PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) 2015/84
ze dne 21. ledna 2015,
kterým se ukládá konečné antidumpingové clo a s konečnou platností vybírá prozatímní clo uložené na dovoz glutamátu sodného pocházejícího z Indonésie
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“), a zejména na čl. 9 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
A. ŘÍZENÍ
1. Prozatímní opatření
(1)
Evropská komise (dále jen „Komise“) ode dne 22. srpna 2014 uložila prozatímní antidumpingové clo z dovozu glutamátu sodného pocházejícího z Indonésie prostřednictvím prováděcího nařízení Komise (EU) č. 904/2014 (2) (dále jen „prozatímní nařízení“).
(2)
Dne 29. listopadu 2013 bylo zahájeno řízení v návaznosti na podnět podaný dne 16. října 2013 společností Ajinomoto Foods Europe SAS (dále jen „žadatel“), která je jediným výrobcem glutamátu sodného v Unii, a představuje tudíž 100 % celkové výroby glutamátu sodného v Unii.
(3)
Jak je uvedeno ve 20. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, šetření dumpingu a újmy se týkalo období od 1. října 2012 do 30. září 2013 (dále jen „období šetření“). Zkoumání trendů významných pro posouzení újmy se týkalo období od 1. dubna 2010 do konce období šetření (dále jen „posuzované období“).
2. Následný postup
(4)
Po zveřejnění nejdůležitějších skutečností a úvah, na jejichž základě bylo uloženo prozatímní antidumpingové clo (dále jen „poskytnutí prozatímních informací“), předložilo několik zúčastněných stran k těmto prozatímním zjištěním písemné připomínky. Účastníkům řízení, kteří o to požádali, byla poskytnuta možnost slyšení.
(5)
Komise zvážila písemné a ústní připomínky předložené zúčastněnými stranami a v případě potřeby prozatímní zjištění náležitě upravila.
(6)
Všem účastníkům řízení Komise následně sdělila základní skutečnosti a úvahy, na nichž založila svůj záměr uložit konečné antidumpingové clo na dovoz glutamátu sodného pocházejícího z Indonésie a provést konečný výběr částek zajištěných prostřednictvím prozatímního cla (dále jen „poskytnutí konečných informací“). Všem stranám byla poskytnuta lhůta, v níž se mohly k poskytnutí konečných informací vyjádřit.
(7)
Stanoviska předložená zúčastněnými stranami byla zvážena a případně vzata v úvahu.
3. Výběr vzorků
(8)
Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další připomínky týkající se metody výběru vzorků dodavatelů, kteří nejsou ve spojení, potvrzují se prozatímní zjištění uvedená v 7. až 19. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
B. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
(9)
Jak je stanoveno ve 21. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, dotčeným výrobkem je glutamát sodný pocházející z Indonésie, vedený v současnosti pod kódem KN ex-2922 42 00 (dále jen „dotčený výrobek“). Glutamát sodný je potravinářská přídatná látka a používá se zejména jako látka zvýrazňující chuť a vůniv polévkách, vývarech, jídlech z ryb a masa, ve směsích koření a v hotových jídlech. Vyrábí se v podobě bílých, různě velikých krystalů bez zápachu. Glutamát sodný se používá rovněž v chemickém průmyslu pro nepotravinářské účely, například jako součást detergentů. Glutamát sodný je k dispozici v různých velikostech balení od spotřebitelského balení o hmotnosti 0,5 g po velkoobjemové pytle o hmotnosti 1 000 kg. Balení o menší velikosti se soukromým spotřebitelům prodávají prostřednictvím maloobchodníků, zatímco větší balení o hmotnosti 20 kg a více jsou určena pro průmyslové uživatele. Mimoto existují různé stupně čistoty. Neexistují však žádné rozdíly ve vlastnostech glutamátu sodného na základě velikosti balení nebo stupně čistoty.
(10)
Jelikož k dotčenému výrobku a obdobnému výrobku nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se závěry učiněné ve 21. až 25. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
C. DUMPING
1. Běžná hodnota
(11)
Jelikož ohledně běžné hodnoty nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 26. až 31. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Vývozní cena
(12)
Oba spolupracující vyvážející výrobci z Indonésie zopakovali svá tvrzení, že prodejní ceny, za něž svůj výrobek prodávali společnostem ve spojení, odpovídaly běžným tržním podmínkám, a že stanovení výše vývozních cen by proto mělo vycházet z výše prodejních cen, za které mateřská společnost z Indonésie prodává svůj výrobek prvnímu odběrateli ve spojení, a nikoli z početně zjištěné vývozní ceny.
(13)
Oba vyvážející výrobci na podporu tohoto tvrzení argumentovali, že nebyly k dispozici žádné důkazy týkající se křížové kompenzace mezi výrobky nebo jinými náklady vzniklými mezi mateřskou společností v Indonésii a jejími společnostmi ve spojení. Závěry ve 37. bodě odůvodnění prozatímního nařízení proto neměly vycházet z těchto prvků.
(14)
Jeden vyvážející výrobce uvedl, že jeho společnost ve spojení v Unii nebyla dovozcem, ale zprostředkovatelem, který uskutečňoval další prodej výrobku v Unii před celním odbavením. Tento vyvážející výrobce tvrdil, že na tomto základě by závěry, k nimž se dospělo ve 37. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, a to že transferová cena mezi společnostmi ve spojení nedosahovala úrovně, která by dovozci ve spojení umožňovala dosáhnout přiměřeného zisku v Unii, neměly být použitelné.
(15)
Úvodem je třeba uvést, že již samotné spojení mezi vývozcem a dovozcem postačuje k tomu, aby mohla Komise považovat skutečné vývozní ceny za nespolehlivé, neboť existence spojení mezi vývozcem a dovozcem je jedním z řady důvodů, na jejichž základě lze skutečné vývozní ceny za nespolehlivé považovat. Vzhledem ke spojení mezi dodavatelem a dovozcem jsou ceny účtované dodavatelem jeho společnosti ve spojení v Unii transferovými cenami, které nejsou výsledkem jednání za tržních podmínek, které obvykle převládají mezi nezávislými společnostmi. Kromě toho je zřejmé, že náklady vzniklé z činností společnosti ve spojení a rozpětí zisku, kterého taková společnost dosáhne, účinně snižují částku, kterou vyvážející výrobce obdrží, protože zpravidla vznikají dovozci.
(16)
V tomto případě navíc šetření odhalilo, že příslušné společnosti ve spojení nedosahují v Unii udržitelné ziskové rozpětí. V tomto ohledu je třeba nejprve připomenout, že ziskové rozpětí nezávislého spolupracujícího dovozce nemohlo být použito, neboť bylo důvěrné povahy, a tudíž nemohlo být zpřístupněno účastníkům hospodářské soutěže. Proto se jako referenční hodnota použilo ziskové rozpětí, které bylo používáno v dřívějším řízení týkajícím se jiného chemického výrobku vyráběného podobným odvětvím a dováženého do Unie za podobných okolností jako v tomto případě (3). Toto ziskové rozpětí je nejobjektivnějším dostupným základem pro účel dosažení uspokojivého odhadu tržní vývozní ceny. Toto přiměřené ziskové rozpětí dosahovalo výše 5 %. Vzhledem k tomu, že zisk dosažený společnostmi ve spojení v Unii je výrazně nižší než tato referenční hodnota, a s ohledem na neudržitelnost takového zisku, nebylo možné transferovou cenu považovat za spolehlivou.
(17)
Kromě toho, nesporné důkazy o tom, že skutečně došlo ke křížové kompenzaci nebo ke vzniku určitých nákladů, které vznikají dovozci a jsou jím obvykle hrazeny, ale které zaplatila libovolný strana, mezi společnostmi ve spojení nejsou nezbytně zapotřebí. Jak již bylo uvedeno výše, tyto náklady vždy vznikají až společnosti ve spojení, a to tehdy, když tato společnost vykonává funkce prodeje a dovozu. V důsledku spojení mezi společnostmi ve spojení nelze vyloučit existenci křížové kompenzace prostřednictvím jiných výrobků ani vznik takových nákladů, a proto jsou transferové ceny nespolehlivé.
(18)
Rovněž není relevantní, zda společnost ve spojení v Unii provádí veškeré funkce dovozce či jiné funkce. Rozhodujícím faktorem je, zda je spolehlivá vývozní cena na úrovni hranice Společenství. Jak je uvedeno výše v 15. bodě odůvodnění, současné šetření ukázalo, že úroveň cen mezi společnostmi ve spojení neumožnila společnostem ve spojení v Unii dosáhnout přiměřeného ziskového rozpětí. Žádný z vývozců neposkytl důkazy, proč by toto ziskové rozpětí mělo být nepřiměřené, a proto by tvrzení v tomto ohledu měla být považována za neopodstatněná. Argument, že jedna z těchto společností ve spojení nevykonávala v Unii funkce dovozce, není odůvodněný, jelikož, jak se uvádí výše, není relevantní, které konkrétní funkce společnost v Unii vykonávala. Navíc se skutečnost, že společnost prováděla pouze některé funkce dovozce, nutně odráží v částce prodejních, správních a režijních nákladů společností ve spojení, ale zajisté ne v použitém ziskovém rozpětí. Kromě toho je třeba uvést, že skutečnost, že určité činnosti vykonává společnost ve spojení před dovozem, neznamená, že vývozní cenu nelze zjistit početně na základě ceny při dalším prodeji prvnímu nezávislému odběrateli, a že by neměly být provedeny nezbytné úpravy podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení.
(19)
Po poskytnutí konečných informací dva spolupracující indonéští vyvážející výrobci zopakovali svoje tvrzení týkající se stanovení vývozní ceny. Jeden vyvážející výrobce zpochybnil zjištění uvedená v 15. bodě odůvodnění, tj. že samotná existence spojení mezi vývozcem a dovozcem postačuje k tomu, aby Komise mohla považovat skutečné vývozní ceny za nespolehlivé, a tvrdil, že je to v rozporu s čl. 2 odst. 9 základního nařízení. Týž vyvážející výrobce kromě toho tvrdil, že úvahy uvedené v 17. bodě odůvodnění, tj. že některé náklady vznikly společnosti ve spojení, když vykonávala funkce prodeje a dovozu, nevycházely z okolností tohoto případu. A nakonec tento vyvážející výrobce tvrdil, že se Komise nezabývala skutečností, že úroveň cen účtovaných společnosti ve spojení a úroveň cen účtovaných nezávislým zákazníkům v Unii byly podobné.
(20)
Druhý vyvážející výrobce zopakoval svoje tvrzení, že při stanovení vývozní ceny by se měla zohlednit jeho vývozní cena účtovaná prvnímu nezávislému zákazníkovi na hranici Unie, přičemž zdůraznil, že společnost ve spojení vystupovala jen jako zprostředkovatel a že, mimo jiné, celní vybavení provedli zákazníci, kteří nebyli ve spojení, v Unii.
(21)
V odpovědi na tato tvrzení je třeba uvést, že Komise se v souladu s čl. 2 odst. 9 základního nařízení domnívala, že na základě okolností tohoto případu by se vývozní ceny měly početně zjistit, protože existuje spojení mezi vývozci a stranami ve spojení. Šetřením se ve skutečnosti ukázalo, že příslušné strany ve spojení nedosáhly během období šetření v Unii udržitelného ziskového rozpětí. V této souvislosti není při určení toho, zda by se měly v tomto případě ceny početně zjistit, funkce společnosti ve spojení v Unii relevantní. Navíc, jak se uvádí v 18. bodě odůvodnění, skutečnost, že společnosti ve spojení provádějí jen určité funkce, není překážkou pro použití čl. 2 odst. 9 základního nařízení, odráží se však v nižší částce prodejních, správních a režijních nákladů, která se odečte od ceny, za níž se dotčený výrobek poprvé opětovně prodá nezávislému kupujícímu. Závěrem je třeba uvést, že vyvážející výrobci neposkytli žádné nové konkrétní důkazy, které by mohly tyto závěry zvrátit. Pokud jde o tvrzení týkající se podobné úrovně cen účtovaných zákazníkům ve spojení a nezávislým zákazníkům v Unii, je třeba poznamenat, že toto tvrzení se řešilo ve 37. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Šetřením se zjistilo, že navzdory podobnosti s úrovní cen účtovaných nezávislým zákazníkům nedosahovaly transferové ceny účtované mezi společnostmi ve spojení výše, která by dovozcům ve spojení umožňovala dosáhnout udržitelný zisk. Tyto argumenty by se proto měly zamítnout.
(22)
Argumenty týkající se použití početně zjištěných vývozních cen v tomto šetření by se proto měly zamítnout.
(23)
Titíž dva vyvážející výrobci tvrdili, že pokud budou vývozní ceny početně zjištěny navzdory jejich argumentům uvedeným ve 12. až 14. bodě odůvodnění, bylo přiměřené ziskové rozpětí ve výši 5 % použité pro výpočet vývozní ceny nadhodnocené a mělo by se místo toho použít skutečné ziskové rozpětí jejich společností ve spojení, neboť ceny mezi stranami ve spojení byly na stejné úrovni jako ceny účtované nezávislým zákazníkům.
(24)
Na základě úvah uvedených v 15. až 18. bodě odůvodnění, které se týkají spolehlivosti transferových cen a ziskových rozpětí společností ve spojení v Unii, by měl být tento argument zamítnut. V každém případě vycházely úpravy provedené u nákladů vzniklých v souladu s čl. 2 odst. 9 základního nařízení z příslušných vlastních prodejních, správních a režijních nákladů společností, a odrážely proto činnost těchto společností bez ohledu na jejich funkce. Tento argument by proto měl být zamítnut.
(25)
Jeden z výše uvedených vyvážejících výrobců tvrdil, že v případě specifických transakcí se společností, která není ve spojení s vyvážejícím výrobcem, by vývozní cena neměla vycházet ze skutečné zaplacené ceny nebo ceny splatné v souladu s čl. 2 odst. 8 základního nařízení. Komise však zjistila, že dotčené prodeje nebyly vývozníprodeje do Unie. Na tomto základě byly dotčené transakce ze stanovení vývozní ceny vyřazeny. Po poskytnutí konečných informací daný vyvážející výrobce zpochybnil toto vyřazení, a to z toho důvodu, že Komise by měla zohlednit celý prodej dotčeného výrobku vyrobeného vyvážejícím výrobcem v Unii. Pro účely stanovení vývozní ceny se však zohlednil celý prodej nezávislému zákazníkovi. Všechny následné transakce ze strany tohoto nezávislého zákazníka se nesmí brát v úvahu, protože zaprvé nejde o prodej na vývoz ve smyslu článku 2 odst. 8 a 9 základního nařízení a za druhé existuje riziko dvojího započtení tohoto prodeje. Na tomto základě bylo tvrzení vyvážejícího výrobce zamítnuto.
(26)
Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další připomínky týkající se stanovení vývozní ceny, potvrzují se závěry, k nimž se dospělo ve 32. až 38. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Srovnání
(27)
Po poskytnutí prozatímních informací dva spolupracující vyvážející výrobci zpochybnili, že je vzniklé náklady na přesun zboží z výrobního závodu do skladu možné považovat za vnitřní logistické náklady, které nemají vliv na srovnatelnost cen.
(28)
Jeden z vyvážejících výrobců měl na domácím trhu několik distribučních skladů, z nichž se glutamát sodný zasílal konečným zákazníkům. Tento vyvážející výrobce tvrdil, že by přepravní náklady z továrny do skladů měly být považovány za náklady na vnitrostátní přepravu nákladů a měly by být odečteny od běžné hodnoty, neboť při prodeji na vývoz žádné takové náklady nevznikají. Druhý vyvážející výrobce tvrdil, že v některých případech náklady na přepravu zboží do skladu mohou být spojeny s konkrétní fakturou, a proto představují přímé prodejní náklady, přičemž tyto náklady jsou zahrnuty do ceny účtované odběratelům, a tedy ovlivňují srovnatelnost cen. Proto by se měly odečíst od běžné hodnoty.
(29)
Sklady jsou považovány za součást prostor vyvážejícího výrobce a teprve od okamžiku, kdy je výrobek ve skladu, je připraven k prodeji. Vzdálenost skladu od výrobního závodu je nepodstatná stejně jako to, zda přeprava z výrobního závodu do skladu může být spojena s určitou transakcí domácího prodeje, neboť to jsou obvykle náklady vzniklé před prodejem, a tedy nikoli přímé prodejní náklady, které mají vliv na srovnatelnost cen. Proto by na základě čl. 2 odst. 10 písm. e) základního nařízení měla být tvrzení v tomto ohledu zamítnuta.
