NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 1398/2014
ze dne 24. října 2014,
kterým se stanoví normy a postupy týkající se zájemců o dobrovolnickou činnost a humanitárních dobrovolníků EU
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 375/2014 o zřízení Evropského dobrovolnického sboru humanitární pomoci („iniciativa Humanitární dobrovolníci EU“) (1), a zejména na čl. 9 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V souladu s nařízením (EU) č. 375/2014 by Komise měla vypracovat normy a postupy týkající se nezbytných podmínek, postupů a požadavků, jež mají uplatňovat vysílající a přijímající organizace při vyhledávání, výběru, přípravě, řízení a vysílání zájemců o dobrovolnickou činnost a humanitárních dobrovolníků EU na podporu humanitární pomoci ve třetích zemích. Nařízení (EU) č. 375/2014 stanoví, že normy mají být přijaty prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci a postupy prostřednictvím prováděcích aktů.
(2)
U všech zúčastněných stran iniciativy Humanitární dobrovolníci EU, včetně samotných dobrovolníků a vysílajících a přijímajících organizací, by mělo být podporováno ztotožnění se s iniciativou.
(3)
Kompetenční rámec, který se má použít v rámci iniciativy Humanitární dobrovolníci EU, musí definovat průřezové kompetence, které jsou požadovány v mnoha odvětvích dobrovolnické činnosti a zaměstnanosti, a rovněž stanovit specifické kompetence, které jsou potřebné pro iniciativu Humanitární dobrovolníci EU a pro práci na humanitární pomoci. Jeho součástí by měl být seznam příkladů technických kompetencí. To by mělo pomoci zajistit efektivní a potřebami odůvodněný výběr a přípravu zájemců o dobrovolnickou činnost na základě společného kompetenčního rámce.
(4)
Aby bylo možné jejich kompetence, vzdělávací potřeby a výsledky učení dokumentovat a hodnotit, měli by humanitární dobrovolníci EU po celou dobu své účasti na iniciativě postupovat podle snadno použitelného plánu učení a rozvoje. Při vytváření tohoto plánu se bude vycházet z poznatků získaných při iniciativách Youth Pass (pas mládeže) (2) a Europass (3).
(5)
Účastí na iniciativě Humanitární dobrovolníci EU si dobrovolníci mohou na základě znalostí, dovedností a kompetencí, které zde získají, zlepšit svou zaměstnatelnost. Účast je rovněž důkazem jejich solidarity s lidmi, kteří potřebují pomoc, a jejich odhodlání vyzdvihovat vědomí evropského občanství. Zvláštní ustanovení by proto měla v největší možné míře usnadnit uznávání neformálního a informálního učení humanitárních dobrovolníků EU v souladu s doporučením Rady ze dne 20. prosince 2012 o uznávání neformálního a informálního učení (4).
(6)
Normy, kterými se řídí partnerství mezi vysílajícími a přijímajícími organizace, jsou důležité jak pro odvětví humanitární pomoci, tak pro dobrovolnické organizace. Podporují cíl, kterým je budování partnerství mezi provádějícími organizacemi, a jsou vyjádřením vzájemné odpovědnosti těchto organizací i jednotlivých humanitárních dobrovolníků za dosahování cílů iniciativy Humanitární dobrovolníci EU. Je třeba definovat zásady, na nichž je partnerství postaveno, a dohoda o partnerství by měla stanovovat minimální požadavky pro to, aby se partneři o projekty zahrnující vysílání humanitárních dobrovolníků EU do třetích zemí mohli ucházet nebo tyto projekty spravovat.
(7)
Zásady týkající se rovných příležitostí a nediskriminace jsou zakotveny ve vnitrostátních právních předpisech a právních předpisech Unie a vysílající a přijímající organizace by je měly vždy dodržovat a podporovat. V případě potřeby jsou nicméně podle konkrétních okolností přijaty zvláštní výjimky týkající se definice úlohy a profilu humanitárních dobrovolníků EU.
(8)
Dodržování příslušných vnitrostátních právních předpisů a práva Unie, jakož i právních předpisů přijímající země je velmi důležité. Odpovědnost za něj nesou vysílající a přijímající organizace, jež jsou rovněž povinny informovat humanitární dobrovolníky EU o jejich právech a zákonných povinnostech plynoucích z daných předpisů a o jejich právu na pojistné krytí. Základním předpokladem pro vyslání dobrovolníků je jejich jasný právní status, který by tudíž měl být definován ve smlouvě o vyslání uzavírané mezi vysílající organizací a humanitárním dobrovolníkem EU. Zvláštní pozornost by rovněž měla být věnována ochraně osobních údajů, potřebě jednat v souladu se zásadami integrity a s etickým kodexem a ochraně práv dětí a ohrožených dospělých osob, zejména zavedením zásady nulové tolerance pohlavního zneužívání.
(9)
Aby se zajistilo včasné provádění iniciativy Humanitární dobrovolníci EU, je nezbytné, aby toto nařízení vstoupilo v platnost jako naléhavé, neboť obsahuje ustanovení, na jejichž základě provádějící organizace vysílají humanitární dobrovolníky EU do třetích zemí,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA 1
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví normy týkající se zájemců o dobrovolnickou činnost a humanitárních dobrovolníků EU, pokud jde o tyto záležitosti uvedené v čl. 9 odst. 2 nařízení (EU) č. 375/2014:
a)
kompetenční rámec pro vyhledávání, výběr a přípravu dobrovolníků jako začátečníků či zkušených odborníků;
b)
zajištění rovných příležitostí a zamezení diskriminaci při vyhledávání a výběru;
c)
zajištění dodržování příslušných vnitrostátních právních předpisů a práva Unie a práva přijímající země ze strany vysílajících a přijímajících organizací;
d)
normy upravující partnerství mezi vysílajícími a přijímajícími organizacemi a
e)
zajištění uznávání schopností a dovedností získaných humanitárními dobrovolníky EU v souladu s relevantními stávajícími iniciativami Unie.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí definice uvedené v článku 3 nařízení (EU) č. 375/2014 a definice uvedené v prováděcím nařízení Komise, které má být přijato na základě čl. 9 odst. 3 nařízení (EU) č. 375/2014. Použijí se rovněž tyto definice:
a)
„kompetencemi“ se podle definice uvedené v evropském referenčním rámci pro klíčové schopnosti pro celoživotní učení (5) rozumí kombinace znalostí, dovedností a postojů odpovídajících určitému kontextu, která humanitárním dobrovolníkům EU umožní přispět k poskytování humanitární pomoci založené na potřebách;
b)
„průřezovými kompetencemi“ se rozumí kompetence, které jsou požadovány v mnoha odvětvích dobrovolnické činnosti a zaměstnanosti a které nejsou specifické pro odvětví humanitární pomoci;
c)
„specifickými kompetencemi“ se rozumí kompetence, které jsou požadovány pro iniciativu Humanitární dobrovolníci EU a pro humanitární pomoc v širším slova smyslu;
d)
„technickými kompetencemi“ se rozumí kompetence, které jsou výsledkem odborných znalostí, jež jsou v kontextu humanitární pomoci opodstatněné;
e)
„výsledky učení“ se podle definice uvedené v evropském rámci kvalifikací (6) rozumí vyjádření toho, co dotyčná osoba zná, čemu rozumí a co je schopna vykonávat po ukončení vzdělávacího procesu. Jsou vymezeny na základě znalostí, dovedností a kompetencí.
KAPITOLA 2
KOMPETENČNÍ RÁMEC
Článek 3
Kompetenční rámec
1. Kompetenční rámec používaný pro iniciativu Humanitární dobrovolníci EU má tři dimenze:
a)
průřezové kompetence;
b)
specifické kompetence a
c)
technické kompetence.
2. Kompetenční rámec musí být přizpůsoben:
a)
začátečníkům, zejména čerstvým absolventům, kteří mají méně než pět let odborné praxe a méně než pět let zkušeností v oblasti humanitární činnosti a
b)
zkušeným odborníkům, kteří mají více než pět let odborné praxe v odpovědných funkcích nebo na odborné pozici.
