PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 498/2012
ze dne 12. června 2012
o přidělování celních kvót na vývoz dřeva z Ruské federace do Evropské unie
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2012/105/EU ze dne 14. prosince 2011 o podpisu jménem Evropské unie a prozatímním uplatňování Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropskou unií a Ruskou federací o správě celních kvót na vývoz dřeva z Ruské federace do Evropské unie a protokolu mezi Evropskou unií a vládou Ruské federace o technických modalitách podle uvedené dohody (1), a zejména na článek 4 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
S ohledem na hospodářský význam dovozu surového dřeva pro Evropskou unii a význam, který má pro Evropskou unii Ruská federace jako dodavatel surového dřeva, Komise s Ruskou federací sjednala, že Ruská federace sníží nebo zruší vývozní cla, která v současnosti uplatňuje, včetně cel na surové dřevo.
(2)
Tyto závazky, které se přistoupením Ruské federace ke Světové obchodní organizaci (WTO) stanou součástí Listiny koncesí a závazků Ruské federace u WTO, zahrnují i celní kvóty na vývoz určitých druhů dřeva jehličnanů, jejichž část byla vymezena pro vývoz do Unie.
(3)
V souvislosti s jednáními o přistoupení Ruské federace k WTO Komise jménem Unie sjednala s Ruskou federací dohodu ve formě výměny dopisů o správě zmíněných celních kvót na vývoz určitých druhů dřeva jehličnanů z Ruské federace do Unie (dále jen „dohoda“).
(4)
Jak stanoví uvedená dohoda, Unie a Ruská federace sjednaly podrobné technické modality správy příslušných celních kvót, které jsou obsaženy v dohodě ve formě protokolu mezi Evropskou unií a vládou Ruské federace (dále jen „protokol“).
(5)
V rámci provádění dohody a protokolu by měly být stanoveny metody přidělování celních kvót v závislosti na datu předložení žádostí ze strany dovozců, jakož i pravidla a metody vymezení práv tradičních dovozců pro každé kvótové období a pro každou skupinu výrobků.
(6)
Je třeba stanovit pravidla týkající se kontinuity činností, aby bylo možné určit, zda je dovozce žádající o status tradičního dovozce tatáž fyzická nebo právnická osoba, která dovážela zahrnuté výrobky v průběhu referenčních období stanovených v tomto nařízení.
(7)
Je třeba stanovit pravidla a postupy týkající se nevyužitých povolení kvóty.
(8)
Je třeba stanovit přechodná pravidla pro první tři kvótová období používání tohoto nařízení týkající se výběru referenčních období pro výpočet limitů tradičních dovozců pro povolení kvóty.
(9)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného rozhodnutím 2012/105/EU,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Kapitola 1
OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1
Toto nařízení stanoví pravidla pro přidělování povolení kvóty v souladu s čl. 5 odst. 2 protokolu a zavádí další ustanovení nezbytná pro správu množství celních kvót přidělených na vývoz do Unie v rámci uplatňování dohody a protokolu.
Článek 2
Pro účely tohoto nařízení se použijí definice uvedené v čl. 1 odst. 3, článku 2 a čl. 5 odst. 3 a 4 protokolu.
Kromě toho se použije následující definice: „skupinou výrobků“ se rozumí každá z obou kategorií zahrnutých výrobků podle klasifikace těchto výrobků v rámci celní a statistické nomenklatury používané v Ruské federaci, a to smrk (celní položky 4403 20 110 a 4403 20 190) a borovice (celní položky 4403 20 310 a 4403 20 390). Příslušné celní kódy používané v Ruské federaci a odpovídající kódy kombinované nomenklatury (2) (KN) a kódy TARIC jsou uvedeny v příloze I.
KAPITOLA 2
ZÁSADY PŘIDĚLOVÁNÍ KVÓT
Článek 3
Celní kvóty se přidělí v závislosti na datu předložení žádosti dovozcem, a to následujícím způsobem:
a)
v případě žádostí předložených do 31. července každého roku (dále jen „první část kvótového období“) Komise přidělí celní kvóty podle „tradičních“ nebo „nových“ kategorií dovozců v souladu s čl. 5 odst. 2 písm. b) protokolu; a
b)
v případě žádostí předložených počínaje 1. srpnem (dále jen „druhá část kvótového období“) Komise přidělí zbývající množství celních kvót podle chronologického pořadí, ve kterém obdrží oznámení příslušných orgánů členských států (dále jen „orgán(y) udělující povolení“) o žádostech jednotlivých dovozců, v souladu s čl. 5 odst. 2 písm. a) protokolu.
Článek 4
1. V průběhu první části kvótového období:
a)
70 % každé celní kvóty pro danou skupinu výrobků se přidělí tradičním dovozcům (dále jen „kvóta pro tradiční dovozce“); a
b)
30 % každé celní kvóty pro danou skupinu výrobků se přidělí novým dovozcům (dále jen „kvóta pro nové dovozce“).
2. Kvóta pro nové dovozce se přidělí podle chronologického pořadí, ve kterém Komise obdrží od orgánů udělujících povolení oznámení o žádostech dotyčných dovozců o povolení kvóty.
