům za účelem zohlednění jejich zvláštních potřeb a posílení jejich pravomocí, jak požaduje usnesení Evropského parlamentu ze dne 22. května 2012 o strategii k posílení práv zranitelných spotřebitelů (4). Tento program by měl zranitelným spotřebitelům zajistit zejména přístup k informacím o zboží a službách, aby měli rovnocenné příležitosti a mohli činit svobodná rozhodnutí založená na informacích, a to především proto, že zranitelní spotřebitelé mohou mít problémy s přístupem k informacím pro spotřebitele a s porozuměním těmto informacím, a být tak vystaveni riziku, že budou uvedeni v omyl.
(9)
Program by měl brát v potaz zejména děti, a to i prostřednictvím spolupráce se zúčastněnými stranami s cílem zajistit, aby se zavázaly k šíření odpovědné reklamy určené nezletilým osobám, zejména proto, aby se bojovalo proti zavádějící reklamě na internetu.
(10)
Uvedené akce by měly být stanoveny v tomto programu, který poskytne rámec pro jejich financování. V souladu s článkem 54 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 (5), má toto nařízení poskytnout právní základ pro činnost a pro provádění programu. Toto nařízení navazuje na akce financované podle rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1926/2006/ES (6) a dále v nich pokračuje.
(11)
Je důležité zlepšit ochranu spotřebitele. K dosažení tohoto obecného cíle by měly být stanoveny specifické cíle, pokud jde o bezpečnost, informovanost a vzdělávání spotřebitelů, podporu poskytovanou spotřebitelským organizacím na úrovni Unie, jakož i práva a nápravu a vymáhání práv spotřebitelů. Hodnota a dopad opatření přijatých v rámci programu by měly být pravidelně sledovány a vyhodnocovány s cílem usnadnit tvorbu inteligentnější politiky v zájmu spotřebitelů. S cílem ohodnotit spotřebitelské politiky, a zejména přesného dopadu přijatých opatření, je potřeba vypracovat ukazatele, jejichž hodnota by se však měla posuzovat v širším kontextu.
(12)
Je důležité zvýšit důvěru spotřebitelů. Aby bylo tohoto cíle dosaženo, je nezbytné rozšířit rozsah činnosti, zejména náležitou finanční podporou poskytovanou spotřebitelským organizacím na úrovni Unie a evropským spotřebitelským centrům, a to s přihlédnutím k zásadní úloze, kterou uvedené subjekty plní při poskytování informací a pomoci spotřebitelům ohledně jejich práv, při podpoře spotřebitelů v rámci spotřebitelských sporů, zejména pokud jde o přístup k vhodným mechanismům řešení sporů, a při prosazování zájmů spotřebitelů v rámci řádného fungování vnitřního trhu. Tyto organizace a centra by měly být schopny zlepšit ochranu spotřebitelů a zvýšit jejich důvěru působením přímo na místě a poskytováním pomoci, informací a vzdělávání přizpůsobených potřebám jednotlivých osob.
(13)
Je nezbytné stanovit způsobilé akce, kterými má být uvedených cílů dosaženo.
(14)
Je zapotřebí vymezit kategorie potenciálních příjemců způsobilých získat granty.
(15)
Finanční referenční částka vyhrazená pro program ve smyslu bodu 17 interinstitucionální dohody ze dne 2. prosince 2013 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni, spolupráci v rozpočtových záležitostech a řádném finančním řízení (7) je uvedena v tomto nařízení, aniž by tím byly dotčeny rozpočtové pravomoci Evropského parlamentu a Rady stanovené ve Smlouvě o fungování EU.
(16)
Při provádění programu v duchu zásad řádného finančního řízení, transparentnosti a flexibility by další činnost výkonné agentury měla být přípustná v případě splnění všech požadavků stanovených nařízením Rady (ES) č. 58/2003 (8).
(17)
Výdaje Unie a finanční prostředky členských států vynakládané v oblasti bezpečnosti spotřebitelů, jejich vzdělávání, jejich práv a vymáhání těchto práv by měly být lépe koordinovány, aby byla zajištěna doplňkovost, vyšší účinnost a viditelnost a aby bylo dosaženo lepší rozpočtové součinnosti.
(18)
Dohoda o Evropském hospodářském prostoru stanoví pro oblast ochrany spotřebitele spolupráci mezi Unií a jejími členskými státy na jedné straně a zeměmi Evropského sdružení volného obchodu, které se účastní Evropského hospodářského prostoru, na straně druhé. Je rovněž třeba stanovit možnost, aby se programu účastnily další země, zejména země sousedící s Unií a země, které žádají o členství v Evropské unii, kandidátské země nebo země, které k Unii přistupují.
(19)
V souvislosti s prováděním programu a vzhledem ke globalizaci výrobního řetězce a stále větší vzájemné provázanosti trhů by měla být podporována spolupráce se třetími zeměmi, které se programu neúčastní, a to s přihlédnutím k jakýmkoliv relevantním dohodám mezi těmito zeměmi a Unií.
(20)
Na Komisi by měla být přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU, pokud jde o přizpůsobení ukazatelů stanovených v příloze II za účelem zohlednění změn legislativního rámce v oblasti ochrany spotřebitele a pokud jde o změny přílohy I spočívající ve vyjmutí dotčených konkrétních akcí za účelem zohlednění výsledků hodnotící zprávy vypracované Komisí. Je obzvlášť důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracování aktu v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(21)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení tohoto nařízení by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci, pokud jde o přijímání ročních pracovních programů. Uvedené pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (9). Vzhledem k tomu, že program nestanoví kritéria pro bezpečnost výrobků, ale je zaměřen na poskytování finanční podpory nástrojům na provádění politiky v oblasti bezpečnosti výrobků, a vzhledem k poměrně nízké dotčené částce je vhodné uplatnit poradní postup.
(22)
Finanční zájmy Unie by měly být chráněny prostřednictvím přiměřených opatření v rámci celého výdajového cyklu, včetně prevence, odhalování a vyšetřování nesrovnalostí, zpětného získávání ztracených, neoprávněně vyplacených nebo nesprávně použitých finančních prostředků a případných správních a finančních sankcí v souladu s nařízením (EU, Euratom) č. 966/2012.
(23)
Jelikož cílů tohoto nařízení nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy z důvodu nadnárodní povahy příslušných otázek, ale spíše jich z důvodu větších možností opatření Unie může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity podle článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(24)
Rozhodnutí č. 1926/2006/ES by mělo být zrušeno.
(25)
Je vhodné zajistit přechod mezi akčním programem Společenství v oblasti spotřebitelské politiky (2007-2013) zavedeným rozhodnutím č. 1926/2006/ES a tímto programem, a to zejména pokud jde o pokračování víceletých opatření, jakož i o hodnocení úspěchů předchozího programu a oblastí v jeho rámci, jež vyžadují větší pozornost. Dále je třeba sladit trvání tohoto programu s trváním víceletého finančního rámce na roky 2014-2020 stanoveného v nařízení Rady (EU, Euratom) č.1311/2013 (10). Tento program by se měl proto použít od 1. ledna 2014. Od 1. ledna 2021 by měly prostředky na technickou a administrativní pomoc v případě potřeby pokrývat výdaje týkající se řízení akcí, které nebudou dokončeny do konce roku 2020,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Víceletý program pro spotřebitele
Tímto nařízením se zavádí víceletý program pro spotřebitele na období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2020 (dále jen „program“).
Článek 2
Obecný cíl
Obecným cílem tohoto programu je v rámci celkové strategie pro inteligentní a udržitelný růst podporující začlenění zajistit vysokou úroveň ochrany spotřebitelů, posílit jejich postavení a učinit je ústředním prvkem vnitřního trhu. Program to zajistí tím, že přispěje k ochraně zdraví, bezpečnosti a právních a hospodářských zájmů spotřebitelů, jakož i k prosazování jejich práva na informace, vzdělávání a organizování se za účelem ochrany svých zájmů, a současně podpoří začlenění zájmů spotřebitelů do dalších oblastí politiky. Program doplňuje, podporuje a sleduje politiky členských států.
Článek 3
Specifické cíle a ukazatele
1. Obecného cíle podle článku 2 se dosáhne prostřednictvím těchto specifických cílů:
a)
Cíl I - Bezpečnost: upevnit a zvýšit bezpečnost výrobků prostřednictvím účinného dozoru nad trhem v rámci celé Unie.
Tento cíl bude měřen zejména podle činnosti a efektivity systému EU pro rychlou výměnu informací o nebezpečných spotřebních výrobcích (RAPEX).
b)
Cíl II - Informovanost a vzdělávání spotřebitelů a podpora poskytovaná spotřebitelským organizacím: zlepšit vzdělávání a informovanost spotřebitelů a povědomí spotřebitelů o jejich právech, rozvíjet soubor poznatků pro účely spotřebitelské politiky, poskytovat podporu spotřebitelským organizacím a zohledňovat současně také specifické potřeby zranitelných spotřebitelů.
c)
Cíl III - Práva a náprava: rozvíjet a posilovat práva spotřebitelů zejména prostřednictvím inteligentní regulace a zlepšením přístupu k jednoduché, účinné a účelné nápravě s nízkými náklady, včetně alternativního řešení sporů.
