NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 258/2012
ze dne 14. března 2012,
kterým se provádí článek 10 protokolu Organizace spojených národů proti nedovolené výrobě střelných zbraní a jejich součástí, dílů a střeliva a obchodování s nimi, který doplňuje Úmluvu Organizace spojených národů proti nadnárodnímu organizovanému zločinu (protokol OSN o střelných zbraních), a stanoví vývozní povolení, opatření pro dovoz a tranzit střelných zbraní, jejich součástí, dílů a střeliva
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 207 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
v souladu s řádným legislativním postupem (1),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V souladu s rozhodnutím Rady 2001/748/ES ze dne 16. října 2001 o podpisu jménem Evropského společenství Protokolu o nedovolené výrobě a distribuci střelných zbraní, jejich součástí, dílů a střeliva, připojeného k Úmluvě Organizace spojených národů o boji proti mezinárodnímu organizovanému zločinu (2), Komise uvedený protokol (dále jen „protokol OSN o střelných zbraních“) podepsala jménem Společenství dne 16. ledna 2002.
(2)
Protokol OSN o střelných zbraních, jehož cílem je podpořit, usnadnit a posílit spolupráci mezi stranami při prevenci, potírání a vymýcení nedovolené výroby střelných zbraní, jejich součástí, dílů a střeliva a obchodování s nimi, vstoupil v platnost dne 3. července 2005.
(3)
Za účelem snazšího sledování střelných zbraní a účinného potírání nedovoleného obchodování se střelnými zbraněmi, jejich součástmi a hlavními částmi a střelivem je nezbytné, aby se zlepšila výměna informací mezi členskými státy, a to zejména lepším využitím stávajících komunikačních kanálů.
(4)
Osobní údaje musí být zpracovávány v souladu s pravidly stanovenými ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (3) a v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (4).
(5)
Ve sdělení ze dne 18. července 2005 o opatřeních k zajištění větší bezpečnosti výbušnin, rozbušek, materiálů k výrobě bomb a střelných zbraní (5) Komise oznámila svůj záměr provést článek 10 protokolu OSN o střelných zbraních v rámci opatření, která je nutno přijmout, aby Unie mohla uvedený protokol uzavřít.
(6)
Protokol OSN o střelných zbraních vyžaduje, aby strany zavedly nebo zlepšily správní postupy nebo systémy, a mohly tak provádět účinnou kontrolu výroby, označování, dovozu a vývozu střelných zbraní.
(7)
Dodržení protokolu OSN o střelných zbraních rovněž vyžaduje, aby nedovolená výroba střelných zbraní, jejich součástí a hlavních částí a střeliva či obchodování s nimi byly kvalifikovány jako trestný čin a aby byla přijata opatření, která umožní konfiskaci takto vyrobeného nebo prodávaného zboží.
(8)
Toto nařízení by se nemělo vztahovat na střelné zbraně, jejich součásti a hlavní části nebo střelivo výhradně určené pro vojenské účely. Opatření ke splnění požadavků článku 10 protokolu OSN o střelných zbraních by měla být přizpůsobena, aby bylo možné stanovit zjednodušené postupy pro střelné zbraně pro civilní použití. Mělo by být tedy zajištěno určité usnadnění, pokud jde o povolení k vícenásobným přepravám, tranzitní opatření a dočasný vývoz pro zákonné účely.
(9)
Tímto nařízením není dotčeno uplatňování článku 346 Smlouvy o fungování Evropské unie, který odkazuje na podstatné zájmy bezpečnosti členských států, a toto nařízení ani nemá vliv na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2009/43/ES ze dne 6. května 2009 o zjednodušení podmínek transferů produktů pro obranné účely uvnitř Společenství (6) ani na směrnici Rady 91/477/EHS ze dne 18. června 1991 o kontrole nabývání a držení zbraní (7). Protokol OSN o střelných zbraních, a tudíž ani toto nařízení, se kromě toho nevztahují na mezistátní transakce nebo na státní převody v případech, kdy by bylo použitím protokolu dotčeno právo smluvního státu přijmout opatření v zájmu národní bezpečnosti v souladu s Chartou Organizace spojených národů.
(10)
Směrnice 91/477/EHS upravuje převod střelných zbraní pro civilní použití na území Unie, zatímco toto nařízení se zaměřuje na opatření ohledně vývozu z celního území Unie do třetích zemí nebo přes jejich území.
(11)
Střelné zbraně, jejich součásti, hlavní části a střelivo podléhají při dovozu z třetích zemí právu Unie, a zejména požadavkům směrnice 91/477/EHS.
(12)
Měla by být zajištěna konzistence ohledně ustanovení o vedení záznamů platných podle práva Unie.
(13)
Za účelem zajištění řádného uplatňování tohoto nařízení by členské státy měly přijmout opatření, kterými by příslušným orgánům poskytly příslušné pravomoci.
(14)
Za účelem vedení seznamu střelných zbraní, jejich součástí, hlavních částí a střeliva, pro které je podle tohoto nařízení vyžadováno povolení, by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o udržování souladu přílohy I tohoto nařízení s přílohou I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (8) a s přílohou I směrnice Rady 91/477/EHS. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracování aktu v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(15)
Unie přijala soubor celních předpisů obsažených v nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (9), a v prováděcích ustanoveních k němu stanovených v nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 (10). V úvahu je třeba vzít také nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 450/2008 ze dne 23. dubna 2008, kterým se stanoví celní kodex Společenství (modernizovaný celní kodex) (11), jehož ustanovení jsou podle článku 188 uvedeného nařízení použitelná v různých fázích. Žádným ustanovením tohoto nařízení nejsou omezeny pravomoci přiznané podle celního kodexu Společenství a jeho prováděcích ustanovení.
(16)
Členské státy by měly stanovit pravidla pro sankce za porušení tohoto nařízení a zajistit jejich uplatňování. Tyto sankce by měly být účinné, přiměřené a odrazující.
(17)
Tímto nařízením není dotčen režim Unie pro kontrolu vývozu, přepravy, zprostředkování a tranzitu zboží dvojího užití zavedený nařízením Rady (ES) č. 428/2009 ze dne 5. května 2009 (12).
(18)
Toto nařízení je v souladu s ostatními příslušnými ustanoveními o střelných zbraních, jejich součástech, hlavních částech a střelivu pro vojenské použití, o bezpečnostních strategiích, nedovoleném obchodování s ručními palnými a lehkými zbraněmi a o vývozu vojenské technologie, včetně společného postoje Rady 2008/944/SZBP ze dne 8. prosince 2008, kterým se stanoví společná pravidla pro kontrolu vývozu vojenských technologií a vojenského materiálu (13).