3. Každému novému dovozci bude přiděleno nejvýše 1,5 % celní kvóty pro každou skupinu výrobků v souladu s postupem přidělování uvedeným v odstavci 2.
Článek 5
V průběhu druhé části kvótového období bude každému dovozci přiděleno nejvýše 5 % zbývající celní kvóty pro každou skupinu výrobků.
Článek 6
1. Během první části kvótového období může každý tradiční dovozce požádat pouze o povolení kvóty pro určitou část kvóty vyhrazené tradičním dovozcům pro každou skupinu výrobků (dále jen „limit“), vypočtenou podle odstavce 2. Veškerá povolení kvóty udělená tradičnímu dovozci během první části kvótového období se započtou do limitu stanoveného pro tohoto dovozce.
2. Limit tradičního dovozce pro každou skupinu výrobků, použitelný během určitého kvótového období (dále jen „kvótové období n + 1“), se vypočte podle průměrného objemu skutečného dovozu zahrnutých výrobků ze strany tohoto dovozce během dvou kvótových období předcházejících roku, ve kterém se tento limit počítá, a to pomocí tohoto vzorce:
Ci = T * (Īi/ΣĪi)
kde:
„Ci“ představuje limit pro danou skupinu výrobků (smrk nebo borovice) pro dovozce i během kvótového období n + 1;
„T“ představuje kvótu pro tradiční dovozce, která je k dispozici pro danou skupinu výrobků v roce výpočtu limitu (dále jen „kvótové období n“);
„Īi“ představuje průměrný objem skutečného dovozu příslušné skupiny výrobků ze strany tradičního dovozce i během dvou kvótových období předcházejících výpočtu (dále jen „kvótové období n-2“ a „kvótové období n-1“), stanovený takto:
[(skutečný dovoz dovozce i během kvótového období n-2) + (skutečný dovoz dovozce i během kvótového období n-1)]/2;
„ΣĪi“ představuje celkový součet průměrných objemů dovozu Īi všech tradičních dovozců pro danou skupinu výrobků.
Článek 7
1. Komise každoročně vypočte limity platné pro každého tradičního dovozce během následujícího kvótového období v souladu s metodou stanovenou v čl. 6 odst. 2.
2. Pro účely tohoto výpočtu poskytnou Komisi orgány udělující povolení nejpozději do 31. března kvótového období n souhrn skutečného dovozu zahrnutých výrobků během kvótového období n-1, které jim byly oznámeny podle čl. 11 odst. 1. Tento souhrn se předkládá ve formě elektronické tabulky v souladu se vzorem uvedeným v příloze IV.
3. Komise informuje orgány udělující povolení o aktuálních limitech, které byly vypočteny podle čl. 6 odst. 2, nejpozději do 30. dubna kvótového období n.
KAPITOLA 3
KONTINUITA ČINNOSTI
Článek 8
1. Pokud dovozce žádající o status tradičního dovozce podle čl. 5 odst. 4 protokolu (dále jen „žadatel“) nepředloží uspokojivé důkazy o tom, že je toutéž fyzickou nebo právnickou osobou, která dovezla zahrnuté výrobky v referenčním období zvoleném podle čl. 17 odst. 2 (dále jen „předchůdce“), musí poskytnout orgánu udělujícímu povolení potřebné důkazy o tom, že pokračuje v činnosti předchůdce.
2. Má se za to, že kontinuita činnosti podle odstavce 1 existuje, pokud:
a)
žadatel a předchůdce podléhají kontrole téže právnické osoby ve smyslu nařízení Rady (ES) č. 139/2004 (3); nebo
b)
hospodářská činnost předchůdce, pokud jde o zahrnuté výrobky, byla právně převedena na žadatele, například v důsledku fúze nebo získání ve smyslu nařízení (ES) č. 139/2004.
3. Dovozci, kteří nepředloží důkazy o kontinuitě činnosti, se považují za nové dovozce.
Článek 9
Ustanovení článku 8 se obdobně použijí v případě, kdy dovozce žádá o status tradičního dovozce podle čl. 5 odst. 3 protokolu.
KAPITOLA 4
ŽÁDOSTI O POVOLENÍ KVÓTY
Článek 10
1. Žádosti o povolení kvóty se předkládají ve formě stanovené v příloze II. Jsou-li informace uvedené v žádosti považovány za nedostatečné, může si orgán udělující povolení vyžádat od žadatele doplňující údaje.
2. Udělení povolení kvóty podléhá požadavku, aby příslušné výrobky byly zpracovány na celním území Unie, čímž se uděluje status původu v Unii v souladu s článkem 24 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 (4).