Tento cíl bude měřen zejména podle využívání alternativního řešení sporů k řešení přeshraničních sporů a podle činnosti celounijního systému řešení sporů on-line a rovněž podle procentního podílu spotřebitelů, kteří v reakci na zjištěný problém učiní příslušné kroky k jeho řešení.
d)
Cíl IV - Vymáhání práva: podporovat vymáhání práv spotřebitelů prostřednictvím posilování spolupráce mezi vnitrostátními donucovacími orgány a podporou spotřebitelů formou poradenství.
Tento cíl bude měřen zejména podle úrovně toku informací a efektivity spolupráce v rámci sítě pro spolupráci v oblasti ochrany spotřebitele, podle činnosti evropských spotřebitelských center a podle toho, do jaké míry jsou spotřebitelé s těmito centry obeznámeni.
Poskytování vysoce kvalitních informací spotřebitelům a jejich zapojení představují meziodvětvovou prioritu, a proto tyto požadavky musí být pokud možno výslovně zahrnuty do všech odvětvových cílů a akcí financovaných v rámci programu.
2. Popis ukazatelů je stanoven v příloze II.
3. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 15 za účelem přizpůsobení ukazatelů uvedených v příloze II.
Článek 4
Způsobilé akce
Specifických cílů uvedených v článku 3 se dosahuje prostřednictvím způsobilých akcí stanovených v tomto seznamu:
a)
v rámci cíle I - Bezpečnost:
1)
vědecké poradenství a analýza rizik týkající se zdraví a bezpečnosti spotřebitelů, pokud jde o nepotravinářské výrobky a služby, včetně podpory úkolů nezávislých vědeckých výborů zřízených rozhodnutím Komise 2008/721/ES (11);
2)
koordinace opatření zaměřených na dozor nad trhem a na vymáhání práva v oblasti bezpečnosti výrobků s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady č. 2001/95/ES (12) a akce zaměřené na zlepšení bezpečnosti spotřebitelských služeb;
3)
správa a další vývoj databází kosmetických přípravků;
b)
v rámci cíle II - Informovanost a vzdělávání spotřebitelů a podpora poskytovaná spotřebitelským organizacím:
4)
budování souboru poznatků pro tvorbu politik v oblastech, které se dotýkají spotřebitelů, pro tvorbu inteligentních a správně zacílených právních předpisů a pro zjišťování případných selhání trhu či změn potřeb spotřebitelů, jenž slouží jako podklad pro rozvoj spotřebitelské politiky, pro vymezení oblastí, které jsou z hlediska spotřebitele nejproblematičtější, a pro začlenění zájmů spotřebitelů do ostatních politik Unie, a zlepšení přístupnosti uvedeného souboru poznatků;
5)
podpora zvyšování transparentnosti a zintenzivnění výměn osvědčených postupů a odborných znalostí prostřednictvím financování poskytovaného spotřebitelským organizacím na úrovni Unie a prostřednictvím budování kapacit spotřebitelských organizací na úrovni Unie a na vnitrostátní a regionální úrovni;
6)
zvyšování transparentnosti spotřebitelských trhů a informací pro spotřebitele, zajištění toho, aby spotřebitelé měli k dispozici porovnatelné, spolehlivé a snadno dostupné údaje, a to i v případě přeshraničního obchodování, s cílem pomoci jim porovnávat nejen ceny, ale i kvalitu a udržitelnost zboží a služeb;
7)
zlepšování vzdělávání spotřebitelů jako celoživotního procesu se zvláštním zaměřením na zranitelné spotřebitele;
c)
v rámci cíle III - Práva a náprava:
8)
příprava právních předpisů o ochraně spotřebitele a jiných regulačních iniciativ Komisí, sledování jejich provádění členskými státy, následné hodnocení jejich dopadu a podpora společných regulačních a samoregulačních iniciativ a sledování skutečného dopadu těchto iniciativ na spotřebitelské trhy;
9)
usnadnění přístupu k mechanismům řešení sporů určeným spotřebitelům, zejména k systémům alternativního řešení sporů, a to i prostřednictvím celounijního on-line systému a vytváření sítí vnitrostátních subjektů alternativního řešení sporů, přičemž je třeba věnovat zvláštní pozornost odpovídajícím opatřením týkajícím se potřeb a práv zranitelných spotřebitelů; sledování fungování a účinnosti mechanismů řešení sporů určených spotřebitelům, včetně vytváření a správy příslušných nástrojů informačních technologií a výměny stávajících osvědčených postupů a zkušeností v členských státech;
d)
v rámci cíle IV - Vymáhání práva:
10)
koordinace opatření zaměřených na dozor a na vymáhání práva s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (13);
11)
finanční příspěvky na společné akce s veřejnými nebo neziskovými subjekty tvořícími sítě na úrovni Unie, které poskytují informace a pomoc spotřebitelům s cílem pomoci jim při uplatňování jejich práv a získávání přístupu ke vhodnému řešení sporů, včetně systémů mimosoudního řešení sporů on-line (síť evropských spotřebitelských center).
Způsobilé akce stanovené v prvním pododstavci tohoto článku jsou případně dále upřesněny v příloze I tím, že je v jejich rámci uveden výčet příslušných konkrétních akcí.
Článek 5
Příjemci způsobilí získat granty
1. Granty na fungování spotřebitelských organizací na úrovni Unie mohou být poskytnuty evropským spotřebitelským organizacím, které splňují všechny tyto podmínky:
a)
jsou nevládní, neziskové, nezávislé na průmyslových, obchodních a podnikatelských nebo jiných neslučitelných zájmech a jejich hlavním cílem a náplní je podpora a ochrana zdraví, bezpečnosti a hospodářských a právních zájmů spotřebitelů v Unii;
b)
nejméně v polovině členských států jsou pověřeny zastupováním zájmů spotřebitelů na úrovni Unie organizace, které zastupují spotřebitele v souladu s vnitrostátními předpisy nebo postupy a působí na regionální nebo celostátní úrovni.
2. Granty na fungování mezinárodních subjektů, které prosazují zásady a politiky, jež přispívají k cílům programu, mohou být poskytnuty organizacím, které splňují všechny tyto podmínky:
a)
jsou nevládní, neziskové, nezávislé na průmyslových, obchodních a podnikatelských nebo jiných neslučitelných zájmech a jejich hlavním cílem a náplní je podpora a ochrana zdraví, bezpečnosti a hospodářských a právních zájmů spotřebitelů;
b)
vykonávají všechny tyto činnosti: zajišťují pro zástupce spotřebitelů z Unie a třetích zemí formální mechanismus umožňující přispívat k politickým diskusím a k politikám, pořádají setkání s politickými činiteli a regulačními orgány s cílem podporovat a prosazovat zájmy spotřebitelů u veřejných orgánů, identifikují společné spotřebitelské záležitosti a problémy, prosazují názory spotřebitelů v rámci dvoustranných vztahů mezi Unií a třetími zeměmi, přispívají k výměně a šíření odborných znalostí a vědomostí ohledně spotřebitelských záležitostí v Unii a v třetích zemích a vypracovávají politická doporučení.
3. Granty na fungování subjektů na úrovni Unie zřízených za účelem koordinace donucovacích opatření v oblasti bezpečnosti výrobků mohou být poskytnuty subjektům uznaným za tímto účelem právními předpisy Unie.
4. Granty na akce celounijních subjektů určené na vypracování kodexů chování, osvědčených postupů a pokynů pro porovnávání cen a jakosti a udržitelnosti výrobku mohou být poskytnuty subjektům, které splňují všechny tyto podmínky:
a)
jsou nevládní, neziskové a nezávislé na průmyslových, obchodních, podnikatelských nebo jiných neslučitelných zájmech a mezi jejich hlavní cíle a náplň patří prosazování a ochrana zájmů spotřebitelů;
b)
působí alespoň v polovině členských států.
5. Granty pro pořádání akcí předsednictví týkajících se spotřebitelské politiky Unie mohou být poskytnuty vnitrostátním orgánům členského státu vykonávajícího předsednictví jednotlivých složení Rady, s výjimkou složení pro zahraniční věci, nebo subjektům určeným tímto členským státem.
6. Granty na akce orgánů členských států odpovědných za ochranu spotřebitele a na akce odpovídajících orgánů třetích zemí mohou být poskytnuty orgánům oznámeným členským státem nebo třetí zemí uvedenou v článku 7 tohoto nařízení Komisi v souladu s nařízením (ES) č. 2006/2004 či směrnicí 2001/95/ES nebo mohou být poskytnuty neziskovým subjektům výslovně určeným uvedenými orgány k tomuto účelu.
