ROZHODNUTÍ RADY
ze dne 10. prosince 2010
o státní podpoře k usnadnění uzavírání nekonkurenceschopných uhelných dolů
(2010/787/EU)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 107 odst. 3 písm. e) této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (1),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Platnost nařízení Rady (ES) č. 1407/2002 ze dne 23. července 2002 o státní podpoře uhelnému průmyslu (2) končí dne 31. prosince 2010.
(2)
Malý podíl subvencovaného uhlí na celkové skladbě zdrojů energie již neodůvodňuje zachování těchto subvencí k zabezpečení zásobování energií na úrovni Unie.
(3)
Politiky Unie zaměřené na podporu obnovitelných zdrojů energie a udržitelného a bezpečného nízkouhlíkové hospodářství neodůvodňují časově neomezenou podporu pro nekonkurenceschopné uhelné doly. Kategorie podpory povolené podle nařízení (ES) č. 1407/2002 by proto neměly být stanoveny na neomezeně dlouhou dobu.
(4)
V případě neexistence odvětvových pravidel pro státní podporu se však na odvětví těžby uhlí použijí pouze obecná pravidla pro státní podporu. Za těchto podmínek může nastat situace, kdy nekonkurenceschopné uhelné doly využívající v současnosti podporu podle nařízení (ES) č. 1407/2002 již nemusí být způsobilé pro tuto podporu a mohou být nuceny ukončit svou činnost.
(5)
Aniž jsou dotčena obecná pravidla pro státní podporu, měly by mít členské státy možnost přijmout opatření ke zmírnění sociálních a regionálních důsledků uzavření těchto dolů, jako například postupné a řádné ukončení činností v rámci plánu na definitivní uzavření nebo financování mimořádných nákladů, zejména závazků vzniklých v minulosti.
(6)
Toto rozhodnutí znamená pro odvětví těžby uhlí přechod z odvětvových pravidel na obecná pravidla pro státní podporu vztahující se na všechna odvětví.
(7)
Aby na vnitřním trhu docházelo co nejméně k narušení hospodářské soutěže v důsledku státní podpory a aby bylo usnadněno uzavírání nekonkurenceschopných uhelných dolů, je potřeba, aby tato podpora byla postupně snižována a aby byla důsledně omezena na uhelné těžební jednotky, u nichž se plánuje jejich definitivní uzavření.
(8)
V zájmu zmírnění dopadů těžby uhlí uhelními těžebními jednotkami, kterým je poskytnuta podpora na uzavření, na životní prostředí by měly členské státy přijmout plán vhodných opatření, například v oblasti energetické účinnosti, obnovitelných zdrojů energie nebo zachycování a ukládání uhlíku.
(9)
Podniky by rovněž měly být způsobilé k získání podpory určené k pokrytí nákladů, které v souladu s běžnou účetní praxí neovlivňují výrobní náklady přímo. Tato podpora je určena k pokrytí mimořádných nákladů vyplývajících z uzavření uhelných těžebních jednotek těchto podniků. S cílem předejít tomu, aby tuto podporu neoprávněně využívaly podniky, jež uzavírají pouze některé těžební lokality, měly by dotyčné podniky vést účetnictví odděleně pro každou uhelnou těžební jednotku.
(10)
Evropská komise by při plnění své úlohy podle tohoto rozhodnutí měla zajistit, aby byly zavedeny, zachovány a dodržovány obvyklé podmínky hospodářské soutěže. Zvláště pokud jde o trh s elektrickou energií, neměla by podpora poskytovaná uhelnému průmyslu být taková, aby ovlivňovala výrobce elektřiny při volbě zdrojů zásobování primární energií. Ceny a množství uhlí by tedy měly být určovány svobodnou dohodou smluvních stran na základě podmínek převládajících na světovém trhu.
(11)
Tímto rozhodnutím se nevylučuje, že podpora poskytnutá uhelnému průmyslu může být považována za slučitelnou s vnitřním trhem z jiných důvodů. Není-li stanoveno jinak, uplatňují se v této souvislosti i nadále v mezích maximální výše podpory další zvláštní pravidla, zejména pravidla týkající se státní podpory pro výzkum, rozvoj a inovace, podpory na ochranu životního prostředí či podpory pro vzdělávací činnosti.