3. Žádosti o povolení kvóty musí doprovázet přísežné prohlášení žadatele, ve kterém se zaváže, že
a)
dotčené výrobky podrobí předepsanému zpracování do jednoho roku ode dne, kdy bylo příslušnými celními orgány přijato celní prohlášení o propuštění do volného oběhu s uvedením přesného popisu zboží a kódů TARIC;
b)
bude v členském státě, v němž bylo povolení vydáno, vést řádné záznamy s cílem umožnit orgánu udělujícímu povolení provádět veškeré kontroly, které bude pokládat za nezbytné k ověření, že dané výrobky skutečně podstoupily předepsané zpracování, a tyto záznamy uchovávat; pro účely tohoto pododstavce se „záznamy“ rozumí údaje na libovolném nosiči zahrnující veškeré potřebné informace a technické podrobnosti, které umožní orgánům udělujícím povolení provádět dohled a kontrolu;
c)
umožní orgánu udělujícímu povolení sledovat ke své spokojenosti dané výrobky v prostorách dotčeného podniku v průběhu jejich zpracování;
d)
uvědomí orgán udělující povolení o veškerých skutečnostech, které by mohly mít vliv na povolení.
4. V případě převodu dotčených výrobků poskytne žadatel dostatečné důkazy o jejich předání k předepsanému zpracování v souladu s odst. 3 písm. a).
5. Použije se čl. 308d nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 (5).
6. Nesplnění závazku uvedeného v odstavci 3 ze strany dovozce nebo jiné fyzické či právnické osoby, jíž dovozce tyto výrobky následně převádí, se považuje za rovnocenné nevyužitému povolení kvóty podle článku 13 pro příslušný objem výrobků.
7. Komise zveřejní seznam orgánů udělujících povolení v Úředním věstníku Evropské unie a v případě potřeby provede jeho aktualizaci.
KAPITOLA 5
DŮKAZY O SKUTEČNÉM DOVOZU
Článek 11
1. Nejpozději 15 kalendářních dnů po skončení každého třetího měsíce informují dovozci vnitrostátní orgán udělující povolení, od kterého obdrželi povolení kvóty, o skutečném množství zahrnutých výrobků dovezených do daného členského státu během uplynulých tří měsíců. Za tímto účelem dovozce poskytne orgánu udělujícímu povolení kopii celních prohlášení vztahujících se k dotčenému dovozu.
2. V případech, kdy je množství zaznamenané v celním prohlášení vyjádřeno bez kůry a množství uvedené v položce 9 formuláře povolení kvóty kůru zahrnuje, poskytne dovozce orgánu udělujícímu povolení kromě informací stanovených v odstavci 1 a v téže lhůtě také správná množství dovezených výrobků včetně kůry, a to pro každé celní prohlášení. Tato řádná množství se stanoví pomocí opravných koeficientů uvedených v příloze III.
KAPITOLA 6
NEVYUŽITÁ POVOLENÍ KVÓTY
Článek 12
1. Zůstane-li povolení kvóty nevyužito po uplynutí šesti měsíců od jeho vydání, dovozce je buď vrátí orgánu udělujícímu povolení, nebo tento orgán informuje o svém úmyslu využít povolení ve zbývající části kvótového období. V případě, že povolení kvóty bylo vydáno před začátkem kvótového období v souladu s článkem 4 protokolu, uvedená šestiměsíční lhůta se počítá od 1. ledna roku odpovídajícího kvótovému období.
2. Orgány udělující povolení informují neprodleně Komisi o veškerých povoleních kvóty, která dovozci vrátili v souladu s odstavcem 1. Zůstatek limitů pro tradiční dovozce dostupný pro dotčenou skupinu výrobků se upraví o odpovídající množství.
Článek 13
1. Je-li skutečný objem dovozu zahrnutých výrobků ze strany tradičního dovozce během kvótového období n-1 nižší než 85 % množství, na které se vztahují všechna povolení kvóty udělená tomuto dovozci během téhož kvótového období, sníží se limit tohoto dovozce pro obě skupiny výrobků během kvótového období n + 1 o množství odpovídající objemu nerealizovaného skutečného dovozu.
2. Snížení uvedené v odstavci 1 se vypočítá takto:
ri = (0,85 * ΣΑi - Ii)/ΣΑi
kde:
„ri“ představuje snížení uplatněné na dovozní limit dovozce i, pro obě skupiny výrobků, během kvótového období n + 1;
„ΣΑi“ představuje souhrn kvótových povolení udělených tradičnímu dovozci i během kvótového období n-1;
„Ii“ představuje skutečný dovoz zahrnutých výrobků ze strany dovozce i během kvótového období n-1.
Článek 14
1. Je-li povolení kvóty, které nebylo po šesti měsících od jeho vydání vráceno v souladu s článkem 12, na konci kvótového období n-1 nevyužito, dovozní limity pro obě skupiny výrobků se danému dovozci během kvótového období n + 1 sníží o dvojnásobek množství odpovídajícího objemu nevyužitého povolení kvóty.
2. Snížení uvedené v odstavci 1 se vypočítá takto:
Ri = 2 * (ΣUi/ΣΑi)
kde:
„Ri“ představuje snížení uplatněné na dovozní limit dovozce i, pro obě skupiny výrobků, během kvótového období n + 1;
„ΣUi“ představuje souhrn nevyužitých kvótových povolení udělených dovozci i během kvótového období n-1;
„ΣΑi“ představuje souhrn kvótových povolení udělených dovozci i pro obě skupiny výrobků během kvótového období n-1;
Článek 15
V případě, že jsou současně splněny podmínky pro snížení dovozních limitů stanovené v článcích 13 a 14, uplatní se pouze větší snížení (Ri nebo ri).