3. Kompetenční rámec podporuje nepřetržitý proces osobního rozvoje, kterým humanitární dobrovolníci EU procházejí během různých fází své účasti na iniciativě, a zároveň slouží jako měřítku jejich posunu. Úroveň znalostí v jednotlivých kompetencích se posuzuje v souladu s přístupem podle evropského rámce kvalifikací a pomocí následujícího odstupňování:
a)
Úroveň 4: výborná znalost;
b)
Úroveň 3: ucelená znalost;
c)
Úroveň 2: znalost s potřebou dalšího rozvoje;
d)
Úroveň 1: nedostatečná znalost.
4. Definice hlavních používaných kompetencí jsou uvedeny v příloze.
Článek 4
Plán učení a rozvoje
1. Plán učení a rozvoje stanoví výsledky učení, které jsou u humanitárních dobrovolníků EU očekávány, a poskytuje informace o kompetencích, vzdělávacích potřebách a výsledcích, které mají humanitární dobrovolníci dosáhnout v jednotlivých fázích účasti na iniciativě Humanitární dobrovolníci EU.
2. Plán učení a rozvoje obsahuje tyto informace:
a)
základní informace o humanitárním dobrovolníkovi EU;
b)
základní informace o působení dobrovolníka a popis úkolů, které má vykonávat;
c)
kompetence stanovené v kompetenčním rámci a hodnocení výkonů dobrovolníka a souvisejících výsledků učení;
d)
případně vzdělávací potřeby a činnosti plánované za účelem dalšího rozvoje;
e)
školení absolvovaná během odborné přípravy nebo působení a
f)
další důležité informace.
3. Používání jednotlivých prvků plánu učení a rozvoje závisí na individuálních potřebách a ambicích humanitárního dobrovolníka EU a je pravidelně aktualizováno, zejména v těchto fázích:
a)
výběr;
b)
odborná příprava, případně včetně stáže;
c)
vyslání a
d)
hodnocení po vyslání.
KAPITOLA 3
UZNÁNÍ SCHOPNOSTÍ A DOVEDNOSTÍ ZÍSKANÝCH HUMANITÁRNÍMI DOBROVOLNÍKY EU
Článek 5
Hodnocení kompetencí a postup jejich dokumentace
1. Hodnocení kompetencí, které humanitární dobrovolníci EU získali účastí na iniciativě Humanitární dobrovolníci EU, a jejich dokumentace napomáhá k:
a)
profesnímu uznání získaných kompetencí, které jsou případně využitelné v souvislosti s profesí a které mohou zlepšit zaměstnatelnost dobrovolníka a
b)
společenskému uznání přínosu dobrovolníka při vyjadřování hodnot Unie a jeho solidarity s lidmi v nouzi a při vyzdvihování vědomí evropského občanství.
2. Rozsah a proces hodnocení a dokumentace se upraví tak, aby se dal použít pro začátečníky i zkušené odborníky a závisí na individuálních potřebách a ambicích humanitárních dobrovolníků EU.
3. Hodnocení a dokumentace získaných zkušeností jsou odrazem dlouhodobého procesu rozvoje, kterým humanitární dobrovolník EU prochází, a tudíž vyjádřením uznání procesu učení a rozvoje v jednotlivých fázích účasti dobrovolníka na iniciativě a podpory tohoto procesu. Hodnocení a dokumentace se provádějí na základě plánu učení a rozvoje uvedeného v článku 4.
4. Vysílající a přijímající organizace dává najevo své odhodlání hodnotit a dokumentovat zkušenosti získané humanitárními dobrovolníky EU s cílem usnadnit profesní a společenské uznání.
5. Komise a členské státy EU poskytnou příslušným vnitrostátním orgánům odpovědným za uznávání neformálního a informálního učení důležité informace o iniciativě Humanitární dobrovolníci EU a o procesu hodnocení a dokumentace, aby případně usnadnily proces formálního uznání získaných zkušeností humanitárních dobrovolníků EU v jejich zemích.
Článek 6
Profesní uznání
1. Na základě své žádosti obdrží humanitární dobrovolník EU osvědčení o účasti na iniciativě. Toto osvědčení vydává Komise a jsou v něm uvedeny alespoň tyto informace:
a)
datum působení;
b)
názvy a podrobnosti o vysílající a přijímající organizaci;
c)
jméno a kontaktní údaje osoby, která dobrovolníka zaškolovala, a jeho přímého nadřízeného;
d)
jména a kontaktní údaje osob ve vysílající a přijímající organizaci, které jsou o dobrovolníkovi ochotny poskytnout reference;
e)
hlavní úkoly a povinnosti humanitárního dobrovolníka EU;
f)
popis hlavních výsledků, kterých humanitární dobrovolník EU během svého působení dosáhl;
g)
popis výsledků učení, kterých humanitární dobrovolník EU dosáhl v jednotlivých fázích své účasti na iniciativě, pomocí odstupňování v souladu s čl. 3 odst. 3 tohoto nařízení.
2. Na žádost humanitárního dobrovolníka EU může být k osvědčení připojena kopie plánu učení a rozvoje.
Článek 7
Společenské uznání
1. Společenské uznání je podporováno prostřednictvím činností uvedených v plánu komunikace podle článku 17 nařízení (EU) č. 375/2014. Humanitární dobrovolník EU má možnost zapojit se do vnějších komunikačních činností s cílem šířit informace o iniciativě a o angažovanosti dobrovolníků.
2. Komise v případě potřeby organizuje mezinárodní akce za účelem osvěty a zviditelnění iniciativy.
3. Vysílající organizace šíří informace o Humanitární dobrovolníci EU a podporují zapojení do sítě dané iniciativy s důrazem na příležitosti, jež síť dobrovolníků nabízí, aby se problematice týkající se humanitární pomoci a aktivní evropského občanské věnovali i po návratu z mise.
4. Vysílající a přijímající organizace informují humanitární dobrovolníky EU o příležitostech nadále se věnovat problematice týkající se humanitární pomoci a aktivního evropského občanství. Zejména humanitární pracovníky EU povzbuzují, aby se účastnili konferencí a workshopů organizovaných na úrovni EU a na vnitrostátní úrovni a sdíleli své zkušenosti se zainteresovanými zúčastněnými stranami.
KAPITOLA 4
NORMY UPRAVUJÍCÍ PARTNERSTVÍ MEZI VYSÍLAJÍCÍMI A PŘIJÍMAJÍCÍMI ORGANIZACEMI
Článek 8
Cíl partnerství a jeho účastníci
1. Partnerství mezi vysílající a přijímající organizací obsahuje ujednání mezi partnery, kteří se ucházejí o projekty zahrnující vysílání humanitárních dobrovolníků EU do třetích zemí, jejich součástí mohou být rovněž činnosti související s budováním kapacit a/nebo technickou pomocí, a kteří tyto projekty spravují.
2. Účastníky partnerství jsou vysílající organizace v souladu s čl. 10 odst. 3 nařízení (EU) č. 375/2014 a přijímající organizace v souladu s čl. 10 odst. 4 nařízení (EU) č. 375/2014.
3. Při vytváření partnerství mohou vysílající a přijímající organizace jako partnery zahrnout jiné organizace, které se zaměřují na oblasti související s cíli nebo věnují projektům zahrnujícím aktivity uvedené v odstavci 1, aby přispěly se svými specifickými odbornými znalostmi.
4. Jsou-li součástí projektů činnosti související s budováním kapacit a/nebo technickou pomocí, lze za způsobilé partnery považovat vysílající a přijímající organizace, které již podstoupily proces akreditace v souladu s prováděcím nařízením Komise, které má být přijato na základě čl. 10 odst. 1 nařízení (EU) č. 375/2014, ale dosud akreditaci neobdržely, pokud uplatňují strategii pro budování kapacit a/nebo technickou pomoc odpovídající potřebám.
5. Pokud projekty slouží jako podpora opatření v reakci na mimořádné situace, mohou partnerství tvořit pouze vysílající organizace.
Článek 9
Zásady partnerství
Při činnostech v rámci iniciativy Humanitární dobrovolníci EU je podporováno nadnárodní partnerství mezi vysílajícími a přijímajícími organizacemi založené na zásadách:
a)
rovnosti;
b)
společných hodnot a společné vize;
c)
transparentnosti;
d)
odpovědnosti a důvěryhodnosti;
e)
vzájemné důvěry a respektu;
f)
komplementarity, využívání rozmanitosti společenství zabývajících se humanitární pomocí a dobrovolnickou činností s důrazem na budování místních kapacit;
g)
flexibility a přizpůsobení a
h)
vzájemnosti při rozdělování prostředků a stanovování cílů.
