NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 836/2012
ze dne 18. září 2012,
kterým se mění příloha XVII nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek (REACH), pokud jde o olovo
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek, o zřízení Evropské agentury pro chemické látky, o změně směrnice 1999/45/ES a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 793/93, nařízení Komise (ES) č. 1488/94, směrnice Rady 76/769/EHS a směrnic Komise 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (1), a zejména na čl. 68 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení (ES) č. 1907/2006 stanoví, že má-li členský stát za to, že výroba, uvedení na trh nebo použití látky samotné nebo obsažené ve směsi nebo v předmětu představuje riziko pro lidské zdraví nebo životní prostředí, které není náležitě kontrolováno a jímž je nutné se zabývat, připraví dokumentaci poté, co svůj záměr oznámil Evropské agentuře pro chemické látky (dále jen „agentura“).
(2)
Dne 15. dubna 2010 předložila Francie agentuře dokumentaci podle čl. 69 odst. 4 nařízení (ES) č. 1907/2006 s cílem zahájit řízení o omezení v souladu s články 69 až 73 uvedeného nařízení. V uvedené dokumentaci bylo prokázáno, že děti, a to zejména mladší 36 měsíců, mohou být díky sklonu k častému vkládání předmětů do úst opakovaně vystaveny olovu, jež se uvolňuje ze šperků. Tato opakovaná expozice olovu může mít vážné a nevratné účinky na nervovou soustavou podmíněné chování a na vývoj nervové soustavy, vůči kterým jsou děti obzvláště citlivé, neboť jejich centrální nervová soustava se ještě vyvíjí. Uvedená dokumentace uvádí, že ve snaze co nejvíce zabránit expozici olovu a jeho sloučeninám ve špercích je kromě již zavedených opatření nezbytné přijmout opatření na úrovni Unie. V dokumentaci se proto navrhuje, aby bylo uvádění na trh a používání olova a jeho sloučenin ve špercích zakázáno, pokud je míra migrace olova vyšší než 0,09 μg/cm2/h.
(3)
Výbor pro posuzování rizik (dále jen „RAC“) dospěl ve svém stanovisku ze dne 10. března 2011 k závěru, že nejvhodnějším opatřením na úrovni Unie k řešení zjištěných rizik, pokud jde o účinnost snižování rizik, je zakázat uvádění na trh a používání olova a jeho sloučenin v kovových a nekovových částech šperků, jestliže je koncentrace olova rovna nebo vyšší než 0,05 % hmotnostních v každé jednotlivé části, nelze-li prokázat, že míra uvolněného olova nepřekročí limit 0,05 μg/cm2/h (0,05 μg/g/h).
(4)
Výbor pro socioekonomickou analýzu (dále jen „SEAC“) ve svém stanovisku ze dne 15. září 2011 zvažoval zákaz uvádění na trh a používání olova a jeho sloučenin ve špercích, jestliže je koncentrace olova rovna nebo vyšší než 0,05 % hmotnostních v každé jednotlivé části. Dané opatření považoval za nejvhodnější opatření na úrovni Unie k řešení zjištěných rizik, pokud jde o přiměřenost jeho socioekonomických přínosů a nákladů. Vzhledem k tomu, že v současné době není k dispozici zkušební metoda pro migraci, která by napodobovala podmínky při vložení do úst, dospěl SEAC k závěru, že omezení by mělo být založeno na obsahu olova v každé jednotlivé části šperků a nikoli na míře migrace olova uvolněného z těchto předmětů. SEAC rovněž doporučil, aby byly povoleny výjimky pro křišťálové sklo, sklotvorné smalty, vnitřní součásti hodinek a nesyntetické nebo rekonstituované drahokamy a polodrahokamy.
(5)
Dne 23. září 2011 předala agentura stanoviska RAC a SEAC Komisi.
(6)
Vzhledem k tomu, že chybějí informace o uvolňování olova při vložení do úst a že nejsou k dispozici vhodné alternativy pro všechna užití v křišťálovém skle a sklotvorných smaltech, jsou tyto materiály z tohoto opatření vyjmuty. SEAC kromě toho doporučil, aby byla výjimka stanovena pouze pro kategorie 1 a 2 křišťálového skla („vysoce olovnaté křišťálové sklo“ a „olovnaté křišťálové sklo“) vymezené v příloze I směrnice Rady 69/493/EHS ze dne 15. prosince 1969 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se křišťálového skla (2). Kategorie 3 a 4 křišťálového skla („křišťálové sklo“ a „křišťálové sklo krystalin“) vymezené v uvedené směrnici by však měly z omezerní být rovněž vyjmuty, aby byl zajištěn soulad s výjimkou stanovenou v příloze směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/95/ES ze dne27. ledna 2003 o omezení používání některých nebezpečných látek v elektrických a elektronických zařízeních (3), ve znění rozhodnutí Komise 2010/571/EU (4), a protože mají v porovnání s kategoriemi 1 a 2 nižší obsah olova.