KAPITOLA 7
PŘECHODNÁ OPATŘENÍ PLATNÁ PRO PRVNÍ TŘI KVÓTOVÁ OBDOBÍ
Článek 16
1. Metoda přidělování stanovená v článku 4 tohoto nařízení se použije pro celé první kvótové období uplatňování tohoto nařízení. Během tohoto kvótového období se nepoužijí ustanovení kapitoly 6.
2. Články 17 až 19 se použijí během prvních tří kvótových období uplatňování tohoto nařízení.
Článek 17
1. Referenčním obdobím uvedeným v čl. 5 odst. 4 protokolu je podle výběru dovozce rok 2004, rok 2007, nebo jejich kombinace.
2. Dovozci žádající o status tradičního dovozce uvedou, kterou ze tří možností stanovených v odstavci 1 zvolili pro výpočet svých limitů podle článku 6, nejpozději do 20 kalendářních dnů od vstupu tohoto nařízení v platnost.
3. Referenční období zvolené každým dovozcem v souladu s odstavcem 2 se použije pro první tři kvótová období uplatňování tohoto nařízení.
Článek 18
1. Dovozci žádající o status tradičního dovozce informují vnitrostátní orgán(y) udělující povolení, který (které) chtějí požádat o povolení kvóty, nejpozději do 20 kalendářních dnů po vstupu tohoto nařízení v platnost o skutečném objemu dovozu zahrnutých výrobků do daného členského státu (daných členských států) během referenčního období zvoleného v souladu s čl. 17 odst. 2. Pro doložení skutečného objemu dovozu poskytne dovozce orgánu udělujícímu povolení kopii celních prohlášení vztahujících se k dotčenému dovozu.
2. Orgán udělující povolení zašle Komisi nejpozději do 35 kalendářních dnů po vstupu tohoto nařízení v platnost souhrn skutečného dovozu zahrnutých výrobků, který jim byl oznámen podle odstavce 1. Tento souhrn se předkládá ve formě elektronické tabulky v souladu se vzorem uvedeným v příloze V.
Článek 19
1. Byl-li v souladu s čl. 17 odst. 2 zvolen jediný rok, představuje proměnná Īi uvedená v čl. 6 odst. 2 pro daného dovozce skutečný dovoz dotčené skupiny výrobků v daném roce.
2. Byla-li v souladu s čl. 17 odst. 2 zvolena kombinace let 2004 a 2007, představuje proměnná Īi uvedená v čl. 6 odst. 2 pro daného dovozce průměrný objem skutečného dovozu dotčené skupiny výrobků v letech 2004 a 2007, který se vypočte takto:
[(skutečný dovoz v roce 2004) + (skutečný dovoz v roce 2007)]/2.
3. Komise informuje orgány udělující povolení o limitech, které byly vypočteny podle čl. 6 odst. 2, nejpozději do 65 kalendářních dnů po vstupu tohoto nařízení v platnost.
4. V případě, že limity uvedené v článku 6 nebyly vypočteny do doby prozatímního uplatňování dohody a protokolu, přidělí se celní kvóty pro každou skupinu výrobků všem dovozcům postupem uvedeným v čl. 3 písm. b), dokud Komise neoznámí orgánům udělujícím povolení, že limity byly stanoveny a že postup přidělování podle čl. 3 písm. b) skončil. Pro účely tohoto odstavce může být každému dovozci přiděleno nejvýše 2,5 % celní kvóty pro každou skupinu výrobků.
KAPITOLA 8
Článek 20
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se do dne, kdy skončí prozatímní uplatňování protokolu.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 12. června 2012.
REGULAMENTO DE EXECUÇÃO (UE) N.o 498/2012 DA COMISSÃO
de 12 de junho de 2012
sobre a atribuição de contingentes pautais aplicáveis às exportações de madeira provenientes da Federação da Rússia para a União Europeia
A COMISSÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia,
Tendo em conta a Decisão 2012/105/UE do Conselho, de 14 de dezembro de 2011, relativa à assinatura, em nome da União, e à aplicação provisória do Acordo sob forma de troca de cartas entre a União Europeia e a Federação da Rússia no que respeita à administração dos contingentes pautais aplicáveis às exportações de madeira provenientes da Federação da Rússia para a União Europeia e do Protocolo entre a União Europeia e o Governo da Federação da Rússia sobre as modalidades técnicas em conformidade com o referido Acordo (1), nomeadamente o artigo 4.o,
Considerando o seguinte:
(1)
Considerando a importância económica, para a União Europeia, das importações de madeira em bruto e a importância de que se reveste a Federação da Rússia para a União Europeia enquanto fornecedor de madeira em bruto, a Comissão negociou com a Federação da Rússia compromissos por esta subscritos para reduzir ou eliminar os direitos de exportação atualmente aplicados, incluindo para a madeira em bruto.