(30)
Po zveřejnění prozatímních zjištění spolupracující vyvážející výrobce, který vyvážel glutamát sodný prostřednictvím společnosti ve spojení se sídlem mimo Unii, tvrdil, že jeho vývoz by již neměl být upravován podle čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení, jelikož společnost ve spojení mimo Unii nejednala jako zprostředkovatel a nepobírá za práci provizi. Vyvážející výrobce dále tvrdil, že přirážka pro dotyčnou společnost ve spojení, která sloužila jako základ pro provedenou úpravu, nemá vliv na srovnatelnost cen, protože Komise již při početním určení vývozní ceny odečtla přiměřené ziskové rozpětí na úrovni společnosti ve spojení v Unii, které se vztahovalo na veškerá ziskové rozpětí týkající se všech transakcí mezi společnostmi. Vyvážející výrobce rovněž tvrdil, že má-li být od početně zjištěné vývozní ceny něco odečítáno, pak pouze prodejní, správní a režijní náklady společností ve spojení se sídlem mimo Unii.
(31)
Šetřením bylo zjištěno, že společnost ve spojení se sídlem mimo Unii zachovávala přirážku v případě každého prodeje na vývoz do Unie. Přirážka ovlivnila srovnatelnost cen, neboť byla zachována pouze u prodeje na vývoz, a nikoli u prodeje na domácím trhu. Tvrzení, že ziskové rozpětí společnosti ve spojení již bylo zohledněno při výpočtu vývozní ceny v souladu s čl. 2 odst. 9 základního nařízení, nemohlo být přijato. Je tomu tak proto, že úpravy podle čl. 2 odst. 9 a čl. 2 odst. 10 základního nařízení mají odlišné cíle, jsou samostatné, navzájem se liší a řídí se rozdílnými podstatnými pravidly. Cílem čl. 2 odst. 9 základního nařízení je stanovit spolehlivou vývozní cenu, zatímco cílem čl. 2 odst. 10 základního nařízení je zajistit srovnatelnost mezi vývozní cenou a běžnou hodnotou. Poté, co byla řádně stanovena vývozní cena podle čl. 2 odst. 8 nebo 9 základního nařízení, veškeré další úpravy podle čl. 2 odst. 10 se již vývozní ceny jako takové netýkají a nejsou v žádném případě určeny ke stanovení běžné hodnoty a vývozní ceny jako takové. Spolupracující vyvážející výrobce tedy přehlíží účel úpravy podle čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení, jímž je učinit cenu srovnatelnou s běžnou hodnotou, a nikoli stanovit vývozní cenu jako takovou. Přiměřené ziskové rozpětí odečtené v souladu s čl. 2 odst. 9 základního nařízení se proto nevztahuje na žádnou možnou přirážku uplatněnou v rámci stejného prodejního kanálu. Pokud jde o částku, která má být upravena, provedená úprava odráží přirážku skutečně účtovanou mezi společnostmi vespojení, a tedy skutečně ovlivňuje ceny a srovnatelnost cen. Není proto důvod nahrazovat ji jinou teoretickou částkou. Komise je nakonec oprávněna zohlednit skutečnost, že platbu obdrží společnost ve spojení se sídlem mimo území Unie (ve formě přirážky, kterou si při prodeji zachová společnost ve spojení při prodeji a kterou fakturuje zákazníkům v Unii). K tomu, aby se mohla společnost ve spojení považovat za společnost podléhající dani z příjmu právnických osob v zemi mimo Unii (která má podstatně nižší sazby daně z příjmu právnických osob než Indonésie), pokud jde o tyto platby, musí v dané zemi skutečně provozovat hospodářskou činnost. Indonéský vyvážející výrobce si takto nemůže zajistit příznivé daňové zacházení, které získá za přítomnosti společnosti ve spojení v zemi mimo Unii a o její hospodářské činnosti v jurisdikci uvedené země, a současně v rámci antidumpingového řízení tvrdit, že společnost ve spojení nevykonává hospodářskou činnost. Proto se tato tvrzení zamítají.
(32)
Po poskytnutí konečných informací daný vyvážející výrobce zopakoval svoje tvrzení týkající se úpravy provedené v případě přirážky jeho společnosti ve spojení a vznesl námitku proti tomu, aby se v rámci antidumpingového šetření zohledňovala otázka daní. Vyvážející výrobce dále tvrdil, že sice nepopírá, že jeho společnost ve spojení provozovala obchodní činnost v dotčené třetí zemi, ale že rozsah této činnosti v souvislosti s dotčeným výrobkem byl omezený. Navíc zopakoval tvrzení, že činnost společnosti ve spojení se jasně odlišovala od činnosti zprostředkovatele, přičemž společnost ve spojení nepobírala od vyvážejícího výrobce v souvislosti s prodejem do Unie žádnou provizi. A závěrem vyvážející výrobce zopakoval svoje tvrzení, že Komise při početním zjištění vývozní ceny již odečetla přiměřené ziskové rozpětí na úrovni společnosti ve spojení v Unii, čímž se pokryla všechna zisková rozpětí vztahující se na všechny transakce mezi společnostmi. Vyvážející výrobce v této souvislosti tvrdil, že v případě následných prodejů mezi společnostmi ve spojení Komise skutečně běžně odečítá pouze ziskové rozpětí společnosti ve spojení, která prodává výrobky přímo nezávislému zákazníkovi v Unii, ale nikoli zisková rozpětí ostatních společností ve spojení v rámci téhož prodejního kanálu.
(33)
Dlužno poznamenat, že v tomto případě může existence samostatného daňového subjektu sloužit jako ukazatel významné hospodářské činnosti provozované společností ve spojení se sídlem mimo Unii, pokud se taková činnost vyžaduje podle vnitrostátního daňového práva. V tomto případě, jak se uvádí ve 31. bodě odůvodnění, Komise zohlednila skutečnost, že dotčený vyvážející výrobce má mimo Unii stranu ve spojení, která provozuje významnou hospodářskou činnost, a skutečnost, že strana ve spojení mimo Unii odečítala u každé prodejní transakce týkající se dotčeného výrobku uskutečněné mezi stranami ve spojení přirážku, což ovlivnilo srovnatelnost cen v případě vývozu glutamátu sodného do Unie. Kromě toho, jak se uvádí ve 31. bodě odůvodnění, částka, z níž úprava vycházela, odrážela skutečnou ověřenou přirážku účtovanou mezi společnostmi ve spojení, a proto také přesně odrážela činnosti společnosti ve spojení. Tyto argumenty by se proto měly zamítnout.
(34)
Po zveřejnění prozatímních zjištění tentýž vyvážející výrobce vznesl námitku proti úpravě provedené u provizí vyplacených na základě vývozní ceny, přičemž tvrdil, že nešlo o přímé prodejní náklady, ale provize vyplácené měsíčně, v důsledku čehož nebyly spojeny s konkrétními prodejními transakcemi a neovlivňovaly srovnatelnost cen. Tento vyvážející výrobce uvedl, že zaplacené provize měly účinek pouze mezi společnostmi ve spojení, a proto se na ně nevztahuje čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení. Vyvážející výrobce rovněž argumentoval, že na základě předpokladu, že by byl společně se svojí společností ve spojení považován za jediný hospodářský subjekt, není v rámci tohoto hospodářského subjektu žádný převod peněz výdajem ani příjmem.
(35)
Šetřením se zjistilo, že podle „dohody o provizích“ mezi tímto vyvážejícím výrobcem a jeho společností ve spojení se provize stanou splatnými tehdy, když vyvážející výrobce v Indonésii prodává výrobky přímo nezávislým odběratelům, kteří nejsou ve spojení, na trhu Unie (nikoli prostřednictvím společnosti ve spojení). Vyplacená provize byla přímo provázána s čistou prodejní hodnotou. V důsledku toho přímý vztah mezi prodejem a vyplacenou provizí ovlivnil srovnatelnost cen podle čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení.
(36)
Předpoklad, že společnosti ve spojení byly považovány za jeden hospodářský subjekt, je v důsledku nepřesný. Šetřením se zjistilo, že tento vyvážející výrobce měl plně funkční vývozní oddělení a nedocházelo k žádné duplikaci úkolů souvisejících s vývozem mezi vyvážejícím výrobcem a dovozcem ve spojení. Proto nelze společnost ve spojení považovat za interní prodejní oddělení a tyto argumenty by měly být zamítnuty.
(37)
Alternativně, v případě, že by vývozní ceny byly upraveny na základě čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení, by podle tvrzení vyvážejícího výrobce měla být částka vyplacených provizí rovněž vyřazena z prodejních, správních a režijních nákladů společnosti ve spojení, které byly odečteny od ceny při dalším prodeji prvnímu nezávislému odběrateli v Unii v souladu s čl. 2 odst. 9 základního nařízení. Nicméně podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení při výpočtu spolehlivé vývozní ceny by měly být od ceny při dalším prodeji prvnímunezávislému odběrateli v Unii odečteny veškeré náklady vzniklé mezi dovozem a dalším prodejem a neexistuje právní základ, který by umožnil kompenzovat takové náklady jakýmkoli příjmem, jak požaduje vyvážející výrobce. Kromě toho se prodejní, správní a režijní náklady společnosti ve spojení v Unii týkají jiného prodejního kanálu (tj. prostřednictvím zákazníka ve spojení) než příjmu, který se týkal kanálu prodeje nezávislým odběratelům. A konečně, úprava přirážky podle čl. 2 odst. 10 základního nařízení a stanovení vývozní ceny podle téhož čl. 2 odst. 8 nebo 9 má často rozdílný účel a představuje dvě různé fáze analýzy dumpingu.
(38)
Po poskytnutí konečných informací daný vyvážející výrobce zopakoval svá tvrzení týkající se provize uvedené ve 35. bodě odůvodnění, přičemž argumentoval tím, že by bylo nekonzistentní na jedné straně považovat transferové ceny mezi stranami ve spojení za nespolehlivé a na druhé straně upravovat vývozní cenu na základě dohody o provizích uzavřené mezi stranami ve spojení. Vyvážející výrobce dále zpochybnil zjištění uvedená ve 35. bodě odůvodnění, tedy že vyplácená provize přímo souvisela s čistou hodnotou prodeje a že tedy existoval přímý vztah mezi prodejem a vyplacenou provizí, který měl tak vliv na srovnatelnost cen, neboť provize se vyplácela jednou za měsíc a podrobnosti výpočtu provize si smluvní strany navzájem neposkytly.
(39)
Vyvážející výrobce nepodložil tato tvrzení dalšími důkazy ani na podporu svého tvrzení neposkytl další doplňující faktické informace, které by mohly uvedené závěry vyvrátit. Z toho důvodu se závěry uvedené ve 35. až 37. bodě odůvodnění potvrzují.
(40)
Po poskytnutí prozatímních informací jeden vyvážející výrobce tvrdil, že by měla být provedena úprava běžné hodnoty za propagační a motivační náklady. Vyvážející výrobce argumentoval tím, že tyto náklady nevznikly při prodeji na vývoz do Unie, přičemž měly přímý dopad na prodejní cenu na domácím trhu. Tento argument vyvážející výrobce opíral o tvrzení, že alespoň v některých případech tyto náklady mohly být vysledovány až ke specifickým prodejním transakcím na domácím trhu. Nakonec tento vyvážející výrobce argumentoval, že propagační a motivační náklady odrážejí různé úrovně obchodování na domácím trhu (kde byl glutamát sodný prodáván přímo maloobchodníkům) na jedné straně a prodeje do Unie (obchodníkům a distributorům) na straně druhé.
(41)
Šetření ukázalo, že propagační a motivační náklady byly většinou vázány na klienty, a nikoli na konkrétní prodejní transakce. Propagační a motivační náklady vznikají bez ohledu na to, zda je výrobek v konečném důsledku prodán. Kromě toho šetření ukázalo, že náklady, o nichž se tvrdilo, že byly spojeny se specifickými prodejními transakcemi, nebyly ve skutečnosti zohledněny v ceně. Na tomto základě byl učiněn závěr, že propagační a motivační náklady neměly na ceny a srovnatelnost cen vliv a toto tvrzení by mělo být zamítnuto.
(42)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že glutamát sodný s velkými krystaly (velikost ok) má odlišné fyzikální vlastnosti a prodává se na odlišné obchodní úrovni než glutamát sodný dovážený do Unie. Vyvážející výrobce proto argumentoval, že glutamát sodný s velkými krystaly by měl být ze stanovení běžné hodnoty vyloučen.
(43)
Šetřením se zjistilo, že existuje několik velikostí ok: prášek, jemné, pravidelné, malé a velké. Všechny velikosti ok jsou zahrnuty do definice výrobku, neboť mají stejné základní vlastnosti, konečné využití a jsou zaměnitelné. Proto by všechny typy výrobků měly být zahrnuty do stanovení běžné hodnoty. Kromě toho se šetřením zjistilo, že různé velikosti ok nejsou nákladovým faktorem.
(44)
Šetření dále prokázalo, že odběratelé na domácím trhu, kteří nakupovali glutamát sodný ve formě velkých ok, kupovali i další velikosti ok. Žádné důkazy neprokázaly, že by rozdíl v ceně pozorovaný u glutamátu sodného o velkosti velkých ok souvisel s fyzikálními vlastnostmi nebo obchodní úrovní, neboť bylo možné tento cenový rozdíl vztáhnout k dalším prvkům, jako jsou zákazníci a zakoupené objemy. Kromě toho vyvážející výrobce nevyčíslil údajný rozdíl ve fyzikálních vlastnostech. Argumenty v tomto ohledu by proto měly být zamítnuty.
(45)
Při nedostatku jakýchkoli dalších připomínek týkajících se srovnání se potvrzují závěry, k nimž se došlo ve 39. až 46. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
4. Dumpingová rozpětí
(46)
Jelikož nebyly předloženy žádné připomínky, metodika použitá pro výpočet dumpingového rozpětí, jak je uvedena ve 47. až 48. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, se potvrzuje.
(47)
S ohledem na vyřazení některých transakcí ze stanovení vývozní ceny jednoho vyvážejícího výrobce, jak je popsáno ve 25. bodě odůvodnění, a jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska, stanoví se tato konečná dumpingová rozpětí vyjádřená v procentech ceny CIF (náklady, pojištění, přeprava) s dodáním na hranice Unie před proclením:
Společnost
Dumpingové rozpětí
PT. Cheil Jedang Indonesia
7,2 %
PT. Miwon Indonesia
13,3 %
Všechny ostatní společnosti
28,4 %
D. ÚJMA
1. Definice výrobního odvětví Unie a výroba v Unii
(48)
Zúčastněné strany zopakovaly, že by Komise do výrobního odvětví Unie neměla zahrnovat spolupracujícího výrobce v Unii, protože vyvážející výrobce v Indonésii, který je s ním ve spojení, spolupráci odmítl. Tvrdila, že situace ohledně újmy může být tímto vztahem ovlivněna.
(49)
Dotčené strany nepředložily v tomto ohledu žádné nové informace. Zejména nedoložily svá tvrzení o tom, do jaké míry mohla být situace ohledně újmy ovlivněna. Jak je stanoveno v 53. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, v tomto případě však není třeba vylučovat spolupracujícího výrobce v Unii z výrobního odvětví Unie navzdory jeho vztahu s nespolupracujícím vyvážejícím výrobcem v Indonésii, neboť tento jediný výrobce v Unii s Komisí během šetření plně spolupracoval a byl podroben dokonalé prověrce. Proto neměla skutečnost, že vyvážející výrobce při šetření nespolupracoval, na průběh šetření žádný dopad. Tento argument by měl být proto zamítnut.
(50)
Po poskytnutí informací dotčené strany zopakovaly svůj argument, že by spolupracující výrobce v Unii neměl být zahrnut do výrobního odvětví Unie, protože vyvážející výrobce v Indonésii, který je s ním ve spojení, spolupráci odmítl. Tyto strany tvrdily, že odmítnutí spolupráce ze strany vyvážejícího výrobce ve spojení v Indonésii mohlo mít vliv na situaci týkající se újmy, kterou výrobní odvětví Unie utrpělo. V podstatě tvrdily, že ceny glutamátu sodného se dohadují na celosvětovém základě a že vzhledem k uvedenému vztahu existovalo riziko křížové kompenzace, která spočívala ve snížení cen účtovaných zákazníkům na trhu Unie a účtování vyšších cen na trhu třetí země. Odmítnutím spolupráce v rámci šetření by vyvážející výrobce ve spojení v Indonésii zbavil Komisi možnosti zkontrolovat, zda docházelo ke křížové kompenzaci.
(51)
Dotčené strany sice předložily dané tvrzení, ale nepodložily jej žádnými skutečnými důkazy. V každém případě, pokud jde o ceny účtované výrobcem z Unie jeho zákazníkům na trhu Unie, které byly během šetření ověřeny, neexistovaly žádné náznaky, že byly tyto ceny sníženy z důvodu křížové kompenzace. Naopak, jak se uvádí ve 100. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, dovozní ceny z Indonésie se během posuzovaného období snížily o 8 %, což vyvíjelo tlak na ceny na trhu Unie, takže výrobní odvětví Unie nemohlo svoje ceny zvýšit v souladu s nárůstem svých nákladů. Proto bylo výrobní odvětví Unie jako celek během posuzovaného období nuceno svoje ceny snížit. Tento argument byl proto zamítnut.