Článek 10
Dohoda o partnerství a normy
1. Dříve než vysílající a přijímající organizace uzavřou partnerství, vypracují přijímající organizace případně ve spolupráci s vysílajícími organizacemi posouzení potřeb zohledňující posouzení potřeb v oblasti humanitární pomoci, jež vypracovala Komise.
2. V posouzení potřeb musí být uvedeny alespoň tyto body:
a)
posouzení zranitelnosti a rizik země vyslání, včetně posouzení rizik pro ochranu, cestování a zdraví, která se humanitárních dobrovolníků EU mohou týkat;
b)
zvážení stávající kapacity přijímající organizace přijmout humanitárního dobrovolníka EU;
c)
analýza kompetencí a kapacit, které se přijímající organizaci a místnímu společenství v současné době nedostávají, s uvedením potřeb a analýzy, jak lze dané nedostatky nejlépe řešit;
d)
analýza očekávaného přínosu humanitárního dobrovolníka EU, případně předpokládané pomoci přijímající organizaci a místnímu společenství v otázce budování kapacit.
3. Dohodu o partnerství podepisují všichni partneři, aby se zajistilo dodržování těchto minimálních norem partnerství:
a)
Partnerství jsou založena na dohodě o společných hodnotách a společné vizi, zejména v otázkách dobrovolnické činnosti a humanitární pomoci;
b)
Musí být jasně definován přínos jednotlivých partnerů a jejich úkoly;
c)
Všichni partneři souhlasí se společnými cíli partnerství a se způsobem, jakým je partnerství spravováno, zejména pokud jde o:
i)
rozhodovací a pracovní postupy;
ii)
finanční ujednání a správu;
iii)
způsoby komunikace mezi všemi zúčastněnými stranami; četnost schůzek a inspekcí na místě ze strany vysílajících organizací;
iv)
plán práce a činností včetně harmonogramu;
v)
přidělení úkolů v souladu s plánem komunikace iniciativy;
vi)
sledování a hodnocení partnerství;
vii)
vedení účetnictví a dokumentace;
viii)
konečné úpravy a finalizaci posouzení potřeb podle odstavce 1;
ix)
společné definování a hodnocení úkolů přidělených humanitárním dobrovolníkům EU;
x)
úkoly a povinnosti zájemců o dobrovolnickou činnost a humanitárních dobrovolníků EU v různých fázích účasti na iniciativě Humanitární dobrovolníci EU;
xi)
postupy pro řešení stížností (podaných v rámci partnerství nebo zvnějšku v souvislosti s činností partnerství) a řešení sporů mezi partnery;
xii)
politiky a postupy upravující ukončení partnerství ze strany partnera;
xiii)
finanční dopady a
xiv)
smluvní dopady (včetně dopadů týkajících se humanitárního dobrovolníka EU a dotčených společenství).
d)
V případě potřeby bude vypracována strategie pro budování kapacit a/nebo technickou pomoc mezi partnery odpovídající potřebám a na danou strategii bude vyčleněn zvláštní rozpočet.
e)
Partneři se podílejí na vzdělávacích aktivitách a zavazují se provádět akce zaměřené na komunikaci a zviditelnění v souladu s plánem komunikace podle článku 17 nařízení (EU) č. 375/2014.
KAPITOLA 5
ROVNÉ PŘÍLEŽITOSTI A ZAMEZENÍ DISKRIMINACI
Článek 11
Obecná zásada
1. Iniciativa je otevřena všem způsobilým zájemcům, bez ohledu na jejich státní příslušnost, pohlaví, rasu, etnický původ, věk, sociální zázemí, náboženské vyznání nebo víru, rodinný stav nebo sexuální orientaci a jakékoli případné zdravotní postižení.
2. Vysílající a přijímající organizace se zavazují dodržovat zásady rovného zacházení, rovných příležitostí a nediskriminace. Tyto zásady jsou nedílnou součástí procesu vyhledávání, výběru a přijímání a přípravy dobrovolníků a politik a postupů řízení výkonnosti.
Článek 12
Rovné zacházení, rovné příležitosti a nediskriminace
1. Vysílající organizace má zakotvené zásady a uplatňuje politiku zajišťující v praxi na pracovišti zohledňování zásady rovného zacházení, rovných příležitostí a nediskriminace a organizační kultura podporující začlenění.
2. Politika rovného zacházení, rovných příležitostí a nediskriminace uvedená v odstavci 1 musí splňovat přinejmenším tyto podmínky:
a)
být v souladu s příslušnými právními předpisy Unie a vnitrostátními předpisy a snažit se bránit diskriminačnímu jednání a postupům, a to včetně jakýchkoli překážek zaměstnanosti pro všechny skupiny, které jsou uvedeny v daných právních předpisech a/nebo o kterých je známo, že se při hledání zaměstnání mohou potýkat s předsudky, a u kterých tudíž hrozí, že nebudou dostatečně zastoupeny, taková jednání a postupy řešit nebo je odstraňovat;
b)
zahrnovat mimo jiné všechny aspekty dobrovolnické praxe, včetně pravidel chování jednotlivců, zveřejňování volných míst, přijímání a výběru, odborné přípravy a rozvoje, řízení výkonnosti, pracovních podmínek včetně postupů odměňování a propouštění;
c)
jasně definovat úkoly a povinnosti všech zaměstnanců a dobrovolníků, týmů vedoucích a řídících pracovníků, oddělení lidských zdrojů a jakýchkoli jiných zúčastněných stran, které organizace určí;
d)
být pravidelně kontrolována a přezkoumávána s cílem, aby se zajistil její soulad s příslušnými právními předpisy a její správné a účinné provádění.
3. Přijímající organizace poskytne vysílající organizaci písemné srozumění se zásadami a politikou rovného zacházení, rovných příležitostí a nediskriminace a poskytne vysílající organizaci poradenství ohledně jakýchkoli výjimek týkajících se definice úlohy a profilu humanitárního dobrovolníka EU, které jsou nezbytné na základě konkrétních souvislostí její práce.
4. Vysílající organizace je nápomocna přijímající organizaci při uplatňování politiky rovného zacházení, rovných příležitostí a nediskriminace a výjimečně přijímajícím organizacím pomáhá s případnými úpravami těchto zásad podle konkrétních okolností.
5. Je-li to možné, poskytuje vysílající organizace všem zaměstnancům pravidelná odpovídající odborná školení a instruktáž ohledně politiky a jejích zásad, aby všechny zúčastněné strany politiku pochopily, podporovaly a uplatňovaly.
KAPITOLA 6
DODRŽOVÁNÍ VNITROSTÁTNÍCH PRÁVNÍCH PŘEDPISŮ, PRÁVA UNIE A PRÁVNÍCH PŘEDPISŮ PŘIJÍMAJÍCÍ ZEMĚ
Článek 13
Obecná ustanovení
1. Vysílající a přijímající organizace zajistí, aby byly dodržovány příslušné vnitrostátní právní předpisy, právo Unie a právní předpisy přijímající země, včetně:
a)
nařízení (EU) č. 375/2014, včetně obecných zásad uvedených v článku 5;
b)
právních předpisů upravujících právní status humanitárních dobrovolníků EU;
c)
použitelných právních předpisů týkajících se pracovních podmínek, zdraví, ochrany a bezpečnosti dobrovolníků;
d)
právních předpisů o rovném zacházení a nediskriminaci a
e)
právních předpisů o ochraně osobních údajů.
2. Vysílající a přijímající organizace informují humanitární dobrovolníky EU o jejich právech a zákonných povinnostech plynoucích z právních předpisů uvedených v odstavci 1 a o jejich právu na pojistné krytí stanoveném v prováděcím nařízení Komise, které má být přijato na základě čl. 9 odst. 3 nařízení (EU) č. 375/2014.
Článek 14
Právní status humanitárního dobrovolníka EU
1. Vysílající organizace dodržuje právní předpisy upravující právní status humanitárního dobrovolníka EU. Připraví proto smlouvu o vyslání podle čl. 14 odst. 5 nařízení (EU) č. 375/2014, kterou musí podepsat vysílající organizace a humanitární dobrovolník EU. Ve smlouvě musí být uvedeny použitelné právní předpisy a právo příslušné pro smlouvu.