(2)
Estes compromissos, que farão parte da lista de concessões da Organização Mundial do Comércio (OMC) da Federação da Rússia aquando da sua adesão à OMC, incluem contingentes pautais para as exportações de determinados tipos de madeira de coníferas, tendo uma parte sido atribuída às exportações para a União Europeia.
(3)
No contexto das negociações sobre a adesão da Federação da Rússia à OMC, a Comissão negociou, em nome da União, com a Federação da Rússia, um Acordo sob forma de troca de cartas no que respeita à administração desses contingentes pautais aplicáveis às exportações de determinados tipos de madeira de coníferas provenientes da Federação da Rússia para a União Europeia (a seguir designado «Acordo»).
(4)
Como previsto no Acordo, a União e a Federação da Rússia negociaram modalidades técnicas pormenorizadas sobre a gestão dos contingentes pautais, que constam de um acordo sob forma de um Protocolo negociado entre a União e o Governo da Federação da Rússia (a seguir designado «Protocolo»).
(5)
Na execução do Acordo e do Protocolo, devem ser estabelecidos métodos de atribuição dos contingentes pautais em função da data de apresentação dos pedidos pelos importadores, bem como normas e métodos para estabelecer os direitos dos importadores tradicionais para cada período de contingentamento e para cada grupo de produtos.
(6)
Devem ser estabelecidas normas sobre a continuidade das empresas, a fim de determinar se um importador que solicita o estatuto de importador tradicional é a mesma pessoa singular ou coletiva que importou os produtos abrangidos durante os períodos de referência especificados no presente regulamento.
(7)
Devem ser estabelecidos normas e procedimentos relativos a autorizações respeitantes a contingentes não utilizados.
(8)
Devem ser estabelecidas normas transitórias aplicáveis durante os primeiros três períodos de contingentamento de aplicação do presente regulamento em ligação com a escolha dos períodos de referência para o cálculo dos limites máximos de autorização de contingente aplicáveis aos importadores tradicionais.
(9)
As medidas previstas no presente regulamento estão em conformidade com o parecer do Comité da Madeira, instituído pela Decisão 2012/105/UE,
ADOTOU O PRESENTE REGULAMENTO:
CAPÍTULO 1
ÂMBITO DE APLICAÇÃO E DEFINIÇÕES
Artigo 1.o
O presente regulamento estabelece regras pormenorizadas sobre a atribuição das autorizações de contingente em conformidade com o artigo 5.o, n.o 2, do Protocolo, e estabelece outras disposições necessárias à gestão, pela União, das quantidades dos contingentes pautais atribuídos às exportações para a União na execução do Acordo e do Protocolo.
Artigo 2.o
Para efeitos do presente regulamento, aplicam-se as definições previstas no artigo 1.o, n.o 3, no artigo 2.o e no artigo 5.o, n.os 3 e 4 do Protocolo.
Além disso, entende-se por: «grupo de produtos», cada uma das duas categorias de produtos abrangidos em conformidade com a classificação de tais produtos de acordo com a nomenclatura pautal e estatística aplicada na Federação da Rússia, a saber, a epícea (rubricas pautais 4403 20 110 e 4403 20 190) e o pinheiro (rubricas pautais 4403 20 310 e 4403 20 390). Os códigos pautais relevantes aplicados na Federação da Rússia e os códigos correspondentes da Nomenclatura Combinada (2) («NC») e TARIC figuram no anexo I.
CAPÍTULO 2
PRINCÍPIOS DE ATRIBUIÇÃO
Artigo 3.o
O método para a atribuição do contingente pautal depende da data de apresentação do pedido pelo importador, a saber:
a)
Para os pedidos apresentados até 31 de julho de cada ano (a seguir designado por «primeira parte do período de contingentamento»), a Comissão atribui contingentes pautais em conformidade com as categorias de importadores «tradicionais» ou «novos», em conformidade com o artigo 5.o, n.o 2, alínea b), do Protocolo; e
b)
Para os pedidos apresentados a partir de 1 de agosto (a seguir designado «segunda parte do período de contingentamento»), a Comissão atribui as quantidades restantes dos contingentes pautais de acordo com a ordem cronológica de receção, pela Comissão, das notificações das autoridades competentes dos Estados-Membros (a seguir designado(s) «Estabelecimento(s) de Licenciamento») relativas aos pedidos apresentados individualmente por importadores, em conformidade com o artigo 5.o, n.o 2, alínea a), do Protocolo.
Artigo 4.o
1. Durante a primeira parte do período de contingentamento:
a)
70 % de cada contingente pautal por grupo de produtos são atribuídos aos importadores tradicionais (a seguir designado «contingente para os importadores tradicionais»); e
b)
30 % de cada contingente pautal por grupo de produtos são atribuídos aos novos importadores (a seguir designado «contingente para os novos importadores»).
2. O contingente para os novos importadores deve ser atribuído de acordo com a ordem cronológica de receção, pela Comissão, das notificações dos Estabelecimentos de Licenciamento relativas aos pedidos de autorização de contingente provenientes de tais importadores.
3. A cada novo importador deve ser concedido um montante máximo de 1,5 % do contingente pautal para cada grupo de produtos, em conformidade com o procedimento de atribuição referido no n.o 2.