7. Granty pro úředníky působící v oblasti vymáhání práva z členských států a třetích zemí mohou být poskytnuty úředníkům z orgánů oznámených členským státem nebo třetí zemí uvedenou v článku 7 tohoto nařízení Komisi pro účely nařízení (ES) č. 2006/2004 a směrnice 2001/95/ES.
8. Granty na akce mohou být poskytnuty subjektu určenému členským státem či třetí zemí uvedenou v článku 7, který je neziskovým subjektem vybraným transparentním postupem nebo veřejným subjektem. Určený subjekt musí být součástí některé unijní sítě, která poskytuje informace a pomoc spotřebitelům s cílem pomoci jim při uplatňování jejich práv a získávání přístupu ke vhodnému řešení sporů (síť evropských spotřebitelských center). Je možné navázat rámcové partnerství jakožto mechanismus dlouhodobé spolupráce mezi Komisí a sítí evropských spotřebitelských center nebo subjekty, jež tuto síť tvoří.
9. Granty na akce mohou být poskytnuty subjektům zabývajícím se stížnostmi, které jsou zřízeny a působí v členských státech Unie a v zemích Evropského sdružení volného obchodu, které se účastní Evropského hospodářského prostoru, a které jsou odpovědné za shromažďování stížností spotřebitelů, vyvíjení snah o vyřešení stížností, poskytování poradenství nebo za podávání informací spotřebitelům o stížnostech nebo dotazech a které v rámci stížností nebo dotazů spotřebitele na obchodníka jednají jako třetí strana. Nezahrnují mechanismy zabývající se stížnostmi spotřebitelů provozované obchodníky, v jejichž rámci se dotazy a stížnosti vyřizují přímo se spotřebitelem, ani mechanismy, které poskytují služby zabývající se stížnostmi, provozované obchodníkem nebo v jeho zastoupení.
Článek 6
Finanční rámec
1. Finanční krytí pro provádění programu na období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2020 činí 188 829 000 EUR v běžných cenách.
2. Roční prostředky schvalují Evropský parlament a Rada v mezích víceletého finančního rámce.
Článek 7
Účast třetích zemí v programu
Účast v programu je otevřena:
a)
zemím Evropského sdružení volného obchodu, které se účastní Evropského hospodářského prostoru, v souladu s podmínkami stanovenými v Dohodě o Evropském hospodářském prostoru;
b)
třetím zemím, zejména přistupujícím a kandidátským zemím i potenciálním kandidátským zemím a zemím, na které se vztahuje evropská politika sousedství, v souladu s obecnými zásadami a obecnými podmínkami pro jejich účast v programech Unie stanovenými v příslušných rámcových dohodách, rozhodnutích Rady přidružení nebo podobných dohodách.
Článek 8
Typy podpůrných opatření a maximální úroveň spolufinancování
1. V souladu s nařízením (EU, Euratom) č. 966/2012 mohou mít finanční příspěvky Unie podobu grantů nebo veřejných zakázek nebo jakýchkoliv jiných opatření potřebných k dosažení cílů uvedených v článcích 2 a 3 tohoto nařízení.
2. Granty Unie a jejich odpovídající maximální výše se stanovují takto:
a)
granty na fungování spotřebitelských organizací na úrovni Unie, vymezené v čl. 5 odst. 1, nepřesahující 50 % způsobilých nákladů;
b)
granty na fungování mezinárodních subjektů, které podporují zásady a politiky přispívající k cílům programu, vymezené v čl. 5 odst. 2, nepřesahující 50 % způsobilých nákladů;
c)
granty na fungování subjektů na úrovni Unie zřízených za účelem koordinace donucovacích opatření v oblasti bezpečnosti výrobků a uznaných za tímto účelem právními předpisy Unie, vymezené v čl. 5 odst. 3, nepřesahující 95 % způsobilých nákladů;
d)
granty na akce celounijních subjektů určené na vypracování kodexů chování, osvědčených postupů a pokynů pro porovnávání cen a jakosti a udržitelnosti výrobků, vymezené v čl. 5 odst. 4, nepřesahující 50 % způsobilých nákladů;
e)
granty pro pořádání akcí předsednictví týkajících se spotřebitelské politiky Unie poskytované vnitrostátním orgánům členského státu vykonávajícího předsednictví jednotlivých složení Rady, s výjimkou složení pro zahraniční věci, nebo subjektům určeným tímto členským státem, nepřesahující 50 % způsobilých nákladů;
f)
granty na akce orgánů členských států odpovědných za ochranu spotřebitele a akce odpovídajících orgánů ve třetích zemích účastnících se v souladu s článkem 7, vymezené v čl. 5 odst. 6, nepřesahující 50 % způsobilých nákladů, kromě akcí výjimečné užitečnosti, u nichž příspěvek Unie na způsobilé náklady nesmí překročit 70 %;
g)
granty na výměny úředníků působících v oblasti vymáhání práva z členských států a třetích zemí účastnících se v souladu s článkem 7, vymezené v čl. 5 odst. 7, pokrývající příspěvky na cestu a pobyt;
h)
granty na akce subjektů určených členským státem nebo třetí zemí uvedenou v článku 7, vymezené v čl. 5 odst. 8, nepřesahující 70 % způsobilých nákladů;
i)
granty na akce vnitrostátních subjektů zabývajících se stížnostmi spotřebitelů, vymezené v čl. 5 odst. 9, nepřesahující 50 % způsobilých nákladů.
3. Akce se považují za akce výjimečné užitečnosti ve smyslu odst. 2 písm. f), jestliže:
a)
pokud jde o granty poskytnuté orgánům a oznámené Komisi pro účely nařízení (ES) č. 2006/2004, podílí se na nich alespoň šest členských států nebo se týkají porušení právních předpisů, jež způsobují nebo pravděpodobně způsobí škodu ve dvou nebo více členských státech;
b)
pokud jde o granty poskytnuté orgánům odpovědným za bezpečnost spotřebních výrobků, podílí se na nich alespoň deset členských států zapojených do evropské sítě orgánů členských států příslušných pro bezpečnost výrobků podle článku 10 směrnice 2001/95/ES nebo přispívají k provádění činností dozoru nad trhem v oblasti bezpečnosti spotřebních výrobků, jež byly stanoveny v právním aktu Unie.
Článek 9
Administrativní a technická pomoc
1. Finanční příspěvek na program může rovněž pokrývat výdaje související s přípravou, sledováním, kontrolou, auditem a hodnocením nezbytnými k řízení programu a plnění jeho cílů, mimo jiné výdaje související s horizontální komunikací týkající se politických priorit Unie, pokud souvisejí s obecnými cíli tohoto nařízení, spolu s veškerými dalšími výdaji na technickou a administrativní pomoc, jež Komisi při řízení programu vzniknou.
2. Celková částka přidělená na pokrytí výdajů souvisejících s přípravou, sledováním, kontrolou, auditem a hodnocením, jakož i výdajů na technickou a administrativní pomoc, které jsou uvedeny v odstavci 1, nesmí překročit 12 % finančního krytí přiděleného pro program.
Článek 10
Způsoby provádění
Komise provádí program prostřednictvím způsobů řízení uvedených v článku 58 nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012.
Článek 11
Soudržnost a doplňkovost s dalšími politikami
Komise ve spolupráci s členskými státy zajistí celkovou soudržnost a doplňkovost mezi programem a dalšími příslušnými politikami, nástroji a akcemi Unie, zejména v rámci víceletého programu „Práva, rovnost a občanství“ na období 2014-2020 (14).
Článek 12
Roční pracovní programy
Komise provádí program prostřednictvím ročních pracovních programů. Roční pracovní programy jednotným způsobem provádějí cíle stanovené v článcích 2 a 3 a akce stanovené v článku 4 a dále upřesněné v příloze I.
Komise přijme roční pracovní programy formou prováděcích aktů v souladu s poradním postupem podle čl. 16 odst. 2 tohoto nařízení. V těchto prováděcích aktech musí být uvedeny prvky stanovené v nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012, a to zejména:
a)
provádění akcí v souladu s článkem 4 a přílohou I tohoto nařízení a orientační přidělení finančních zdrojů;
b)
harmonogram plánovaných výzev k předkládání nabídek a výzev k předkládání návrhů.
Článek 13
Hodnocení a šíření informací
1. Členské státy poskytnou Komise na její žádost informace o provádění a dopadu tohoto programu.
2. Komise:
a)
do 30. září 2017:
i)
přezkoumá plnění cílů všech opatření (na úrovni výsledků a dopadů), aktuální stav provádění způsobilých akcí stanovených v článku 4 a konkrétních akcí uvedených v příloze I, přidělení finančních prostředků příjemcům v souladu s podmínkami stanovenými v článku 5, účinnost využívání zdrojů a jeho evropskou přidanou hodnotu a současně zohlední vývoj v oblasti ochrany spotřebitele s ohledem na rozhodnutí o obnovení, úpravě nebo pozastavení opatření,
ii)
předloží hodnotící zprávu o provedeném přezkumu Evropskému parlamentu a Radě;
b)
do 31. prosince 2017 případně předloží legislativní návrh nebo s výhradou odstavce 3 přijme akt v přenesené pravomoci.