2. Vysílající organizace zajistí, aby přijímající organizace smlouvu dodržovala, a je odpovědná za porušení ustanovení smlouvy o vyslání ze strany přijímající organizace.
Článek 15
Povinnost informovat humanitárního dobrovolníka EU o daňových pravidlech
1. Před vysláním informuje vysílající organizace humanitárního dobrovolníka EU o veškerých daňových pravidlech vztahujících se na příspěvky na pobyt v zemi, v níž má vysílající organizace sídlo, případně v zemi vyslání.
2. Není-li humanitární dobrovolník EU rezidentem v zemi, v níž má vysílající organizace sídlo, informuje vysílající organizace humanitárního dobrovolníka EU, že je povinen seznámit se s daňovými pravidly, která země, v níž pobývá, v dané konkrétní situaci uplatňuje.
Článek 16
Ochrana údajů
1. Při zpracování osobních údajů postupují vysílající a přijímající organizace v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES (7), případně nařízením (ES) Evropského parlamentu a Rady č. 45/2001 (8).
2. Vysílající a přijímající organizace zajistí, aby při zpracování údajů o zájemcích o dobrovolnickou činnost a humanitárních dobrovolnících EU, včetně jejich shromažďování, užívání, zveřejňování, nebo při vymazávání těchto údajů nedocházelo ke zneužití nebo nesprávnému užívání. To se týká všech záležitostí v souvislosti se zájemci o dobrovolnickou činnost a humanitárními dobrovolníky EU, zejména:
a)
přijímání a výběru (včetně formulářů žádostí, zápisů z pohovorů a dotazníků k sebehodnocení) a
b)
přípravy a řízení humanitárních dobrovolníků EU (včetně plánů učení a rozvoje, přezkumů výkonnosti a záznamů o zaškolení, lékařských prohlídek nebo jakýchkoli disciplinárních záležitostí).
3. Vysílající a přijímající organizace zajistí, aby byly zpracovávány pouze relevantní údaje a aby veškeré osobní údaje, jako je jméno, věk, adresa a datum narození, včetně citlivých údajů, informace týkající se přijetí, vlastního zaměstnání a výkonnosti, byly:
a)
shromažďovány zákonným způsobem a způsobem odpovídajícím legitimnímu účelu;
b)
zpracovány korektně a zákonným způsobem;
c)
v případě potřeby opravovány nebo aktualizovány;
d)
přístupné pouze oprávněným zaměstnancům;
e)
dotčenému zájemci o dobrovolnickou činnost nebo humanitárnímu dobrovolníkovi EU na žádost zpřístupněny;
f)
bezpečně uchovávány a
g)
uchovávány po dobu ne delší než je nezbytné.
4. Ke zpracování údajů uvedených v odstavci 3 musí vysílající a přijímající organizace získat výslovný souhlas humanitárního dobrovolníka EU.
5. Vysílající a přijímající organizace informují zájemce o dobrovolnickou činnost nebo humanitárního dobrovolníka EU, že mají právo na ochranu osobních údajů, právo podat stížnost a užívat své vlastní údaje a mít k nim přístup, právo znát totožnost subjektů, které budou mít přístup k jejich osobním údajům, a vědět k jakému typu údajů budou mít jednotlivé subjekty přístup.
Článek 17
Integrita a etický kodex
1. Vysílající a přijímající organizace se dohodne na politice integrity, jejímž cílem je předcházet korupci a úplatkářství, a na etickém kodexu založeném na vhodné politice řízení vysílající organizace, která se vztahuje na humanitární dobrovolníky EU a poskytuje jim pokyny ohledně očekávaného chování, slušnosti a integritě požadované během jejich účasti na iniciativě Humanitární dobrovolníci EU.
2. Etický kodex je pro humanitární dobrovolníky EU závazný a zahrnuje přinejmenším tyto požadavky:
a)
závazek podporovat ztotožnění s iniciativou Humanitární dobrovolníci EU a přispívat k jejím cílům;
b)
respektování druhých, lidské důstojnosti a dodržování zásad nediskriminace;
c)
dodržování zásad humanitární pomoci uvedených v čl. 5 odst. 1 nařízení (EU) č. 375/2014;
d)
závazek k ochraně práv dětí a ohrožených dospělých osob, zejména zavedením zásady nulové tolerance pohlavního zneužívání;
e)
nulová tolerance k užívaní drog nedovolených v zemi vyslání;
f)
dodržování místních zákonů;
g)
integrita, opatření proti podvodům a proti korupci;
h)
zachování vysoké úrovně osobního a profesního chování;
i)
dodržování postupů týkajících se ochrany, zdraví a bezpečnosti;
j)
povinnost oznámit případné porušení etického kodexu a opatření upravující takové oznamování;
k)
pravidla pro jednání s médii a pro správu informací a
l)
pravidla zakazující zneužívání zařízení organizace.
3. V případě jakéhokoli porušení etického kodexu ze strany humanitárního dobrovolníka EU se postupuje podle politiky řízení vysílající organizace.
4. Hrubé porušení etického kodexu má za následek předčasný návrat humanitárního dobrovolníka EU, případně je jeho chování oznámeno příslušným profesním nebo správním organizacím či orgánům.
Článek 18
Opatření na ochranu práv dětí a ohrožených dospělých osob, včetně nulové tolerance pohlavního zneužívání
1. Vysílající a přijímající organizace se zavazují k politice nulové tolerance zneužívání dětí a/nebo ohrožených dospělých osob, včetně pohlavního zneužívání. Musí být schopny hlásit případy zneužívání, neprodleně a řádně je řešit, poskytovat pomoc obětem, předcházet viktimizaci osob, které případ oznámily, a přivést pachatele k odpovědnosti.
2. Během procesu vybírání humanitárních dobrovolníků EU a jejich úvodních školení a odborné přípravy vysílající a přijímající organizace předcházejí zneužívání vytvořením kultury otevřenosti a informovanosti ohledně daného tématu a stanovením jasného řízení a povinností v oblasti dohledu.
3. Vysílající organizace provede všechny ze zákona nařízené kontroly, aby prověřila způsobilost zájemců o dobrovolnickou činnost k práci s těmito cílovými skupinami.
4. Ve snaze zajistit, aby k danému zneužívání nedocházelo, informují vysílající a přijímající organizace zájemce o dobrovolnickou činnost nebo humanitární dobrovolníky EU o rizicích a doporučených preventivních opatřeních.
KAPITOLA 7
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 19
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 24. října 2014.
DELEGIRANA UREDBA KOMISIJE (EU) št. 1398/2014
z dne 24. oktobra 2014
o standardih za kandidate za prostovoljce in prostovoljce EU za humanitarno pomoč
(Besedilo velja za EGP)
EVROPSKA KOMISIJA JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 375/2014 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 3. aprila 2014 o ustanovitvi evropske prostovoljske enote za humanitarno pomoč (pobuda „Prostovoljci EU za humanitarno pomoč“) (1) in zlasti člena 9(2) Uredbe,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
V skladu z Uredbo (EU) št. 375/2014 bi Komisija morala določiti standarde in postopke, ki se nanašajo na potrebne pogoje, podrobna pravila in zahteve, ki jih morajo uporabljati organizacije pošiljateljice in organizacije gostiteljice pri identifikaciji, izboru, pripravi, upravljanju in napotitvi kandidatov za prostovoljce in prostovoljcev EU za humanitarno pomoč na izvajanje nalog v podporo humanitarni pomoči v tretjih državah. Uredba (EU) št. 375/2014 določa, da se ti standardi sprejmejo z delegiranimi akti, postopki pa z izvedbenimi akti.
(2)
Vse zainteresirani strani pobude Prostovoljci EU za humanitarno pomoč, tudi prostovoljce ter organizacije pošiljateljice in organizacije gostiteljice, bi bilo treba spodbujati, da se poistovetijo s pobudo.