Artigo 5.o
Durante a segunda parte do período de contingentamento, a cada importador é concedido um máximo de 5 % do restante contingente pautal para cada grupo de produtos.
Artigo 6.o
1. Durante a primeira parte do período de contingentamento, cada importador tradicional tem apenas direito a pedir autorizações de contingentes respeitantes a uma parte específica do contingente reservada aos importadores tradicionais para cada grupo de produtos (a seguir designada «limite máximo»), calculada em conformidade com o n.o 2. Todas as autorizações de contingente concedidas a um importador tradicional durante a primeira parte do período de contingentamento devem ser imputadas aos limites máximos desse importador.
2. O limite máximo para cada grupo de produtos de um importador tradicional aplicável num período de contingentamento (a seguir designado por «período de contingentamento n + 1») é calculado de acordo com a média das importações efetivas desse importador de produtos abrangidos durante os dois períodos de contingentamento anteriores ao ano de cálculo desse limite máximo, com base na seguinte fórmula:
Li = T * (Īi/ΣĪi)
na qual:
«Li» representa o limite máximo para o grupo de produtos em causa (epícea ou pinheiro) por importador i, durante o período de contingentamento n + 1;
«T» representa o contingente para os importadores tradicionais disponível para o grupo de produtos em causa durante o ano de cálculo do limite máximo (a seguir designado por «período de contingentamento n»);
«Īi» representa a média das importações efetivas pelo importador tradicional i do grupo de produtos em causa, durante os dois períodos de contingentamento anteriores ao cálculo (a seguir designados por «período de contingentamento n - 2» e «período de contingentamento n - 1», respetivamente), como se segue:
[(importações efetivas do importador i no período de contingentamento n - 2) + (importações efetivas do importador i no período de contingentamento n - 1)]/2
«ΣĪi» representa a soma das importações médias Īi de todos os importadores tradicionais para o grupo de produtos em causa.
Artigo 7.o
1. Todos os anos, a Comissão determina os limites máximos aplicáveis a cada importador tradicional para o período de contingentamento seguinte, em conformidade com o método estabelecido no artigo 6.o, n.o 2.
2. Para efeitos desse cálculo, os Estabelecimentos de Licenciamento devem apresentar à Comissão, até 31 de março do período de contingentamento n, o mais tardar, um resumo das importações efetivas dos produtos abrangidos no período de contingentamento n - 1 que lhes sejam notificadas em conformidade com o disposto no artigo 11.o, n.o 1. Tal resumo deve ser apresentado em formato de folha de cálculo eletrónica, em conformidade com o modelo definido no anexo IV.
3. A Comissão informa os Estabelecimentos de Licenciamento dos limites máximos atualizados resultantes dos cálculos efetuados de acordo com o disposto no artigo 6.o, n.o 2, até 30 de abril do período de contingentamento n, o mais tardar.
CAPÍTULO 3
CONTINUIDADE DA ATIVIDADE
Artigo 8.o
1. Quando um importador, alegando estatuto de importador tradicional ao abrigo do artigo 5.o, n.o 4, do Protocolo (a seguir designado «requerente») não fornecer provas satisfatórias de que é a mesma pessoa, singular ou coletiva, que importou os produtos abrangidos durante o período de referência nos termos do artigo 17.o, n.o 2 (a seguir designado «antecessor»), deve fornecer ao Estabelecimento de Licenciamento os dados necessários para provar a continuidade da atividade de acordo com a atividade do seu antecessor.
2. A continuidade da atividade a que se refere o n.o 1 é considerada como justificada sempre que:
a)
O requerente e o antecessor estão sob o controlo da mesma entidade jurídica, na aceção do Regulamento (CE) n.o 139/2004 do Conselho (3); ou
b)
A atividade económica do antecessor, no que se refere aos produtos abrangidos, foi legalmente transferida para o requerente, por exemplo, como resultado de uma fusão ou aquisição, na aceção do Regulamento (CE) n.o 139/2004 do Conselho.
3. Os importadores que não fornecerem provas da continuidade da atividade devem ser considerados novos importadores.
Artigo 9.o
As disposições do artigo 8.o aplicam-se, mutatis mutandis, sempre que um importador invocar o estatuto de importador tradicional ao abrigo do artigo 5.o, n.o 3, do Protocolo.
CAPÍTULO 4
PEDIDOS DE AUTORIZAÇÕES DE CONTINGENTE
Artigo 10.o
1. Os pedidos de autorizações de contingente devem ser apresentados sob a forma estabelecida no anexo II. Caso as informações prestadas no formulário de pedido forem consideradas inadequadas, o Estabelecimento de Licenciamento pode solicitar dados adicionais junto do requerente.
2. A atribuição de uma autorização de contingente deve estar sujeita à exigência de que os produtos correspondentes sejam objeto de transformação no território aduaneiro da União, conferindo, assim, origem na União, em conformidade com o artigo 24.o do Regulamento (CEE) n.o 2913/92 do Conselho (4).