Hodnotící zpráva se dále zabývá možnostmi zjednodušení, vnitřní a vnější soudržností programu, pokračující relevantností všech cílů a příspěvkem opatření k prioritám Unie v oblasti inteligentního a udržitelného růstu podporujícího začlenění. Uvedená zpráva zohlední výsledky hodnocení dlouhodobého dopadu předcházejícího programu.
Hodnocení dlouhodobějších dopadů a udržitelnosti účinků programu slouží jako podklad pro rozhodnutí o případném obnovení, úpravě nebo pozastavení následujícího programu.
3. Za účelem zohlednění situace, při níž hodnotící zpráva podle odstavce 2 dospěje k závěru, že konkrétní akce stanovené v příloze I nebyly provedeny do 31. prosince 2016 a nelze je provést do konce programového období včetně případů, kdy tyto konkrétní akce již nejsou pro splnění cílů stanovených v článcích 2 a 3 relevantní, je Komisi svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 15 s cílem změnit přílohu I vyjmutím dotčených konkrétních akcí.
4. Komise zveřejní výsledky akcí uskutečněných podle tohoto nařízení.
Článek 14
Ochrana finančních zájmů Unie
1. Komise přijme vhodná opatření k zajištění toho, aby byly při provádění akcí financovaných podle tohoto nařízení finanční zájmy Unie chráněny prevencí podvodů, korupce a jiného protiprávního jednání, a to účinnými kontrolami a, jsou-li zjištěny nesrovnalosti, zpětným získáním neoprávněně vyplacených částek a případně účinnými, přiměřenými a odrazujícími správními a finančními sankcemi.
2. Komise nebo její zástupci a Evropský účetní dvůr mají pravomoc provádět na základě kontroly dokumentů i inspekce na místě audit u všech příjemců grantů, dodavatelů nebo subdodavatelů, kteří obdrželi finanční prostředky Unie podle tohoto nařízení.
3. Evropský úřad pro boj proti podvodům (dále jen „OLAF“) může provádět vyšetřování, včetně kontrol a inspekcí na místě, v souladu s postupy stanovenými v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 883/2013 (15) a v nařízení Rady (Euratom, ES) č. 2185/96 (16), s cílem zjistit, zda v souvislosti s grantovou dohodou, rozhodnutím o grantu nebo smlouvou financovanou podle tohoto nařízení nedošlo k podvodu, korupci nebo jinému protiprávnímu jednání ohrožujícímu finanční zájmy Unie.
4. Aniž jsou dotčeny odstavce 1, 2 a 3, musí dohody o spolupráci se třetími zeměmi a s mezinárodními organizacemi, smlouvy, grantové dohody a rozhodnutí o grantu vyplývající z provádění tohoto nařízení obsahovat ustanovení, která výslovně zmocňují Komisi, Evropský účetní dvůr a OLAF k provádění takových auditů a vyšetřování v souladu s jejich příslušnými pravomocemi.
Článek 15
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v čl. 3 odst. 3 a čl. 13 odst. 3 je svěřena Komisi na dobu trvání programu.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v čl. 3 odst. 3 a čl. 13 odst. 3 kdykoliv zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomocí v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie, nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle čl. 3 odst. 3 a čl. 13 odst. 3 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 16
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen výbor. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 4 nařízení (EU) č. 182/2011.
Článek 17
Přechodná ustanovení
1. Článek 6 rozhodnutí č. 1926/2006/ES se nadále použije na akce upravené uvedeným rozhodnutím, které nebyly dokončeny do 31. prosince 2013. Z finančních prostředků přidělených na program lze hradit rovněž výdaje na technickou a administrativní pomoc nezbytnou k zajištění přechodu mezi opatřeními přijatými podle rozhodnutí č. 1926/2006/ES a programem.
2. S cílem umožnit řízení akcí, které nebudou dokončeny do 31. prosince 2020, mohou být v případě potřeby do rozpočtu po 31. prosinci 2020 zapsány prostředky na krytí výdajů stanovených v článku 9.
Článek 18
Zrušení
Rozhodnutí č. 1926/2006/ES se zrušuje s účinkem ode dne 1. ledna 2014.
Článek 19
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost den po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2014.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 26. února 2014.
UREDBA (EU) št. 254/2014 EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA
z dne 26. februarja 2014
o večletnem programu za potrošnike za obdobje 2014-2020 in o razveljavitvi Sklepa št. 1926/2006/ES
EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 169 Pogodbe,
ob upoštevanju predloga Evropske komisije,
po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom,
ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora (1),
ob upoštevanju mnenja Odbora regij (2),
v skladu z rednim zakonodajnim postopkom (3),
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Sporočilo Komisije z dne 3. marca 2010 z naslovom „Evropa 2020 - Strategija za pametno, trajnostno in vključujočo rast“ (v nadaljnjem besedilu: strategija Evropa 2020) vsebuje poziv k temu, da bi imeli državljani možnost, da v polni meri sodelujejo na enotnem trgu, za to pa je treba izboljšati njihove možnosti in zaupanje pri čezmejnem kupovanju blaga in storitev, zlasti prek spleta.
(2)
Unija prispeva k zagotavljanju visoke ravni varstva potrošnikov in k postavitvi potrošnikov v središče notranjega trga, tako da podpira in dopolnjuje politike držav članic pri njihovih prizadevanjih, da državljanom zagotovijo, da v celoti uživajo koristi notranjega trga in da jim je pri tem zagotovljena varnost, njihovi pravni in ekonomski interesi pa so ustrezno zaščiteni s konkretnimi ukrepi.
(3)
Z večletnim programom za potrošnike za obdobje 2014-2020 (v nadaljnjem besedilu: program) bi bilo treba zagotoviti visoko raven varstva potrošnikov ter v celoti podpreti cilje strategije Evropa 2020 glede rasti in konkurenčnosti z vključitvijo specifičnih vprašanj, opredeljenih v tej strategiji, v zvezi z digitalno agendo za Evropo (za zagotovitev, da bo digitalizacija dejansko privedla do večje blaginje potrošnikov), trajnostno rastjo (s prehodom k bolj trajnostnim vzorcem porabe), socialnim vključevanjem (z upoštevanjem specifičnih okoliščin ranljivih potrošnikov in potreb starajočega se prebivalstva) in pametno pravno ureditvijo (med drugim s spremljanjem potrošniškega trga, kar bi pripomoglo k oblikovanju pametnih in ciljno usmerjenih ureditev).
(4)
Sporočilo Komisije z dne 22. maja 2012 z naslovom „Evropska agenda za potrošnike - za krepitev zaupanja in rasti“ (v nadaljnjem besedilu: Agenda za potrošnike) s podporo interesom potrošnikov v vseh politikah Unije vzpostavlja strateški okvir za potrošniško politiko Unije v prihodnjih letih. Cilj Agende za potrošnike je oblikovati strategijo, s katero bi s političnimi ukrepi učinkovito in uspešno podpirali potrošnike skozi celo njihovo življenje, tako da bi zagotavljali varnost proizvodov in storitev, ki so jim na voljo, jih obveščali in izobraževali, podpirali organizacije, ki jih zastopajo, okrepili njihove pravice, jim nudili dostop do pravnega varstva in nadomestila škode ter zagotavljali izvrševanje potrošniške zakonodaje.
(5)
Med nedavnim upadom gospodarske rasti so se razkrile številne resne pomanjkljivosti in nedoslednosti na notranjem trgu, ki so škodljive za zaupanje potrošnikov in državljanov. Čeprav je treba upoštevati proračunske omejitve, v katerih Unija danes deluje, bi morala slednja vseeno zagotoviti ustrezna finančna sredstva za dosego ciljev programa ter bi zato morala podpirati strategijo Evropa 2020.
(6)
Odprava preostalih neupravičenih in nesorazmernih ovir za pravilno delovanje notranjega trga ter povečanje zaupanja državljanov v sistem, zlasti pri čezmejnih nakupih, sta bistvenega pomena za dokončanje notranjega trga. Unija bi si morala prizadevati za vzpostavitev pravih razmer za okrepitev položaja potrošnikov, tako da bi jim zagotovila zadostna orodja, znanje in kompetence za sprejemanje premišljenih odločitev na podlagi prejetih informacij ter jih ozaveščala.