(3)
Okvir usposobljenosti, ki se uporablja za pobudo Prostovoljci EU za humanitarno pomoč, mora opredeliti prečne kompetence, potrebne na mnogih področjih prostovoljstva in zaposlovanja, ter določiti posebne kompetence, potrebne za pobudo Prostovoljci EU za humanitarno pomoč in za delo na področju humanitarne pomoči. Prav tako bi moral navajati neizčrpen seznam tehničnih kompetenc. Ta skupni okvir kompetenc bi moral olajšati učinkovit izbor kandidatov za prostovoljce, ki bi temeljil na potrebah, in njihove priprave.
(4)
Za beleženje in ocenjevanje kompetenc, učnih potreb in rezultatov usposabljanja prostovoljcev EU za humanitarno pomoč bi se moral ves čas njihovega sodelovanja v pobudi uporabljati učni in razvojni načrt, ki je preprost za uporabo. Zasnova tega načrta bo temeljila na izkušnjah pobud Youth Pass (2) in Europass (3).
(5)
Sodelovanje v pobudi Prostovoljci EU za humanitarno pomoč lahko izboljša zaposljivost prostovoljcev, saj pridobijo znanja, spretnosti in kompetence. Prav tako priča o njihovi solidarnosti z ljudmi v stiski in njihovi zavezanosti vidno spodbujati evropsko državljansko zavest. S posebnimi določbami bi bilo zato treba čim bolj olajšali potrjevanje neformalnega in priložnostnega učenja prostovoljcev EU za humanitarno pomoč v skladu s Priporočilom Sveta z dne 20. decembra 2012 o potrjevanju neformalnega in priložnostnega učenja (4).
(6)
Standardi, ki urejajo partnerstva med organizacijami pošiljateljicami in organizacijami gostiteljicami, so pomembni za humanitarni sektor in prostovoljske organizacije. Podpirajo cilj sklepanja partnerstev med izvajalskimi organizacijami in odražajo skupno odgovornost teh organizacij za doseganje ciljev pobude Prostovoljci EU za humanitarno pomoč in za prostovoljce EU za humanitarno pomoč kot posameznike. Opredeliti je treba načela, na katerih temelji partnerstvo, sporazum o partnerstvu pa bi moral izpolnjevati minimalne zahteve, da bi se partnerji lahko prijavili in upravljali projekte, ki vključujejo napotitev prostovoljcev EU za humanitarno pomoč v tretje države.
(7)
Načeli enakih možnosti in nediskriminacije sta zapisani v nacionalno zakonodajo ter zakonodajo Unije, organizacije pošiljateljice in organizacije gostiteljice pa bi ju morale vedno spoštovati in spodbujati. Če je potrebno, so glede na okoliščine predvidene izjeme, ki se nanašajo na opredelitev vloge in profila prostovoljcev EU za humanitarno pomoč.
(8)
Skladnost z ustrezno nacionalno zakonodajo in zakonodajo Unije ter zakonodajo države gostiteljice je ključnega pomena. To je odgovornost organizacij pošiljateljic in organizacij gostiteljic, ki so prav tako dolžne obvestiti prostovoljce EU za humanitarno pomoč o njihovih pravicah in pravnih obveznostih, ki izhajajo iz navedene zakonodaje, ter njihovi pravici do zavarovalnega kritja. Jasen pravni status prostovoljcev je predpogoj za njihovo napotitev, zato bi ga bilo treba opredeliti v pogodbi o napotitvi med organizacijo pošiljateljico in prostovoljcem EU za humanitarno pomoč. Posebno pozornost bi bilo treba nameniti tudi varstvu osebnih podatkov, potrebi po poštenem ravnanju v skladu s kodeksom ravnanja ter varstvu otrok in ranljivih odraslih, tudi z vzpostavitvijo načela nične tolerance do spolne zlorabe.
(9)
Da se zagotovi pravočasno izvajanje pobude Prostovoljci EU za humanitarno pomoč, mora ta uredba začeti veljati čim prej, saj vsebuje določbe, na podlagi katerih izvajalske organizacije napotijo prostovoljce EU za humanitarno pomoč na delo v tretje države -
SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:
POGLAVJE 1
SPLOŠNE DOLOČBE
Člen 1
Predmet urejanja
Ta uredba določa standarde za kandidate za prostovoljce in prostovoljce EU za humanitarno pomoč, in sicer v zvezi z naslednjimi področji iz člena 9(2) Uredbe (EU) št. 375/2014:
(a)
okvir kompetenc za identifikacijo, izbor in pripravo prostovoljcev kot poklicnih humanitarnih delavcev, bodisi začetnikov bodisi izkušenih;
(b)
določbe za zagotavljanje enakih možnosti in nediskriminacije v postopku identifikacije in izbora;
(c)
določbe za zagotavljanje, da bodo organizacije pošiljateljice in organizacije gostiteljice spoštovale ustrezno nacionalno pravo, pravo Unije in pravo države gostiteljice;
(d)
standardi, ki urejajo partnerstva med organizacijami pošiljateljicami in organizacijami gostiteljicami, ter
(e)
določbe za priznavanje spretnosti in kompetenc, ki jih prostovoljci EU za humanitarno pomoč pridobijo v skladu z ustreznimi obstoječimi pobudami Unije.
Člen 2
Opredelitev pojmov
V tej uredbi se uporabljajo opredelitve pojmov iz člena 3 Uredbe (EU) št. 375/2014 in opredelitve pojmov iz Izvedbene uredbe Komisije, ki se sprejme v skladu s členom 9(3) Uredbe (EU) št. 375/2014. Uporabljajo se tudi naslednje opredelitve:
(a)
„kompetence“ v skladu z opredelitvijo iz evropskega referenčnega okvira o ključnih kompetencah za vseživljenjsko učenje (5) pomenijo kombinacijo znanja, spretnosti in odnosov, ustrezajočih okoliščinam, ki prostovoljcem EU za humanitarno pomoč omogočajo, da prispevajo k zagotavljanju humanitarne pomoči, ki temelji na potrebah.
(b)
„prečne kompetence“ pomenijo kompetence, ki se zahtevajo v mnogih sektorjih prostovoljstva in zaposlovanja ter niso specifične za humanitarno pomoč;
(c)
„posebne kompetence“ pomenijo kompetence, ki so potrebne za delo v okviru pobude Prostovoljci EU za humanitarno pomoč in na področju humanitarne pomoči nasploh;
(d)
„tehnične kompetence“ pomenijo kompetence, ki izhajajo iz strokovnega znanja s področja humanitarne pomoči;
(e)
„rezultati usposabljanja“ v skladu z opredelitvijo iz evropskega ogrodja kvalifikacij (6) pomenijo ugotovitve o tem, kaj udeleženec ob zaključku učnega procesa zna, razume in je sposoben opraviti. Izraženi so v smislu znanja, spretnosti in kompetenc.
POGLAVJE 2
OKVIR KOMPETENC
Člen 3
Okvir kompetenc
1. Okvir kompetenc za pobudo Prostovoljci EU za humanitarno pomoč ima tri razsežnosti:
(a)
prečne kompetence;
(b)
posebne kompetence in
(c)
tehnične kompetence.
2. Okvir kompetenc je prilagojen:
(a)
mladim strokovnjakom, zlasti diplomantom z manj kot petimi leti delovnih izkušenj in manj kot petimi leti izkušenj na področju humanitarne pomoči in
(b)
izkušenim humanitarnim delavcem z najmanj petimi leti delovnih izkušenj na odgovornih položajih ali strokovnih delovnih mestih.
3. Okvir kompetenc spodbuja stalni osebni razvoj prostovoljcev EU za humanitarno pomoč v različnih fazah njihovega sodelovanja v pobudi, obenem pa ocenjuje njihov napredek. Raven doseganja posamezne kompetence se oceni v skladu s pristopom evropskega ogrodja kvalifikacij in naslednjo lestvico:
(a)
raven 4: odlično znanje;
(b)
raven 3: dobro znanje;
(c)
raven 2: znanje s potencialom za izboljšanje;
(d)
raven 1: slabo znanje.
4. Opredelitve glavnih kompetenc so določene v Prilogi.
Člen 4
Učni in razvojni načrt
1. Učni in razvojni načrt navaja učne izide, ki naj bi jih dosegli prostovoljci EU za humanitarno pomoč, ter zagotavlja informacije o njihovih pričakovanih kompetencah, učnih potrebah in dosežkih v različnih fazah sodelovanja v pobudi Prostovoljci EU za humanitarno pomoč.