(12)
Komise by měla posoudit opatření oznámená na základě tohoto rozhodnutí a přijmout rozhodnutí v souladu s požadavky podle nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (3).
(13)
V zájmu kontinuity mezi opatřeními stanovenými v nařízení (ES) č. 1407/2002 a opatřeními uvedenými v tomto rozhodnutí by se toto rozhodnutí mělo použít od 1. ledna 2011,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
KAPITOLA I
ÚVODNÍ USTANOVENÍ
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí se rozumí:
a)
„uhlím“ uhlí vysoké, střední a nízké kvality, kategorie A a B, ve smyslu mezinárodního systému kodifikace uhlí stanoveného Evropskou hospodářskou komisí OSN (4);
b)
„uzavřením“ trvalé ukončení těžby a prodeje uhlí;
c)
„plánem na uzavření“ plán vypracovaný členským státem, který stanoví opatření vedoucí ke konečnému uzavření uhelných těžebních jednotek;
d)
„uhelnou těžební jednotkou“ podzemní nebo povrchové uhelné dílo a související infrastruktura, jež může vytěžit surové uhlí nezávisle na jiných částech podniku;
e)
„těžebním rokem“ kalendářní rok či jiné dvanáctiměsíční období, jež slouží ve smlouvách v uhelném průmyslu jako referenční období;
f)
„výrobními náklady“ celkové náklady spojené se stávající těžbou, včetně nákladů na těžební činnosti, na úpravu uhlí, zejména praní a třídění, a na přepravu uhlí do místa zužitkování, běžné odpisy a tržní úroky z vypůjčeného kapitálu;
g)
„běžnými výrobními ztrátami“ kladný rozdíl mezi náklady na těžbu uhlí a prodejní cenou v místě zužitkování svobodně dohodnutou mezi smluvními stranami s ohledem na podmínky na světovém trhu.
KAPITOLA II
SLUČITELNOST PODPORY
Článek 2
Zásada
1. V souvislosti s konečným uzavřením nekonkurenceschopných dolů může být podpora pro uhelný průmysl považována za slučitelnou s řádným fungováním vnitřního trhu, pokud je v souladu s ustanoveními tohoto rozhodnutí.
2. Podpora se vztahuje pouze na náklady spojené s uhlím určeným k výrobě elektřiny, ke kombinované výrobě tepla a elektřiny, k výrobě koksu a paliva pro vysoké pece v ocelářském průmyslu, pokud k jeho využití dochází v Unii.
Článek 3
Podpora na uzavření
1. Podporu podniku určenou výslovně k pokrytí běžných výrobních ztrát uhelných těžebních jednotek lze považovat za slučitelnou s vnitřním trhem pouze tehdy, splňuje-li tyto podmínky:
a)
provoz dotčených uhelných těžebních jednotek musí být zahrnut do plánu na uzavření, jehož konečný termín je stanoven nejpozději na 31. prosince 2018;
b)
dotčené uhelné těžební jednotky musí být s konečnou platností uzavřeny v souladu s plánem na uzavření;
c)
oznámená podpora nesmí přesáhnout rozdíl mezi předvídatelnými výrobními náklady a předvídatelným výnosem za těžební rok. Skutečně vyplacená podpora podléhá roční korekci podle skutečných nákladů a výnosů, která se provede nejpozději do konce těžebního roku, jenž následuje po roce, na který byla podpora poskytnuta;
d)
výše podpory na tunu měrného paliva nesmí v místě zužitkování způsobit snížení cen uhlí pocházejícího z Unie pod úroveň cen uhlí podobné kvality ze třetích zemí;
e)
dotčené uhelné těžební jednotky musí vykazovat činnost ke dni 31. prosince 2009;
f)
celková výše podpory na uzavření poskytnutá členským státem musí mít klesající tendenci; ke konci roku 2013 musí být snížena alespoň o 25 %, ke konci roku 2015 o 40 %, ke konci roku 2016 o 60 % a ke konci roku 2017 o 75 % ve vztahu k podpoře poskytnuté v roce 2011;
g)
celková výše podpory na uzavření poskytnutá uhelnému průmyslu v členském státě nesmí v žádném roce následujícím po roce 2010 překročit výši podpory, která byla poskytnuta tímto členským státem a schválená Komisí v souladu s články 4 a 5 nařízení (ES) č. 1407/2002 na rok 2010;
h)
členské státy musí přijmout plán opatření zaměřených na zmírnění dopadů těžby uhlí uhelními těžebními jednotkami, kterým je poskytnuta podpora podle tohoto článku, na životní prostředí, například v oblasti energetické účinnosti, obnovitelných zdrojů energie nebo zachycování a ukládání uhlíku.