(7)
V tej uredbi so upoštevane gospodarske, socialne in tehnične okoliščine ter spremljajoči nastajajoči izzivi. Z ukrepi, financiranimi v okviru programa, se bodo zlasti reševala vprašanja, povezana z globalizacijo, digitalizacijo, vse večjo kompleksnostjo odločitev, ki jih morajo sprejemati potrošniki, potrebo po prehodu k bolj trajnostnim vzorcem porabe, staranjem prebivalstva, socialno izključenostjo in problematiko ranljivih potrošnikov. Vključevanje interesov potrošnikov v vse politike Unije v skladu s členom 12 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU) je pomembna prednostna naloga. Usklajevanje z drugimi politikami in programi Unije je ključen del zagotavljanja celostnega upoštevanja interesov potrošnikov pri drugih politikah. Da bi spodbudili sinergije in se izognili podvajanju, bi morali drugi skladi in programi Unije zagotoviti finančno podporo za vključevanje interesov potrošnikov v svoja področja.
(8)
S programom bi bilo treba zagotoviti visoko raven varstva za vse potrošnike, pri tem pa posebno pozornost nameniti ranljivim potrošnikom, da se upošteva njihove posebne potrebe in okrepi njihove zmožnosti, kot je pozval že Evropski parlament v svoji resoluciji z dne 22. maja 2012 o strategiji za krepitev pravic ranljivih potrošnikov (4). S programom bi bilo zlasti treba zagotoviti, da imajo ranljivi potrošniki dostop do informacij o blagu in storitvah, tako da bi imeli enake možnosti za svobodno in sprejemanje odločitev na podlagi prejetih informacij, še posebej zato, ker ranljivi potrošniki utegnejo imeti težave pri dostopanju do potrošniških informacij in njihovem razumevanju, zaradi česar so bolj izpostavljeni nevarnosti zavajanja.
(9)
V programu bi bilo treba zlasti upoštevati otroke, tudi s sodelovanjem z zainteresiranimi stranmi, da bi se zagotovila njihova zavezanost k odgovornemu oglaševanju, namenjenemu mladoletnikom, še posebej pa k boju proti zavajajočemu spletnemu oglaševanju.
(10)
Ukrepe bi bilo treba opredeliti v programu, v katerem je določen okvir Unije za njihovo financiranje. V skladu s členom 54 Uredbe (EU, Euratom) št. 966/2012 Evropskega Parlamenta in Sveta (5) je namen te uredbe zagotoviti pravno podlago za te ukrepe in za izvajanje programa. Ta uredba se opira na ukrepe, financirane v skladu s Sklepom št. 1926/2006/ES Evropskega parlamenta in Sveta (6), in jih nadaljuje.
(11)
Pomembno je izboljšati varstvo potrošnikov. Za dosego tega splošnega cilja bi bilo treba določiti posebne cilje glede varnosti, obveščanja in izobraževanja potrošnikov, pa tudi podpiranja potrošniških organizacij na ravni Unije, pravic in pravnega varstva ter uresničevanja pravic potrošnikov. Vrednost in učinek ukrepov, sprejetih v okviru programa, bi bilo treba redno spremljati in ocenjevati, s čimer bi omogočili pametnejšo zasnovo politik v korist potrošnikov. Za namene ocenjevanja potrošniške politike in zlasti natančnega učinka sprejetih ukrepov bi bilo treba razviti kazalnike, njihovo vrednost pa bi bilo treba preučiti v širšem kontekstu.
(12)
Pomembno je okrepiti zaupanje potrošnikov. Za dosego tega cilja je treba povečati možnosti za ukrepanje, predvsem z ustreznim finančnim podpiranjem potrošniških organizacij na ravni Unije in evropskih potrošniških centrov, ob upoštevanju njihove pomembne vloge pri zagotavljanju informacij in pomoči potrošnikom glede njihovih pravic, podpori potrošnikom v potrošniških sporih, zlasti v zvezi z dostopanjem do ustreznih mehanizmov za reševanje teh sporov, in uveljavljanju interesov potrošnikov pri ustreznem delovanju notranjega trga. Navedene organizacije in centri bi morali biti zmožni okrepiti varstvo in zaupanje potrošnikov z ukrepanjem na terenu ter nudenjem individualizirane pomoči, informacij in izobraževanja posameznikom.
(13)
Treba je opredeliti upravičene ukrepe, s katerimi bodo doseženi navedeni cilji.
(14)
Treba je opredeliti kategorije morebitnih upravičencev do nepovratnih sredstev.
(15)
V to uredbo je, brez vpliva na proračunska pooblastila Evropskega parlamenta in Sveta, kot so določena v PDEU, vključen referenčni finančni znesek za program v smislu točke 17 Medinstitucionalnega sporazuma z dne 2. decembra 2013 med Evropskim parlamentom, Svetom in Komisijo o proračunski disciplini, sodelovanju v proračunskih zadevah in dobrem finančnem poslovodenju (7).
(16)
V duhu načel dobrega finančnega poslovodenja, preglednosti in prožnosti pri izvajanju programa bi bilo treba dovoliti nadaljnji obstoj izvajalske agencije, če so izpolnjene vse zahteve iz Uredbe Sveta (ES) št. 58/2003 (8).
(17)
Odhodke skladov Unije in držav članic na področju varstva potrošnikov, izobraževanja, pravic in izvrševanja bi bilo treba bolje usklajevati ter tako zagotoviti dopolnjevanje, večjo učinkovitost in prepoznavnost ter doseči večje proračunske sinergije.
(18)
V Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru je predvideno sodelovanje na področju varstva potrošnikov med Unijo in njenimi državami članicami na eni strani ter državami Evropskega združenja za prosto trgovino, ki sodelujejo v okviru Evropskega gospodarskega prostora, na drugi strani. Prav tako bi bilo treba določiti, da v programu lahko sodelujejo tudi druge države, zlasti sosednje države Unije in države, ki so zaprosile za članstvo v Uniji, države kandidatke ali države pristopnice.
(19)
Zaradi globalizacije proizvodne verige in vse večje soodvisnosti trgov bi bilo treba v okviru izvajanja programa spodbujati sodelovanje s tretjimi državami, ki ne sodelujejo pri programu, ob upoštevanju vseh ustreznih sporazumov med zadevnimi državami in Unijo.
(20)
Na Komisijo bi bilo treba prenesti pooblastilo, da v skladu s členom 290 PDEU sprejme akte v zvezi s prilagajanjem kazalnikov iz Priloge II zaradi upoštevanja sprememb zakonodajnega okvira na področju varstva potrošnikov in v zvezi s spremembo Priloge I s črtanjem zadevnih specifičnih ukrepov zaradi upoštevanja izsledkov iz ocenjevalnega poročila Komisije. Zlasti je pomembno, da Komisija pri svojem pripravljalnem delu opravi ustrezna posvetovanja, vključno na ravni strokovnjakov. Komisija bi morala pri pripravi in oblikovanju delegiranih aktov zagotoviti, da so ustrezni dokumenti predloženi Evropskemu parlamentu in Svetu istočasno, pravočasno in na ustrezen način.
(21)
Za zagotovitev enotnih pogojev izvajanja te uredbe bi bilo treba na Komisijo prenesti izvedbena pooblastila v zvezi s sprejemanjem letnih delovnih programov. Ta pooblastila bi bilo treba izvajati v skladu z Uredbo (EU) št. 182/2011 Evropskega parlamenta in Sveta (9). Ker v programu niso določena merila za varnost proizvodov, temveč je njegov cilj zagotoviti finančno podporo orodjem za izvajanje politike na področju varnosti proizvodov, in ker gre za razmeroma majhen znesek, je primerno, da se uporablja svetovalni postopek.
(22)
Finančni interesi Unije bi morali biti v celotnem ciklu odhodkov zaščiteni s sorazmernimi ukrepi, vključno s preprečevanjem, odkrivanjem in preiskovanjem nepravilnosti, povračilom izgubljenih, neupravičeno plačanih ali nepravilno uporabljenih sredstev ter po potrebi upravnimi in denarnimi kaznimi v skladu z Uredbo (EU, Euratom) št. 966/2012.
(23)
Ker ciljev te uredbe države članice ne morejo zadovoljivo doseči zaradi čezmejne narave obravnavanih vprašanj, temveč se zaradi večje primernosti ukrepov Unije lažje dosežejo na ravni Unije, lahko Unija sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5 Pogodbe o Evropski uniji. V skladu z načelom sorazmernosti iz navedenega člena ta uredba ne presega tistega, kar je potrebno za doseganje navedenih ciljev.
(24)
Sklep št. 1926/2006/ES bi bilo treba razveljaviti.
(25)
Primerno je zagotoviti gladek in neprekinjen prehod med programom ukrepov Skupnosti na področju potrošniške politike (2007-2013), vzpostavljenim s Sklepom št. 1926/2006/ES, in tem programom, zlasti glede nadaljevanja večletnih ukrepov ter ocenjevanja uspehov prejšnjega programa in področij, ki jim je treba posvetiti več pozornosti. Poleg tega je primerno uskladiti trajanje tega programa s trajanjem večletnega finančnega okvira za obdobje 2014-2020 iz Uredbe Sveta (EU, Euratom) št. 1311/2013 (10). Zato bi se ta program moral uporabljati od 1. januarja 2014. Odhodke v zvezi z upravljanjem ukrepov, ki ne bodo zaključeni do konca leta 2020, bi bilo treba od 1. januarja 2021 po potrebi kriti z odobritvami za tehnično in upravno pomoč -
SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:
Člen 1
Večletni program za potrošnike
S to uredbo se vzpostavlja večletni program za potrošnike za obdobje od 1. januarja 2014 do 31. decembra 2020 (v nadaljnjem besedilu: program).