3. Os pedidos de autorizações de contingente devem ser acompanhados por uma declaração do requerente em que este se comprometa a:
a)
Consignar os produtos em causa à transformação prevista, no prazo de um ano a contar da data em que a declaração aduaneira de introdução em livre prática, com a designação exata das mercadorias e dos códigos TARIC, foi aceite pelas autoridades aduaneiras competentes;
b)
Manter registos adequados no Estado-Membro onde foi concedida a autorização, a fim de permitir ao Estabelecimento de Licenciamento efetuar quaisquer verificações que considere necessárias para garantir que os produtos sejam efetivamente consignados à transformação prevista e conservar esses registos; para efeitos da presente alínea, entende-se por «registos» os dados que contenham todas as informações e elementos técnicos necessários, em qualquer suporte, que permitam aos Estabelecimentos de Licenciamento supervisionar e controlar as operações;
c)
Permitir ao Estabelecimento de Licenciamento a identificação dos produtos em causa, de um modo que considerem satisfatório, nas instalações da empresa em causa durante a sua transformação;
d)
Notificar o Estabelecimento de Licenciamento de todos os fatores que possam afetar a autorização.
4. Sempre que os produtos em questão sejam transferidos, o requerente deve fornecer elementos de prova suficientes da sua consignação à transformação requerida, em conformidade com o n.o 3, alínea a).
5. Aplica-se o artigo 308.o-D do Regulamento (CEE) n.o 2454/93 da Comissão (5).
6. O não cumprimento do compromisso referido no n.o 3 do presente artigo, pelo importador ou por qualquer pessoa singular ou coletiva para quem o importador posteriormente transfira tais produtos, deve ser considerado como equivalente a uma autorização de contingente não utilizada, em conformidade com o artigo 13.o, para a correspondente quantidade de produtos.
7. A Comissão deve publicar lista dos Estabelecimentos de Licenciamento no Jornal Oficial da União Europeia e atualizá-la, se necessário.
CAPÍTULO 5
PROVA DE IMPORTAÇÕES EFETIVAS
Artigo 11.o
1. O mais tardar no prazo de 15 dias de calendário a contar do final de cada terceiro mês, os importadores devem informar o Estabelecimento de Licenciamento do Estado-Membro do qual tenham recebido uma autorização de contingente das suas importações efetivas de produtos abrangidos nesse Estado-Membro durante os últimos três meses. Para esse efeito, o importador deve fornecer ao Estabelecimento de Licenciamento uma cópia das declarações aduaneiras das importações em causa.
2. Sempre que a quantidade registada na declaração aduaneira é medida sem casca e a quantidade indicada na entrada 9 do formulário de autorização de contingente inclui a casca, o importador deve fornecer ao Estabelecimento de Licenciamento, para além da informação referida no n.o 1 e, dentro do mesmo prazo, as quantidades de importação corretas para cada declaração aduaneira, tendo em conta a casca. As quantidades corretas devem ser estabelecidas através da aplicação dos coeficientes de correção constantes do anexo III.
CAPÍTULO 6
AUTORIZAÇÕES DE CONTINGENTE NÃO UTILIZADAS
Artigo 12.o
1. Sempre que uma autorização de contingente continua por utilizar seis meses após a sua emissão, o importador deve devolvê-la ao Estabelecimento Licenciamento, ou notificar esse estabelecimento da sua intenção de a utilizar na parte restante do período de contingentamento. Sempre que uma autorização de contingente tenha sido emitida antes do início do período de contingentamento, em conformidade com o artigo 4.o do Protocolo, o prazo de seis meses deve ser contado a partir de 1 de janeiro do ano correspondente ao período de contingentamento.
2. O Estabelecimento de Licenciamento deve notificar imediatamente a Comissão de qualquer autorização de contingente devolvida pelos importadores, em conformidade com o n.o 1. O saldo dos limites máximos dos importadores tradicionais disponíveis para o grupo de produtos em causa deve ser alterado, para ter em conta o montante correspondente.
Artigo 13.o
1. Sempre que as importações efetivas por um importador tradicional dos produtos abrangidos durante o período de contingentamento n - 1 forem inferiores a 85 % das quantidades abrangidas por todas as autorizações de contingente concedidas a esse importador durante o mesmo período de contingentamento, os limites máximos de importação do importador para ambos os grupos de produtos, durante o período de contingentamento n + 1 são reduzidos de um montante proporcional à dimensão das importações efetivas em falta.
2. A redução prevista no n.o 1 é calculada do seguinte modo:
ri = (0,85 * ΣΑi - Ii)/ΣΑi
na qual:
«ri» representa a redução aplicável aos limites máximos de importação do importador i, para ambos os grupos de produtos, durante o período de contingentamento n + 1;
«ΣΑi» representa a soma das autorizações de contingente concedidas ao importador tradicional i durante o período de contingentamento n - 1;
«Ii» representa as importações efetivas dos produtos abrangidos do importador i durante o período de contingentamento n - 1.
Artigo 14.o
1. Sempre que uma autorização de contingente que não tenha sido devolvida após seis meses da sua emissão, nos termos do artigo 12.o, não for utilizada no final do período de contingentamento n - 1, os limites máximos de importação do importador para ambos os grupos de produtos, durante o período de contingentamento n + 1, são reduzidos no dobro do montante proporcional à dimensão da autorização de contingente não utilizada.