(52)
Jelikož k definici výrobního odvětví Unie a výroby v Unii nebyly předloženy žádné připomínky, byly potvrzeny závěry učiněné v 50. a 51. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Spotřeba v Unii
(53)
Po poskytnutí prozatímních informací jedna zúčastněná strana uvedla, že popis vývoje spotřeby v Unii v 55. bodě odůvodnění prozatímního nařízení byl neúplný. Především pak strana tvrdila, že pokles spotřeby od roku FY2010/2011 do roku FY2011/2012 byl způsoben tím, že byl dovoz z Vietnamu nahrazen levnějším dovozem z Indonésie, a že proto odběratelé v Unii, kteří již neočekávali zvýšení cen, prodávali své nahromaděné zásoby, v důsledku čehož celkový objem prodeje v Unii klesl.
(54)
Okolnosti uvedené dotčenou společností nebyly v rozporu se závěry uvedenými v 55. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, že pokles spotřeby v letech FY2010/2011 a FY2011/2012 byl zapříčiněn hlavně poklesem prodeje výrobního odvětví Unie na trhu Unie. Konkrétně mezi lety FY2010/2011 a FY2011/2012 poklesl prodej výrobního odvětví Unie i dovoz ze třetích zemí. Zatímco se však celkový dovoz snížil pouze o 2 % (viz 107. bod odůvodnění prozatímního nařízení), objem prodeje výrobního odvětví Unie poklesl o 16 % (72. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Pokles objemu prodeje výrobního odvětví Unie se časově shodoval s poklesem objemu výroby výrobního odvětví Unie, jak se uvádí v tabulce v 68. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(55)
Jak ale ukazuje tabulka ve 104. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, dovoz z Vietnamu v letech FY2010/2011 a FY2011/2012 vzrostl, na rozdíl od toho, co tvrdí zúčastněná strana, zatímco dovoz z ostatních třetích zemí, např. z Brazílie, během stejného období poklesl téměř o 60 %. Zjištění proto nepotvrdila domněnku, že byl dovoz z Vietnamu nahrazen dovozem z Indonésie.
(56)
Dotčená strana navíc nedoložila své tvrzení, že uživatelé nahromadili před posuzovaným obdobím zásoby, které ve zvýšeném množství prodávali, když se zvýšil dovoz z Indonésie. Ani tato tvrzení nemohla být během šetření potvrzena. Tvrzení zúčastněné strany v tomto ohledu by proto měla být zamítnuta.
(57)
Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další připomínky týkající se spotřeby v Unii, byly potvrzeny závěry, k nimž se došlo v 52. až 55. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Dovoz z dotčené země
(58)
Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další připomínky týkající se dovozu z dotčené země, byly potvrzeny závěry, k nimž se došlo v 56. až 66. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
4. Hospodářská situace výrobního odvětví Unie
(59)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že ačkoli objem výroby a využití kapacity během posuzovaného období klesly, bylo tomu pouze důsledkem výrazného zvýšení před uvedeným obdobím. Tato strana tvrdila, že snížení v posuzovaném období nelze považovat za negativní vývoj a že nesvědčí o újmě. Při posuzování vývoje ukazatelů újmy se nicméně zohledňují pouze tendence zjištěné během posuzovaného období. V projednávaném případě neexistuje žádný platný důvod pro odchylku od této praxe a pro posuzování vývoje ukazatelů újmy během delšího období. Tento argument by se měl proto zamítnout.
(60)
Tatáž zúčastněná strana tvrdila, že náklady výrobního odvětví Unie se mohly zvýšit případným zahrnutím vedlejších produktů, což by také ovlivnilo ziskovost. Toto tvrzení bylo nepravdivé. Výrobní náklady výrobního odvětví Unie, včetně vedlejších produktů, byly podrobeny ověření, přičemž byla uspokojivě doložena úplnost a správnost nákladů. Toto tvrzení by proto mělo být zamítnuto.
(61)
Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další připomínky týkající se vývoje ukazatelů újmy, byly potvrzeny závěry, k nimž se dospělo v 67. až 93. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
5. Závěr týkající se újmy
(62)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že ne všechny ukazatele újmy vykazovaly klesající tendenci a že výskyt záporné tendence v případě jen několika ukazatelů újmy nestačí pro vyvození závěru, že výrobní odvětví Unie utrpělo podstatnou újmu.
(63)
Podle čl. 3 odst. 5 základního nařízení nemusí všechny ukazatele újmy svědčit o nepříznivých tendencích, aby mohl být učiněn závěr o existenci újmy. Tvrzení bylo navíc nesprávné, jelikož šetření ukázalo, že téměř všechny ukazatele újmy vykazovaly během posuzovaného období zápornou tendenci. Tvrzení by se proto mělo zamítnout.
(64)
Na základě výše uvedeného a vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzuje Komise závěry učiněné v 94. až 96. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tj. že výrobnímu odvětví Unie byla způsobena podstatná újma ve smyslu č. 3 odst. 5 základního nařízení.
E. PŘÍČINNÉ SOUVISLOSTI
1. Vliv dumpingového dovozu
(65)
Jedna strana tvrdila, že vzhledem ke zjištěním uvedeným v 66. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tedy že se vážené průměrné rozpětí cenového podbízení indonéského dovozu během období šetření pohybovalo mezi 0 % a 5 %, nemohl tento dovoz způsobit újmu, kterou výrobní odvětví Unie utrpělo, neboť nemohl vyvíjet na trhu Unie žádný cenový tlak.
(66)
Toto tvrzení však nedokládají skutečnosti, jež byly zjištěny během šetření. Jak je uvedeno v 99. a 100. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, objem dumpingového dovozu z Indonésie během posuzovaného období výrazně vzrostl, a to jak v absolutních hodnotách, tak co se týče podílu na trhu. Tento nárůst se odehrál ve stejné době jako pokles objemu prodeje a snížení podílu výrobního odvětví Unie na trhu. Dovoz v tak značném množství donutil výrobní odvětví Unie snížit své prodejní ceny, aby je sladilo s úrovní cen indonéského dovozu. V důsledku toho bylo zjištěné rozpětí cenového podbízení skutečně nízké. Zároveň však výrobní odvětví Unie nemohlo své ceny stanovit v souladu se zvyšováním nákladů, což vedlo ke značnému poklesu jeho ziskovosti během posuzovaného období. To potvrzuje rozsah zjištěných rozpětí újmy, která se pohybují mezi 24,9 % a 47,0 %, jak je uvedeno ve 125. bodě odůvodnění níže. Tento argument by měl být proto zamítnut.
(67)
Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další připomínky týkající se vlivu dumpingového dovozu, byly potvrzeny závěry, k nimž se došlo v 98. až 101. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Vliv dalších faktorů
2.1. Vliv dovozu z Číny
(68)
Dvě zúčastněné strany tvrdily, že v rozporu se závěry ve 103. bodě odůvodnění prozatímního nařízení měl čínský dovoz negativní dopad na prodejní ceny výrobního odvětví Unie, a přispěl tedy k podstatné újmě.
(69)
V absolutních číslech zůstal objem dovozu z Číny během posuzovaného období na nízké úrovni, jak je uvedeno ve 102. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Navíc, pokud se vezmou v úvahu antidumpingová cla, byly dovozní ceny vyšší než prodejní ceny výrobního odvětví Unie a rovněž vyšší než indonéské dovozní ceny. Tvrzení, že čínský dovoz přispěl k podstatné újmě, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, bylo s ohledem na objemy a ceny dovozu z Číny zamítnuto.
(70)
Byly proto potvrzeny závěry, k nimž se došlo ve 102. a 103. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2.2. Dovoz z jiných třetích zemí
(71)
Jelikož ke vlivu dovozu z jiných třetích zemí nebyly předloženy žádné připomínky, byly potvrzeny závěry učiněné ve 104. až 108. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2.3. Vývoj spotřeby v Unii
(72)
Po poskytnutí prozatímních informací jedna zúčastněná strana tvrdila, že pokles prodeje výrobního odvětví Unie se časově shodoval s poklesem spotřeby v Unii, který byl proto hlavní příčinou podstatné újmy, kterou výrobní odvětví Unie utrpělo.
(73)
Jak je uvedeno ve 109. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, pokles spotřeby činil pouze 2 %, zatímco pokles objemu prodeje výrobního odvětví Unie dosahoval během posuzovaného období výše 17 %. Pokles spotřeby proto nemůže vysvětlit mnohem vyšší pokles objemu prodeje. Dovoz z Indonésie navíc vzdor klesající spotřebě vzrostl. Toto tvrzení by proto mělo být zamítnuto.
(74)
Jelikož nebyla v tomto ohledu předložena žádná další připomínka, byl potvrzen závěr učiněný ve 109. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2.4. Vývozní výkonnost výrobního odvětví Unie
(75)
Jelikož ke vlivu vývozní výkonnosti výrobního odvětví Unie nebyly předloženy žádné připomínky, byly potvrzeny závěry učiněné ve 110. až 112. bodě odůvodnění.
2.5. Údajná neefektivnost výrobního odvětví Unie
(76)
Po poskytnutí prozatímních informací dvě strany zopakovaly, že příčinou újmy, kterou výrobní odvětví Unie utrpělo, byla údajná neefektivnost výrobního procesu výrobního odvětví Unie, včetně neúčinného využívání zdrojů ze strany tohoto odvětví.
(77)
Tyto strany neupřesnily povahu údajné neefektivnosti. Jak je stanoveno ve 113. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, šetření neodhalilo žádnou potenciální neefektivnost výrobního odvětví Unie a tvrzení v tomto ohledu byla zamítnuta.
(78)
Po poskytnutí informací zúčastněná strana zopakovala svá tvrzení týkající se neefektivnosti výrobního odvětví Unie. Daná strana v této souvislosti tvrdila, že odstávky výroby kvůli údržbě, začlenění její bývalé přidružené společnosti, zvýšení nákladů práce a nadcházející významné investice a jejich vliv na situaci výrobního odvětví Unie nebyly předmětem šetření.
(79)
Na rozdíl od toho, co tvrdila tato strana, Komise ve skutečnosti výše uvedené faktory analyzovala, jak se uvádí v 94. až 96. bodě odůvodnění (odstávky kvůli údržbě), v 89. a 90. bodě odůvodnění (začlenění bývalé přidružené společnosti), v 91. bodě odůvodnění (náklady práce) a v 82. a 83. bodě odůvodnění (investice) níže, tyto faktory ale nepoukazovaly na žádnou potenciální neefektivnost výrobního odvětví Unie. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(80)
Jelikož k výše uvedenému nebyla předložena žádná další připomínka, byl potvrzen závěr učiněný ve 113. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2.6. Finanční krize
(81)
Jelikož k dopadu finanční krize nebyly vzneseny žádné připomínky, byl potvrzen 114. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2.7. Investice a regulační požadavky EU týkající se bezpečnosti
(82)
Po poskytnutí prozatímních informací jedna zúčastněná strana tvrdila, že újmu způsobila vysoká úroveň investic ze strany výrobního odvětví Unie. Tato strana argumentovala, že není důležité, zda jsou investice nezbytné, neboť by se měl analyzovat pouze jejich vliv na situaci výrobního odvětví Unie a zejména jejich dopad na ziskovost výrobního odvětví Unie.
(83)
Tato strana nevysvětlila, do jaké míry mohly mít investice výrobního odvětví Unie dopad na jeho ziskovost. Jak je popsáno ve 116. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, investice výrobního odvětví Unie byly založeny na odůvodněných obchodních rozhodnutích a nelze je považovat za nepřiměřené. Investiční náklady se navíc v průběhu času odepisují a jako takové nemohly mít žádný významný dopad na ziskovost výrobního odvětví Unie. Tvrzení zúčastněné strany v tomto ohledu byla proto zamítnuta.
(84)
Po zveřejnění informací tato zúčastněná strana zopakovala svoje tvrzení, že újma byla způsobena regulačními požadavky na bezpečnost a vysokou mírou investic výrobního odvětví Unie uskutečněných v zájmu splnění takových požadavků. Zopakovala též, že skutečnost, že tato rozhodnutí byla přiměřenými obchodními rozhodnutími a že při analýze by se měl zohlednit jen vliv na ziskovost, nebyla relevantní. V této souvislosti nakonec tvrdila, že skutečnost, že investiční náklady se v průběhu času odepisují, není relevantní.
(85)
Na rozdíl od toho, co tato strana tvrdila, se při hodnocení zohlednil vliv provedených investic na ziskovost výrobního odvětví Unie. Odpisy investičních nákladů jsou nákladovým faktorem, který je z hlediska stanovení ziskovosti relevantní, a proto se musí zohlednit. Tento argument byl proto zamítnut.
(86)
Jelikož k vlivu investic a regulačních požadavků EU týkajících se bezpečnosti nebyly předloženy žádné připomínky, byly potvrzeny závěry učiněné ve 115. až 116. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2.8. Ceny surovin a další náklady
2.8.1. Výrobní náklady
(87)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že ziskovost poklesla vlivem souběžného zvýšení výrobních nákladů obecně. Proto je újma způsobena tímto zvýšením výrobních nákladů spíše než dovozem z Indonésie.
(88)
Jak je uvedeno ve 100. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, zvýšení výrobních nákladů se kvůli cenovému tlaku ze strany indonéského dovozu glutamátu sodného nemohlo promítnout do prodejní ceny. Klesající ziskovost byla tedy způsobena hlavně nárůstem dumpingového dovozu a tento argument by měl být zamítnut.
2.8.2. Začlenění bývalé přidružené společnosti
(89)
Tatáž zúčastněná strana tvrdila, že nebyl dostatečně analyzován vliv začlenění bývalé přidružené společnosti na ziskovost výrobního odvětví Unie. Tato strana tvrdila, že toto začlenění mělo negativní dopad na ziskovost, a proto způsobilo újmu, kterou výrobní odvětví Unie utrpělo.
(90)
Komise dále prošetřila dopad začlenění bývalé přidružené společnosti na příslušné ukazatele újmy, jako jsou náklady výroby, zaměstnanost, investice a ziskovost. Je třeba poznamenat, že přidružená společnost byla zapojena pouze do prodeje dotyčného výrobku. Bylo zjištěno, že výrobní odvětví Unie bylo během rozpočtového roku, v němž došlo k začlenění (FY2011/2012), ziskové. Následující rozpočtový rok (FY2012/2013) byla ziskovost záporná. To se však časově shodovalo se zvýšením objemu dovozu z Indonésie, který se ve skutečnosti během téhož roku zdvojnásobil. Na tomto základě analýza nepotvrdila, že by začlenění bývalé přidružené společnosti mělo významný negativní dopad na ziskovost, a tvrzení v tomto ohledu by proto měla být zamítnuta.
2.8.3. Náklady práce
(91)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že újmu, kterou výrobní odvětví Unie utrpělo, zapříčinilo zvýšení mzdových nákladů. Zatímco růst celkových nákladů je rovněž způsoben zvýšením nákladů práce během posuzovaného období, šetření ukázalo, že dopad zvýšení nákladů na pracovní sílu na celkové náklady výroby nebyl významný (přesný údaj nelze uvést z důvodu jeho důvěrné povahy). Na tomto základě nelze nárůst nákladů práce považovat za příčinu podstatné újmy, kterou výrobní odvětví Unie utrpělo, a tvrzení v tomto ohledu by měla být zamítnuta.
(92)
V návaznosti na zveřejnění informací jedna zúčastněná strana tvrdila, že náklady práce by se neměly posuzovat izolovaně, ale měl by se zohlednit dopad zvýšení jednotlivých nákladových položek jako celek.
(93)
Jak se uvádí v 87. a 88. bodě odůvodnění, Komise zvýšení výrobních nákladů jako celku posoudila, a proto byl argument v této souvislosti zamítnut.
2.8.4. Odstávky kvůli údržbě
(94)
Po poskytnutí prozatímních informací jedna zúčastněná strana tvrdila, že pokles výroby a prodeje lze připsat na vrub odstávkám výrobního odvětví Unie kvůli údržbě, které způsobily pokles objemu prodeje. Proto by snížení výroby a objemu prodeje výrobního odvětví Unie nemělo být přičítáno dovozu z Indonésie.
(95)
Šetření ukázalo, že pokles výroby mezi FY2012/2013 a obdobím šetření skutečně časově korespondoval s prodlouženou odstávkou výroby kvůli údržbě, ta však byla prováděna pouze ve snaze snížit vysoké zásoby v důsledku klesajícího prodeje za předchozí roky posuzovaného období.
(96)
Proto byl pokles výroby a prodeje důsledkem nárůstu dumpingového dovozu glutamátu sodného z Indonésie a tento argument by měl být zamítnut.