(7)
Ze stejných důvodů, jaké platí pro křišťálové sklo a sklotvorné smalty, by měly být vyloučeny nesyntetické nebo rekonstituované drahokamy a polodrahokamy, ve kterých je olovo přirozeně se vyskytující složkou.
(8)
Vnitřní součásti hodinek, se kterými spotřebitel nepřichází do styku, by z omezení měly být vyloučeny, neboť expozice olovu z těchto součástí je vyloučena.
(9)
Omezené uvádění na trh v případě starožitných šperků by mělo značné socioekonomické dopady, protože tyto předměty by ztratily v Unii svou tržní hodnotu, a vymáhání tohoto zákazu by bylo obtížné. Proto by z omezení měly být vyjmuty šperky, které byly na trh poprvé uvedeny do dvanácti měsíců od data platnosti omezení, jakož i dovezené starožitné šperky.
(10)
Komise by měla přezkoumat výjimky poskytované v případě křišťálového skla a sklotvorných smaltů a drahokamů a polodrahokamů s ohledem na nové vědecké informace, včetně migrace olova v případě těchto užití, pro která byla stanovena výjimka, dostupnost vhodných alternativ a rozvoj zkušebních metod pro migraci.
(11)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 133 nařízení (ES) č. 1907/2006,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha XVII nařízení (ES) č. 1907/2006 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 18. září 2012.
UREDBA KOMISIJE (EU) št. 836/2012
z dne 18. septembra 2012
o spremembi Priloge XVII k Uredbi (ES) št. 1907/2006 Evropskega parlamenta in Sveta o registraciji, evalvaciji, avtorizaciji in omejevanju kemikalij (REACH) glede svinca
(Besedilo velja za EGP)
EVROPSKA KOMISIJA JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
ob upoštevanju Uredbe (ES) št. 1907/2006 Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2006 o registraciji, evalvaciji, avtorizaciji in omejevanju kemikalij (REACH), o ustanovitvi Evropske agencije za kemikalije ter spremembi Direktive 1999/45/ES ter razveljavitvi Uredbe Sveta (EGS) št. 793/93 in Uredbe Komisije (ES) št. 1488/94 ter Direktive Sveta 76/769/EGS in direktiv Komisije 91/155/EGS, 93/67/EGS, 93/105/ES in 2000/21/ES (1) ter zlasti člena 68(1) Uredbe,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Če država članica v skladu z Uredbo (ES) št. 1907/2006 meni, da proizvodnja, dajanje v promet ali uporaba snovi kot take, v zmesi ali izdelku pomeni tveganje za zdravje ljudi ali okolje, ki ni ustrezno nadzorovano in bi ga bilo treba obravnavati, pripravi dokumentacijo, potem ko je o tej nameri uradno obvestila Evropsko agencijo za kemikalije (v nadaljnjem besedilu: Agencija).
(2)
Francija je 15. aprila 2010 Agenciji predložila dokumentacijo v skladu s členom 69(4) Uredbe (ES) št. 1907/2006, da bi sprožila postopek za določitev omejitev v skladu s členi 69 do 73 navedene uredbe. V navedeni dokumentaciji je bilo dokazano, da so lahko otroci, zlasti v starosti do 36 mesecev, zaradi dajanja predmetov v usta vedno znova izpostavljeni svincu, ki se sprošča iz nakita. Pri takšni ponavljajoči se izpostavljenosti svincu lahko pride do resnih in trajnih nevrovedenjskih in nevrorazvojnih učinkov, ki pri otrocih pomenijo toliko večje tveganje, saj se njihov centralni živčni sistem še razvija. V skladu z dokumentacijo so potrebni ukrepi na ravni celotne Unije, ki niso omejeni na obstoječe ukrepe, da bi se čim bolj preprečila izpostavljenost svincu in njegovim spojinam v nakitu. V dokumentaciji je tako predlagana prepoved dajanja v promet ter uporabe svinca in njegovih spojin v nakitu, če migracija svinca presega 0,09 μg/cm2/h.