(19)
Komise a členské státy by se měly navzájem informovat o opatřeních přijatých podle tohoto nařízení a o jiných důležitých informacích, které jsou v souvislosti s tímto nařízením dostupné.
(20)
Toto nařízení nebrání členským státům v uplatňování jejich ústavních předpisů týkajících se přístupu veřejnosti k úředním dokumentům, a to při zohlednění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (14),
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
PŘEDMĚT, DEFINICE A OBLAST PŮSOBNOSTI
Článek 1
Toto nařízení stanoví pravidla upravující vývozní povolení a opatření pro dovoz a tranzit střelných zbraní, jejich součástí, hlavních částí a střeliva pro účely provedení článku 10 protokolu Organizace spojených národů proti nedovolené výrobě střelných zbraní, jejich součástí, dílů a střeliva a obchodování s nimi, který doplňuje Úmluvu Organizace spojených národů proti nadnárodnímu organizovanému zločinu (dále jen „protokol OSN o střelných zbraních“).
Článek 2
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1)
„střelnou zbraní“ jakákoli ruční zbraň s hlavní, která vystřeluje nebo je konstruována či může být upravena tak, aby vystřelovala jednotnou, hromadnou nebo plynovou střelu (obecně projektil) působením okamžitého uvolnění chemické energie, jak je uvedeno v příloze I.
Má se za to, že zbraň lze uschopnit ke střelbě projektilem působením okamžitého uvolnění chemické energie, jestliže:
-
má vzhled střelné zbraně a
-
v důsledku své konstrukce nebo materiálu, z něhož je vyrobena, může být uschopněna ke střelbě;
2)
„součástmi“ jakákoli součást nebo náhradní součást, jak je uvedeno v příloze I, zvlášť zkonstruovaná pro střelnou zbraň a nezbytná pro její funkci včetně hlavně, rámu, pouzdra závěru, závěru nebo nábojového válce revolveru, závorníku, nosiče závorníku a jakéhokoli zařízení zkonstruovaného nebo upraveného k utlumení hluku výstřelu;
3)
„hlavními částmi“ mechanismus závěru, nábojová komora a hlaveň střelné zbraně, které se, jako oddělené předměty, zahrnují do kategorie těch střelných zbraní, kterých jsou nebo mají být součástí;
4)
„střelivem“ kompletní náboj nebo jeho komponenty, jako jsou nábojnice, zápalky, výmetné náplně nebo projektily, které se používají ve střelných zbraních, jak je uvedeno v příloze I, za podmínky, že tyto komponenty samotné podléhají v příslušném členském státě povolení;
5)
„znehodnocenými střelnými zbraněmi“ předměty jinak odpovídající definici střelné zbraně, které byly trvale znehodnoceny způsobem, který zajišťuje, že všechny hlavní části střelné zbraně jsou trvale nepoužitelné a není možné je jakkoli odstranit, nahradit nebo upravit za účelem uschopnění ke střelbě.
Členské státy přijmou opatření k ověření těchto znehodnocení příslušným orgánem. Členské státy v rámci uvedeného ověření zajistí vydání osvědčení nebo dokladu, který potvrzuje znehodnocení střelné zbraně, nebo zřetelné odpovídající označení takové zbraně;
6)
„vývozem“:
a)
režim vývozu ve smyslu článku 161 nařízení (EHS) č. 2913/92;
b)
zpětný vývoz ve smyslu článku 182 nařízení (EHS) č. 2913/92, nikoliv však včetně zboží přepravovaného v režimu vnějšího tranzitu podle článku 91 uvedeného nařízení, pokud nejsou splněny formality zpětného vývozu podle čl. 182 odst. 2 uvedeného nařízení;
7)
„osobou“ fyzická osoba, právnická osoba nebo, pokud takovou možnost stanoví platné právní předpisy, sdružení osob uznané jako způsobilé k právním úkonům, ačkoli nemá právní postavení právnické osoby;
8)
„vývozcem“ jakákoli osoba usazená v Unii, která podává nebo jejímž jménem je podáváno vývozní prohlášení, totiž osoba, která je v okamžiku přijetí prohlášení smluvní stranou smlouvy uzavřené s příjemcem ve třetí zemi a která je oprávněna rozhodnout o odeslání zboží mimo celní území Unie. Nebyla-li uzavřena smlouva o vývozu nebo nejedná-li tato osoba svým jménem, rozumí se vývozcem osoba, která je oprávněna rozhodnout o odeslání zboží mimo celní území Unie.
Náleží-li podle smlouvy, na které je vývoz založen, právo nakládat se střelnými zbraněmi, jejich součástmi a hlavními částmi nebo střelivem osobě usazené mimo Unii, považuje se za vývozce smluvní strana usazená v Unii;
9)
„celním územím Unie“ území ve smyslu článku 3 nařízení (EHS) č. 2913/92;
10)
„vývozním prohlášením“ právní úkon, kterým projevuje osoba předepsanou formou a způsobem svůj záměr propustit střelné zbraně, jejich součásti, hlavní části a střelivo do režimu vývozu;
11)
„dočasným vývozem“ přeprava, při níž střelné zbraně opustí celní území Unie a předpokládá se jejich zpětný dovoz ve lhůtě nepřesahující 24 měsíců;
12)
„tranzitem“ přeprava zboží, které opouští celní území Unie a je přepravováno přes území jedné nebo více třetích zemí s konečným místem určení v jiné třetí zemi;
13)
„překládkou“ tranzit zahrnující fyzickou vykládku zboží z dopravního prostředku použitého k dovozu, po níž následuje nové naložení za účelem zpětného vývozu, zpravidla na jiný dopravní prostředek;
14)
„vývozním povolením“:
a)
jednorázové povolení či licence udělená jednomu konkrétnímu vývozci pro jednotlivou přepravu jedné nebo více střelných zbraní, jejich součástí, hlavních částí a střeliva jednomu určitému konečnému příjemci nebo deklarovanému příjemci ve třetí zemi nebo
b)
vícenásobné povolení či licence udělená jednomu konkrétnímu vývozci pro vícenásobnou přepravu jedné nebo více střelných zbraní, jejich součástí, hlavních částí a střeliva jednomu určitému konečnému příjemci nebo deklarovanému příjemci ve třetí zemi nebo
c)
souhrnné povolení či licence udělená jednomu konkrétnímu vývozci pro vícenásobnou přepravu jedné nebo více střelných zbraní, jejich součástí, hlavních částí a střeliva několika určitým konečným příjemcům nebo deklarovaným příjemcům v jedné či více třetích zemích;
15)
„nedovoleným obchodováním“ dovoz, vývoz, prodej, dodávání, přeprava nebo převod střelných zbraní, jejich součástí a hlavních částí nebo střeliva z území jednoho členského státu nebo přes jeho území na území třetí země, pokud platí jakákoliv z následujících podmínek:
a)
dotčený členský stát to nepovoluje v souladu s tímto nařízením;
b)
střelné zbraně nejsou označeny v souladu s čl. 4 odst. 1 a 2 směrnice 91/477/EHS;
c)
dovážené střelné zbraně nejsou při dovozu opatřeny ani jednoduchým označením umožňujícím zjistit první zemi dovozu v rámci Evropské unie nebo pokud střelné zbraně takto označené nejsou, jedinečným označením identifikujícím dovážené střelné zbraně;
16)
„sledováním“ systematické sledování střelných zbraní a tam, kde je to možné, jejich součástí, hlavních částí a střeliva od výrobce ke kupujícímu za účelem pomoci příslušným orgánům členských států zjistit, vyšetřit a analyzovat nedovolenou výrobu a nedovolené obchodování.