(97)
Po zveřejnění informací další zúčastněná strana zopakovala svoje tvrzení, že ujmu lze připsat na vrub odstávkám kvůli údržbě a že je nepodstatné, zda byly tyto odstávky zapotřebí či nikoli. Tato strana tvrdila, že by se měl zohlednit dopad těchto odstávek na ziskovost výrobního odvětví Unie.
(98)
Jak se uvádí v 95. a 96. bodě odůvodnění, odstávky kvůli údržbě byly důsledkem klesajícího prodeje, který byl sám o sobě důsledkem nárůstu dumpingového dovozu z Indonésie. Dovoz z Indonésie proto skutečně způsobil odstávky kvůli údržbě, které z tohoto důvodu nelze posuzovat izolovaně ani považovat za přerušení příčinné souvislosti mezi tímto dovozem a způsobenou újmou. Argument dotčené zúčastněné strany byl proto zamítnut.
2.8.5. Oslabení indonéské rupie
(99)
Po poskytnutí prozatímních informací jedna zúčastněná strana tvrdila, že vyvážející výrobci získali komparativní výhodu vlivem oslabení indonéské rupie v období mezi lednem 2012 a lednem 2014, které nesouviselo s jejich rozhodnutími o cenách. Tato strana tvrdila, že by měl být prošetřen dopad tohoto faktoru.
(100)
V této souvislosti je třeba připomenout, že pravděpodobný vliv dumpingového dovozu na ceny výrobního odvětví Unie se v podstatě zkoumá zjištěním cenového podbízení, cenového propadu a stlačení cen. Za tímto účelem se porovnávají dumpingové vývozní ceny a prodejní ceny výrobního odvětví Unie, přičemž vývozní ceny použité pro výpočet újmy je třeba někdy přepočítat na jinou měnu v zájmu vytvoření srovnatelného základu. Proto použití směnných kurzů v této souvislosti pouze zajišťuje, aby byl cenový rozdíl zjištěn na srovnatelném základě. Z toho je zřejmé, že směnný kurz nemůže být považován za faktor způsobující výrobnímu odvětví Unie újmu, jelikož je neoddělitelně spjat s dovozem samým. Tento argument je proto třeba zamítnout.
2.8.6. Závěry
(101)
Jelikož k vlivu nákladů surovin a dalších nákladů nebyly předloženy žádné připomínky, byly potvrzeny závěry učiněné ve 117. až 120. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Závěr týkající se příčinné souvislosti
(102)
Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další připomínky týkající se příčinné souvislosti, byly potvrzeny závěry, k nimž se došlo ve 121. až 125. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
F. ZÁJEM UNIE
1. Zájem výrobního odvětví Unie
(103)
Jelikož k zájmu výrobního odvětví Unie nebyly vzneseny žádné připomínky, byl potvrzen 127. až 129. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Zájem dovozců a obchodních společností
(104)
Jelikož k zájmu dovozců a obchodníků, kteří nejsou ve spojení, nebyly vzneseny žádné připomínky, byl potvrzen 130. až 132. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Zájem uživatelů
(105)
Po poskytnutí prozatímních informací jeden uživatel zopakoval své tvrzení popsané ve 140. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, podle něhož spotřeba glutamátu sodného v Unii dle očekávání významně vzroste, zejména kvůli zákazu, který EU uvalila na fosforečnany a jiné sloučeniny fosforu, které budou údajně nahrazeny glutamátem sodným používaným pro nepotravinářské odvětví. Tento uživatel dále argumentoval, že kapacita výrobního odvětví Unie by nedostačovala k uspokojení rostoucí poptávky na trhu Unie. Tato strana dále tvrdila, že nárůst spotřeby bude pro výrobní odvětví Unie prospěšný, neboť bude moci zvýšit svůj objem prodeje. Stejný uživatel zopakoval své tvrzení, že nebude k dispozici dostatek alternativních zdrojů dodávek, a to zejména proto, že výrobci z jiných třetích zemí tvoří součást stejné skupiny společností jako výrobní odvětví Unie, a proto nebudou zásobovat trh Unie.
(106)
Jak se nastiňuje ve 141. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, je obtížné předvídat budoucí dopad nového regulačního rámce Unie týkajícího se zákazu fosforečnanů a dalších sloučenin fosforu na výrobní odvětví Unie. Dotyčná strana konkrétně neposkytla žádné informace nebo důkazy o tom, zda a do jaké míry tato událost zvýší poptávku po glutamátu sodném v Unii.
(107)
Šetření ukázalo, že výrobní odvětví Unie má volnou kapacitu a bude schopno objem své výroby zvýšit a alespoň částečně tak zvýšenou poptávku na trhu Unie uspokojit. Celková kapacita Unie během období šetření překročila celkovou spotřebu v Unii.
(108)
Pokud jde o alternativní zdroje dodávek, jak již bylo uvedeno ve 147. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, šetřením bylo zjištěno, že výroba glutamátu sodného existuje v několika třetích zemích. Na začátku posuzovaného období, tedy v roce FY2010/2011, byl podíl dovozu z jiných třetích zemí (například Brazílie, Vietnamu a Koreje) značný a poklesl teprve tehdy, když vzrostl dovoz za nízké ceny z Indonésie. Při šetření bylo rovněž zjištěno, že v několika třetích zemích působí dodavatelé, kteří nepatří do stejné skupiny jako výrobní odvětví Unie. Dovoz z jiných třetích zemí by mohl pokračovat, pokud by se na trhu Unie obnovily rovné podmínky.
(109)
Tvrzení v tomto ohledu by proto měla být zamítnuta.
(110)
V návaznosti na konečné zveřejnění táž zúčastněná strana zopakovala svoje tvrzení, že poptávka po glutamátu sodném v Unii se výrazně zvýší v důsledku budoucího zákazu fosfátů a že výrobní odvětví Unie nebude schopné tuto rostoucí poptávku v Unii uspokojit. Tato strana však nepředložila žádné nové informace ani konkrétní důkazy, a proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(111)
Táž zúčastněná strana rovněž po konečném zveřejnění tvrdila, že Komise nezohlednila procentuální podíl, který glutamát sodný představuje v rámci celkových nákladů na detergenty. Příslušná strana však nepředložila žádný nový prvek, který by odporoval zjištěním uvedeným ve 138. a 139. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, podle nichž bude možný dopad opatření na tuto společnost omezený. Tento argument byl proto zamítnut.
(112)
Táž zúčastněná strana na závěr tvrdila, že se nezohlednily dodatečné náklady pro nepotravinářský průmysl a uživatele nepotravinářských výrobků. Nepředložila však žádné nové informace ani důkazy, a proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(113)
Další uživatel tvrdil, že dopad opatření proti Indonésii a Číně na uživatele by se měl posuzovat společně.
(114)
Dopad obou opatření na uživatele byl analyzován zejména v souvislosti s dostupností alternativních zdrojů dodávek ve 147. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Jak bylo uvedeno ve 108. bodě odůvodnění, tato analýza ukázala, že existuje řada třetích zemí s potenciálem vyvážet glutamát sodný do Unie. Tyto třetí země byly na trhu Unie přítomny předtím, než do Unie ve zvýšeném množství vstoupil dumpingový dovoz z Indonésie.
(115)
Tvrdilo se, že uživatelé nejsou, vzhledem k vysoké konkurenci na trhu Unie s hotovými potravinovými výrobky, schopni přenést dodatečné náklady antidumpingového cla na konečné spotřebitele.
(116)
Jak se uvádí ve 135. až 137. bodě prozatímního nařízení, pokud jde o odvětví potravin a nápojů, glutamát sodný představuje pouze asi 5 % celkových nákladů výrobků obsahujících glutamát sodný, vyráběných spolupracujícími společnostmi. Zjistilo se, že tyto společnosti jsou ziskové. Zúčastněná strana neposkytla žádné informace, které by tato zjištění popíraly. Proto byly potvrzeny závěry uvedené ve 136. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, že opatření budou mít na tyto společnosti pouze omezený dopad, a tvrzení učiněné v tomto ohledu by mělo být zamítnuto.
4. Zájem dodavatelů surovin
(117)
Po poskytnutí prozatímních informací dva dodavatelé zpochybnili závěr uvedený ve 143. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, přičemž tvrdili, že zánik výrobního odvětví Unie by měl významný dopad na jejich obchodní činnost. Tito dodavatelé argumentovali, že vliv případného zastavení výroby glutamátu sodného ze strany výrobního odvětví Unie by měl negativní dopad na jejich celkový obchod, neboť závody na výrobu cukru musí neustále produkovat určité množství cukrového sirupu a melasy, jejichž hlavním odběratelem je výrobní odvětví Unie. Pokud by cukr v těchto formách zůstal neprodán, mohlo by to ovlivnit celkovou efektivnost příslušného závodu.
(118)
Tato tvrzení však nebyla doložena, a nemohla být proto zohledněna.
5. Další argumenty
(119)
Po poskytnutí prozatímních informací jedna zúčastněná strana zopakovala své připomínky ohledně údajného dominantního postavení výrobního odvětví Unie, a tvrdila, že uložením opatření na glutamát sodný by výrobní odvětví Unie mělo na trhu Unie komparativní výhodu. Nebyly však předloženy žádné nové důkazy, které by tato tvrzení podpořily. Závěry učiněné ve 145. bodě odůvodnění prozatímního nařízení byly proto potvrzeny a tvrzení učiněné v tomto ohledu by mělo být zamítnuto.
6. Závěr týkající se zájmu Unie
(120)
Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další připomínky týkající se zájmu Unie, byly potvrzeny závěry, k nimž se dospělo ve 126. až 148. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
G. KONEČNÁ ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
1. Úroveň odstranění újmy (rozpětí újmy)
(121)
Po poskytnutí prozatímních informací jedna zúčastněná strana zpochybnila výpočet cílového zisku použitý k určení úrovně pro odstranění újmy, jak je uvedeno ve 151. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Tato strana tvrdila, že přiměřenou úrovní zisku související s trhem, založenou na čistém ziskovém rozpětí před zdaněním výrobců glutamátu sodného ve dvou asijských zemí dosaženém v roce 2013, by bylo ziskové rozpětí ve výši 3 % až 5 %.
(122)
Ziskové rozpětí použité při určení úrovně pro odstranění újmy odpovídalo ziskovému rozpětí, jehož by mohlo výrobní odvětví Unie přiměřeně dosáhnout za obvyklých podmínek hospodářské soutěže. Jak je uvedeno ve 151. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, vliv dumpingového dovozu z Indonésie začal působit až během třetího roku posuzovaného období. Proto se považovalo za vhodné stanovit ziskové rozpětí na základě prvních dvou let posuzovaného období.
(123)
Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další připomínky týkající se úrovně pro odstranění újmy, byly potvrzeny závěry, k nimž se došlo ve 150. až 152. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Konečná opatření
(124)
Vzhledem k závěrům, k nimž se dospělo ohledně dumpingu, újmy, příčinných souvislostí a zájmu Unie a v souladu s čl. 9 odst. 4 základního nařízení, by mělo být uloženo konečné antidumpingové clo na dovoz dotčeného výrobku, a to na úrovni rozpětí újmy podle pravidla nižšího cla. V tomto případě byla revidována individuální celní sazba jednoho vyvážejícího výrobce po poskytnutí prozatímních informací, neboť některé transakce byly ze stanovení vývozní ceny vyřazeny.
(125)
Na základě výše uvedeného je sazba cel, která budou uložena, stanovena takto:
Země
Společnost
Dumpingové rozpětí
(v %)
Rozpětí újmy
(%)
Konečné antidumpingové clo
(%)
Indonésie
PT. Cheil Jedang Indonesia
7,2
[24,9-40,2]
7,2
Indonésie
PT. Miwon Indonesia
13,3
[27,9-43,6]
13,3
Indonésie
Všechny ostatní společnosti
28,4
[31,4-47,0]
28,4
(126)
Sazby antidumpingových cel pro individuální společnosti uvedené v tomto nařízení byly stanoveny na základě zjištění tohoto šetření. Odrážejí proto situaci zjištěnou během tohoto šetření s ohledem na tyto společnosti. Tyto celní sazby jsou výlučně použitelné na dovoz dotčeného výrobku pocházejícího z dotčené země a vyráběného uvedenými právnickými osobami. Na dovážený dotčený výrobek vyrobený jakoukoli jinou společností, která není konkrétně uvedena v normativní části tohoto nařízení pod svým názvem a adresou, včetně subjektů ve spojení s těmito konkrétně uvedenými společnostmi, by měla být uvalena celní sazba platná pro „všechny ostatní společnosti“. Neměla by se na ně vztahovat žádná z uvedených antidumpingových celních sazeb pro individuální společnosti.
(127)
Pokud společnost následně změní název svého subjektu, může požádat o uplatnění těchto individuálních antidumpingových celních sazeb. Taková žádost musí být zaslána Komisi (4). Žádost musí obsahovat veškeré příslušné informace umožňující prokázat, že daná změna nemá vliv na právo dotyčné společnosti využívat celní sazbu, která se na ni vztahuje. Pokud změna názvu společnosti nemá vliv na její právo využívat celní sazbu, která se na ni vztahuje, bude oznámení o změně názvu zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie.
(128)
Za účelem minimalizace rizika obcházení těchto opatření, které vzhledem k velkému rozdílu mezi celními sazbami hrozí, je nutné přijmout zvláštní opatření, která umožní zajistit uplatňování individuálních antidumpingových cel. Společnosti, na něž se vztahují antidumpingové celní sazby pro individuální společnosti, musí celním orgánům členských států předložit platnou obchodní fakturu. Faktura musí splňovat požadavky stanovené v příloze. Na dovoz, k němuž není přiložena taková faktura, se vztahuje antidumpingové clo platné pro „všechny ostatní společnosti“.
(129)
Aby bylo zajištěno řádné vymáhání antidumpingového cla, nebude se antidumpingové clo pro všechny ostatní společnosti vztahovat pouze na vyvážející výrobce, kteří při tomto šetření nespolupracovali, ale i na výrobce, kteří v období šetření neuskutečnili žádný vývoz do Unie.
3. Konečný výběr prozatímních cel
(130)
Vzhledem ke zjištěným dumpingovým rozpětím a k úrovni újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie by částky zajištěné v podobě prozatímního antidumpingového cla uloženého prozatímním nařízením měly být s konečnou platností vybrány.
(131)
Výbor zřízený podle čl. 15 odst. 1 základního nařízení stanovisko nepředložil,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo na dovoz glutamátu sodného, v současnosti vedeného pod kódem KN ex 2922 42 00 (kód TARIC 2922420010) a pocházejícího z Indonésie.
2. Sazby konečného antidumpingového cla použitelné na čistou cenu s dodáním na hranice Unie před proclením jsou pro výrobek popsaný v odstavci 1 a vyrobený společnostmi uvedenými v tabulce stanoveny takto:
Společnost
Konečné antidumpingové clo (v %)
Doplňkový kód TARIC
PT. Cheil Jedang Indonesia
7,2
B961
PT. Miwon Indonesia
13,3
B962
Všechny ostatní společnosti
28,4
B999
3. Uplatnění individuálních sazeb antidumpingového cla stanovených pro společnosti uvedené v odstavci 2 je podmíněno předložením platné obchodní faktury, která splňuje požadavky stanovené v příloze II, celním orgánům členských států. Není-li taková faktura předložena, použije se celní sazba platná pro „všechny ostatní společnosti“.
4. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
Částky zajištěné prostřednictvím prozatímního antidumpingového cla podle prováděcího nařízení (EU) č. 904/2014 se vyberou s konečnou platností.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 21. ledna 2015.
IZVEDBENA UREDBA KOMISIJE (EU) 2015/84
z dne 21. januarja 2015
o uvedbi dokončne protidampinške dajatve in dokončnem pobiranju začasne dajatve, uvedene na uvoz mononatrijevega glutamata s poreklom iz Indonezije
EVROPSKA KOMISIJA JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1225/2009 z dne 30. novembra 2009 o zaščiti proti dampinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti (1) (osnovna uredba) in zlasti člena 9(4) Uredbe,
ob upoštevanju naslednjega:
A. POSTOPEK
1. Začasni ukrepi
(1)
Evropska komisija (Komisija) je z 22. avgustom 2014 z Izvedbeno uredbo (EU) št. 904/2014 (2) (začasna uredba) uvedla začasno protidampinško dajatev na uvoz mononatrijevega glutamata s poreklom iz Indonezije.
(2)
Komisija je postopek začela 29. novembra 2013 na podlagi pritožbe, ki jo je 16. oktobra 2013 vložila družba Ajinomoto Foods Europe SAS (pritožnik), ki je edini proizvajalec mononatrijevega glutamata v Uniji in zato predstavlja 100 % celotne proizvodnje mononatrijevega glutamata v Uniji.