Člen 2
Splošni cilj
Splošni cilj programa je zagotoviti visoko stopnjo varstva potrošnikov, okrepiti njihov položaj in potrošnika postaviti v središče notranjega trga v okviru celostne strategije za pametno, trajnostno in vključujočo rast. To bo doseženo s prispevkom k varovanju zdravja, pravnih in ekonomskih interesov potrošnikov, k zagotavljanju njihove varnosti ter k spodbujanju njihove pravice do obveščenosti, izobraževanja in organiziranja, da bi zavarovali svoje interese, pa tudi s podporo vključevanju interesov potrošnikov v druga področja politik. S programom se dopolnjuje, podpira in spremlja politike držav članic.
Člen 3
Posebni cilji in kazalniki
1. Splošni cilj iz člena 2 se uresničuje z naslednjimi posebnimi cilji:
(a)
cilj I - varnost: utrditi in okrepiti varnost proizvodov z učinkovitim nadzorom trga po vsej Uniji.
Ta cilj se bo meril zlasti z delovanjem in učinkovitostjo sistema hitre izmenjave informacij EU o nevarnih potrošniških proizvodih (RAPEX);
(b)
cilj II - obveščanje in izobraževanje potrošnikov ter podpora potrošniškim organizacijam: izboljšati izobraževanje, obveščanje in ozaveščanje potrošnikov o njihovih pravicah, razviti podatkovno in informacijsko podlago za potrošniško politiko in zagotavljati podporo potrošniškim organizacijam, pri tem pa upoštevati tudi posebne potrebe ranljivih potrošnikov;
(c)
cilj III - pravice in pravno varstvo: razviti in okrepiti pravice potrošnikov, zlasti s pametnimi regulativnimi ukrepi ter izboljšanjem dostopa do preprostega, učinkovitega, hitrega in cenovno ugodnega pravnega varstva, vključno z alternativnim reševanjem sporov.
Ta cilj se bo meril zlasti z uporabo alternativnega reševanja sporov pri čezmejnih sporih, z delovanjem sistema spletnega reševanja sporov na ravni vse Unije in z deležem potrošnikov, ki se bodo na problem, s katerim so se soočili, odzvali s sprožitvijo ustreznih postopkov;
(d)
cilj IV - izvrševanje: podpreti uveljavljanje pravic potrošnikov s krepitvijo sodelovanja med nacionalnimi izvršilnimi organi in s svetovanjem potrošnikom.
Ta cilj se bo meril zlasti s stopnjo pretoka informacij, uspešnostjo sodelovanja v okviru mreže za sodelovanje na področju varstva potrošnikov ter dejavnostjo evropskih potrošniških centrov in ravnjo njihove prepoznavnosti med potrošniki.
Visokokakovostno obveščanje in udeležba potrošnikov sta medsektorski prednostni nalogi in sta zato, kadar koli je mogoče, izrecno vključeni v vse sektorske cilje in ukrepe, ki so financirani v okviru programa.
2. Opis kazalnikov je določen v Prilogi II.
3. Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 15 v zvezi s prilagajanjem kazalnikov iz Priloge II.
Člen 4
Upravičeni ukrepi
Posebni cilji iz člena 3 se dosegajo z upravičenimi ukrepi z naslednjega seznama:
(a)
za cilj I - varnost:
1.
znanstveno mnenje in analiza tveganja, ki so pomembni za zdravje in varstvo potrošnikov glede neprehrambnih proizvodov in storitev, vključno s podpiranjem nalog neodvisnih znanstvenih odborov, vzpostavljenih s Sklepom Komisije 2008/721/ES (11);
2.
usklajevanje tržnega nadzora in izvršilnih ukrepov na področju varnosti proizvodov v skladu z Direktivo 2001/95/ES Evropskega parlamenta in Sveta (12) ter ukrepov za izboljšanje varnosti potrošniških storitev;
3.
vzdrževanje in nadaljnji razvoj podatkovnih zbirk o kozmetičnih izdelkih;
(b)
za cilj II - obveščanje in izobraževanje potrošnikov ter podpora potrošniškim organizacijam:
4.
vzpostavitev in izboljšanje dostopa do podatkovne in informacijske podlage za oblikovanje politik na področjih, ki zadevajo potrošnike, za oblikovanje pametnih in ciljno usmerjenih ureditev ter za zaznavanje morebitnega nepravilnega delovanja trga ali sprememb potreb potrošnikov, s čimer bi zagotovili podlago za oblikovanje potrošniške politike, za opredelitev področij, ki so najbolj problematična za potrošnike, in za vključevanje interesov potrošnikov v druge politike Unije
5.
podpora s financiranjem potrošniških organizacij na ravni Unije in z gradnjo zmogljivosti za tovrstne organizacije na ravni Unije ter na nacionalni in regionalni ravni z namenom povečanja preglednosti in pospešitve izmenjav najboljših praks in strokovnega znanja;
6.
povečanje preglednosti potrošniških trgov in obveščanja potrošnikov, zagotavljanje primerljivih, zanesljivih in lahko dostopnih podatkov - tudi v čezmejnih primerih - na podlagi katerih bodo lahko potrošniki primerjali cene, pa tudi kakovost in trajnost blaga in storitev;
7.
okrepitev vseživljenjskega izobraževanja potrošnikov s posebnim poudarkom na ranljivih potrošnikih;
(c)
za cilj III - pravice in pravno varstvo:
8.
priprava zakonodaje o varstvu potrošnikov in drugih regulativnih pobud s strani Komisije, spremljanje prenosa s strani držav članic in naknadna ocena njegovega učinka, spodbujanje koregulativnih in samoregulativnih pobud ter spremljanje dejanskega učinka teh pobud na potrošniške trge;
9.
omogočanje lažjega dostopa do mehanizmov za reševanje sporov za potrošnike, zlasti do programov alternativnega reševanja sporov, tudi prek spletnega sistema na ravni vse Unije in mreženja nacionalnih organov za alternativno reševanje sporov, pri čemer se posebna pozornost nameni ustreznim ukrepom glede na potrebe in pravice ranljivih potrošnikov; spremljanje delovanja in učinkovitosti mehanizmov za reševanje sporov za potrošnike, tudi z razvojem in vzdrževanjem ustreznih orodij informacijske tehnologije ter z izmenjavo obstoječih najboljših praks in izkušenj v državah članicah;
(d)
za cilj IV - izvrševanje:
10.
usklajevanje nadzornih in izvršilnih ukrepov ob upoštevanju Uredbe (ES) št. 2006/2004 Evropskega parlamenta in Sveta (13);
11.
finančni prispevki za skupne ukrepe z javnimi ali neprofitnimi subjekti, ki so del mrež Unije, ki zagotavljajo informacije in pomoč potrošnikom ter jim tako pomagajo uveljavljati pravice in pridobiti dostop do ustreznega reševanja sporov, vključno s programi izvensodnega spletnega reševanja sporov (mreža evropskih potrošniških centrov).
Kjer je primerno, so upravičeni ukrepi iz prvega odstavka tega člena podrobneje razčlenjeni v Prilogi I, tako da so v okviru posameznega upravičenega ukrepa navedeni specifični ukrepi.
Člen 5
Upravičenci do nepovratnih sredstev
1. Nepovratna sredstva za delovanje potrošniških organizacij na ravni Unije se lahko dodelijo evropskim potrošniškim organizacijam, ki izpolnjujejo vse naslednje pogoje:
(a)
so nevladne, neprofitne, neodvisne od industrijskih, komercialnih, poslovnih ali drugih nasprotujočih si interesov, njihovi glavni cilji in dejavnosti pa so spodbujanje in varovanje zdravja, varnosti, ekonomskih in pravnih interesov potrošnikov v Uniji;
(b)
so pooblaščene, da zastopajo interese potrošnikov na ravni Unije, s strani organizacij iz vsaj polovice držav članic, ki v skladu z nacionalnimi pravili ali praksami predstavljajo potrošnike ter so dejavne na regionalni ali nacionalni ravni.