Článek 3
1. Toto nařízení se nevztahuje na:
a)
mezistátní transakce nebo státní převody;
b)
střelné zbraně, jejich součásti, hlavní části a střelivo, pokud jsou určeny speciálně pro vojenské použití, a v žádném případě na střelné zbraně plně automatického typu;
c)
střelné zbraně, jejich součásti, hlavní části a střelivo, jsou-li určeny pro ozbrojené síly, policii nebo orgány veřejné správy členských států;
d)
sběratele a subjekty se zaměřením na kulturní a historické stránky střelných zbraní, jejich součástí, hlavních částí a střeliva, kteří jsou jako takoví pro účely tohoto nařízení uznáni členským státem, na jehož území jsou usazeni, za předpokladu, že jsou zajištěna opatření ke sledování;
e)
znehodnocené střelné zbraně;
f)
starožitné střelné zbraně a jejich repliky, jak jsou definovány v souladu s vnitrostátními právními předpisy, za předpokladu, že ke starožitným střelným zbraním nepatří střelné zbraně vyrobené po roce 1899.
2. Tímto nařízením není dotčeno nařízení (EHS) č. 2913/92 (celní kodex Společenství), nařízení (EHS) č. 2454/93 (prováděcí ustanovení k celnímu kodexu Společenství), nařízení (ES) č. 450/2008 (modernizovaný celní kodex), ani režim pro kontrolu vývozu, přepravy, zprostředkování a tranzitu zboží dvojího užití zavedený nařízením (ES) č. 428/2009 (nařízení o dvojím užití).
KAPITOLA II
VÝVOZNÍ POVOLENÍ, POSTUPY A KONTROLY A OPATŘENÍ PRO DOVOZ A TRANZIT
Článek 4
1. Pro vývoz střelných zbraní, jejich součástí, hlavních částí a střeliva uvedených v příloze I je vyžadováno vývozní povolení v souladu s formulářem uvedeným v příloze II. Povolení udělí příslušné orgány členského státu, ve kterém je vývozce usazen, a vydají je v písemné podobě či elektronicky.
2. V případech, kdy vývoz střelných zbraní, jejich součástí, hlavních částí a střeliva vyžaduje vývozní povolení podle tohoto nařízení a uvedený vývoz zároveň podléhá požadavkům na povolení v souladu se společným postojem 2008/944/SZBP, mohou členské státy pro splnění povinností jim uložených tímto nařízením a uvedeným společným postojem použít jednotný postup.
3. Pokud jsou střelné zbraně, jejich součásti, hlavní části a střelivo umístěny v jednom či více členských státech jiných, než je stát, v němž byla podána žádost o vývozní povolení, musí být tato skutečnost v této žádosti uvedena. Příslušné orgány členského státu, jimž byla žádost o vývozní povolení podána, neprodleně konzultují příslušné orgány dotčeného členského státu nebo členských států a poskytnou jim příslušné informace. Konzultovaný členský stát nebo členské státy oznámí ve lhůtě deseti pracovních dnů případné námitky proti udělení takového povolení, jimiž je členský stát, v němž byla žádost podána, vázán.
Článek 5
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 6, pokud jde o změny přílohy I na základě změn přílohy I nařízení (EHS) č. 2658/87 a na základě změn přílohy I směrnice 91/477/EHS.
Článek 6
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v článku 5 je svěřena Komisi na dobu neurčitou.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v článku 5 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie, nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle článku 5 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 7
1. Před vydáním vývozního povolení pro střelné zbraně, jejich součásti, hlavní části a střelivo dotyčný členský stát ověří, zda:
a)
dovážející třetí země povolila příslušný dovoz a
b)
třetí země tranzitu, pokud existují, písemně a nejpozději před zahájením přepravy oznámily, že nemají proti tranzitu námitky. Toto ustanovení se nevztahuje na:
-
přepravu námořní nebo vzdušnou cestou a přes přístavy či letiště třetích zemí za předpokladu, že nedojde k překládce nebo změně dopravního prostředku,
-
dočasný vývoz k ověřitelným zákonným účelům, k nimž patří lov, sportovní střelba, znalecké posouzení, výstavy bez prodeje a opravy.
2. Jestliže nebyly doručeny žádné námitky proti tranzitu do 20 pracovních dnů ode dne písemné žádosti vývozce o oznámení, že proti tranzitu nejsou námitky, mohou členské státy rozhodnout, že se má za to, že konzultovaná třetí země tranzitu nemá námitky.
3. Vývozce poskytne příslušnému orgánu členského státu odpovědnému za vydávání vývozního povolení potřebné doklady, které prokazují, že dovážející třetí země povolila dovoz a že třetí země tranzitu neměla proti tranzitu námitky.
4. Členské státy zpracují žádosti o vývozní povolení ve lhůtě stanovené podle vnitrostátního práva nebo praxe, která nepřekročí 60 pracovních dní ode dne, k němuž byly příslušným orgánům poskytnuty všechny požadované informace. Za výjimečných okolností a v náležitě odůvodněných případech může být uvedená lhůta prodloužena na 90 pracovních dní.
5. Doba platnosti vývozního povolení nesmí překročit dobu platnosti dovozního povolení. Pokud v dovozním povolení není uvedena doba jeho platnosti, je doba platnosti vývozního povolení, kromě výjimečných okolností a náležitě odůvodněných případů, nejméně devět měsíců.