(3)
Kot je navedeno v uvodni izjavi 20 začasne uredbe, je preiskava dampinga in škode zajemala obdobje od 1. oktobra 2012 do 30. septembra 2013 (obdobje preiskave). Gibanja, pomembna za oceno škode, so se proučila za obdobje od 1. aprila 2010 do konca obdobja preiskave (obravnavano obdobje).
2. Nadaljnji postopek
(4)
Po razkritju bistvenih dejstev in premislekov, na podlagi katerih je bila uvedena začasna protidampinška dajatev (začasno razkritje), je več zainteresiranih strani predložilo pisna stališča glede začasnih ugotovitev. Stranem, ki so to zahtevale, je bila dana tudi možnost za zaslišanje.
(5)
Komisija je obravnavala ustne in pisne pripombe, ki so jih predložile zainteresirane strani, in po potrebi ustrezno spremenila začasne ugotovitve.
(6)
Komisija je vse strani obvestila o bistvenih dejstvih in premislekih, na podlagi katerih je nameravala uvesti dokončno protidampinško dajatev na uvoz mononatrijevega glutamata s poreklom iz Indonezije in dokončno pobrati zneske, zavarovane z začasno dajatvijo (dokončno razkritje). Za vse strani je bil določen rok, v katerem so lahko predložile pripombe k dokončnemu razkritju.
(7)
Pripombe, ki so jih predložile zainteresirane strani, so bile obravnavane in po potrebi upoštevane.
3. Vzorčenje
(8)
Ker ni bilo pripomb v zvezi z metodo vzorčenja nepovezanih uvoznikov, se začasne ugotovitve iz uvodnih izjav 7 do 19 začasne uredbe potrdijo.
B. ZADEVNI IZDELEK IN PODOBNI IZDELEK
(9)
Kot je določeno v uvodni izjavi 21 začasne uredbe, je zadevni izdelek mononatrijev glutamat (MNG) s poreklom iz Indonezije, ki se trenutno uvršča pod oznako KN ex 2922 42 00 (zadevni izdelek). MNG je aditiv za živila in se uporablja predvsem kot ojačevalec okusa v juhah, mesnih juhah, ribjih in mesnih jedeh, mešanicah začimb ter pripravljeni hrani. Proizvaja se v obliki različno velikih belih kristalov brez vonja. MNG se uporablja tudi v kemični industriji za neprehrambene izdelke, kot so detergenti. MNG je na voljo v različnih velikostih pakiranja, od potrošniškega pakiranja po 0,5 g do 1 000-kilogramskega pakiranja v razsutem stanju v vrečah. Majhna pakiranja se prodajajo zasebnim potrošnikom prek prodajalcev na drobno, medtem ko so večja pakiranja po 20 kg in več namenjena industrijskim uporabnikom. Poleg tega so na voljo različne stopnje čistosti. Vendar ni razlik v značilnostih mononatrijevega glutamata, pakiranega v različno velikih pakiranjih ali pri različnih stopnjah čistosti.
(10)
Ker ni bilo pripomb v zvezi z zadevnim izdelkom in podobnim izdelkom, se sklepi iz uvodnih izjav 21 do 25 začasne uredbe potrdijo.
C. DAMPING
1. Normalna vrednost
(11)
Ker ni bilo pripomb v zvezi z določitvijo normalne vrednosti, se uvodne izjave 26 do 31 začasne uredbe potrdijo.
2. Izvozna cena
(12)
Oba sodelujoča indonezijska proizvajalca izvoznika sta ponovila svoje trditve, da so bile prodajne cene za njune povezane družbe enake običajnim cenam na trgu in da bi bilo treba izvozno ceno zato določiti na podlagi prodajne cene indonezijske matične družbe za prvo povezano stranko in ne na podlagi konstruirane izvozne cene.
(13)
V podporo tej trditvi sta oba proizvajalca izvoznika trdila, da ni bilo na voljo nobenih dokazov v zvezi z navzkrižno kompenzacijo med izdelki niti da so pri poslovanju med indonezijsko matično družbo in njunimi povezanimi družbami nastali drugi stroški. Sklepi iz uvodne izjave 37 začasne uredbe zato ne bi smeli temeljiti na teh elementih.
(14)
Eden od proizvajalcev izvoznikov je poleg tega trdil, da njegova povezana družba v Uniji ni uvoznik, ampak posrednik, ki je nadalje prodajal izdelek v Uniji pred carinjenjem. Ta proizvajalec izvoznik je glede na navedeno trdil, da sklepi iz uvodne izjave 37 začasne uredbe, tj. da transferne cene med povezanimi družbami niso bile na ravni, ki bi povezanim uvoznikom omogočila, da v Uniji ustvarijo razumen dobiček, ne bi bili primerni.
(15)
Že od začetka je treba poudariti, da je že samo dejstvo povezanosti med izvoznikom in uvoznikom dovolj, da Komisija obravnava dejanske izvozne cene kot nezanesljive, saj je obstoj povezanosti med izvoznikom in uvoznikom eden izmed več razlogov, zaradi katerih je mogoče dejanske izvozne cene šteti za nezanesljive. Zaradi povezanosti med dobaviteljem in uvoznikom so cene, ki jih dobavitelj zaračuna svoji povezani družbi v Uniji, transferne cene, ki niso rezultat pogajanj na podlagi strogo poslovnih odnosov, ki so navadno razširjeni med neodvisnimi družbami. Poleg tega je jasno, da stroški, ki nastanejo pri dejavnostih povezane družbe, in stopnja dobička, ki jo takšna družba ustvari, dejansko zmanjšujejo znesek, ki ga prejme proizvajalec izvoznik, saj ti stroški običajno nastanejo uvozniku.
(16)
Nadalje je preiskava te zadeve pokazala, da zadevne povezane družbe niso ustvarjale vzdržne stopnje dobička v Uniji. S tega vidika je treba najprej poudariti, da ni bilo mogoče uporabiti stopnje dobička sodelujočega nepovezanega uvoznika, saj je bila ta zaupna in je tako ni bilo mogoče razkriti konkurentom. Zato se je za referenčno vrednost v tej zadevi uporabila stopnja dobička, ki je bila uporabljena v prejšnjem postopku v zvezi z drugim kemičnim izdelkom, ki ga proizvaja podobna industrija in se v Unijo uvaža pod podobnimi pogoji (3). Ta stopnja dobička je najbolj objektivna podlaga, ki je na voljo za izračun zadovoljive ocene enake izvozne cene. Uporabljena je bila 5-odstotna stopnja dobička. Ker je dobiček, ki so ga ustvarile povezane družbe v Uniji, precej nižji od tega praga in ker je tak dobiček nevzdržen, transfernih cen ni bilo mogoče šteti za zanesljive.
(17)
Poleg tega ni obvezno nujno predložiti nedvoumnih dokazov, da je prišlo med povezanimi družbami do navzkrižne kompenzacije ali da so pri poslovanju nastali določeni stroški, ki jih navadno nosi uvoznik, vendar plačuje katera koli stran. Kot je bilo že omenjeno, ti stroški vedno nastanejo povezani družbi, takoj ko ta družba izvaja funkcije prodaje in uvoza. Zaradi te povezanosti med povezanimi družbami obstoja navzkrižne kompenzacije z drugimi izdelki ali tovrstnih stroškov ni mogoče izključiti in zato so transferne cene nezanesljive.
(18)
Prav tako ni pomembno, ali povezana družba v Uniji v celoti izvaja funkcije uvoznika ali druge funkcije. Relevantni dejavnik je, ali je izvozna cena na ravni meja Skupnosti zanesljiva. Kot je omenjeno v uvodni izjavi 15, je trenutna preiskava pokazala, da ravni cen med povezanimi družbami niso omogočile povezanim družbam v Uniji, da bi ustvarile razumno stopnjo dobička. Nobeden od izvoznikov ni predložil dokazov, zakaj bi bila ta stopnja dobička neprimerna, zato bi bilo treba trditve v zvezi s tem šteti za neutemeljene. Argument, da ena od teh povezanih družb ni izvajala funkcije uvoznika v Unijo, ni bil na mestu, saj - kot je omenjeno zgoraj - ni pomembno, točno katere funkcije je družba izvajala v Uniji. Poleg tega se dejstvo, da je družba izvajala zgolj nekatere funkcije uvoznika, nujno odraža v obsegu prodajnih, splošnih in upravnih stroškov povezanih družb, prav gotovo pa ne v uporabljeni stopnji dobička. Nadalje je treba opozoriti, da dejstvo, da je povezana družba nekatere dejavnosti opravljala pred uvozom, ne pomeni, da izvozne cene ni mogoče konstruirati na podlagi preprodajne cene prvi neodvisni stranki s potrebnimi prilagoditvami iz člena 2(9) osnovne uredbe.
(19)
Po dokončnem razkritju sta dva sodelujoča indonezijska proizvajalca izvoznika ponovila svoje trditve v zvezi z določitvijo izvozne cene. En proizvajalec izvoznik je oporekal ugotovitvam iz uvodne izjave 15, da je že samo dejstvo povezanosti med izvoznikom in uvoznikom dovolj, da Komisija obravnava dejanske izvozne cene kot nezanesljive, ter trdil, da bi bilo to v nasprotju s členom 2(9) osnovne uredbe. Poleg tega je isti proizvajalec izvoznik trdil, da pomisleki iz uvodne izjave 17, tj. da nekateri stroški nastanejo povezani družbi, takoj ko ta družba izvaja funkcije prodaje in uvoza, niso temeljili na dejstvih iz te zadeve. Proizvajalec izvoznik je trdil tudi, da Komisija ni obravnavala dejstva, da so bile ravni cen, ki so veljale za povezano družbo, in teh, ki so veljale za neodvisne stranke v Uniji, podobne.
(20)
Drugi proizvajalec izvoznik je ponovil svojo trditev, da bi bilo treba njegovo izvozno ceno za prvo neodvisno stranko na meji Unije upoštevati pri določitvi izvozne cene, pri čemer je poudaril, da je povezana družba delovala le kot posrednik in da so med drugim carinjenje opravile nepovezane stranke v Uniji.
(21)
V odgovor na te trditve je treba poudariti, da je Komisija v skladu s členom 2(9) osnovne uredbe menila, da bi bilo treba glede na dejstva iz te zadeve izvozno ceno konstruirati zaradi povezanosti med izvozniki in povezanimi stranmi. Dejansko je preiskava pokazala, da zadevne povezane strani v obravnavanem obdobju niso ustvarjale vzdržne stopnje dobička v Uniji. Iz tega vidika funkcija povezane družbe v Uniji ni relevantna pri določitvi, ali bi bilo treba izvozne cene v tej zadevi konstruirati. Poleg tega, kot je navedeno v uvodni izjavi 18, dejstvo, da povezane družbe izvajajo zgolj nekatere funkcije, ne ovira uporabe člena 2(9) osnovne uredbe, vendar se to odraža v nižjem znesku prodajnih, splošnih in upravnih stroškov, ki se odštejejo od preprodajne cene prvemu neodvisnemu kupcu. Končno je treba poudariti, da proizvajalca izvoznika nista zagotovila nobenih novih z dejstvi podprtih dokazov, ki bi lahko spremenili te sklepe. Kar zadeva trditev v zvezi s podobnimi ravnmi cen za povezane in neodvisne stranke v Uniji, je treba poudariti, da je bila ta trditev obravnavana v uvodni izjavi 37 začasne uredbe. V preiskavi je bilo ugotovljeno, da kljub podobnim ravnem cen za neodvisne stranke, transferne cene med povezanimi družbami niso bile na ravni, ki bi povezanim uvoznikom dovoljevala, da bi ustvarjali vzdržen dobiček v Uniji. Zato bi bilo treba te argumente zavrniti.
(22)
Argumente v zvezi z uporabo konstruiranih izvoznih cen v tej preiskavi bi bilo zato treba zavrniti.
(23)
Ista proizvajalca izvoznika sta trdila, da - če bi bile izvozne cene konstruirane, kljub njunim argumentom iz uvodnih izjav 12 do 14 - je bila 5-odstotna razumna stopnja dobička, ki je bila uporabljena za konstruiranje izvozne cene, precenjena in da bi bilo treba namesto te uporabiti dejansko stopnjo dobička povezanih družb, saj so bile cene med povezanimi družbami na isti ravni kot cene za neodvisne stranke.
(24)
Na podlagi pomislekov iz uvodnih izjav 15 do 18 v zvezi z zanesljivostjo transfernih cen in stopenj dobička povezanih družb v Uniji bi bilo treba ta argument zavrniti. V vsakem primeru so prilagoditve za nastale stroške v skladu s členom 2(9) osnovne uredbe temeljile na prodajnih, splošnih in upravnih stroških povezanih družb in so torej odražale dejavnosti teh družb ne glede na njihove funkcije. Zato bi bilo treba ta argument zavrniti.
(25)
Eden od omenjenih proizvajalcev izvoznikov je trdil, da bi morala biti za posamezne transakcije z družbo, ki ni povezana s proizvajalcem izvoznikom, izvozna cena zasnovana na ceni, ki se je dejansko plačala ali se plačuje za izdelek v skladu s členom 2(8) osnovne uredbe. Vendar je Komisija ugotovila, da pri zadevni prodaji ni šlo za izvoz v Unijo. Glede na navedeno zadevne transakcije niso bile upoštevane pri določitvi izvozne cene. Po dokončnem razkritju je proizvajalec izvoznik oporekal tej izključitvi, in sicer je trdil, da bi morala Komisija upoštevati vso prodajo zadevnega izdelka, ki ga je proizvedel proizvajalec izvoznik, v Uniji. Vendar je bil ves izvoz zadevni neodvisni stranki upoštevan pri določitvi izvozne cene. Vse naknadne transakcije od te neodvisne stranke je treba prezreti, saj ne pomenijo izvoza v smislu člena 2(8) in (9) osnovne uredbe, poleg tega pa obstaja tveganje dvojnega štetja te prodaje. Na tej podlagi so bile trditve proizvajalca izvoznika zavrnjene.
(26)
Ker ni bilo nobenih drugih pripomb v zvezi z določitvijo izvozne cene, se sklepi iz uvodnih izjav 32 do 38 začasne uredbe potrdijo.
3. Primerjava
(27)
Po začasnem razkritju sta sodelujoča proizvajalca izvoznika oporekala, da je treba stroške prevoza blaga od tovarne do skladišča šteti kot notranje logistične stroške, ki torej niso vplivali na primerljivost cen.
(28)
Eden od proizvajalcev izvoznikov je imel več distribucijskih skladišč na domačem trgu, iz katerih je bil MNG razposlan h končnim strankam. Ta proizvajalec izvoznik je trdil, da bi bilo treba stroške prevoza od tovarne do skladišča šteti kot stroške domačega prevoza in jih odšteti od normalne vrednosti, saj pri izvozu tovrstni stroški niso nastali. Drugi proizvajalec izvoznik je trdil, da bi bilo mogoče v nekaterih primerih strošek prevoza blaga do skladišča povezati s posameznim računom, zato gre za neposredni strošek prodaje in ta strošek je vključen v ceno, ki se zaračuna strankam, torej vpliva na primerljivost cen. Zato bi jih ga bilo treba odšteti od normalne vrednosti.
(29)
Skladišča se štejejo kot del poslovnih prostorov proizvajalca izvoznika in izdelek je pripravljen za prodajo šele, ko je v skladišču. Razdalja med skladiščem in tovarno pri tem ni pomembna, prav tako pa ni pomembno dejstvo, ali je mogoče prevoz od tovarne do skladišča povezati s posameznim prodajnim poslom na domačem trgu, saj ti stroški navadno nastanejo še pred prodajo in zato niso neposredni stroški prodaje, ki bi vplivali na primerljivost cen. Zato bi bilo treba na podlagi člena 2(10)(e) osnovne uredbe trditve v zvezi s tem zavrniti.
(30)
Po začasnem razkritju je sodelujoči proizvajalec izvoznik, ki je MNG izvažal prek povezane družbe zunaj Unije, trdil, da se njegov izvoz ne bi smel prilagoditi na podlagi člena 2(10)(i) osnovne uredbe, saj povezana družba zunaj Unije ni delovala v vlogi zastopnika in ni delala na podlagi provizije. Proizvajalec izvoznik je nadalje trdil, da pribitek za zadevno povezano družbo, ki je bil osnova za izvedeno prilagoditev, ne vpliva na primerljivost cen, ker je Komisija pri konstruiranju izvozne cene že odštela razumno stopnjo dobička na ravni povezane družbe v Uniji, kar bi zajelo vse stopnje dobička, povezane z vsemi transakcijami med družbami. Proizvajalec izvoznik je nadalje trdil, da če bi se naj sploh kaj odštelo od konstruirane izvozne cene, potem so to le prodajni, splošni in upravni stroški povezane družbe zunaj Unije.