2. Zařazením opatření představujících státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy do plánu uvedeného v odst. 1 písm. h) nesmí být dotčeny oznamovací povinnost a povinnost neprovádět daná opatření, které mají ve vztahu k těmto opatřením podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy členské státy, ani slučitelnost těchto opatření s vnitřním trhem.
3. Nejsou-li uhelné těžební jednotky, kterým je poskytována podpora podle odstavce 1, uzavřeny ke dni stanovenému v plánu na uzavření, jenž schválila Komise, získá dotyčný členský stát zpět veškerou podporu poskytnutou za celé období, jehož se plán na uzavření týká.
Článek 4
Podpora na pokrytí mimořádných nákladů
1. Státní podporu poskytnutou podnikům, které provádějí nebo prováděly činnost související s těžbou uhlí, aby mohly pokrýt náklady, jež vznikají nebo vznikly v souvislosti s uzavřením uhelných těžebních jednotek a které nesouvisejí se současnou těžbou, lze považovat za slučitelnou s vnitřním trhem, pokud její výše nepřesahuje zmíněné náklady. Tato podpora může být použita k pokrytí:
a)
nákladů a nákladových rezerv podniků, které uzavírají nebo uzavřely uhelné těžební jednotky, včetně podniků, které využívají podporu na uzavření;
b)
nákladů vzniklých několika podnikům.
2. Kategorie nákladů, na něž se vztahuje odstavec 1, jsou vymezeny v příloze. Odstavec 1 se nepoužije na náklady vyplývající z nedodržování předpisů v oblasti ochrany životního prostředí.
Článek 5
Kumulace
1. Maximální výše podpory schválená podle tohoto rozhodnutí platí bez ohledu na to, zda je podpora financována zcela členským státem nebo zda je částečně financována Unií.
2. Podporu schválenou podle tohoto rozhodnutí nelze kombinovat s jinou státní podporou ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy nebo s jinými formami financování stejných způsobilých nákladů z prostředků Unie, pokud v důsledku tohoto překrývání je částka podpory vyšší než částka schválená podle ustanovení tohoto rozhodnutí.
Článek 6
Oddělení účetnictví
Veškerá podpora, kterou podniky obdržely, se vykazuje v ve výsledovce jako zvláštní položka výnosů, odděleně od obratu. Podniky, jež jsou příjemci podpory podle tohoto rozhodnutí a jež po uzavření některých nebo všech uhelných těžebních jednotek pokračují v obchodní nebo provozní činnosti, vedou pro každou uhelnou těžební jednotku a pro hospodářské činnosti, které nesouvisejí s těžbou uhlí, přesné a oddělené účetnictví. Podpora poskytovaná podle tohoto rozhodnutí je spravována tak, aby ji nebylo možno převést na jiné uhelné těžební jednotky, jež nejsou součástí plánu na uzavření, nebo na jiné hospodářské činnosti téhož podniku.
KAPITOLA III
POSTUPY
Článek 7
Informace poskytované členskými státy
1. Kromě nařízení Rady (ES) č. 659/1999 se na podporu podle tohoto rozhodnutí použijí zvláštní pravidla stanovená v odstavcích 2 až 6.
2. Členské státy, jež zamýšlejí poskytnout podporu na uzavření uvedenou v článku 3, předloží Komisi plán na uzavření dotčených uhelných těžebních jednotek. Tento plán obsahuje alespoň tyto prvky:
a)
identifikaci uhelných těžebních jednotek;
b)
skutečné nebo odhadované výrobní náklady každé uhelné těžební jednotky za těžební rok;
c)
odhad těžby uhlí za těžební rok za uhelné těžební jednotky, jichž se týká plán na uzavření;
d)
odhad výše podpory na uzavření za těžební rok.