6. Členské státy se mohou rozhodnout používat pro účely zpracování žádostí o vývozní povolení elektronické dokumenty.
Článek 8
1. Pro účely sledování musí vývozní povolení a dovozní licence nebo dovozní povolení vydané dovážející třetí zemí a průvodní doklady společně obsahovat mimo jiné tyto údaje:
a)
datum vydání a skončení platnosti;
b)
místo vydání;
c)
země vývozu;
d)
země dovozu;
e)
případně třetí země tranzitu;
f)
příjemce;
g)
konečný příjemce, je-li znám při zahájení přepravy;
h)
podrobnosti umožňující identifikaci střelných zbraní, jejich součástí, hlavních částí a střeliva a jejich množství včetně označení střelných zbraní provedené nejpozději před zahájením přepravy.
2. Vývozce předem, nejpozději před zahájením přepravy, poskytne údaje podle odstavce 1, jsou-li uvedeny v dovozní licenci nebo dovozním povolení, třetím zemím tranzitu.
Článek 9
1. Zjednodušené postupy pro dočasný vývoz či zpětný vývoz střelných zbraní, jejich součástí, hlavních částí a střeliva se použijí takto:
a)
vývozní povolení se nevyžaduje:
i)
od lovců či sportovních střelců pro dočasný vývoz zbraní, které jsou součástí jejich cestovních osobních věcí, během cesty do třetí země za předpokladu, že příslušným orgánům svou cestu řádně odůvodní, zejména předložením pozvání nebo jiného důkazu své lovecké nebo sportovní činnosti v cílové třetí zemi, a to pro dočasný vývoz:
-
jedné či více střelných zbraní,
-
jejich hlavních částí, pokud jsou označeny, a součástí,
-
střeliva souvisejícího s těmito zbraněmi do počtu nejvýše 800 nábojů pro jednoho lovce a nejvýše 1 200 nábojů pro jednoho sportovní střelce,
ii)
od lovců či sportovních střelců pro zpětný vývoz střelných zbraní, které jsou součástí jejich cestovních osobních věcí, po jejich dočasném používání pro účely lovu nebo sportovní střelby za předpokladu, že tyto střelné zbraně zůstávají ve vlastnictví osoby usazené mimo celní území Unie a jsou zpětně vyváženy této osobě.
b)
Při opouštění celního území Unie přes území jiného členského státu než toho členského státu, kde mají bydliště, předloží lovci a sportovní střelci příslušným orgánům evropský zbrojní pas podle článků 1 a 12 směrnice 91/477/EHS. V případě letecké přepravy se evropský zbrojní pas předloží příslušným orgánům při předání příslušného zboží letecké společnosti za účelem jejich přepravy mimo celní území Unie.
Lovci a sportovní střelci mohou při opouštění celního území Unie přes členský stát, kde mají bydliště, předložit namísto evropského zbrojního pasu jiný dokument, který příslušné orgány tohoto členského státu považují za platný pro tento účel.
c)
Příslušné orgány členského státu pozastaví na dobu nepřesahující deset dní postup vývozu nebo, pokud je to nezbytné, jiným způsobem zabrání tomu, aby střelné zbraně, jejich součásti a hlavní části nebo střelivo opustily celní území Unie přes území tohoto členského státu, mají-li důvodné podezření, že důvody, které lovci či sportovní střelci uvedli, nejsou v souladu s příslušnými hledisky a povinnostmi stanovenými v článku 10. Za výjimečných okolností a v náležitě odůvodněných případech může být lhůta uvedená v tomto písmenu prodloužena na 30 dní.
2. Členské státy zavedou v souladu se svým vnitrostátním právem zjednodušené postupy pro:
a)
zpětný vývoz střelných zbraní po jejich dočasném používání pro účely znaleckého posouzení nebo výstav bez prodeje nebo v režimu aktivního zušlechťovacího styku za účelem opravy za předpokladu, že tyto střelné zbraně zůstávají ve vlastnictví osoby usazené mimo celní území Unie a jsou zpětně vyváženy této osobě;
b)
zpětný vývoz střelných zbraní, jejich součástí, hlavních částí a střeliva v případě jejich dočasného uskladnění od okamžiku jejich vstupu na celní území Unie do jeho opuštění;
c)
dočasný vývoz střelných zbraní pro účely znaleckého posouzení, oprav a výstav bez prodeje za předpokladu, že vývozce doloží oprávněné držení těchto střelných zbraní a vyváží je v režimu pasivního zušlechťovacího styku nebo dočasného vývozu.
Článek 10
1. Při rozhodování o tom, zda mají udělit vývozní povolení podle tohoto nařízení, zohlední členské státy veškerá významná hlediska, a to případně i:
a)
své závazky a povinnosti, které mají jako strany příslušných mezinárodních dohod o kontrole vývozu nebo příslušných mezinárodních smluv;
b)
hlediska národní zahraniční a bezpečnostní politiky, včetně těch, na která se vztahuje společný postoj 2008/944/SZBP;
c)
hlediska týkající se zamýšleného konečného použití, příjemce, určeného konečného příjemce a nebezpečí zneužití.
2. Při posuzování žádosti o vývozní povolení zohledňují členské státy kromě příslušných hledisek stanovených v odstavci 1 i to, zda vývozce používá přiměřené a vhodné prostředky a postupy pro zajištění souladu s ustanoveními a cíli tohoto nařízení a s podmínkami povolení.
Při rozhodování, zda mají udělit vývozní povolení podle tohoto nařízení, dodržují členské státy své závazky, pokud jde o sankce uložené na základě rozhodnutí přijatých Radou nebo na základě rozhodnutí Organizace pro bezpečnost a spolupráci v Evropě (OBSE) nebo na základě závazné rezoluce Rady bezpečnosti OSN, zejména pokud jde o zbrojní embarga.
Článek 11
1. Členské státy:
a)
zamítnou udělení vývozního povolení, jestliže má žadatel záznam v rejstříku trestů týkající se jednání, které představovalo trestný čin uvedený v čl. 2 odst. 2 rámcového rozhodnutí Rady 2002/584/SVV ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy (15), nebo jiného jednání za předpokladu, že představovalo trestný čin, za který může být uložen trest odnětí svobody na nejméně čtyři roky nebo přísnější trest;
b)
zruší, pozastaví, změní nebo odvolají vývozní povolení, jestliže podmínky pro jeho udělení nejsou splněny nebo již nejsou splněny.
Tímto odstavcem nejsou dotčena přísnější pravidla vnitrostátních právních předpisů.