(31)
V preiskavi je bilo ugotovljeno, da je povezana družba zunaj Unije določila pribitek za vsak izvoz v Unijo. Pribitek je vplival na primerljivost cen, saj je bil določen le za izvoz, ne pa tudi za prodajo na domačem trgu. Trditve, da je bila stopnja dobička povezane družbe že upoštevana pri konstruiranju izvozne cene v skladu s členom 2(9) osnovne uredbe, ni bilo mogoče sprejeti. To pa zato, ker imajo prilagoditve na podlagi člena 2(9) in (10) osnovne uredbe različne namene, so med sabo ločene in se razlikujejo ter jih urejajo različna pravila materialnega prava. Člen 2(9) osnovne uredbe je namenjen določitvi zanesljive izvozne cene, medtem ko je člen 2(10) osnovne uredbe namenjen zagotovitvi primerljivosti izvozne cene in normalne vrednosti. Ko je izvozna cena ustrezno določena na podlagi člena 2(8) in (9) osnovne uredbe, se nadaljnje prilagoditve na podlagi člena 2(10) navedene uredbe ne nanašajo več na izvozno ceno kot tako in nikakor niso namenjene določitvi normalne vrednosti in izvozne cene kot takih. Zato je sodelujoči proizvajalec izvoznik narobe razumel namen prilagoditve na podlagi člena 2(10)(i) osnovne uredbe, tj. napraviti ceno primerljivo z normalno vrednostjo, ne pa določiti izvozno ceno kot tako. Razumna stopnja dobička, odšteta na podlagi člena 2(9) osnovne uredbe, torej ne pokriva morebitnih pribitkov, ki se prištejejo na isti prodajni poti. Kar zadeva znesek, ki ga je treba prilagoditi, izvedena prilagoditev odraža pribitek, ki se je dejansko zaračunal med povezanimi družbami in je torej dejansko vplival na cene in primerljivost cen. Zato ga ni upravičeno nadomestiti z drugim teoretičnim zneskom. Nenazadnje ima Komisija pravico, da upošteva dejstvo, da nepovezana družba zunaj Unije prejema plačilo (v obliki pribitka, ki ga povezana družba zadrži od prodaje, ki jo zaračuna strankam v Uniji). Da bi se povezana družba štela za družbo, zavezano k plačilu davka od dohodkov pravnih oseb v državi zunaj Unije (v kateri je davek od dohodkov pravnih oseb znatno nižji kot v Indoneziji) za navedena plačila, mora v tej državi izvajati resnično gospodarsko dejavnost. Kot tak si indonezijski proizvajalec izvoznik ne more hkrati prizadevati za zagotovitev ugodne davčne obravnave, ki jo uživa zaradi prisotnosti povezane družbe v državi zunaj Unije ter gospodarske dejavnosti slednje v navedeni državi, in v okviru protidampinškega postopka trditi, da povezana družba ne izvaja gospodarske dejavnosti. Zato bi bilo treba te trditve zavrniti.
(32)
Po dokončnem razkritju je proizvajalec izvoznik ponovil svoje trditve v zvezi s prilagoditvijo za pribitek za njegovo povezano družbo in je oporekal, da bi bilo treba pomisleke glede obdavčitve obravnavati v okviru protidampinške preiskave. Proizvajalec izvoznik je trdil tudi, da čeprav ne oporeka, da je njegova povezana družba opravljala komercialne dejavnosti v zadevni tretji državi, so bile te dejavnosti za zadevni izdelek omejene. Poleg tega je bilo ponovljeno, da so bile dejavnosti povezane družbe očitno različne od dejavnosti zastopnika in da družba od proizvajalca izvoznika ni prejela provizije za prodajo v Unijo. Končno je proizvajalec izvoznik ponovil svojo trditev, da je Komisija pri konstruiranju izvozne cene že odštela razumno stopnjo dobička na ravni povezane družbe v Uniji, ki bi zajemala vse stopnje dobička, povezane z vsemi transakcijami znotraj družbe. V tem oziru je proizvajalec izvoznik trdil, da je pri zaporednih prodajah med povezanimi družbami praksa Komisije dejansko, da odšteje le stopnjo dobička povezane družbe, ki prodaja neposredno neodvisni stranki v Uniji, ne pa tudi stopnje dobička drugih povezanih družb na isti prodajni poti.
(33)
Poudariti je treba, da v tej zadevi obstoj ločenega davčnega subjekta lahko pomeni, da povezana stran, ki je zunaj Unije, opravlja precejšen del gospodarskih dejavnosti, saj take dejavnosti zahteva domača davčna zakonodaja. V tej zadevi, in kot je pojasnjeno v uvodni izjavi 31, je Komisija upoštevala dejstvo, da ima zadevni proizvajalec izvoznik povezano stran zunaj Unije, ki opravlja precejšen del gospodarskih dejavnosti, ter dejstvo, da je povezana stran zunaj Unije odštela pribitek za vsak posel prodaje zadevnega izdelka med povezanimi stranmi, kar je vplivalo na primerljivost cen izvoza MNG v Unijo. Poleg tega, kot je navedeno v uvodni izjavi 31, je znesek, na katerem je temeljila prilagoditev, odražal dejanski preverjeni pribitek, zaračunan med povezanimi družbami, in je torej natančno odražal dejavnosti povezane družbe. Zato bi bilo treba te argumente zavrniti.
(34)
Po začasnem razkritju je isti proizvajalec izvoznik nasprotoval prilagoditvam plačanih provizij na izvozno ceno, pri čemer je trdil, da ne gre za neposredne stroške prodaje, temveč da se plačujejo na mesečni osnovi in torej niso vezane na posamezne prodajne posle ter ne vplivajo na primerljivost cen. Ta proizvajalec izvoznik je navedel, da so imele plačane provizije vpliv samo med povezanimi družbami in da naj se zato člen 2(10)(i) osnovne uredbe ne bi uporabil. Na podlagi predpostavke, da se skupaj s povezano družbo šteje za en sam gospodarski subjekt, je proizvajalec izvoznik prav tako trdil, da se vsakršen prenos denarja v okviru takšnega gospodarskega subjekta ne bi smel šteti za strošek ali prihodek za ta gospodarski subjekt.
(35)
V preiskavi je bilo ugotovljeno, da se v skladu z „dogovorom o proviziji“ med proizvajalcem izvoznikom in njegovo povezano družbo provizije plačajo, ko indonezijski proizvajalec izvoznik prodaja neposredno neodvisnim strankam na trgu Unije (namesto prek svoje povezane družbe). Plačana provizija je neposredno vezana na neto prodajno vrednost. Posledično je neposredna povezanost med prodajo in plačano provizijo vplivala na primerljivost cen na podlagi člena 2(10)(i) osnovne uredbe.
(36)
Nenazadnje je predpostavka, da se povezane družbe štejejo za en sam gospodarski subjekt, netočna. V preiskavi je bilo ugotovljeno, da je imel proizvajalec izvoznik lasten popolnoma delujoč izvozni oddelek ter zato ni bilo podvajanja izvoznih nalog med proizvajalcem izvoznikom in povezanim uvoznikom. Povezana družba se tako ne more šteti kot notranji prodajni oddelek in zato bi bilo treba te argumente zavrniti.
(37)
Če pa bi se izvozne cene prilagodile na podlagi člena 2(10)(i) osnovne uredbe, je proizvajalec izvoznik trdil, da bi bilo treba znesek plačanih provizij prav tako izključiti iz prodajnih, splošnih in upravnih stroškov povezane družbe, ki so bili odšteti od preprodajne cene prvi neodvisni stranki v Uniji v skladu s členom 2(9) osnovne uredbe. Vendar bi bilo treba v skladu s členom 2(9) osnovne uredbe pri konstruiranju zanesljive izvozne cene vse stroške, ki nastanejo med uvozom in preprodajo, odšteti od preprodajne cene prvi neodvisni stranki v Uniji in za prilagoditev takšnih stroškov s kakršnimi koli prihodki, kot je zahteval proizvajalec izvoznik, ni nobene pravne podlage. Poleg tega so prodajni, splošni in upravni stroški povezane družbe v Uniji izhajali iz druge prodajne poti (tj. prek povezane stranke) kot prihodki iz provizije, ki so izhajali iz prodajne poti nepovezanim strankam. Nenazadnje imata prilagoditev za pribitek na podlagi člena 2(10) osnovne uredbe in določitev izvozne cene na podlagi člena 2(8) ali (9) osnovne uredbe različna namena in predstavljata dve različni stopnji analize dampinga.
(38)
Po dokončnem razkritju je proizvajalec izvoznik ponovil svoje trditve v zvezi s provizijo iz uvodne izjave 35 in trdil, da bi bilo nedosledno obravnavati transferne cene med povezanimi stranmi kot nezanesljive na eni strani, na drugi strani pa prilagoditi izvozno ceno na podlagi sporazuma o proviziji med povezanimi stranmi. Proizvajalec izvoznik je nadalje oporekal ugotovitvam iz uvodne izjave 35, da je bila plačana provizija neposredno vezana na neto prodajno vrednost in da je zato obstajala neposredna povezanost med prodajo in plačano provizijo, kar je vplivalo na primerljivost cen, saj se je provizija plačevala enkrat mesečno, podrobnosti o izračunu provizije pa med stranmi niso bile razkrite.
(39)
Proizvajalec izvoznik ni niti nadalje utemeljil svojih trditev niti ni zagotovil nobenih dodatnih dejstev, ki bi podpirala njegovo izjavo in spremenila navedene sklepe. Zato se sklepi iz uvodnih izjav 35 do 37 potrdijo.
(40)
Po začasnem razkritju je en proizvajalec izvoznik zahteval prilagoditev normalne vrednosti za stroške promocije in spodbud. Proizvajalec izvoznik je trdil, da ti stroški niso nastali pri izvozu v Unijo, imajo pa neposreden učinek na prodajno ceno na domačem trgu. V podporo temu argumentu je proizvajalec izvoznik trdil, da bi bilo mogoče vsaj v nekaterih primerih najti izvor teh stroškov v posameznih prodajnih poslih na domačem trgu. Ta proizvajalec izvoznik je tudi trdil, da stroški promocije in spodbud odražajo različne ravni trgovine na domačem trgu (na katerem se MNG prodaja neposredno trgovcem na drobno) na eni strani ter prodajo v Unijo (ki se opravi trgovcem in distributerjem) na drugi strani.
(41)
V preiskavi je bilo ugotovljeno, da so bili stroški promocije in spodbud večinoma vezani na račune strank in ne na posamezne prodajne posle. Stroški promocije in spodbud nastanejo ne glede na to, ali se izdelek končno proda. Poleg tega je preiskava pokazala, da se stroški, za katere je bilo zatrjeno, da so vezani na posamezen prodajni posel, dejansko niso odražali v ceni. Na podlagi tega je bilo sklenjeno, da stroški promocije in spodbud niso vplivali na cene in primerljivost cen ter da bi bilo treba to trditev zavrniti.
(42)
En proizvajalec izvoznik je trdil, da je imel MNG v obliki velikih kristalov (velikost mreže) drugačne fizikalne lastnosti in se je prodajal na drugačni ravni trgovine kot MNG, izvožen v Unijo. Proizvajalec izvoznik je zato trdil, da bi bilo treba MNG v obliki velikih kristalov izključiti iz določitve normalne vrednosti.
(43)
V preiskavi je bilo ugotovljeno, da obstaja več velikosti mrež: prah, drobci, majhni kristali, navadni kristali in veliki kristali. Vse velikosti mrež so vključene v obseg izdelka, saj imajo enake osnovne lastnosti, končno uporabo in so izmenljive. Zato bi bilo treba vse vrste izdelka vključiti v določitev normalne vrednosti. V preiskavi je bilo prav tako ugotovljeno, da različne velikosti mrež niso bile odločilne pri določanju cene.
(44)
Poleg tega je preiskava pokazala, da so stranke na domačem trgu, ki so kupile veliko mrežo MNG, kupovale tudi druge velikosti mrež. Ni bilo dokazov, da bi bila ugotovljena razlika v ceni za velike mreže MNG povezana s fizikalnimi lastnostmi ali z ravnjo trgovine, saj je bilo mogoče to razliko v ceni povezati z drugimi elementi, kot so stranke in kupljene količine. Poleg tega proizvajalec izvoznik ni količinsko opredelil domnevne razlike v fizikalnih lastnostih. Zato bi bilo treba argumente v zvezi s tem zavrniti.
(45)
Ker ni bilo nobenih drugih pripomb v zvezi s primerjavo, se sklepi iz uvodnih izjav 39 do 46 začasne uredbe potrdijo.
4. Stopnje dampinga
(46)
Ker ni bilo nobenih pripomb, se potrdi metodologija za izračun stopenj dampinga, kot so določene v uvodnih izjavah 47 in 48 začasne uredbe.
(47)
Ob upoštevanju izključitve nekaterih transakcij iz določitve izvozne cene enega proizvajalca izvoznika, kot je opisano v uvodni izjavi 25, in ker ni bilo dodatnih pripomb, so dokončne stopnje dampinga, izražene kot odstotek cene CIF (stroški, zavarovanje in prevoznina) meja Unije brez plačane dajatve, naslednje:
Družba
Stopnja dampinga
PT. Cheil Jedang Indonesia
7,2 %
PT. Miwon Indonesia
13,3 %
Vse druge družbe
28,4 %
D. ŠKODA
1. Opredelitev pojmov industrija Unije in proizvodnja Unije
(48)
Zainteresirane strani so ponovno navedle, da bi morala Komisija izključiti sodelujočega proizvajalca Unije iz industrije Unije zaradi nesodelujočega proizvajalca izvoznika v Indoneziji, povezanega z njim. Navedba je bila podprta z argumentom, da bi lahko to razmerje vplivalo na sliko o škodi.
(49)
Zadevne strani niso predložile nobenih novih informacij ali dokazov v zvezi s tem. Predvsem niso utemeljile svoje trditve v smislu obsega morebitnega vpliva na sliko o škodi. Kot je navedeno v uvodni izjavi 53 začasne uredbe, v tem primeru ni potrebe po izključitvi sodelujočega proizvajalca Unije iz industrije Unije, čeprav je povezan z nesodelujočim proizvajalcem izvoznikom v Indoneziji, saj je ta edini proizvajalec Unije v preiskavi v celoti sodeloval s Komisijo in je bil v celoti preverjen. Nesodelovanje proizvajalca izvoznika iz Indonezije v preiskavi torej ni vplivalo na vodenje preiskave. Zato bi bilo treba ta argument zavrniti.
(50)
Po razkritju so zadevne strani ponovno navedle, da bi moral biti sodelujoči proizvajalec Unije izključen iz industrije Unije zaradi nesodelujočega proizvajalca izvoznika v Indoneziji, povezanega z njim. Trdile so, da bi lahko nesodelovanje povezanega proizvajalca izvoznika v Indoneziji vplivalo na sliko o škodi, ki jo je utrpela industrija Unije. Dejansko so trdile, da bi pogajanja o cenah MNG potekala na svetovni ravni in da zaradi zadevnega odnosa obstaja tveganje navzkrižne kompenzacije, ki pomeni nižanje cen za stranke na trgu Unije in zaračunavanje višjih cen na trgih tretjih držav. S tem, ko ni sodeloval v preiskavi, bi povezani proizvajalec izvoznik v Indoneziji Komisiji onemogočil, da bi preverila, ali je prišlo do navzkrižne kompenzacije.
(51)
Zadevne strani so se omejile na izpostavitev tega argumenta, ne da bi ga utemeljile s konkretnimi dejstvi. V vsakem primeru, kar zadeva cene, ki jih je proizvajalec Unije zaračunaval svojim strankam na trgu Unije, ki so bile med preiskavo preverjene, ni bilo znakov, da bi bile te cene znižane za namene navzkrižne kompenzacije. Nasprotno, kot je navedeno v uvodni izjavi 100 začasne uredbe, so se uvozne cene iz Indonezije zmanjšale za 8 % v obravnavanem obdobju, kar je povzročilo cenovni pritisk na trg Unije, tako da industrija Unije ni mogla dvigniti svojih cen v skladu s povečanjem njenih stroškov. Zato je bila vsa industrija Unije prisiljena v obravnavanem obdobju znižati svoje cene. Ta argument je bil zato zavrnjen.
(52)
Ker ni bilo nobenih drugih pripomb v zvezi z opredelitvijo pojmov industrija Unije in proizvodnja Unije, se sklepi iz uvodnih izjav 50 in 51 začasne uredbe potrdijo.
2. Potrošnja Unije
(53)
Po začasnem razkritju je ena zainteresirana stran trdila, da opis razvoja potrošnje Unije v uvodni izjavi 55 začasne uredbe ni bil popoln. Ta stran je zlasti trdila, da je bilo zmanjšanje potrošnje med poslovnima letoma 2010/2011 in 2011/2012 posledica dejstva, da je uvoz iz Vietnama nadomestil cenejši uvoz iz Indonezije ter da so zato stranke v Uniji, ki niso več pričakovale zvišanja cen, prodale svoje akumulirane zaloge, kar je povzročilo splošno zmanjšanje obsega prodaje v Uniji.