2. V učni in razvojni načrt se vključijo naslednje informacije:
(a)
osnovne informacije o prostovoljcu EU za humanitarno pomoč;
(b)
osnovne informacije o napotitvi prostovoljca in opis nalog, ki jih je treba opraviti;
(c)
kompetence, določene v okviru kompetenc, ter ocena uspešnosti in učnih izidov prostovoljca na podlagi teh kompetenc;
(d)
učne potrebe in načrtovane razvojne dejavnosti, kadar je to primerno;
(e)
tečaji, ki se jih je prostovoljec udeležil med usposabljanjem ali napotitvijo, in
(f)
druge ustrezne informacije.
3. Uporaba različnih elementov učnega in razvojnega načrta je odvisna od posameznih potreb in želja prostovoljca EU za humanitarno pomoč ter se redno posodablja, tudi v naslednjih fazah:
(a)
izbira;
(b)
usposabljanje, vključno s pripravništvom, kjer je to ustrezno;
(c)
napotitev in
(d)
poročanje po končani napotitvi, kadar je to ustrezno.
POGLAVJE 3
PRIZNAVANJE SPRETNOSTI IN KOMPETENC, KI JIH PRIDOBIJO PROSTOVOLJCI EU ZA HUMANITARNO POMOČ
Člen 5
Postopek ocenjevanja in beleženja
1. Ocenjevanje in beleženje kompetenc, ki jih prostovoljci EU za humanitarno pomoč pridobijo med sodelovanjem v pobudi Prostovoljci EU za humanitarno pomoč, zajema:
(a)
poklicno priznavanje pridobljenih kompetenc, ki bi bile uporabne v poklicnem okolju in bi izboljšale zaposljivost prostovoljcev in
(b)
socialno priznavanje prispevka prostovoljcev k izražanju solidarnosti Unije z ljudmi, ki potrebujejo pomoč, ter vidnemu spodbujanju evropske državljanske zavesti.
2. Področje uporabe in postopek ocenjevanja in beleženja se prilagodita tako, da sta primerna za mlade ali izkušene strokovnjake ter sta odvisna od potreb in želja posameznih prostovoljcev EU za humanitarno pomoč.
3. Pri ocenjevanju in beleženju učnih izkušenj se upošteva proces stalnega razvoja prostovoljcev EU za humanitarno pomoč ter tako priznavata in podpirata učenje in razvoj v različnih fazah sodelovanja prostovoljca v pobudi. Ocenjevanje in beleženje se opravita na podlagi učnega in razvojnega načrta iz člena 4.
4. Organizacije pošiljateljice in organizacije gostiteljice si stalno prizadevajo za ocenjevanje in beleženje učnih izkušenj prostovoljcev EU za humanitarno pomoč, da se omogoči poklicno in družbeno priznanje.
5. Komisija in države članice EU pristojnim nacionalnim organom, odgovornim za potrjevanje neformalnega in priložnostnega učenja, zagotovijo zadevne informacije o pobudi Prostovoljci EU za humanitarno pomoč ter o postopku ocenjevanja in beleženja, da se olajšajo formalni postopki potrjevanja učnih izkušenj prostovoljcev EU za humanitarno pomoč v njihovih matičnih državah, kadar je to primerno.
Člen 6
Priznanje poklicnih kvalifikacij
1. Prostovoljci EU za humanitarno pomoč na zahtevo prejmejo potrdilo o udeležbi v pobudi. Izda ga Komisija, vsebuje pa vsaj naslednje podatke:
(a)
datum napotitve;
(b)
naziv in podrobne podatke organizacije pošiljateljice in organizacije gostiteljice;
(c)
ime in priimek ter kontaktne podatke prostovoljčevega mentorja ter njegovega nadrejenega;
(d)
imena in priimke ter kontaktne podatke oseb v organizacijah pošiljateljicah in organizacijah gostiteljicah, ki lahko zagotovijo reference o delu prostovoljca;
(e)
glavne naloge in odgovornosti prostovoljca EU za humanitarno pomoč;
(f)
opis glavnih dosežkov prostovoljca EU za humanitarno pomoč v času napotitve;
(g)
opis učnih izidov, ki jih je prostovoljec EU za humanitarno pomoč dosegel v različnih fazah sodelovanja v pobudi in so bili ocenjeni v skladu s členom 3(3) te uredbe.
2. Na zahtevo prostovoljca EU za humanitarno pomoč se potrdilu lahko priloži izvod učnega in razvojnega načrta.
Člen 7
Družbeno priznanje
1. Družbeno priznanje se spodbuja z dejavnostmi iz komunikacijskega načrta iz člena 17 Uredbe (EU) št. 375/2014. Prostovoljcem EU za humanitarno pomoč se zagotovi možnost, da sodelujejo v zunanjih komunikacijskih dejavnostih za promocijo pobude in zavezanosti prostovoljcev.
2. Kadar je to primerno, Komisija organizira dogodke na visoki ravni za osveščanje javnosti in izboljšanje prepoznavnosti pobude.
3. Organizacije pošiljateljice razširjajo informacije o mreži za pobudo Prostovoljci EU za humanitarno pomoč in spodbujajo sodelovanje z njo, in sicer s poudarjanjem možnosti, da prostovoljci tudi po končani napotitvi še naprej sodelujejo pri vprašanjih, povezanih s humanitarno pomočjo in dejavnim evropskim državljanstvom.
4. Organizacije pošiljateljice in organizacije gostiteljice prostovoljce EU za humanitarno pomoč seznanijo z možnostmi za nadaljnje sodelovanje pri vprašanjih, povezanih s humanitarno pomočjo in aktivnim evropskim državljanstvom. Zlasti prostovoljce EU za humanitarno pomoč spodbujajo, da sodelujejo na konferencah in delavnicah, ki so organizirane na ravni EU in na nacionalni ravni, da bi svoje izkušnje izmenjali z zainteresiranimi stranmi.
POGLAVJE 4
STANDARDI, KI UREJAJO PARTNERSTVA MED ORGANIZACIJAMI POŠILJATELJICAMI IN ORGANIZACIJAMI GOSTITELJICAMI
Člen 8
Cilj in člani partnerstva
1. Partnerstvo med organizacijami pošiljateljicami in organizacijami gostiteljicami določi ureditve med partnerji, ki upravljajo in se potegujejo za projekte, ki vključujejo napotitev prostovoljcev EU za humanitarno pomoč v tretje države; te lahko vključujejo tudi dejavnosti v zvezi s krepitvijo zmogljivosti in/ali tehnično pomočjo.
2. Člani partnerstva so organizacije pošiljateljice, ki so organizacije v skladu s členom 10(3) Uredbe (EU) št. 375/2014, in organizacije gostiteljice, ki so organizacije v skladu s členom 10(4) Uredbe (EU) št. 375/2014.
3. Pri oblikovanju partnerstva lahko organizacije pošiljateljice in organizacije gostiteljice kot partnerje vključijo druge organizacije, specializirane na področjih, ki so pomembna za cilje ali ukrepe projektov iz odstavka 1, da prispevajo svoje posebno strokovno znanje.
4. Če projekti vključujejo dejavnosti v zvezi s krepitvijo zmogljivosti in/ali tehnično pomočjo, se organizacije pošiljateljice in organizacije gostiteljice, ki so že prestale postopek certificiranja v skladu z Izvedbeno uredbo Komisije (EU), ki se sprejme v skladu s členom 10(1) Uredbe (EU) št. 375/2014, vendar jim certifikat ni bil podeljen, prav tako štejejo za upravičene partnerje pod pogojem, da imajo vzpostavljeno strategijo za krepitev zmogljivosti in/ali tehnično pomoč, ki temelji na potrebah.
5. Če projekti podpirajo operacije odzivanja v izrednih razmerah, lahko partnerstvo sklenejo tudi samo organizacije pošiljateljice.
Člen 9
Načela partnerstva
Dejavnosti prostovoljcev EU za humanitarno pomoč spodbujajo nadnacionalna partnerstva med organizacijami pošiljateljicami in organizacijami gostiteljicami, ki temeljijo na naslednjih načelih:
(a)
enakost;
(b)
skupne vrednote in skupna vizija;
(c)
preglednost;
(d)
odgovornost in zanesljivost;
(e)
medsebojno zaupanje in spoštovanje;
(f)
dopolnjevanje, ki temelji na raznolikosti skupnosti humanitarnega in prostovoljnega dela z močnim poudarkom na krepitvi lokalnih zmogljivosti;
(g)
prožnost in prilagodljivost ter
(h)
vzajemnost pri dodeljevanju sredstev in določanju ciljev.