2. Pokud členské státy zamítnou, zruší, pozastaví, změní nebo odvolají vývozní povolení, oznámí to příslušným orgánům ostatních členských států a sdělí jim nezbytné informace. Pozastavily-li příslušné orgány členského státu platnost vývozního povolení, oznámí na konci doby pozastavení platnosti povolení konečné posouzení ostatním členským státům.
3. Dříve než příslušné orgány členského státu udělí vývozní povolení podle tohoto nařízení, zohlední všechna zamítavá rozhodnutí podle tohoto nařízení, jež jim byla oznámena, aby se ujistily, zda udělení povolení nebylo zamítnuto příslušnými orgány jiného členského státu nebo členských států v podstatě pro totožnou transakci (pokud jde o zboží mající v podstatě stejné parametry nebo technické vlastnosti a pro stejného dovozce nebo příjemce).
Nejdříve mohou konzultovat příslušné orgány členského státu nebo členských států, které vydaly rozhodnutí o zamítnutí, zrušení, pozastavení, změně nebo odvolání vývozního povolení podle odstavců 1 a 2. Jestliže po této konzultaci příslušné orgány členského státu rozhodnou, že povolení udělí, oznámí to příslušným orgánům ostatních členských států a poskytnou veškeré nezbytné informace vysvětlující toto rozhodnutí.
4. Veškeré informace sdílené v souladu s ustanoveními tohoto článku musí být v souladu s ustanoveními čl. 19 odst. 2, jež se týkají jejich důvěrnosti.
Článek 12
V souladu se svým platným vnitrostátním právem nebo praxí členské státy uchovávají po dobu nejméně dvaceti let všechny informace týkající se střelných zbraní a tam, kde je to vhodné a proveditelné, i jejich součástí, hlavních částí a střeliva, které jsou nezbytné pro sledování a identifikaci těchto střelných zbraní, jejich součástí, hlavních částí a střeliva a pro prevenci a odhalování nedovoleného obchodování s nimi. Uvedené informace musí zahrnovat místo, datum vydání a datum skončení platnosti vývozního povolení, zemi vývozu, zemi dovozu, v případě potřeby třetí zemi tranzitu, příjemce, konečného příjemce, je-li znám v době zahájení vývozu, a popis a množství zboží včetně veškerých jeho označení.
Tento článek se nevztahuje na vývoz uvedený v článku 9.
Článek 13
1. Členské státy požádají v případě podezření dovážející třetí zemi o potvrzení přijetí odeslané zásilky střelných zbraní, jejich součástí a hlavních částí nebo střeliva.
2. Členské státy na žádost vyvážející třetí země, která je v době vývozu stranou protokolu OSN o střelných zbraních, potvrdí přijetí odeslané zásilky střelných zbraní, jejich součástí a hlavních částí nebo střeliva na celním území Unie, což v zásadě zajistí předložením příslušných celních dovozních dokladů.
3. Členské státy musí splňovat podmínky odstavců 1 a 2 v souladu se svým platným vnitrostátním právem nebo praxí. Zejména pokud jde o vývoz, může se příslušný orgán členského státu rozhodnout, zda se obrátí na vývozce nebo se přímo spojí s dovážející třetí zemí.
Článek 14
Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby jejich postupy povolování byly bezpečné a aby bylo možné ověřit nebo potvrdit pravost povolení.
Ověřování a potvrzování lze případně zajistit rovněž diplomatickou cestou.
Článek 15
Za účelem zajištění řádného uplatňování tohoto nařízení přijmou členské státy nezbytná a přiměřená opatření umožňující jejich příslušným orgánům:
a)
shromažďovat informace o jakékoli objednávce nebo transakci týkající se střelných zbraní, jejich součástí, hlavních částí a střeliva a
b)
zajistit správné uplatňování opatření pro kontrolu vývozu, což může zahrnovat zejména právo vstupu do prostor osob, které se na vývozní transakci podílejí.
Článek 16
Členské státy stanoví pravidla pro ukládání sankcí za porušení tohoto nařízení a přijmou veškerá opatření nezbytná k jejich uplatňování. Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
KAPITOLA III
CELNÍ FORMALITY
Článek 17
1. Při plnění celních formalit pro vývoz střelných zbraní, jejich součástí a hlavních částí nebo střeliva na celním úřadě vývozu vývozce prokáže, že obdržel nezbytné vývozní povolení.
2. Od vývozce může být požadován překlad všech dokumentů, které byly poskytnuty jako průkazní doklady, do úředního jazyka členského státu, ve kterém je vývozní prohlášení předkládáno.
3. Aniž je dotčena jakákoli pravomoc členských států, která jim byla svěřena podle nařízení (EHS) č. 2913/92, pozastaví členské státy na dobu, která nepřesahuje deset dní, postup vývozu ze svého území nebo, pokud je to nezbytné, jiným způsobem zabrání tomu, aby střelné zbraně, jejich součásti a hlavní části nebo střelivo, na které se vztahuje platné vývozní povolení, opustily celní území Unie přes jejich území, mají-li důvodné podezření, že:
a)
při udělení povolení nebyly vzaty v úvahu příslušné informace nebo
b)
od doby, kdy bylo povolení uděleno, se změnily skutkové okolnosti.
Za výjimečných okolností a v náležitě odůvodněných případech může být uvedená lhůta prodloužena na 30 dní.
4. Členské státy ve lhůtě nebo v prodloužené lhůtě uvedené v odstavci 3 buď uvolní střelné zbraně, jejich součásti a hlavní části nebo střelivo, nebo učiní opatření podle čl. 11 odst. 1 písm. b).
Článek 18
1. Členské státy mohou stanovit, že celní formality pro vývoz střelných zbraní, jejich součástí a hlavních částí nebo střeliva mohou být splněny pouze u celních úřadů k tomu zmocněných.
2. Využijí-li členské státy možnost stanovenou v odstavci 1, informují Komisi o náležitě zmocněných celních úřadech nebo o jejich následných změnách. Komise každý rok zveřejní a aktualizuje tyto informace v řadě C Úředního věstníku Evropské unie.
KAPITOLA IV
SPRÁVNÍ SPOLUPRÁCE
Článek 19
1. Členské státy ve spolupráci s Komisí a v souladu s čl. 21 odst. 2 přijmou veškerá vhodná opatření, aby zavedly přímou spolupráci a výměnu informací mezi příslušnými orgány s cílem zvýšit účinnost opatření stanovených tímto nařízením. Takové informace mohou zahrnovat:
a)
podrobné údaje o vývozcích, jejichž žádost o povolení je zamítnuta, nebo o vývozcích, na něž se vztahují rozhodnutí přijatá členskými státy na základě článku 11;
b)
údaje o příjemcích nebo jiných osobách zapojených do podezřelých činností a údaje o použitých trasách, jsou-li dostupné.