2. Nepovratna sredstva za delovanje mednarodnih subjektov, ki spodbujajo načela in politike, ki prispevajo k ciljem programa, se lahko dodelijo organizacijam, ki izpolnjujejo vse naslednje pogoje:
(a)
so nevladne, neprofitne, neodvisne od interesov industrije, komercialnih, poslovnih ali drugih nasprotujočih si interesov, njihovi glavni cilji in dejavnosti pa so spodbujanje in varovanje zdravja, varnosti, ekonomskih in pravnih interesov potrošnikov;
(b)
izvajajo vse naslednje dejavnosti: zagotavljajo formalni mehanizem, prek katerega predstavniki potrošnikov iz Unije in tretjih držav prispevajo k političnim razpravam in politikam, organizirajo srečanja z uradniki in oblikovalci politik zaradi uveljavljanja in zagovarjanja interesov potrošnikov pri javnih organih, opredeljujejo skupna potrošniška vprašanja in izzive, uveljavljajo mnenja potrošnikov v okviru dvostranskih odnosov med Unijo in tretjimi državami, prispevajo k izmenjavi in razširjanju strokovnega znanja v zvezi s potrošniškimi vprašanji v Uniji in tretjih državah ter poznavanja teh vprašanj, pa tudi pripravljajo priporočila politik.
3. Nepovratna sredstva za delovanje subjektov na ravni Unije, ustanovljenih zaradi usklajevanja izvršilnih ukrepov na področju varnosti proizvodov, se lahko dodelijo subjektom, ki so v ta namen priznani z zakonodajo Unije.
4. Nepovratna sredstva subjektom na ravni vse Unije za ukrepe za razvoj kodeksov ravnanja, najboljših praks in smernic za primerjavo cen, kakovosti in trajnosti proizvodov se lahko dodelijo subjektom, ki izpolnjujejo vse naslednje pogoje:
(a)
so nevladni, neprofitni, neodvisni od interesov industrije, komercialnih, poslovnih ali drugih nasprotujočih si interesov, med njihovimi glavnimi cilji in dejavnostmi pa sta spodbujanje in varovanje interesov potrošnikov;
(b)
so dejavni v vsaj polovici držav članic.
5. Nepovratna sredstva za organizacijo dogodkov predsedstva v zvezi s potrošniško politiko Unije se lahko dodelijo nacionalnim organom države članice, ki predseduje sestavam Sveta, razen Svetu za zunanje zadeve, ali subjektom, ki jih ta država članica določi.
6. Nepovratna sredstva za ukrepe za organe držav članic, pristojne za potrošniške zadeve, in ustrezne organe tretjih držav se lahko dodelijo organom, ki jih je Komisiji v skladu z Uredbo (ES) št. 2006/2004 ali Direktivo 2001/95/ES priglasila država članica ali tretja država iz člena 7 te uredbe, ali neprofitnim subjektom, ki so jih ti organi izrecno določili v ta namen.
7. Nepovratna sredstva za uradnike, odgovorne za izvrševanje zakonodaje, iz držav članic in tretjih držav se lahko dodelijo uradnikom iz organov, ki jih je Komisiji za namene Uredbe (ES) št. 2006/2004 in Direktive 2001/95/ES priglasila država članica ali tretja država iz člena 7 te uredbe.
8. Nepovratna sredstva za ukrepe se lahko dodelijo subjektu, ki ga je določila država članica ali tretja država iz člena 7 in je neprofiten subjekt, izbran v preglednem postopku, ali javni subjekt. Določeni subjekt je del mreže Unije, ki zagotavlja informacije in pomoč potrošnikom ter jim tako pomaga uveljavljati pravice in pridobiti dostop do ustreznega reševanja sporov (mreža evropskih potrošniških centrov). Kot dolgoročni mehanizem sodelovanja med Komisijo in mrežo evropskih potrošniških centrov in/ali subjekti, ki jo sestavljajo, se lahko vzpostavi okvirno partnerstvo.
9. Nepovratna sredstva za ukrepe se lahko dodelijo telesom za obravnavanje pritožb, ki so ustanovljena in delujejo v državah članicah Unije in državah Evropskega združenja za prosto trgovino, sodelujočih v okviru Evropskega gospodarskega prostora, ter so pristojna za zbiranje pritožb potrošnikov, si prizadevajo za rešitev pritožb, svetujejo ali potrošnikom zagotavljajo informacije o pritožbah ali poizvedbah in so tretja oseba v pritožbi ali poizvedbi potrošnika o trgovcu. Ne vključujejo mehanizmov za obravnavanje pritožb potrošnikov, s katerimi upravljajo trgovci ter ki so pri obravnavanju poizvedb in pritožb v neposrednem stiku s potrošnikom, ali mehanizmov, ki zagotavljajo storitve obravnavanja pritožb in s katerimi upravlja trgovec ali ki se upravljajo v imenu trgovca.
Člen 6
Finančni okvir
1. Finančna sredstva za izvajanje programa za obdobje od 1. januarja 2014 do 31. decembra 2020 znašajo 188 829 000 EUR v tekočih cenah.
2. Evropski parlament in Svet odobrita letne odobritve v okviru omejitev iz večletnega finančnega okvira.
Člen 7
Sodelovanje tretjih držav pri programu
Pri programu lahko sodelujejo:
(a)
države Evropskega združenja za prosto trgovino, sodelujoče v okviru Evropskega gospodarskega prostora, v skladu s pogoji, določenimi v Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru;
(b)
tretje države, zlasti države pristopnice, države kandidatke in potencialne kandidatke ter države, za katere se uporablja evropska sosedska politika, v skladu s splošnimi načeli in splošnimi pogoji za njihovo sodelovanje pri programih Unije, določenimi v ustreznih okvirnih sporazumih, sklepih Pridružitvenega sveta ali podobnih sporazumih.
Člen 8
Vrste intervencije in najvišja stopnja sofinanciranja
1. V skladu z Uredbo (EU, Euratom) št. 966/2012 imajo finančni prispevki Unije lahko obliko nepovratnih sredstev, javnega naročila ali katere koli druge intervencije, potrebne za dosego ciljev iz členov 2 in 3 te uredbe.
2. Nepovratna sredstva Unije in njihove ustrezne najvišje stopnje so naslednje:
(a)
nepovratna sredstva za delovanje potrošniških organizacij na ravni Unije, kot so opredeljene v členu 5(1), ne presegajo 50 % upravičenih stroškov;
(b)
nepovratna sredstva za delovanje mednarodnih subjektov, ki spodbujajo načela in politike, ki prispevajo k ciljem programa, kot so opredeljeni v členu 5(2), ne presegajo 50 % upravičenih stroškov;
(c)
nepovratna sredstva za delovanje subjektov na ravni Unije, ustanovljenih zaradi usklajevanja izvršilnih ukrepov na področju varnosti proizvodov in v ta namen priznanih z zakonodajo Unije, kot so opredeljeni v členu 5(3), ne presegajo 95 % upravičenih stroškov;
(d)
nepovratna sredstva subjektom na ravni vse Unije za ukrepe za razvoj kodeksov ravnanja, najboljših praks in smernic za primerjavo cen, kakovosti in trajnosti proizvodov, kot so opredeljeni v členu 5(4), ne presegajo 50 % upravičenih stroškov;
(e)
nepovratna sredstva za organizacijo dogodkov predsedstva v zvezi s potrošniško politiko Unije za nacionalne organe države članice, ki predseduje sestavam Sveta, razen Svetu za zunanje zadeve, ali subjekte, ki jih ta država članica določi, ne presegajo 50 % upravičenih stroškov;
(f)
nepovratna sredstva za ukrepe za organe držav članic, pristojnih za potrošniške zadeve, in ustrezne organe tretjih držav, sodelujočih v skladu s členom 7, kot so opredeljeni v členu 5(6), ne presegajo 50 % upravičenih stroškov, razen kadar so ukrepi izredno koristni, ko prispevek Unije k upravičenim stroškom ne sme preseči 70 %;
(g)
nepovratna sredstva za izmenjavo uradnikov, odgovornih za izvrševanje zakonodaje. iz držav članic in tretjih držav, sodelujočih v skladu s členom 7, kot so opredeljeni v členu 5(7), ki zajemajo potne stroške in dnevnice;
(h)
nepovratna sredstva za ukrepe za subjekte, ki jih je določila država članica ali tretja država iz člena 7, kot so opredeljeni v členu 5(8), ne presegajo 70 % upravičenih stroškov;
(i)
nepovratna sredstva za ukrepe za nacionalna pritožbena telesa, kot so opredeljena v členu 5(9), ne presegajo 50 % upravičenih stroškov.
3. Za ukrepe se šteje, da so izredno koristni v smislu točke (f) odstavka 2, če:
(a)
kar zadeva nepovratna sredstva, dodeljena organom, priglašenim Komisiji za namene Uredbe (ES) št. 2006/2004, vključujejo vsaj šest držav članic ali zadevajo kršitve, ki povzročajo ali bodo verjetno povzročile škodo v dveh ali več državah članicah;
(b)
kar zadeva nepovratna sredstva, dodeljena organom, pristojnim za varnost potrošniških proizvodov, vključujejo vsaj deset držav članic, ki sodelujejo v evropski mreži organov držav članic, pristojnih za varnost proizvodov, iz člena 10 Direktive 2001/95/ES ali prispevajo k izvajanju dejavnosti nadzora trga, predvidenih v pravnem aktu Unije, na področju varnosti potrošniških proizvodov.