(54)
Okoliščine, ki jih je opisala zadevna zainteresirana stran, kot take niso v nasprotju s sklepi iz uvodne izjave 55 začasne uredbe, v skladu s katerimi je bilo zmanjšanje potrošnje med poslovnim letom 2010/2011 in poslovnim letom 2011/2012 predvsem posledica zmanjšanja prodaje industrije Unije na trgu Unije. Natančneje, med poslovnima letoma 2010/2011 in 2011/2012 sta se zmanjšala prodaja industrije Unije in uvoz iz tretjih držav. Vendar, medtem ko se je celotni uvoz zmanjšal le za 2 % (glej uvodno izjavo 107 začasne uredbe), je obseg prodaje industrije Unije upadel za 16 % (uvodna izjava 72 začasne uredbe). Zmanjšanje obsega prodaje iz industrije Unije je sovpadalo z zmanjšanjem obsega proizvodnje industrije Unije, kot je prikazano v preglednici iz uvodne izjave 68 začasne uredbe.
(55)
Vendar, kot je prikazano v preglednici iz uvodne izjave 104 začasne uredbe, se je uvoz iz Vietnama med poslovnima letoma 2010/2011 in 2011/2012 povečal, kar je v nasprotju s trditvami zadevne zainteresirane strani, medtem ko je uvoz iz drugih tretjih držav, kot je Brazilija, v istem obdobju upadel za skoraj 60 %. Ugotovitve torej ne potrjujejo predpostavke, da je uvoz iz Indonezije nadomestil uvoz iz Vietnama.
(56)
Poleg tega zadevna stran ni utemeljila svoje trditve, da so uporabniki zaloge akumulirali pred obravnavanim obdobjem in da so te zaloge v večjem obsegu prodajali po povečanju uvoza iz Indonezije. Tudi teh domnev med preiskavo ni bilo mogoče potrditi. Trditve zainteresirane strani v zvezi s tem bi bilo zato treba zavrniti.
(57)
Ker ni bilo nobenih drugih pripomb v zvezi s potrošnjo Unije, se sklepi iz uvodnih izjav 52 do 55 začasne uredbe potrdijo.
3. Uvoz iz zadevne države
(58)
Ker ni bilo nobenih pripomb v zvezi z uvozom iz zadevne države, se sklepi iz uvodnih izjav 56 do 66 začasne uredbe potrdijo.
4. Gospodarski položaj industrije Unije
(59)
Ena zainteresirana stran je trdila, da sta se obseg proizvodnje in izkoriščenost zmogljivosti v obravnavanem obdobju sicer zmanjšala, toda to je zgolj posledica znatnega povečanja pred navedenim obdobjem. Ta stran je trdila, da se zato zmanjšanje v obravnavanem obdobju ne sme šteti kot negativno gibanje in ne bi kazalo škode. Vendar se običajno pri oceni razvoja kazalcev škode upoštevajo le gibanja, ugotovljena v obravnavanem obdobju. V tem primeru ni bilo upravičenega razloga za odstopanje od te prakse in za oceno razvoja kazalcev škode v daljšem obdobju. Ta argument bi bilo treba torej zavrniti.
(60)
Ista zainteresirana stran je trdila, da bi lahko morebitna vključitev stranskih izdelkov umetno zvišala stroške proizvodnje industrije Unije, kar bi tudi vplivalo na dobičkonosnost. Ta trditev je bila napačna. Proizvodni stroški industrije Unije, vključno s stranskimi izdelki, so bili preverjeni. Njihova popolnost in resničnost sta bili zadovoljivo ugotovljeni. To trditev bi bilo treba torej zavrniti.
(61)
Ker ni bilo nobenih drugih pripomb v zvezi z razvojem kazalcev škode, se sklepi iz uvodnih izjav 67 do 93 začasne uredbe potrdijo.
5. Sklep o škodi
(62)
Ena zainteresirana stran je trdila, da niso vsi kazalci škode kazali negativnega gibanja in da obstoj negativnega gibanja v zgolj nekaj kazalcih škode ne zadošča za sklep, da je industrija Unije utrpela znatno škodo.
(63)
V skladu s členom 3(5) osnovne uredbe ni treba, da imajo negativno gibanje vsi kazalci škode, da bi bilo mogoče ugotoviti obstoj škode. Poleg tega je bila trditev napačna, saj je preiskava pokazala, da so negativno gibanje v obravnavanem obdobju kazali skoraj vsi kazalci škode. Te trditve bi bilo treba torej zavrniti.
(64)
Na podlagi navedenega in ker ni bilo nobenih drugih pripomb, se sklepi iz uvodnih izjav 94 do 96 začasne uredbe, in sicer, da je industrija Unije utrpela znatno škodo v smislu člena 3(5) osnovne uredbe, potrdijo.
E. VZROČNA ZVEZA
1. Učinki dampinškega uvoza
(65)
Ena zainteresirana stran je trdila, da glede na ugotovitve iz uvodne izjave 66 začasne uredbe, tj. da je bila za uvoz iz Indonezije v obdobju preiskave tehtana povprečna stopnja nelojalnega nižanja prodajnih cen v razponu od 0 % do 5 %, ta uvoz ne bi mogel povzročiti škode, ki jo je utrpela industrija Unije, ker ne bi mogel izvajati nobenega cenovnega pritiska na trg Unije.
(66)
Te domneve dejstva v preiskavi niso potrdila. Kot je navedeno v uvodnih izjavah 99 in 100 začasne uredbe se je dampinški uvoz iz Indonezije v obravnavanem obdobju precej povečal, tako v absolutnem smislu kot v smislu tržnega deleža. To povečanje je sovpadalo z zmanjšanjem obsega prodaje in tržnega deleža industrije Unije. Uvoz tako velikih količin je industrijo Unije prisilil, da je znižala svoje prodajne cene, da bi jih uskladila z ravnmi cen indonezijskega uvoza. Zato so bile ugotovljene stopnje nelojalnega nižanja prodajnih cen dejansko nizke. Vendar industrija Unije obenem ni mogla določiti svojih cen skladno s povečanjem stroškov, kar je povzročilo precejšnje zmanjšanje njene dobičkonosnosti v obravnavanem obdobju. To je potrdila velikost ugotovljenih stopenj škode, ki so znašale med 24,9 % in 47,0 %, kot je navedeno v nadaljevanju v uvodni izjavi 125. Zato bi bilo treba ta argument zavrniti.
(67)
Ker ni bilo nobenih drugih pripomb v zvezi z učinki dampinškega uvoza, se sklepi iz uvodnih izjav 98 do 101 začasne uredbe potrdijo.
2. Učinki drugih dejavnikov
2.1 Učinki uvoza iz Kitajske
(68)
Dve zainteresirani strani sta trdili, da je imel uvoz iz Kitajske - v nasprotju s sklepi iz uvodne izjave 103 začasne uredbe - negativen učinek na prodajne cene industrije Unije in je zato prispeval k znatni škodi.
(69)
V absolutnem smislu je obseg uvoza iz Kitajske v obravnavanem obdobju ostal na nizki ravni, kot je navedeno v uvodni izjavi 102 začasne uredbe. Poleg tega so bile ob upoštevanju protidampinških dajatev uvozne cene na višji ravni kot prodajne cene industrije Unije, pa tudi višje od indonezijskih uvoznih cen. Domneva, da je uvoz iz Kitajske prispeval k znatni škodi, ki jo je utrpela industrija Unije, je bila glede na obseg uvoza in raven kitajskih uvoznih cen zavrnjena.
(70)
Sklepi iz uvodnih izjav 102 in 103 začasne uredbe se zato potrdijo.
2.2 Uvoz iz drugih tretjih držav
(71)
Ker ni bilo nobenih pripomb v zvezi z učinkom uvoza iz drugih tretjih držav, se sklepi iz uvodnih izjav 104 do 108 začasne uredbe potrdijo.
2.3 Gibanje potrošnje Unije
(72)
Po začasnem razkritju je ena zainteresirana stran trdila, da je zmanjšanje prodaje industrije Unije sovpadalo z zmanjšanjem potrošnje Unije, kar je bil torej glavni razlog za znatno škodo, ki jo je utrpela industrija Unije.
(73)
Kot je navedeno v uvodni izjavi 109 začasne uredbe, se je potrošnja v obravnavanem obdobju zmanjšala le za 2 %, medtem ko se je obseg prodaje industrije Unije v istem obdobju zmanjšal za 17 %. Zato zmanjšanje potrošnje ne more razložiti veliko večjega zmanjšanja obsega prodaje. Poleg tega se je uvoz iz Indonezije povečal kljub zmanjšani potrošnji. To trditev bi bilo treba torej zavrniti.
(74)
Ker ni bilo nobenih drugih pripomb v zvezi s tem, se sklepi iz uvodne izjave 109 začasne uredbe potrdijo.
2.4 Izvoz industrije Unije
(75)
Ker ni bilo nobenih pripomb v zvezi z učinkom izvoza industrije Unije, se sklepi iz uvodnih izjav 110 do 112 začasne uredbe potrdijo.
2.5 Domneva neučinkovitosti industrije Unije
(76)
Po začasnem razkritju sta dve strani ponovili svoje trditve, da so škodo, ki jo je utrpela industrija Unije, povzročile domnevne neučinkovitosti, neločljivo povezane s proizvodnim procesom industrije Unije, vključno z neučinkovito rabo virov industrije Unije.
(77)
Vendar ti stranki nista navedli vrste domnevnih neučinkovitosti. Kot je navedeno v uvodni izjavi 113 začasne uredbe, preiskava ni razkrila nobene morebitne neučinkovitosti industrije Unije in zato so bile s tem povezane trditve zavrnjene.
(78)
Po razkritju je ena zainteresirana stran ponovila svoje trditve v zvezi z neučinkovitostmi industrije Unije. V tem oziru je zadevna stran trdila, da ustavitve zaradi vzdrževanja, integracija nekdanje povezane družbe, povečanje stroškov dela in bližajoče se obsežne naložbe ter njihov učinek na položaj industrije Unije niso bili preiskani.
(79)
V nasprotju s trditvami je omenjene dejavnike Komisija dejansko analizirala, kot je navedeno v uvodnih izjavah 94 do 96 (ustavitve zaradi vzdrževanja), 89 in 90 (integracija nekdanje povezane družbe), 91 (stroški dela) ter 82 in 83 (naložbe) v nadaljevanju, vendar njena analiza ni pokazala na kakršno koli morebitno neučinkovitost industrije Unije. Ta trditev je bila zato zavrnjena.
(80)
Ker ni bilo nobenih drugih pripomb v zvezi z navedenim, se sklepi iz uvodne izjave 113 začasne uredbe potrdijo.
2.6 Finančna kriza
(81)
Ker ni bilo nobenih pripomb v zvezi z učinki finančne krize, se sklepi iz uvodne izjave 114 začasne uredbe potrdijo.
2.7 Naložbe in zakonske varnostne zahteve EU
(82)
Po začasnem razkritju je ena zainteresirana stran trdila, da so škodo povzročile velike naložbe, ki jih je izvedla industrija Unije. Ta stran je trdila, da naj ne bi bilo pomembno, ali so bile naložbe potrebne, saj bi bilo treba analizirati le njihov učinek na položaj industrije Unije in zlasti njihove učinke na dobičkonosnost industrije Unije.
(83)
Ta stran ni pojasnila, v kolikšni meri bi lahko naložbe, ki jih je izvedla industrija Unije, vplivale na dobičkonosnost. Kot je navedeno v uvodni izjavi 116 začasne uredbe, so naložbe industrije Unije temeljile na razumnih poslovnih odločitvah in jih ne bi bilo mogoče šteti kot neupravičene. Poleg tega se naložbeni stroški sčasoma amortizirajo in kot taki niso imeli znatnega učinka na dobičkonosnost industrije Unije. Trditve zainteresirane strani v zvezi s tem so bile zato zavrnjene.
(84)
Po razkritju je ta zainteresirana stran ponovila svojo trditev, da so škodo povzročile zakonske varnostne zahteve in obsežne naložbe industrije Unije, da bi izpolnila takšne zahteve. Ponovila je tudi, da ne bi bilo pomembno dejstvo, da so bile te odločitve razumne poslovne odločitve, in da bi se moral pri analizi upoštevati le učinek na dobičkonosnost. V zvezi s tem je bilo na koncu zatrjeno, da je bilo nepomembno tudi dejstvo, da se stroški naložb sčasoma amortizirajo.
(85)
V nasprotju s trditvami je bil v oceni upoštevan učinek naložb na dobičkonosnost industrije Unije. Amortizacija naložbenih stroškov je stroškovni dejavnik, ki je pomemben pri ugotavljanju dobičkonosnosti in ga je bilo zato treba upoštevati. Ta argument je bil zato zavrnjen.
(86)
Ker ni bilo nobenih drugih pripomb v zvezi z učinki naložb in zakonskimi varnostnimi zahtevami EU, se sklepi iz uvodnih izjav 115 in 116 začasne uredbe potrdijo.
2.8 Stroški surovin in drugi stroški
2.8.1 Proizvodni stroški
(87)
Ena zainteresirana stran je trdila, da se je dobičkonosnost zmanjšala zaradi vzporednega splošnega povišanja proizvodnih stroškov. Zato je škodo prej povzročilo to povišanje proizvodnih stroškov kot pa uvoz iz Indonezije.
(88)
Kot je navedeno v uvodni izjavi 100 začasne uredbe, se povečanje proizvodnih stroškov ne bi moglo odražati v prodajni ceni, in sicer zaradi cenovnega pritiska, ki ga je ustvaril uvoz MNG iz Indonezije. Zmanjšanje dobičkonosnosti je bilo zato v glavnem posledica povečanja dampinškega uvoza in to trditev bi bilo treba zavrniti.
2.8.2 Integracija nekdanje povezane družbe
(89)
Ista zainteresirana stran je trdila, da učinki integracije nekdanje povezane družbe na dobičkonosnost industrije Unije niso bili dovolj podrobno analizirani. Ta stran je trdila, da je navedena integracija negativno učinkovala na dobičkonosnost in tako povzročila škodo, ki jo je utrpela industrija Unije.
(90)
Komisija je nadalje proučila učinke integracije nekdanje povezane družbe na zadevne kazalce škode, kot so proizvodni stroški, zaposlovanje, naložbe in dobičkonosnost. Poudariti je treba, da je bila zadevna povezana družba vključena le v prodajo zadevnega izdelka. Ugotovljeno je bilo, da je bila industrija Unije v poslovnem letu, v katerem je prišlo do integracije (2011/2012), dobičkonosna. V poslovnem letu po tem (2012/2013) je bila dobičkonosnost negativna. Toda to je sovpadalo s povečanjem obsega uvoza iz Indonezije, ki se je v istem letu dejansko podvojil. Z ozirom na to analiza ni potrdila, da je integracija nekdanje povezane družbe znatno negativno učinkovala na dobičkonosnost, in zato bi bilo treba trditve v zvezi s tem zavrniti.
2.8.3 Stroški dela
(91)
Več strani je trdilo, da je škodo, ki jo je utrpela industrija Unije, povzročilo povečanje stroškov dela. Čeprav je bilo splošno povečanje stroškov tudi posledica povečanja stroškov dela v obravnavanem obdobju, je preiskava pokazala, da učinek povečanja stroškov dela na skupne proizvodne stroške ni bil znaten (točnih podatkov ni mogoče navesti zaradi njihove zaupnosti). Glede na to ne bi bilo mogoče šteti, da je povečanje stroškov dela povzročilo znatno škodo, ki jo je utrpela industrija Unije, in zato bi bilo treba trditve v zvezi s tem zavrniti.
(92)
Po razkritju je ena zainteresirana stran trdila, da se stroški dela ne bi smeli ocenjevati ločeno, ampak da bi bilo treba upoštevati učinek povečanja različnih stroškovnih elementov kot celote.
(93)
Kot je omenjeno v uvodnih izjavah 87 in 88, je Komisija ocenjevala povečanje proizvodnih stroškov kot celote in zato je bil argument v zvezi s tem zavrnjen.
2.8.4 Ustavitve zaradi vzdrževanja
(94)
Po začasnem razkritju je ena zainteresirana stran trdila, da je mogoče zmanjšanje proizvodnje in prodaje pripisati ustavitvam zaradi vzdrževanja, ki jih je izvedla industrija Unije, kar je nato povzročilo zmanjšanje obsega prodaje. Zato zmanjšanje proizvodnje in obsega prodaje industrije Unije ne bi smeli pripisati uvozu iz Indonezije.