2. Nařízení Rady (ES) č. 515/97 (16) o vzájemné pomoci, a zejména jeho ustanovení o důvěrnosti informací, se použijí obdobně na opatření podle tohoto článku, aniž je dotčen článek 20 tohoto nařízení.
KAPITOLA V
OBECNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 20
1. Zřizuje se koordinační skupina pro vývoz střelných zbraní (dále jen „koordinační skupina“), které předsedá zástupce Komise. Každý členský stát jmenuje do této skupiny jednoho zástupce.
Koordinační skupina posoudí jakoukoli otázku týkající se uplatňování tohoto nařízení, kterou může vznést předseda nebo zástupce některého členského státu. Je vázána pravidly důvěrnosti nařízení (ES) č. 515/97.
2. Předseda koordinační skupiny nebo koordinační skupina konzultuje v případě potřeby příslušné zúčastněné subjekty, jichž se toto nařízení týká.
Článek 21
1. Každý členský stát uvědomí Komisi o právních a správních předpisech přijatých k provedení tohoto nařízení, včetně opatření uvedených v článku 16.
2. Do 19. dubna 2012 informuje každý členský stát ostatní členské státy a Komisi o vnitrostátních orgánech příslušných k provádění článků 7, 9, 11 a 17. Na základě těchto informací Komise každý rok zveřejní a aktualizuje seznam těchto orgánů v řadě C Úředního věstníku Evropské unie.
3. Do 19. dubna 2017 a po tomto dni na žádost koordinační skupiny a v každém případě jednou za deset let Komise přezkoumá provádění tohoto nařízení a předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o jeho uplatňování, která může zahrnovat návrhy na jeho změnu. Členské státy poskytnou Komisi veškeré příslušné informace pro přípravu této zprávy, včetně informací o používání jednotného postupu stanoveného v čl. 4 odst. 2.
Článek 22
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 30. září 2013.
Čl. 13 odst. 1 a 2 se však použijí od třicátého dne po dni, kdy protokol OSN o střelných zbraních vstoupí v Evropské unii v platnost, poté, co bude uzavřen podle článku 218 Smlouvy o fungování Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 14. března 2012.
REGULAMENTO (UE) N.o 258/2012 DO PARLAMENTO EUROPEU E DO CONSELHO
de 14 de março de 2012
que aplica o artigo 10.o do Protocolo das Nações Unidas contra o fabrico e o tráfico ilícitos de armas de fogo, das suas partes e componentes e de munições, adicional à Convenção das Nações Unidas contra o Crime Organizado Transnacional (Protocolo das Nações Unidas sobre as armas de fogo), e estabelece autorizações de exportação e medidas de importação e de trânsito de armas de fogo, suas partes, componentes e munições
O PARLAMENTO EUROPEU E O CONSELHO DA UNIÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia, nomeadamente o artigo 207.o,
Tendo em conta a proposta da Comissão Europeia,
Após transmissão do projeto de ato legislativo aos parlamentos nacionais,
Deliberando de acordo com o processo legislativo ordinário (1),
Considerando o seguinte:
(1)
Em conformidade com a Decisão 2001/748/CE do Conselho, de 16 de outubro de 2001, relativa à assinatura, em nome da Comunidade Europeia, do Protocolo das Nações Unidas contra o fabrico e o tráfico ilícitos de armas de fogo, das suas partes e componentes e de munições, anexo à Convenção das Nações Unidas contra o Crime Organizado Transnacional (2), a Comissão assinou o referido Protocolo (seguidamente designado «Protocolo das Nações Unidas sobre as armas de fogo») em nome da Comunidade em 16 de janeiro de 2002.
(2)
O Protocolo das Nações Unidas sobre as armas de fogo, cujo objetivo consiste em promover, facilitar e reforçar a cooperação entre as Partes a fim de prevenir, combater e erradicar o fabrico e o tráfico ilícitos de armas de fogo e das suas partes, componentes e munições, entrou em vigor em 3 de julho de 2005.
(3)
A fim de facilitar a localização das armas de fogo e de combater eficazmente o tráfico ilícito das mesmas, bem como das suas partes e componentes essenciais e munições, é necessário melhorar o intercâmbio de informações entre os Estados-Membros, nomeadamente através de uma melhor utilização dos canais de comunicação existentes.
(4)
Os dados pessoais devem ser tratados em conformidade com as regras definidas na Diretiva 95/46/CE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 24 de outubro de 1995, relativa à proteção das pessoas singulares no que diz respeito ao tratamento de dados pessoais e à livre circulação desses dados (3) e no Regulamento (CE) n.o 45/2001 do Parlamento Europeu e do Conselho, de 18 de dezembro de 2000, relativo à proteção das pessoas singulares no que diz respeito ao tratamento de dados pessoais pelas instituições e pelos órgãos comunitários e à livre circulação desses dados (4).
(5)
Na sua Comunicação de 18 de julho de 2005 sobre medidas para melhorar a segurança dos explosivos, detonadores, equipamentos de fabrico de bombas e armas de fogo (5), a Comissão anunciou a intenção de aplicar o artigo 10.o do Protocolo das Nações Unidas sobre as armas de fogo como uma das medidas que devem ser adotadas para permitir à União concluir esse Protocolo.
(6)
O Protocolo das Nações Unidas sobre as armas de fogo exige que as Partes estabeleçam ou melhorem procedimentos ou sistemas administrativos que permitam exercer um controlo efetivo do fabrico, marcação, importação e exportação de armas de fogo.
(7)
A fim de assegurar o respeito do Protocolo das Nações Unidas sobre as armas de fogo, é também necessário que o fabrico ou o tráfico ilícitos de armas de fogo, das suas partes e componentes essenciais e de munições sejam considerados infrações penais, e que sejam tomadas medidas para permitir a apreensão dos produtos resultantes desse fabrico ou desse tráfico.
(8)
O presente regulamento não deverá aplicar-se às armas de fogo, suas partes, componentes essenciais e munições especificamente destinadas a fins militares. As medidas para cumprir os requisitos do artigo 10.o do Protocolo das Nações Unidas sobre as armas de fogo deverão ser adaptadas de modo a prever procedimentos simplificados aplicáveis às armas de fogo destinadas a utilização civil. Por conseguinte, a autorização de envios múltiplos, as medidas de trânsito e as exportações temporárias para fins legais deverão ser até certo ponto facilitadas.