3. Členské státy oznámí Komisi veškeré změny plánu na uzavření.
4. Členské státy oznámí veškerou podporu, kterou během těžebního roku zamýšlejí poskytnout uhelnému průmyslu podle tohoto rozhodnutí. Předloží Komisi všechny podrobnosti týkající se výpočtu předvídatelných výrobních nákladů a jejich vztahu k plánům na uzavření oznámeným Komisi podle odstavce 2.
5. Členské státy informují Komisi o výši podpory a o výpočtu podpory skutečně vyplacené v průběhu těžebního roku, a to nejpozději do šesti měsíců od konce tohoto těžebního roku. Členské státy informují Komisi o veškerých opravách částek původně vyplacených v průběhu daného těžebního roku před koncem následujícího těžebního roku.
6. Při oznámení podpor podle článků 3 a 4 a při informování Komise o skutečně vyplacených podporách poskytnou členské státy veškeré informace, jež Komise potřebuje k ověření toho, zda byla dodržena ustanovení tohoto rozhodnutí.
KAPITOLA IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 8
Prováděcí opatření
Komise přijme veškerá nezbytná opatření k provedení tohoto rozhodnutí. V mezích stanovených tímto rozhodnutím může vytvořit společný rámec pro sdělování informací podle článku 7.
Článek 9
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2011.
Pozbývá platnosti dne 31. prosince 2027.
V Bruselu dne 10. prosince 2010.
DECISÃO DO CONSELHO
de 10 de Dezembro de 2010
relativa aos auxílios estatais destinados a facilitar o encerramento de minas de carvão não competitivas
(2010/787/UE)
O CONSELHO DA UNIÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia, nomeadamente a alínea e) do n.o 3 do artigo 107.o,
Tendo em conta a proposta da Comissão Europeia,
Tendo em conta o parecer do Parlamento Europeu (1),
Considerando o seguinte:
(1)
A vigência do Regulamento (CE) n.o 1407/2002 do Conselho, de 23 de Julho de 2002, relativo aos auxílios estatais à indústria (2) do carvão termina em 31 de Dezembro de 2010.
(2)
A pequena contribuição do carvão subvencionado para o conjunto das fontes de energia deixou de justificar a manutenção de tais subvenções destinadas a garantirem o aprovisionamento de energia na União.
(3)
A política da União no sentido de incentivar o recurso a combustíveis renováveis e uma economia hipocarbónica sustentável e segura não justifica um apoio indefinido às minas de carvão não competitivas. Consequentemente, as categorias de auxílios autorizadas pelo Regulamento (CE) n.o 1407/2002 não deverão ser mantidas indefinidamente.
(4)
Contudo, na ausência de regras sectoriais em matéria de auxílios estatais, só serão aplicadas à indústria do carvão as regras gerais em matéria de auxílios estatais. Neste contexto, as minas de carvão não competitivas, que beneficiam actualmente de auxílios ao abrigo do Regulamento (CE) n.o 1407/2002, podem deixar de ser elegíveis para auxílios e ser forçadas ao encerramento.
(5)
Sem prejuízo das regras gerais em matéria de auxílios estatais, os Estados-Membros deverão poder tomar medidas para atenuar as consequências sociais e regionais decorrentes do encerramento das referidas minas, ou seja, a liquidação ordenada das actividades no contexto de um plano de encerramento definitivo e/ou o financiamento de custos extraordinários, em especial os custos herdados do passado.
(6)
Para o sector do carvão, a presente decisão marca o início da transição da aplicação de regras específicas sectoriais para a aplicação de regras gerais em matéria de auxílios estatais aplicáveis a todos os sectores.
(7)
A fim de atenuar a distorção da concorrência no mercado interno resultante da concessão de auxílios estatais que visam facilitar o encerramento de minas de carvão não competitivas, tais auxílios deverão ser degressivos e estritamente limitados a unidades de produção de carvão destinadas irrevogavelmente ao encerramento.