Člen 9
Upravna in tehnična pomoč
1. S finančnimi sredstvi, dodeljenimi za program, se lahko pokrivajo tudi izdatki ki se nanašajo na dejavnosti priprave, spremljanja, nadzora, revizije in ocenjevanja, ki so potrebne za upravljanje programa in doseganje njegovih ciljev, med drugim tudi institucionalnega sporočanja o političnih prednostnih nalogah Unije, v kolikor so povezane s splošnim ciljem te uredbe, ter vsi drugi izdatki v zvezi s tehnično in upravno pomočjo, ki jih ima Komisija pri upravljanju programa.
2. Skupni znesek za kritje izdatkov, povezanih z dejavnostmi priprave, spremljanja, nadzora, revizije in ocenjevanja ter s tehnično in upravno pomočjo iz odstavka 1, ne presega 12 % finančnih sredstev, dodeljenih za program.
Člen 10
Načini izvajanja
Komisija izvaja program z uporabo načinov upravljanja iz člena 58 Uredbe (EU, Euratom) št. 966/2012.
Člen 11
Skladnost in dopolnjevanje z drugimi politikami
Komisija v sodelovanju z državami članicami zagotavlja splošno skladnost in dopolnjevanje programa z drugimi ustreznimi politikami, instrumenti in ukrepi Unije, zlasti v okviru večletnega programa za pravice, enakost in državljanstvo za obdobje 2014-2020 (14).
Člen 12
Letni delovni programi
Komisija izvaja program preko letnih delovnih programov. S temi programi se usklajeno izvajajo cilji iz členov 2 in 3 ter ukrepi iz člena 4, ki so podrobneje razčlenjeni v Prilogi I.
Komisija sprejme letne delovne programe v obliki izvedbenih aktov v skladu s svetovalnim postopkom iz člena 16(2) te uredbe. V navedenih izvedbenih aktih se določijo elementi, predvideni v Uredbi (EU, Euratom) št. 966/2012, zlasti:
(a)
izvajanje ukrepov v skladu s členom 4 in Prilogo I k tej uredbi ter okvirna dodelitev finančnih sredstev;
(b)
časovni razpored načrtovanih razpisov za zbiranje ponudb in predlogov.
Člen 13
Ocenjevanje in razširjanje
1. Države članice Komisiji na njeno zahtevo predložijo informacije o izvajanju in učinku programa.
2. Komisija:
(a)
do 30. septembra 2017:
(i)
z namenom odločitve o podaljšanju, spremembi ali opustitvi ukrepov ter ob upoštevanju razvoja dogodkov na področju varstva potrošnikov pregleda doseganje ciljev vseh ukrepov (na ravni rezultatov in učinkov), trenutno stanje glede izvajanja upravičenih ukrepov iz člena 4 in specifičnih ukrepov iz Priloge I, dodeljevanje sredstev upravičencem v skladu s pogoji iz člena 5 ter učinkovitost rabe virov in evropsko dodano vrednost programa;
(ii)
Evropskemu parlamentu in Svetu predloži ocenjevalno poročilo o opravljenem pregledu;
(b)
po potrebi do 31. decembra 2017 predloži zakonodajni predlog ali - ob upoštevanju odstavka 3 - sprejme delegirani akt.
V ocenjevalnem poročilu se poleg tega obravnavajo možnosti poenostavitve, notranja in zunanja usklajenost, nadaljnja relevantnost vseh ciljev ter prispevek ukrepov k prednostnim nalogam Unije za pametno, trajnostno in vključujočo rast. V njem se upoštevajo izsledki ocenjevanja v zvezi z dolgoročnimi učinki predhodnega programa.
Oceni se dolgoročnejše učinke programa in njihovo trajnost, da se jih upošteva pri odločitvi o morebitnem podaljšanju, spremembi ali opustitvi nadaljnjega programa.
3. Zaradi upoštevanja primera, pri katerem je v ocenjevalnem poročilu na podlagi odstavka 2 ugotovljeno, da specifični ukrepi iz Priloge I niso bili izvedeni do 31. decembra 2016 in jih ni mogoče izvesti do konca programa, tudi kadar niso več relevantni za dosego ciljev iz členov 2 in 3, se na Komisijo prenese pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 15 za spremembo Priloge I s črtanjem zadevnih specifičnih ukrepov.
4. Komisija javno objavi rezultate na podlagi ukrepov, izvedenih v skladu s to uredbo.
Člen 14
Zaščita finančnih interesov Unije
1. Komisija sprejme ustrezne ukrepe, s katerimi zagotovi, da so med izvajanjem ukrepov, ki se financirajo na podlagi te uredbe, finančni interesi Unije zaščiteni s preventivnimi ukrepi proti goljufijam, korupciji in drugim nezakonitim dejavnostim, z učinkovitimi pregledi, ob odkritju nepravilnosti pa z izterjavo neupravičeno izplačanih zneskov ter po potrebi z učinkovitimi, sorazmernimi in odvračilnimi upravnimi in denarnimi kaznimi.
2. Komisija ali njeni predstavniki in Evropsko računsko sodišče so pooblaščeni za izvajanje revizij - na podlagi dokumentov in pregledov na kraju samem - pri vseh prejemnikih nepovratnih sredstev, izvajalcih in podizvajalcih, ki so prejeli sredstva Unije na podlagi te uredbe.
3. Evropski urad za boj proti goljufijam (OLAF) sme opravljati preiskave, tudi preglede in inšpekcije na kraju samem, v skladu s postopki, določenimi v Uredbi (EU, Euratom) št. 883/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (15), in Uredbi Sveta (Euratom, ES) št. 2185/96 (16), da bi ugotovil, ali je prišlo do goljufije, korupcije ali katere koli druge nezakonite dejavnosti, ki negativno vpliva na finančne interese Unije, v povezavi s sporazumom ali sklepom o nepovratnih sredstvih ali pogodbo, financirano v skladu s to uredbo.
4. Brez poseganja v odstavke 1, 2 in 3 sporazumi o sodelovanju s tretjimi državami in mednarodnimi organizacijami, pogodbe ter sporazumi in sklepi o nepovratnih sredstvih, ki so posledica izvajanja te uredbe, vsebujejo določbe, ki Komisijo, Evropsko računsko sodišče in OLAF izrecno pooblaščajo za izvajanje takšnih revizij in preiskav v skladu s svojimi pristojnostmi.
Člen 15
Izvajanje pooblastila
1. Pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov je preneseno na Komisijo pod pogoji, določenimi v tem členu.
2. Pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov iz člena 3(3) in člena 13(3) se prenese na Komisijo za čas trajanja programa.
3. Pooblastilo iz člena 3(3) in člena 13(3) lahko kadar koli prekliče Evropski parlament ali Svet. Z odločitvijo o preklicu preneha veljati prenos pooblastila, naveden v tej odločitvi. Odločitev začne učinkovati dan po njeni objavi v Uradnem listu Evropske unije ali na poznejši dan, ki je v njej določen. Odločitev ne vpliva na veljavnost že veljavnih delegiranih aktov.
4. Takoj ko Komisija sprejme delegirani akt, o tem istočasno uradno obvesti Evropski parlament in Svet.
5. Delegirani akt, sprejet v skladu s členom 3(3) in členom 13(3), začne veljati le, če niti Evropski parlament niti Svet ne nasprotuje delegiranemu aktu v roku dveh mesecev od uradnega obvestila Evropskemu parlamentu in Svetu o tem aktu ali če sta pred iztekom tega roka tako Evropski parlament kot Svet obvestila Komisijo, da mu ne bosta nasprotovala. Ta rok se na pobudo Evropskega parlamenta ali Sveta podaljša za dva meseca.
Člen 16
Postopek v odboru
1. Komisiji pomaga odbor. Ta odbor je odbor v smislu Uredbe (EU) št. 182/2011.
2. Pri sklicevanju na ta odstavek se uporablja člen 4 Uredbe (EU) št. 182/2011.
Člen 17
Prehodni ukrepi
1. Člen 6 Sklepa št. 1926/2006/ES se še naprej uporablja za ukrepe, ki so zajeti v navedenem sklepu in niso zaključeni do 31. decembra 2013. Zato se lahko s finančnimi sredstvi, dodeljenimi za program, pokrivajo tudi izdatki v zvezi s tehnično in upravno pomočjo, potrebno za zagotavljanje prehoda med ukrepi, sprejetimi na podlagi Sklepa št. 1926/2006/ES, in programom.
2. Da bi omogočili upravljanje ukrepov, ki ne bodo zaključeni do 31. decembra 2020, se lahko izdatki iz člena 9 po potrebi krijejo z odobritvami iz proračuna po 31. decembru 2020.
Člen 18
Razveljavitev
Sklep št. 1926/2006/ES se razveljavi z učinkom od 1. januarja 2014.
Člen 19
Začetek veljavnosti in uporabe
Ta uredba začne veljati dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
Uporablja se od 1. januarja 2014.
Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.
V Strasbourgu, 26. februarja 2014