Člen 10
Sporazum in standardi o partnerstvu
1. Preden organizacije pošiljateljice in organizacije gostiteljice sklenejo partnerstvo, organizacije gostiteljice izvedejo oceno potreb, po potrebi v sodelovanju z organizacijami pošiljateljicami, ob upoštevanju ocene potreb po humanitarni pomoči, ki jo je izvedla Komisija.
2. Ocena potreb vsebuje najmanj:
(a)
oceno ranljivosti in tveganja države namestitve, vključno z oceno tveganj za varnost, potovanje in zdravje, ki so relevantna za prostovoljce EU za humanitarno pomoč;
(b)
upoštevanje trenutnih zmogljivosti organizacije gostiteljice, da sprejme prostovoljce EU za humanitarno pomoč;
(c)
analizo kompetenc in zmogljivosti, ki trenutno primanjkujejo organizaciji gostiteljici in lokalni skupnosti, v kateri se opredelijo potrebe ter preuči, kako se te lahko najbolje izpolnijo;
(d)
analizo pričakovane dodane vrednosti prostovoljca EU za humanitarno pomoč in, kadar je to ustrezno, predvidene podpore za krepitev zmogljivosti na ravni organizacije gostiteljice in lokalne skupnosti.
3. Sporazum o partnerstvu podpišejo vsi partnerji, da se zagotovi spoštovanje naslednjih minimalnih standardov o partnerstvu:
(a)
partnerstva temeljijo na dogovoru o skupnih vrednotah in skupni viziji, zlasti kar zadeva prostovoljstvo in humanitarno pomoč;
(b)
dodana vrednost vsakega od partnerjev in njihove vloge so jasno opredeljene;
(c)
vsi partnerji se strinjajo o skupnih ciljih partnerstva in načinu, kako se partnerstvo upravlja, zlasti o:
(i)
postopkih sprejemanja odločitev in delovnih metodah;
(ii)
finančni ureditvi in upravljanju;
(iii)
komunikacijskih poteh med vsemi deležniki; pogostosti sestankov in obiskov, ki jih organizacije pošiljateljic opravijo na terenu;
(iv)
delovnih načrtih in dejavnostih, vključno s časovnico;
(v)
razdelitvi nalog v skladu s komunikacijskim načrtom pobude;
(vi)
spremljanju in vrednotenju partnerstva;
(vii)
knjigovodstvu in dokumentaciji;
(viii)
izboljšanju in dokončanju ocene potreb iz odstavka 1;
(ix)
skupnem oblikovanju in vrednotenju nalog prostovoljcev EU za humanitarno pomoč;
(x)
vlogah in odgovornostih kandidatov za prostovoljce in prostovoljcev EU za humanitarno pomoč v različnih fazah njihovega sodelovanja v pobudi Prostovoljci EU za humanitarno pomoč;
(xi)
postopki za obravnavanje pritožb (tako pritožb znotraj partnerstva kot pritožb tretjih oseb v zvezi z delom partnerstva) in reševanje sporov med partnerji;
(xii)
politike in postopki za izstop partnerja;
(xiii)
finančne posledice in
(xiv)
pogodbene posledice (tudi za prostovoljce EU za humanitarno pomoč in zadevne skupnosti).
(d)
Če je primerno, partnerji na podlagi potreb oblikujejo strategijo za krepitev zmogljivosti in/ali tehnično pomoč ter ji dodelijo posebna sredstva.
(e)
Partnerji prispevajo k učnim dejavnostim in se zavežejo k izvajanju ukrepov v zvezi s komunikacijo in prepoznavnostjo v skladu s komunikacijskim načrtom iz člena 17 Uredbe (EU) št. 375/2014.
POGLAVJE 5
ENAKE MOŽNOSTI IN NEDISKRIMINACIJA
Člen 11
Splošno načelo
1. Pobuda Prostovoljci EU za humanitarno pomoč je odprta za vse primerne kandidate, ne glede na njihovo državljanstvo, spol, raso, narodnost, starost, socialno poreklo, vero ali prepričanje, zakonski stan, spolno usmerjenost ali invalidnost.
2. Organizacije pošiljateljice in organizacije gostiteljice se zavežejo k spoštovanju načel enake obravnave, enakih možnosti in nediskriminacije. Ta načela se v celoti vključijo v postopek za identifikacijo, izbor, zaposlitev in pripravo prostovoljcev ter v politike in postopke upravljanja uspešnosti.
Člen 12
Enaka obravnava, enake možnosti in nediskriminacija
1. Organizacija pošiljateljica sprejme načelno izjavo in politiko za zagotovitev, da se na delovnem mestu spoštujejo načela enake obravnave, enakih možnosti in nediskriminacije ter spodbuja vključujoča organizacijska kultura.
2. Politika enake obravnave, enakih možnosti in nediskriminacije iz odstavka 1 izpolnjuje najmanj naslednje zahteve:
(a)
je skladna z ustrezno zakonodajo Unije in nacionalno zakonodajo ter si prizadeva preprečevati ali odpraviti diskriminatorne politike in prakse, vključno z morebitnimi ovirami pri zaposlovanju za vse skupine, opredeljene v navedeni zakonodaji in/ali za katere je znano, da se soočajo s predsodki pri iskanju zaposlitve, zaradi česar jim grozi premajhna zastopanost;
(b)
med drugim zajema vse vidike prostovoljčevih izkušenj, vključno s posameznimi standardi ravnanja, oglaševanjem napotitve, izbiranjem in zaposlovanjem, usposabljanjem in razvojem, upravljanjem uspešnosti, delovnimi pogoji, vključno s plačilom in postopki odpovedi;
(c)
jasno opredeliti vloge in odgovornosti za vse osebje in prostovoljce, višje vodstvo in vodstvene ekipe, kadrovske oddelke in katere koli druge zainteresirane strani, ki jih opredeli organizacija;
(d)
biti redno spremljana in pregledovana, da se zagotovi, da je še vedno v skladu z ustrezno zakonodajo in da se pravilno in učinkovito izvaja.
3. Organizacija gostiteljica organizaciji pošiljateljici pisno potrdi načela in politike enake obravnave, enakih možnosti in nediskriminacije ter organizacijo pošiljateljico obvesti o kakršnih koli izjemah pri opredelitvi vloge in profila prostovoljcev EU za humanitarno pomoč, ki so potrebne zaradi posebnosti njihovega dela.
4. Organizacija pošiljateljica organizacijo gostiteljico podpira pri izvajanju politike enake obravnave, enakih možnosti in nediskriminacije ter jo izjemoma podpre pri prilagoditvah teh načel, če okoliščine tako zahtevajo.
5. Kadar je mogoče, organizacija pošiljateljica za vse osebje redno zagotavlja ustrezno usposabljanje in ga seznanja o politiki in njenih načelih, da se zagotovi, da vse zainteresirane strani politiko razumejo, podpirajo in izvajajo.
POGLAVJE 6
SKLADNOST Z NACIONALNIM PRAVOM, PRAVOM UNIJE IN PRAVOM DRŽAVE GOSTITELJICE
Člen 13
Splošne določbe
1. Organizacije pošiljateljice in organizacije gostiteljice zagotovijo skladnost z ustreznim nacionalnim pravom, pravom Unije in pravom države gostiteljice, vključno z:
(a)
Uredbo (EU) št. 375/2014, vključno s spoštovanjem splošnih načel, navedenih v členu 5;
(b)
zakonodajo, ki se uporablja za pravni status prostovoljcev EU za humanitarno pomoč;
(c)
veljavno zakonodajo, ki ureja delovne pogoje, zdravstveno varstvo, in varnost prostovoljcev;
(d)
zakonodajo o enaki obravnavi in nediskriminaciji ter
(e)
zakonodajo o varstvu osebnih podatkov.