(8)
A fim de minimizar o impacto ambiental da produção de carvão por parte de unidades de produção de carvão a que sejam concedidos auxílios dirigidos ao encerramento, os Estados-Membros deverão elaborar um plano de medidas adequadas, por exemplo, no domínio da eficiência energética, das energias renováveis ou da captação e retenção de carbono.
(9)
As empresas poderão beneficiar de auxílios destinados à cobertura de custos que, de acordo com as práticas contabilísticas habituais, não afectam directamente o custo de produção. Tais auxílios destinam-se a cobrir custos extraordinários decorrentes do encerramento das suas unidades de produção de carvão. A fim de evitar que tais auxílios beneficiem indevidamente empresas que encerrem apenas algumas das suas unidades de produção, as empresas abrangidas deverão manter uma contabilidade separada para cada uma das suas unidades de produção.
(10)
No cumprimento da sua missão ao abrigo da presente decisão, a Comissão deverá assegurar o estabelecimento, a manutenção e o respeito de condições normais de concorrência. No que diz mais especialmente respeito ao mercado da electricidade, os auxílios à indústria do carvão não podem ser de molde a afectar a escolha, pelos produtores de electricidade, das suas fontes primárias de abastecimento de energia. Por conseguinte, os preços e as quantidades de carvão deverão ser acordados livremente pelas partes contratantes, em função das condições prevalecentes no mercado mundial.
(11)
A aplicação da presente decisão não deverá impedir que os auxílios à indústria do carvão possam ser considerados compatíveis com o mercado interno por outras razões. Neste contexto, outras regras específicas, nomeadamente as relativas aos auxílios à investigação, desenvolvimento e inovação, auxílios para a protecção do ambiente e auxílios para actividades de formação, continuam a aplicar-se dentro dos limites das intensidades máximas de auxílio, a não ser que disponham de outra forma.
(12)
A Comissão deve apreciar as medidas notificadas ao abrigo da presente decisão e tomar decisões em conformidade com o disposto no Regulamento (CE) n.o 659/1999 do Conselho, de 22 de Março de 1999, que estabelece as regras de execução do artigo 93.o do Tratado CE (3).
(13)
Para evitar qualquer descontinuidade entre as medidas previstas no Regulamento (CE) n.o 1407/2002 e as medidas previstas na presente decisão, esta deverá ser aplicável a partir de 1 de Janeiro de 2011.
ADOPTOU A PRESENTE DECISÃO:
CAPÍTULO 1
DISPOSIÇÕES INTRODUTÓRIAS
Artigo 1.o
Definições
Para efeitos da presente decisão, entende-se por:
a)
«carvão», os carvões de nível alto, médio ou baixo da classe «A» e «B», na acepção da classificação estabelecida pela Comissão Económica para a Europa das Nações Unidas no Sistema Internacional de Codificação dos Carvões (4);
b)
«encerramento», cessação permanente da produção e da venda de carvão;
c)
«plano de encerramento», o plano estabelecido por um Estado-Membro prevendo medidas que levem ao encerramento definitivo de unidades de produção de carvão;
d)
«unidade de produção de carvão», o conjunto dos locais de extracção de carvão e das infra-estruturas ao seu serviço, subterrâneas ou a céu aberto, que sejam susceptíveis de produzir carvão bruto, de uma forma autónoma em relação a outras partes da empresa;
e)
«exercício carbonífero», um ano civil ou outro período de 12 meses utilizado como referência nos contratos celebrados na indústria do carvão;
f)
«custos de produção», os custos totais ligados à produção corrente, incluindo as operações de extracção, as operações de preparação do carvão, nomeadamente as operações de lavagem, calibragem e triagem e o transporte para o ponto de utilização, a amortização normal e as taxas de juro de mercado sobre os empréstimos;
g)
«perdas na produção corrente», a diferença positiva entre o custo de produção do carvão e o preço de venda no ponto de utilização livremente acordado pelas partes contratantes em função das condições prevalecentes no mercado mundial.
CAPÍTULO 2
COMPATIBILIDADE DO AUXÍLIO
Artigo 2.o
Princípio
1. No contexto do encerramento de minas de carvão não competitivas, os auxílios à indústria do carvão podem ser considerados compatíveis com o correcto funcionamento do mercado interno se respeitarem o disposto na presente decisão.