(95)
Preiskava je pokazala, da je zmanjšanje proizvodnje med poslovnim letom 2012/2013 in v obdobju preiskave dejansko sovpadalo z dolgotrajno ustavitvijo proizvodnje zaradi vzdrževanja, ki pa se je izvedla le z namenom zmanjšanja velikih zalog, ki so bile posledica zmanjšane prodaje v preteklih letih obravnavanega obdobja.
(96)
Zato sta bila zmanjšanje proizvodnje in prodaje posledica povečanja dampinškega uvoza MNG iz Indonezije in ta argument bi bilo treba zavrniti.
(97)
Po razkritju je druga zainteresirana stran ponovila svojo trditev, da je mogoče škodo pripisati ustavitvam zaradi vzdrževanja in da ni pomembno, ali so bile te ustavitve potrebne ali ne. Stran je trdila, da bi bilo treba upoštevati le učinek teh zaustavitev na dobičkonosnost industrije Unije.
(98)
Kot je omenjeno v uvodnih izjavah 95 in 96 so bile ustavitve zaradi vzdrževanja posledica zmanjšanja prodaje, ta pa je bila posledica povečanja dampinškega uvoza iz Indonezije. Zato je uvoz iz Indonezije dejansko povzročil ustavitve zaradi vzdrževanja, ki jih zato ni mogoče ocenjevati ločeno niti jim ni mogoče pripisati prekinitve vzročne zveze med tem uvozom in povzročeno škodo. Ta argument zadevne zainteresirane strani je bil zato zavrnjen.
2.8.5 Devalvacija indonezijske rupije
(99)
Po začasnem razkritju je ena zainteresirana stran trdila, da je devalvacija indonezijske rupije med januarjem 2012 in januarjem 2014 proizvajalcem izvoznikom dala primerljivo prednost ne glede na njihove odločitve glede določanja cen. Ta stran je trdila, da bi bilo treba učinek tega dejavnika raziskati.
(100)
Pri tem je treba spomniti, da se verjetni učinek dampinškega uvoza na cene industrije Unije v prvi vrsti proučuje z ugotavljanjem nelojalnega nižanja prodajnih cen, padca cen in oviranja dviga cen. V ta namen se opravi primerjava dampinških izvoznih cen in prodajnih cen industrije Unije, izvozne cene, ki se uporabijo za izračun škode, pa je včasih treba pretvoriti v drugo valuto, da se dobi primerljiva osnova. Posledično uporaba deviznega tečaja v tem okviru zgolj zagotavlja, da se razlika v ceni ugotovi na primerljivi osnovi. Očitno je torej, da v tem primeru deviznega tečaja ni mogoče šteti kot dejavnika, ki je povzročil škodo industriji Unije, saj je neločljivo povezan s samim uvozom. Ta argument bi bilo treba torej zavrniti.
2.8.6 Sklepi
(101)
Ker ni bilo nobenih drugih pripomb v zvezi z učinkom stroškov surovin in drugih stroškov, se sklepi iz uvodnih izjav 117 do 120 začasne uredbe potrdijo.
3. Sklep o vzročni zvezi
(102)
Ker ni bilo nobenih drugih pripomb v zvezi z vzročno zvezo, se sklepi iz uvodnih izjav 121 do 125 začasne uredbe potrdijo.
F. INTERES UNIJE
1. Interes industrije Unije
(103)
Ker ni bilo nobenih pripomb v zvezi z interesom industrije Unije, se uvodne izjave 127 do 129 začasne uredbe potrdijo.
2. Interes uvoznikov/trgovcev
(104)
Ker ni bilo nobenih pripomb v zvezi z interesom nepovezanih uvoznikov in trgovcev, se uvodne izjave 130 do 132 začasne uredbe potrdijo.
3. Interes uporabnikov
(105)
Po začasnem razkritju je en uporabnik ponovil svojo trditev, opisano v uvodni izjavi 140 začasne uredbe, v skladu s katero naj bi se potrošnja MNG v Uniji bistveno povečala, zlasti zaradi prepovedi uporabe fosfatov in drugih fosforjevih spojin v EU, ki jih bo domnevno nadomestil MNG za uporabo v neživilskem sektorju. Ta uporabnik je nadalje trdil, da bi bila zmogljivost industrije Unije nezadostna, da bi ustrezno oskrbovala vse večje povpraševanje na trgu Unije. Ta stran je trdila tudi, da bi povečanje potrošnje koristilo industriji Unije, saj bi lahko ta povečala obseg prodaje. Isti uporabnik je ponovil tudi svojo trditev, da ne bi bilo dovolj drugih virov dobave, zlasti ker so bili proizvajalci iz drugih tretjih držav prav tako del iste skupine družb kot industrija Unije in zato ne oskrbujejo trga Unije.
(106)
Kot je navedeno v uvodni izjavi 141 začasne uredbe, je težko predvideti, kako bo novi pravni okvir Unije v zvezi s prepovedjo uporabe fosfatov in fosforjevih spojin vplival na industrijo Unije. Zlasti zadevna stran ni zagotovila nobenih informacij ali dokazov o tem, ali bo to spodbudilo povpraševanje po MNG v Uniji in v kolikšni meri naj bi se to zgodilo.
(107)
Preiskava je pokazala, da industrija Unije razpolaga z rezervnimi zmogljivostmi in bi bila sposobna povečati obseg proizvodnje in vsaj delno oskrbovati povečano povpraševanje na trgu Unije. Skupna zmogljivost Unije je v obravnavanem obdobju presegala skupno potrošnjo v Uniji.
(108)
Kar zadeva druge vire dobave in kot je bilo že omenjeno v uvodni izjavi 147 začasne uredbe, je preiskava pokazala, da se MNG proizvaja v več tretjih državah. V začetku obravnavanega obdobja, tj. v poslovnem letu 2010/2011, je bil tržni delež uvoza iz drugih tretjih držav (npr. Brazilije, Vietnama in Koreje) precejšen in se je zmanjšal šele, ko se je povečal obseg uvoza po nižjih cenah iz Indonezije. Preiskava je pokazala tudi, da je imelo več tretjih držav dobavitelje, ki niso pripadali isti skupini kot industrija Unije. Uvoz iz drugih tretjih držav bi se lahko znova okrepil, če bi se znova vzpostavili enaki konkurenčni pogoji na trgu Unije.
(109)
Zato bi bilo treba tovrstne trditve zavrniti.
(110)
Po dokončnem razkritju je ista zainteresirana stran ponovila svojo trditev, da bi se povpraševanje po MNG znatno povečalo v Uniji, in sicer zaradi prihodnje prepovedi uporabe fosfatov, in da Unija ne bo sposobna oskrbovati tega naraščajočega povpraševanja v Uniji. Vendar zadevna stran ni zagotovila nobenih novih informacij ali konkretnih dokazov, zato je bila njena trditev zavrnjena.
(111)
Ista zainteresirana stran je po dokončnem razkritju trdila tudi, da Komisija ni upoštevala odstotka celotnih stroškov detergentov, ki ga predstavlja MNG. Vendar zadevna stran ni predložila nobenih novih informacij, ki bi nasprotovale ugotovitvam iz uvodnih izjav 138 in 139 začasne uredbe, v skladu s katerimi bi bil morebitni učinek ukrepov na to družbo omejen. Ta argument je bil zato zavrnjen.
(112)
Ista zainteresirana stran je končno trdila, da so bili dodatni stroški za neživilsko industrijo in uporabnike neprehrambenih izdelkov, prezrti. Vendar ni zagotovila nobenih novih informacij ali dokazov, zato je bila njena trditev zavrnjena.
(113)
Drug uporabnik je trdil, da bi bilo treba učinek ukrepov proti Indoneziji in Kitajski na uporabnike oceniti kolektivno.
(114)
Analiza učinka obeh ukrepov na uporabnike je bila zlasti z ozirom na razpoložljivost drugih virov dobave opravljena v uvodni izjavi 147 začasne uredbe. Kot je omenjeno v uvodni izjavi 108, je ta analiza pokazala, da je imelo več tretjih držav možnost izvažati MNG v Unijo. Te tretje države so bile na trgu Unije prisotne, preden je dampinški uvoz iz Indonezije vstopil v Unijo v povečanem obsegu.
(115)
V skladu s trditvami naj uporabniki ne bi zmogli prenesti dodatnih stroškov protidampinške dajatve na končne potrošnike, in sicer zaradi močne konkurenčnosti na trgu Unije za končne živilske proizvode.
(116)
Kot je omenjeno v uvodnih izjavah 135 do 137 začasne uredbe, je - kar zadeva živilski sektor - MNG predstavljal le okoli 5 % skupnih stroškov izdelkov, ki vsebujejo MNG, ki so jih proizvajale sodelujoče družbe. Ugotovljeno je bilo, da so bile te družbe dobičkonosne. Zainteresirana stran ni zagotovila nobenih informacij, ki bi tem ugotovitvam nasprotovale. Zato so bili sklepi iz uvodne izjave 136 začasne uredbe, da bi imeli ukrepi zgolj omejen vpliv na te družbe, potrjeni in trditev v zvezi s tem bi bilo treba zavrniti.
4. Interes dobaviteljev surovin
(117)
Po začasnem razkritju sta dva dobavitelja oporekala sklepu iz uvodne izjave 143 začasne uredbe in trdila, da bi prenehanje obstoja industrije Unije znatno vplivala na njune poslovne dejavnosti. Ta dobavitelja sta trdila, da bi potencialna ustavitev proizvodnje MNG s strani industrije Unije škodila njunemu poslovanju na sploh, saj se tovarne sladkorja ne morejo izogniti proizvodnji določene količine sladkornih sirupov in melas, za katere je glavni kupec industrija Unije. Če sladkorja v teh oblikah ni mogoče prodati, bi to vplivalo na splošno učinkovitost zadevne tovarne.
(118)
Vendar pa te trditve niso bile utemeljene in jih zato ni bilo mogoče upoštevati.
5. Drugi argumenti
(119)
Po začasnem razkritju je ena zainteresirana stran ponovila svoje pripombe glede domnevnega prevladujočega položaja industrije Unije in trdila, da bi imela industrija Unije z uvedbo ukrepov za MNG primerjalno prednost na trgu Unije. Vendar niso bili v podporo tem trditvam priloženi nobeni novi dokazi. Zato so bili sklepi iz uvodne izjave 145 začasne uredbe potrjeni in trditev v zvezi s tem bi bilo treba zavrniti.
6. Sklep o interesu Unije
(120)
Ker ni bilo nobenih drugih pripomb v zvezi z interesom Unije, se sklepi iz uvodnih izjav 126 do 148 začasne uredbe potrdijo.
G. DOKONČNI PROTIDAMPINŠKI UKREPI
1. Stopnja odprave škode (stopnja škode)
(121)
Po začasnem razkritju je ena zainteresirana stran oporekala ciljnemu dobičku, ki je bil uporabljen pri določitvi stopnje odprave škode, kot je navedeno v uvodni izjavi 151 začasne uredbe. Ta stran je trdila, da bi bila 3-5-odstotna stopnja dobička pred obdavčitvijo razumna in tržna raven dobička na podlagi neto stopnje dobička pred obdavčitvijo, ki so jo v letu 2013 dosegli proizvajalci MNG v dveh azijskih državah.
(122)
Stopnja dobička, ki je bila uporabljena za določitev stopnje odprave škode, je ustrezala stopnji dobička, ki bi jo lahko industrija Unije razumno pričakovala v normalnih konkurenčnih pogojih. Kot je navedeno v uvodni izjavi 151 začasne uredbe, je imel dampinški uvoz iz Indonezije vidne učinke šele v tretjem letu obravnavanega obdobja. Zato se je štelo za razumno, da se stopnja dobička določi glede ne prvi dve leti obravnavanega obdobja.
(123)
Ker ni bilo nobenih drugih pripomb v zvezi s stopnjo odprave škode, se sklepi iz uvodnih izjav 150 do 152 začasne uredbe potrdijo.
2. Dokončni ukrepi
(124)
Glede na sklepe v zvezi z dampingom, škodo, vzročnostjo in interesom Unije ter v skladu s členom 9(4) osnovne uredbe bi bilo treba dokončne protidampinške ukrepe za uvoz zadevnega izdelka uvesti na ravni stopnje dampinga v skladu s pravilom nižje dajatve. V tem primeru je bila po začasnem razkritju spremenjena posamezna stopnja dajatve za enega proizvajalca izvoznika, saj so bile nekatere transakcije izključene iz določitve njegove izvozne cene.
(125)
Na podlagi navedenega se uvedejo naslednje stopnje dajatev:
Država
Družba
Stopnja dampinga
(v %)
Stopnja škode
(v %)
Dokončna protidampinška dajatev
(v %)
Indonezija
PT. Cheil Jedang Indonesia
7,2
[24,9-40,2]
7,2
Indonezija
PT. Miwon Indonesia
13,3
[27,9-43,6]
13,3
Indonezija
Vse druge družbe
28,4
[31,4-47,0]
28,4
(126)
Stopnje protidampinških dajatev za posamezne družbe, navedene v tej uredbi, so bile določene na podlagi ugotovitev te preiskave. Zato izražajo stanje, v katerem so bile te družbe med to preiskavo. Te stopnje dajatev veljajo izključno za uvoz zadevnega izdelka, ki ima poreklo v zadevni državi in so ga proizvedli poimensko navedeni pravni subjekti. Za uvoženi zadevni izdelek, ki ga proizvaja katera koli druga družba, katere ime in naslov nista posebej navedena v izvedbenem delu te uredbe, vključno s subjekti, povezanimi s tistimi, ki so izrecno navedeni, bi morala veljati stopnja dajatve, ki se uporablja za „vse druge družbe“. Za njih se ne sme uporabljati nobena od posameznih stopenj protidampinških dajatev.
(127)
Družba lahko zaprosi za uporabo teh posameznih stopenj protidampinških dajatev, če naknadno spremeni ime svojega subjekta. Prošnja mora biti naslovljena na Komisijo (4). Vsebovati mora vse relevantne informacije, na podlagi katerih je mogoče dokazati, da sprememba ne vpliva na pravico družbe do uživanja koristi stopnje dajatve, ki se zanjo uporablja. Če sprememba imena družbe ne vpliva na njeno pravico do uživanja koristi stopnje dajatve, ki se zanjo uporablja, se v Uradnem listu Evropske unije objavi obvestilo o spremembi imena.
(128)
Za zmanjšanje tveganja izogibanja ukrepom zaradi velikih razlik v stopnjah dajatev so potrebni posebni ukrepi, da se zagotovi uporaba posameznih protidampinških dajatev. Družbe, za katere veljajo posamezne protidampinške dajatve, morajo carinskim organom držav članic predložiti veljaven trgovinski račun. Ta račun mora biti v skladu z zahtevami iz Priloge. Za uvoz, za katerega navedeni račun ni bil predložen, se bo uporabila protidampinška dajatev, ki se uporablja za „vse druge družbe“.
(129)
Da se zagotovi ustrezno izvrševanje protidampinških dajatev, je treba protidampinško dajatev za vse druge družbe uporabljati ne le za nesodelujoče proizvajalce izvoznike v tej preiskavi, temveč tudi za proizvajalce, ki v obdobju preiskave niso izvažali v Unijo.
3. Dokončno pobiranje začasnih dajatev
(130)
Ob upoštevanju ugotovljenih stopenj dampinga in ravni škode, povzročene industriji Unije, bi bilo treba dokončno pobrati zneske, zavarovane z začasno protidampinško dajatvijo, ki je bila uvedena z začasno uredbo.
(131)
Odbor, ustanovljen v skladu s členom 15(1) osnovne uredbe, ni predložil mnenja -
SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:
Člen 1
1. Uvede se dokončna protidampinška dajatev na uvoz mononatrijevega glutamata, ki se trenutno uvršča pod oznako KN ex 2922 42 00 (oznaka TARIC 2922420010), s poreklom iz Indonezije.
2. Stopnje dokončne protidampinške dajatve, ki se uporabljajo za neto ceno franko meja Unije pred plačilom dajatve za izdelek iz odstavka 1, ki ga proizvajajo družbe, navedene v preglednici, so:
Družba
Dokončna protidampinška dajatev (v %)
Dodatna oznaka TARIC
PT. Cheil Jedang Indonesia
7,2
B961
PT. Miwon Indonesia
13,3
B962
Vse druge družbe
28,4
B999
3. Posamezne stopnje protidampinške dajatve, ki so določene za družbe iz odstavka 2, se lahko uporabljajo, če se carinskim organom držav članic predloži veljaven trgovinski račun, skladen z zahtevami iz Priloge. Če družbe takega računa ne predložijo, se uporablja dajatev, ki velja za „vse druge družbe“.
4. Če ni določeno drugače, se uporabljajo veljavne določbe o carinskih dajatvah.
Člen 2
Zneski, zavarovani z začasnimi protidampinškimi dajatvami v skladu z Izvedbeno uredbo (EU) št. 904/2014, se dokončno poberejo.
Člen 3
Ta uredba začne veljati dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.
V Bruslju, 21. januarja 2015