2. Organizacije pošiljateljice in organizacije gostiteljice prostovoljce EU za humanitarno pomoč obvestijo o njihovih pravicah in pravnih obveznostih, ki izhajajo iz zakonodaje iz odstavka 1, in njihovih pravicah do zavarovalnega kritja iz Izvedbene uredbe Komisije (EU), ki se sprejme v skladu s členom 9(3) Uredbe (EU) št. 375/2014.
Člen 14
Pravni status prostovoljca EU za humanitarno pomoč
1. Organizacija pošiljateljica spoštuje zakonodajo, ki se uporablja za pravni status prostovoljca EU za humanitarno pomoč. Zato pripravi pogodbo o napotitvi, kakor je navedeno v členu 14(5) Uredbe (EU) št. 375/2014, ki jo podpišeta organizacija pošiljateljica in prostovoljec EU za humanitarno pomoč. V pogodbi se navede zakonodaja, ki se uporablja, in pristojno sodišče.
2. Organizacija pošiljateljica zagotovi, da organizacija gostiteljica pogodbo spoštuje, in je odgovorna, če organizacija gostiteljica krši določbe o napotitvi.
Člen 15
Dolžnost obveščanja prostovoljca EU za humanitarno pomoč o davčnih predpisih
1. Pred napotitvijo organizacija pošiljateljica prostovoljca EU za humanitarno pomoč obvesti o kakršnih koli davčnih predpisih, ki se uporabljajo za dnevnice v državi, v kateri ima organizacija pošiljateljica svoj sedež, in, kadar je to primerno, v državi napotitve.
2. Če prostovoljec EU za humanitarno pomoč ni rezident države, v kateri ima organizacija pošiljateljica svoj sedež, organizacija pošiljateljica prostovoljca EU za humanitarno pomoč obvesti o njegovi obveznosti, da se seznani z davčnimi predpisi, ki v državi njegovega stalnega prebivališča veljajo za njegov poseben primer.
Člen 16
Varstvo podatkov
1. Organizacija pošiljateljica in organizacija gostiteljica osebne podatke obdelujeta v skladu z Direktivo 95/46/ES Evropskega parlamenta in Sveta (7) in Uredbo (ES) št. 45/2001 Evropskega parlamenta in Sveta (8), kjer je to primerno.
2. Organizacije pošiljateljice in organizacije gostiteljice zagotovijo, da se med obdelavo prepreči kakšna koli zloraba in nepravilna raba osebnih podatkov, vključno z zbiranjem, uporabo, razkritjem in izbrisom vseh osebnih podatkov kandidatov za prostovoljce in prostovoljcev EU za humanitarno pomoč. To se nanaša na vse ukrepe glede kandidatov za prostovoljce in prostovoljcev EU za humanitarno pomoč, zlasti na:
(a)
zaposlitev in izbor (vključno s prijavnimi obrazci, zapiski z razgovorov in vprašalniki za samoocenjevanje) ter
(b)
pripravo in upravljanje prostovoljcev EU za humanitarno pomoč (vključno z učnimi in razvojnimi načrti, pregledi uspešnosti in evidencami mentorstva, zdravniškimi pregledi ali disciplinskimi zadevami).
3. Organizacije pošiljateljice in organizacije gostiteljice zagotovijo, da se obdelujejo samo relevantni podatki ter da se osebni podatki, kot so ime in priimek, starost, naslov in datum rojstva, vključno z občutljivimi podatki, podatki v zvezi z izborom, zaposlovanjem in uspešnostjo:
(a)
pridobijo zakonito in ustrezno v zakonit namen;
(b)
obdelajo pošteno in zakonito;
(c)
po potrebi popravijo ali posodobijo;
(d)
so dostopni samo pooblaščenemu osebju;
(e)
so kandidatom za prostovoljce in prostovoljcem EU za humanitarno pomoč dostopni na zahtevo;
(f)
varno hranijo in
(g)
hranijo le toliko časa, kolikor je potrebno.
4. Pri obdelavi podatkov iz odstavka 3 organizacije pošiljateljice in organizacije gostiteljice pridobijo izrecno soglasje prostovoljcev EU za humanitarno pomoč.
5. Organizacije pošiljateljice in organizacije gostiteljice kandidata za prostovoljca ali prostovoljca EU za humanitarno pomoč obvestijo o njegovi pravici do varstva osebnih podatkov, pravici do pritožbe in uporabe svojih podatkov ter dostopa do njih in njegovi pravici, da se seznani s tem, kateri subjekti bodo imeli dostop do njihovih osebnih podatkov in do katerih podatkov bo imel vsak od teh subjektov dostop.
Člen 17
Neoporečnost in kodeks ravnanja
1. Organizacije pošiljateljice in organizacije gostiteljice se dogovorijo o politiki neoporečnosti za preprečevanje korupcije in podkupovanja ter o kodeksu ravnanja na podlagi politike upravljanja organizacije pošiljateljice, ki je primeren in se uporablja za prostovoljce EU za humanitarno pomoč ter zajema smernice glede pričakovanega vedenja, spodobnosti in neoporečnosti, ki se zahtevajo med njihovim celotnim sodelovanjem v pobudi Prostovoljci EU za humanitarno pomoč.
2. Kodeks ravnanja je za prostovoljce EU za humanitarno pomoč zavezujoč in vključuje vsaj naslednje zahteve:
(a)
zavezanost poistovetenju s pobudo Prostovoljci EU za humanitarno pomoč in prispevek k njenim ciljem;
(b)
spoštovanje drugih ljudi in njihovega dostojanstva ter spoštovanje načela nediskriminacije;
(c)
spoštovanje načel humanitarne pomoči iz člena 5(1) Uredbe (EU) št. 375/2014;
(d)
zavezanost varovanju otrok in zaščiti ranljivih odraslih, vključno z ničelno toleranco do spolne zlorabe;
(e)
ničelno toleranco do nezakonite uporabe drog v državi napotitve;
(f)
spoštovanje lokalne zakonodaje;
(g)
neoporečnost, prepoved goljufij in korupcije;
(h)
ohranjanje visokih standardov osebnega in poklicnega ravnanja;
(i)
upoštevanje varnostnih in zdravstvenih postopkov ter postopkov zaščite;
(j)
dolžnost poročanja o kršitvah in določbe glede razkrivanja nepravilnosti;
(k)
pravila za stike z mediji in upravljanje informacij ter
(l)
pravila, ki prepovedujejo zlorabo opreme organizacije.
3. Vsaka kršitev kodeksa ravnanja s strani prostovoljca EU za humanitarno pomoč se obravnava v skladu s politiko upravljanja organizacije pošiljateljice.
4. Če se kršitev šteje za hudo kršitev, ta privede do predčasne vrnitve prostovoljca EU za humanitarno pomoč, o njegovem ravnanju pa se po potrebi obvestijo ustrezne strokovne ali pravne organizacije ali organi.
Člen 18
Varstvo otrok in ranljivih odraslih, vključno z ničelno toleranco do spolne zlorabe
1. Organizacije pošiljateljice in gostiteljice se zavežejo, da bodo spoštovale politiko ničelne tolerance do zlorabe otrok in/ali ranljivih odraslih, vključno s spolnimi zlorabami. Sposobne morajo biti prijaviti zlorabe, nemudoma in ustrezno obravnavati incidente, podpreti žrtve, preprečiti viktimizacijo prijaviteljev nepravilnosti ter storilce poklicati na odgovornost.
2. Organizacije pošiljateljice in organizacije gostiteljice preprečujejo zlorabe s postopkom, ki se uporablja za izbor prostovoljcev EU za humanitarno pomoč ter njihovo uvajanje in usposabljanje, z vzpostavitvijo kulture odprtosti in ozaveščanjem o tem vprašanju ter jasno opredelitvijo odgovornosti za upravljanje in nadzor.
3. Organizacija pošiljateljica izvede vse zakonsko predpisane obvezne preglede za potrditev kandidatov za prostovoljce za delo s temi ciljnimi skupinami.
4. Organizacije pošiljateljice in organizacije gostiteljice obvestijo kandidate za prostovoljce in prostovoljce EU za humanitarno pomoč o tveganjih in priporočenih preventivnih ukrepih za zagotovitev, da ne bi prišlo do zlorab.
POGLAVJE 7
KONČNE DOLOČBE
Člen 19
Začetek veljavnosti
Ta uredba začne veljati tretji dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.
V Bruslju, 24. oktobra 2014