2. Os auxílios só podem abranger os custos ligados ao carvão destinados à produção de electricidade, à produção combinada de calor e electricidade, à produção de coque, bem como à alimentação dos altos fornos do sector siderúrgico, desde que a sua utilização tenha lugar na União.
Artigo 3.o
Auxílios ao encerramento
1. Os auxílios a uma empresa destinados especificamente à cobertura das perdas na produção corrente das unidades de produção de carvão só podem ser considerados compatíveis com o mercado interno se respeitarem as seguintes condições:
a)
A exploração das unidades de produção de carvão em causa deve fazer parte de um plano de encerramento cujo prazo não se prolongue para além de 31 de Dezembro de 2018;
b)
As unidades de produção de carvão em causa devem ser encerradas definitivamente em conformidade com o plano de encerramento;
c)
Os auxílios notificados não devem exceder a diferença entre os custos de produção previsíveis e a receita previsível de um exercício carbonífero. Os auxílios efectivamente pagos devem ser sujeitos a uma regularização anual com base nos custos e receitas reais o mais tardar até ao final do exercício carbonífero que se seguir ao exercício para o qual os auxílios tiverem sido concedidos;
d)
O montante do auxílio por tonelada de equivalente-carvão não pode resultar em preços no ponto de utilização do carvão da União inferiores aos praticados para os carvões de qualidade semelhante provenientes de países terceiros;
e)
As unidades de produção de carvão em causa devem ter estado em actividade em 31 de Dezembro de 2009;
f)
O volume global dos auxílios ao encerramento concedidos por um Estado-Membro é degressivo, devendo a redução atingir, em relação aos auxílios concedidos em 2011, uma percentagem não inferior a 25 % até ao fim de 2013, uma percentagem não inferior a 40 % até ao fim de 2015, uma percentagem não inferior a 60 % até ao fim de 2016 e uma percentagem não inferior a 75 % até ao fim de 2017;
g)
O volume global dos auxílios ao encerramento concedidos à indústria do carvão de um Estado-Membro não deve exceder, em relação a qualquer ano, a partir de 2010, o montante dos auxílios concedidos por esse Estado-Membro e autorizados pela Comissão nos termos dos artigos 4.o e 5.o do Regulamento (CE) n.o 1407/2002 para o ano de 2010.
h)
Os Estados-Membros elaboram um plano de medidas adequadas com o objectivo de minimizar o impacto ambiental da produção de carvão pelas unidades de produção a que são concedidos auxílios nos termos do presente artigo, por exemplo, no domínio da eficiência energética, das energias renováveis ou da captação e retenção de carbono.
2. A inclusão de medidas que constituam auxílios de Estado na acepção do n.o 1 do artigo 107.o do Tratado no plano a que se refere a alínea h) do n.o 1 faz-se sem prejuízo das obrigações de notificação e de respeito da cláusula suspensiva que, relativamente a tais medidas, o n.o 3 do artigo 108.o do Tratado impõe aos Estados-Membros e sem prejuízo da compatibilidade de tais medidas com o mercado interno.
3. Se as unidades de produção de carvão a que foram concedidos auxílios ao abrigo do n.o 1 não forem encerradas na data estabelecida no plano de encerramento aprovado pela Comissão, o Estado-Membro em causa deve recuperar na íntegra o auxílio concedido relativamente à totalidade do período abrangido pelo plano de encerramento.
Artigo 4.o
Auxílios para a cobertura de custos extraordinários
1. Os auxílios estatais concedidos às empresas que desenvolvam ou tenham desenvolvido uma actividade ligada à produção de carvão, a fim de lhes permitir cobrir os custos que resultam ou tenham resultado do encerramento de unidades de produção de carvão e que não estão relacionados com a produção corrente, podem ser considerados compatíveis com o mercado interno, se o seu montante não ultrapassar os referidos custos. Podem ser abrangidos por esses auxílios:
a)
Os custos e as provisões suportados apenas pelas empresas que estão a proceder ou que procederam ao encerramento de unidades de produção de carvão, incluindo as empresas que beneficiem de auxílios ao encerramento;
b)
Os custos suportados por várias empresas.