(9)
O presente regulamento não prejudica a aplicação do artigo 346.o do Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia, no que diz respeito aos interesses essenciais da segurança dos Estados-Membros, nem afeta a Diretiva 2009/43/CE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 6 de maio de 2009, relativa à simplificação das condições das transferências de produtos relacionados com a defesa na Comunidade (6), nem a Diretiva 91/477/CEE do Conselho, de 18 de junho de 1991, relativa ao controlo da aquisição e da detenção de armas (7). Além disso, o Protocolo das Nações Unidas sobre as armas de fogo e, consequentemente, o presente regulamento não se aplicam às transações entre Estados nem às transferências de Estado quando a sua aplicação prejudique o direito de um Estado Parte tomar, no interesse da segurança nacional, medidas compatíveis com a Carta das Nações Unidas.
(10)
A Diretiva 91/477/CEE trata da transferência de armas de fogo para utilização civil no território da União, enquanto o presente regulamento se centra nas medidas relativas à exportação de armas de fogo a partir do território aduaneiro da União para ou através de países terceiros.
(11)
Quando importadas de países terceiros, as armas de fogo, as suas partes e componentes essenciais e as munições estão sujeitas à legislação da União e, em especial, aos requisitos da Diretiva 91/477/CEE.
(12)
Deverá ser assegurada a coerência das disposições legislativas da União em vigor em matéria de registo.
(13)
A fim de garantir a correta aplicação do presente regulamento, os Estados-Membros deverão tomar as medidas necessárias para conferir poderes adequados às autoridades competentes.
(14)
A fim de manter atualizada a lista das armas de fogo, das suas partes e componentes essenciais e de munições para as quais é exigida uma autorização ao abrigo do presente regulamento, deverá ser delegado na Comissão o poder de adotar atos nos termos do artigo 290.o do Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia no que diz respeito à harmonização do anexo I do presente regulamento com o anexo I do Regulamento (CEE) n.o 2658/87 do Conselho, de 23 de julho de 1987, relativo à nomenclatura pautal e estatística e à pauta aduaneira comum (8), e com o anexo I da Diretiva 91/477/CEE. É particularmente importante que a Comissão proceda às consultas adequadas durante os seus trabalhos preparatórios, inclusive ao nível de peritos. Quando preparar e redigir atos delegados, a Comissão deverá assegurar a transmissão simultânea, atempada e adequada dos documentos relevantes ao Parlamento Europeu e ao Conselho.
(15)
A União adotou um conjunto de regras aduaneiras, previstas no Regulamento (CEE) n.o 2913/92 do Conselho, de 12 de outubro de 1992, que estabelece o Código Aduaneiro Comunitário (9) e nas suas disposições de aplicação, estabelecidas no Regulamento (CEE) n.o 2454/93 da Comissão (10). Deverá também ser tido em consideração o Regulamento (CE) n.o 450/2008 do Parlamento Europeu e do Conselho, de 23 de abril de 2008, que estabelece o Código Aduaneiro Comunitário (Código Aduaneiro Modernizado) (11), cujas disposições são aplicáveis em diferentes fases em conformidade com o seu artigo 188.o. Nenhuma disposição do presente regulamento limita os poderes conferidos pelo Código Aduaneiro Comunitário em vigor e pelas suas disposições de aplicação, ou deles decorrentes.
(16)
Os Estados-Membros deverão estabelecer regras relativas às sanções aplicáveis em caso de infração ao presente regulamento e garantir a sua aplicação. As sanções deverão ser efectivas, proporcionadas e dissuasivas.
(17)
O presente regulamento não prejudica o regime de controlo das exportações, transferências, corretagem e trânsito de produtos de dupla utilização da União estabelecido pelo Regulamento (CE) n.o 428/2009 do Conselho (12).
(18)
O presente regulamento é coerente com as disposições aplicáveis em matéria de armas de fogo, suas partes, componentes essenciais e munições para uso militar, estratégias de segurança, tráfico ilícito de armas de pequeno calibre e armamento ligeiro e exportações de tecnologia militar, incluindo a Posição Comum 2008/944/PESC do Conselho, de 8 de dezembro de 2008, que define regras comuns aplicáveis ao controlo das exportações de tecnologia e equipamento militares (13).
(19)
A Comissão e os Estados-Membros deverão manter-se mutuamente informados sobre as medidas adotadas ao abrigo do presente regulamento, bem como sobre outros elementos pertinentes de que disponham e que com ele estejam relacionados.
(20)
O presente regulamento não impede os Estados-Membros de aplicar as suas normas constitucionais relativas ao acesso do público aos documentos oficiais, tendo em conta o Regulamento (CE) n.o 1049/2001 do Parlamento Europeu e do Conselho, de 30 de maio de 2001, relativo ao acesso do público aos documentos do Parlamento Europeu, do Conselho e da Comissão (14),
ADOTARAM O PRESENTE REGULAMENTO:
CAPÍTULO I
OBJETO, DEFINIÇÕES E ÂMBITO DE APLICAÇÃO
Artigo 1.o
O presente regulamento estabelece regras aplicáveis às autorizações de exportação e medidas de importação e de trânsito de armas de fogo, suas partes, componentes essenciais e munições, para efeitos da aplicação do artigo 10.o do Protocolo das Nações Unidas contra o fabrico e o tráfico ilícitos de armas de fogo, das suas partes e componentes e de munições, adicional à Convenção das Nações Unidas contra o Crime Organizado Transnacional («Protocolo das Nações Unidas sobre as armas de fogo»).