2. A redução prevista no n.o 1 é calculada do seguinte modo:
Ri = 2 * (ΣUi/ΣΑi)
na qual:
«Ri» representa a redução aplicável aos limites máximos de importação do importador i, para ambos os grupos de produtos, durante o período de contingentamento n + 1;
«ΣUi» representa a soma das autorizações de contingente não utilizadas concedidas ao importador i durante o período de contingentamento n - 1;
«ΣΑi» representa a soma das autorizações de contingente concedidas ao importador i para ambos os grupos de produtos durante o período de contingentamento n - 1.
Artigo 15.o
Caso as condições para a redução dos limites máximos de importação, previstas nos artigos 13.o e 14.o, sejam reunidas simultaneamente, só é aplicada a redução mais elevada (Ri ou ri).
CAPÍTULO 7
MEDIDAS DE TRANSIÇÃO A APLICAR AOS TRÊS PRIMEIROS PERÍODOS DE CONTINGENTAMENTO
Artigo 16.o
1. O método de atribuição estabelecido no artigo 4.o do presente regulamento aplica-se a todo o primeiro período de contigentamento de aplicação do mesmo diploma. Durante esse período, não se aplicam as disposições do capítulo 6.
2. É aplicável o disposto nos artigos 17.o a 19.o durante os primeiros três períodos de contingentamento de aplicação do presente regulamento.
Artigo 17.o
1. O período de referência previsto no artigo 5.o, n.o 4, do Protocolo é, à escolha do importador, o ano de 2004, o ano de 2007, ou a combinação de ambos os anos.
2. Os importadores que alegarem o estatuto de importador tradicional devem especificar qual das três opções previstas no n.o 1 é a escolhida para o cálculo dos seus limites máximos, em conformidade com o artigo 6.o, o mais tardar no prazo de 20 dias de calendário a contar da data de entrada em vigor do presente regulamento.
3. O período de referência observado por cada importador em conformidade com o n.o 2 é aplicável a todos os três primeiros períodos de contingentamento de aplicação do presente regulamento.
Artigo 18.o
1. Os importadores que alegarem o estatuto de importador tradicional devem informar o(s) Estabelecimento(s) de Licenciamento do(s) Estado(s)-Membro(s) a partir do(s) qual/is tencionam solicitar as autorizações de contingente, o mais tardar, no prazo de 20 dias de calendário a contar da data de entrada em vigor do presente regulamento, das suas importações efetivas de produtos abrangidos nesse(s) Estado(s)-Membro(s), durante o período de referência, em conformidade com o artigo 17.o, n.o 2. Para fundamentar tais alegações de importação efetiva, o importador deve fornecer ao Estabelecimento de Licenciamento uma cópia das declarações aduaneiras das importações em causa.
2. Os Estabelecimentos de Licenciamento devem apresentar à Comissão, o mais tardar no prazo de 35 dias de calendário a contar da data de entrada em vigor do presente regulamento, um resumo das importações efetivas dos produtos abrangidos que lhes forem notificados em conformidade com o n.o 1 do presente artigo. Tal resumo deve ser apresentado em formato de folha de cálculo eletrónica, em conformidade com o modelo definido no anexo V.
Artigo 19.o
1. No caso de um único ano ser conservado, nos termos do artigo 17.o, n.o 2, a variável Īi referida no artigo 6.o, n.o 2, deve representar as importações efetivas do importador do grupo de produtos em causa durante esse ano.
2. Se for escolhida uma combinação de 2004 e de 2007, nos termos do artigo 17.o, n.o 2, a variável Īi referida no artigo 6.o, n.o 2, representa a média de importações efetivas do importador do grupo de produtos em causa nos anos de 2004 e de 2007, calculada da seguinte forma:
[(importações efetivas em 2004) + (importações efetivas em 2007)]/2.
3. A Comissão informa os Estabelecimentos de Licenciamento dos limites máximos resultantes dos cálculos efetuados de acordo com o artigo 6.o, n.o 2, o mais tardar, 65 dias de calendário após a entrada em vigor do presente regulamento.
4. No caso de os limites máximos referidos no artigo 6.o não terem ainda sido calculados quando da aplicação, a título provisório, do Acordo e do Protocolo, os contingentes pautais por grupo de produtos devem ser atribuídos a todos os importadores, em conformidade com o procedimento de atribuição referido no artigo 3.o, alínea b), até que a Comissão tenha notificado os Estabelecimentos de Licenciamento de que os limites máximos foram estabelecidos e de que o procedimento de atribuição referido no artigo 3.o, alínea b), terminou. Para efeitos do disposto no presente número, a cada importador é concedida uma percentagem máxima de 2,5 % do contingente pautal para cada grupo de produtos.
CAPÍTULO 8
Artigo 20.o
O presente regulamento entra em vigor no dia da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia.
Deixa de ser aplicável a partir da data em que o Protocolo deixar de ser aplicado a título provisório.
O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e diretamente aplicável em todos os Estados-Membros.
Feito em Bruxelas, em 12 de junho de 2012.