(3)
Odbor za oceno tveganja (v nadaljnjem besedilu: RAC) je v svojem mnenju z dne 10. marca 2011 navedel, da je najprimernejši ukrep na ravni celotne Unije za obravnavo ugotovljenih tveganj v smislu učinkovitega zmanjševanja tveganj prepoved dajanja v promet ter uporabe svinca in njegovih spojin v kovinskih in nekovinskih delih nakita, če je koncentracija svinca v posameznem delu 0,05 mas. % ali več in če ni mogoče dokazati, da sproščanje svinca iz nakita ne presega mejne vrednosti 0,05 μg/cm2/h (0,05 μg/g/h).
(4)
Odbor za socialno-ekonomsko analizo (v nadaljnjem besedilu: SEAC) je v svojem mnenju z dne 15. septembra 2011 preučil prepoved dajanja v promet ter uporabe svinca in njegovih spojin v nakitu, če je koncentracija svinca v katerem koli delu 0,05 mas. % ali več. Menil je, da je to najprimernejši ukrep na ravni celotne Unije za obravnavo ugotovljenih tveganj v smislu sorazmernosti socio-ekonomskih koristi in socio-ekonomskih stroškov. Ker ustrezna preskusna metoda za migracijo svinca, ki bi posnemala dajanje izdelkov v usta, trenutno ni na voljo, je SEAC menil, da mora omejitev temeljiti na vsebnosti svinca v katerem koli delu nakita in ne na stopnji migracije svinca, ki se sprošča iz takih izdelkov. Poleg tega je SEAC priporočil, da se določijo izjeme za kristalno steklo, emajl, notranje sestavne dele zapestnih in žepnih ur ter nesintetične ali rekonstruirane drage in poldrage kamne.
(5)
Agencija je 23. septembra 2011 Komisiji predložila mnenji RAC in SEAC.
(6)
Glede na pomanjkanje informacij o sproščanju svinca pri dajanju predmetov v usta in ker ustrezni nadomestni materiali za vse uporabe v kristalnem steklu in emajlu niso na voljo, se slednja izvzameta iz sedanjega ukrepa. Poleg tega je SEAC priporočil izjemo samo za kristalno steklo kategorij 1 in 2 (tj. „kristala z visoko vsebnostjo svinca“ in „svinčevega kristala“), kakor sta opredeljeni v Prilogi I k Direktivi Sveta 69/493/EGS z dne 15. decembra 1969 o približevanju zakonodaje držav članic o kristalnem steklu (2). Vendar bi bilo treba zaradi zagotovljanja skladnosti z izjemo iz Priloge k Direktivi 2002/95/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. januarja 2003 o omejevanju uporabe nekaterih nevarnih snovi v električni in elektronski opremi (3), kakor je bila spremenjena s Sklepom Komisije 2010/571/EU (4), ter ker vsebujeta manj svinca v primerjavi s kategorijama 1 in 2, iz omejitve izvzeti tudi kristalno steklo kategorij 3 in 4 („kristalno steklo, kristalin“), kakor je opredeljeno v navedeni direktivi.
(7)
Iz enakih razlogov, ki veljajo za kristalno steklo in emajl, bi bilo treba iz omejitve izvzeti nesintetične ali rekonstruirane drage in poldrage kamne, v katerih je svinec naravni sestavni del.
(8)
Iz omejitve bi bilo treba izvzeti notranje sestavne dele zapestnih in žepnih ur, ki so potrošnikom nedostopni, saj se izpostavljenost svincu prek navedenih sestavnih delov lahko izključi.
(9)
Omejitev dajanja v promet rabljenega nakita in nakita starejšega datuma bi imela znaten socio-ekonomski učinek, saj bi taki izdelki izgubili tržno vrednost v Uniji in bi pomenili težave za izvrševanje ukrepa. Zato bi bilo treba nakit, prvič dan v promet najpozneje v 12 mesecih po začetku veljavnosti omejitve, in uvožen nakit starejšega datuma izvzeti iz omejitve.
(10)
Komisija bi morala glede na razpoložljiva znanstvena spoznanja, vključno s tistimi o migraciji svinca iz navedenih izvzetih uporab, razpoložljivosti ustreznih nadomestnih materialov in razvoju preskusnih metod migracije, opraviti pregled izjeme za kristal, emajl ter drage in poldrage kamne.
(11)
Ukrepi, predvideni s to uredbo, so v skladu z mnenjem odbora, ustanovljenega v skladu s členom 133 Uredbe (ES) št. 1907/2006 -
SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:
Člen 1
Priloga XVII k Uredbi (ES) št. 1907/2006 se spremeni v skladu s Prilogo k tej uredbi.
Člen 2
Ta uredba začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.
V Bruslju, 18. septembra 2012