2. As categorias de custos abrangidos pelo n.o 1 são definidas no Anexo. O n.o 1 não é aplicável aos custos decorrentes do incumprimento da regulamentação ambiental.
Artigo 5.o
Cumulação
1. O montante máximo de auxílio autorizado pela presente decisão é aplicável independentemente de o auxílio ser financiado exclusivamente por Estados-Membros ou parcialmente financiado pela União.
2. Os auxílios concedidos ao abrigo da presente decisão não podem ser combinados com outros auxílios estatais na acepção do n.o 1 do artigo 107.o do Tratado ou com outras formas de financiamento da União relativas às mesmas despesas elegíveis, se de tal sobreposição resultar um montante de auxílio mais elevado do que o autorizado ao abrigo do disposto na presente decisão.
Artigo 6.o
Contabilidade distinta
Os auxílios recebidos pelas empresas são indicados nas demonstrações de resultados como uma rubrica das receitas distinta do volume de vendas. Se as empresas beneficiárias de auxílios ao abrigo da presente decisão continuarem a negociar ou a funcionar depois de encerrarem algumas ou todas as suas unidades de produção de carvão, elas deverão manter uma contabilidade precisa e distinta para cada uma das suas unidades de produção de carvão e para as outras actividades económicas não relacionadas com a actividade de extracção de carvão. Os auxílios concedidos ao abrigo da presente decisão devem ser geridos de forma a inviabilizar a possibilidade de transferência para outras unidades de produção de carvão não abrangidas pelo plano de encerramento ou para outras actividades económicas da mesma empresa.
CAPÍTULO 3
PROCEDIMENTOS
Artigo 7.o
Informações a prestar pelos Estados-Membros
1. Para além do disposto no Regulamento (CE) n.o 659/1999, os auxílios a que se refere a presente decisão estão sujeitos às regras especiais previstas nos n.os 2 a 6.
2. Os Estados-Membros que tencionam conceder auxílios ao encerramento, conforme previsto no artigo 3.o, devem notificar à Comissão um plano de encerramento das unidades de produção de carvão em causa. O plano deve incluir, pelo menos, os seguintes elementos:
a)
Identificação das unidades de produção de carvão;
b)
Para cada unidade de produção de carvão, os custos de produção reais ou estimados por exercício carbonífero;
c)
A produção de carvão estimada, por exercício carbonífero, das unidades de produção de carvão que fazem parte do plano de encerramento;
d)
O montante estimado dos auxílios ao encerramento por exercício carbonífero.
3. Os Estados-Membros devem notificar à Comissão quaisquer alterações ao plano de encerramento apresentado.
4. Os Estados-Membros devem notificar todos os auxílios que tencionam conceder à indústria do carvão ao abrigo da presente decisão durante um exercício carbonífero. Apresentarão à Comissão todas as informações relevantes para o cálculo das previsões dos custos de produção e estabelecerão uma relação com os planos de encerramento notificados à Comissão nos termos do n.o 2.
5. Os Estados-Membros enviarão à Comissão informações sobre o montante e o cálculo dos auxílios efectivamente pagos durante cada exercício carbonífero, o mais tardar seis meses após o termo do exercício em causa. Se ocorrerem correcções em relação aos montantes inicialmente pagos durante um determinado exercício carbonífero, os Estados-Membros informarão a Comissão desse facto antes do termo do exercício carbonífero seguinte.
6. Na notificação dos auxílios prevista nos artigos 3.o e 4.o e nas informações enviadas à Comissão sobre os auxílios efectivamente pagos, os Estados-Membros comunicarão todos os elementos necessários para que a Comissão possa verificar o cumprimento do disposto na presente decisão.
CAPÍTULO 4
DISPOSIÇÕES FINAIS
Artigo 8.o
Medidas de execução
A Comissão toma todas as medidas necessárias à execução da presente decisão. Pode estabelecer, dentro dos limites estabelecidos pela presente decisão, um quadro comum para a comunicação das informações previstas no artigo 7.o.
Artigo 9.o
Entrada em vigor
A presente decisão entra em vigor no dia seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia.
É aplicável a partir de 1 de Janeiro de 2011.
A presente decisão caduca em 31 de Dezembro de 2027.
Feito em Bruxelas, em 10 de Dezembro de 2010.