Artigo 2.o
Para efeitos do presente regulamento, entende-se por:
1)
«Arma de fogo», uma arma portátil, com cano, apta a disparar, concebida para disparar ou suscetível de ser modificada para disparar chumbos, balas ou projéteis através da ação de uma carga propulsora, tal como referido no anexo I;
Um objeto é considerado suscetível de ser modificado para disparar chumbos, balas ou projéteis através da ação de uma carga propulsora se:
-
tiver a aparência de uma arma de fogo, e
-
devido à sua construção ou ao material a partir do qual é fabricado, puder ser modificado para esse efeito;
2)
«Partes», componentes ou elementos de substituição, tal como referidos no anexo I, especificamente concebidos para uma arma de fogo e essenciais ao seu funcionamento, incluindo o cano, a carcaça ou o carregador, a corrediça ou o tambor, a culatra móvel ou a caixa da culatra, e os dispositivos concebidos ou adaptados para reduzir o ruído resultante do disparo;
3)
«Componentes essenciais», o mecanismo de travamento, a câmara e o cano de uma arma de fogo incluídos, enquanto objetos separados, na categoria em que as armas de fogo de que fazem parte ou a que se destinam estejam classificadas;
4)
«Munições», o cartucho completo ou os seus componentes, incluindo o invólucro, o fulminante, a carga propulsora, as balas ou os projéteis utilizados numa arma de fogo, tal como referido no anexo I, desde que esses componentes estejam sujeitos a autorização no Estado-Membro em causa;
5)
«Arma de fogo desativada», um objeto correspondente à definição de arma de fogo tornado permanentemente inutilizável mediante uma operação de desativação que assegure que todas as componentes essenciais da arma de fogo foram tornadas definitivamente inoperantes e insuscetíveis de remoção, substituição ou modificação que permitam que a arma de fogo seja de algum modo reativada.
Os Estados-Membros tomam medidas para que uma autoridade competente verifique estas medidas de desativação. No âmbito dessa verificação, os Estados-Membros preveem a emissão de um certificado ou de um documento que atestem a desativação da arma de fogo, ou a aposição, para esse efeito, de uma marca claramente visível na arma de fogo;
6)
«Exportação»:
a)
Um procedimento de exportação na aceção do artigo 161.o do Regulamento (CEE) n.o 2913/92;
b)
Uma reexportação na aceção do artigo 182.o do Regulamento (CEE) n.o 2913/92, com exclusão das mercadorias que circulem ao abrigo do regime de trânsito externo a que se refere o artigo 91.o desse regulamento nos casos em que não tenham sido cumpridas as formalidades de reexportação a que se refere o artigo 182.o, n.o 2, do mesmo regulamento;
7)
«Pessoa», uma pessoa singular, uma pessoa coletiva ou, se esta possibilidade se encontrar prevista na legislação em vigor, uma associação de pessoas com capacidade reconhecida para praticar atos jurídicos mas sem o estatuto legal de pessoa coletiva;
8)
«Exportador», uma pessoa estabelecida na União que faça, ou por conta da qual seja feita, a declaração de exportação, ou seja, a pessoa que, no momento do deferimento da declaração, é titular do contrato com o destinatário do país terceiro e tem o poder de ordenar o envio do produto para fora do território aduaneiro da União. Se não tiver sido celebrado um contrato de exportação ou se o titular do contrato não agir por conta própria, entende-se por exportador qualquer pessoa que tenha o poder de ordenar o envio do produto para fora do território aduaneiro da União.
Caso o beneficiário do direito de dispor de armas de fogo, suas partes, componentes essenciais ou munições seja uma pessoa estabelecida fora da União nos termos do contrato com base no qual se realiza a exportação, considera-se exportador a parte contratante estabelecida na União;
9)
«Território aduaneiro da União», o território na aceção do artigo 3.o do Regulamento (CEE) n.o 2913/92;
10)
«Declaração de exportação», o ato pelo qual uma pessoa indica, no formulário e do modo previstos, a intenção de colocar armas de fogo, suas partes, componentes essenciais e munições sob o regime de exportação;
11)
«Exportação temporária», a circulação de armas de fogo que saem do território aduaneiro da União e se destinam à reimportação num prazo não superior a 24 meses;
12)
«Trânsito», a operação de transporte de mercadorias que saem do território aduaneiro da União e atravessam o território de um ou mais países terceiros para chegarem ao seu destino final noutro país terceiro;
13)
«Transbordo», o trânsito que envolve uma operação física de descarga de mercadorias do meio de transporte utilizado para a importação, seguida de carga para efeitos de reexportação, em geral para outro meio de transporte;
14)
«Autorização de exportação»:
a)
Uma autorização única ou uma licença concedida a um exportador específico para um só envio de uma ou mais armas de fogo, suas partes, componentes essenciais e munições, a um destinatário final ou consignatário identificado num país terceiro; ou,
b)
Uma autorização múltipla ou uma licença concedida a um exportador específico para envios múltiplos de uma ou mais armas de fogo, suas partes, componentes essenciais e munições, a um destinatário final ou consignatário identificado num país terceiro; ou,
c)
Uma autorização global ou uma licença concedida a um exportador específico para envios múltiplos de uma ou mais armas de fogo, suas partes, componentes essenciais e munições, a vários destinatários finais ou consignatários identificados num ou mais países terceiros;
15)
«Tráfico ilícito», a importação, exportação, venda, entrega, circulação ou transferência de armas de fogo, suas partes, componentes essenciais ou munições a partir ou através do território de um Estado-Membro para o território de um país terceiro, num dos seguintes casos:
a)
O Estado-Membro em causa não as autoriza em conformidade com as disposições do presente regulamento;
b)
As armas de fogo não estão marcadas em conformidade com o artigo 4.o, n.os 1 e 2, da Diretiva 91/477/CEE;
c)
As armas de fogo importadas não estão marcadas, aquando da importação, pelo menos com uma marcação simples que permita identificar o primeiro país importador na União Europeia, ou, caso as armas de fogo não ostentem tal marcação, com uma marcação única que identifique as armas de fogo importadas;
16)
«Localização», o rastreio sistemático das armas de fogo e, se possível, das suas partes, componentes essenciais e munições, desde o fabricante até ao comprador, a fim de ajudar as autoridades competentes dos Estados-Membros a detetar, investigar e analisar o fabrico e o tráfico ilícitos.
Artigo 3.o
1. O presente regulamento não se aplica a:
a)
Transações entre Estados ou transferências de Estado;
b)
Armas de fogo, suas partes, componentes essenciais e munições, se forem concebidas especificamente para fins militares e, em qualquer caso, armas de fogo inteiramente automáticas;
c)
Armas de fogo, suas partes, componentes essenciais e munições destinadas às forças armadas, à polícia ou às autoridades dos Estados-Membros;
d)
Colecionadores e organismos interessados nos aspetos culturais e históricos das armas de fogo, suas partes, componentes essenciais e munições, reconhecidos como tal para efeitos do presente regulamento pelo Estado-Membro em cujo território se encontrem estabelecidos, desde que sejam asseguradas medidas para permitir a localização;
e)
Armas de fogo desativadas;
f)
Armas de fogo antigas e suas réplicas, tal como definidas em conformidade com a legislação nacional, desde que não incluam armas de fogo fabricadas após 1899.
2. O presente regulamento não prejudica o Regulamento (CEE) n.o 2913/92 (Código Aduaneiro Comunitário), o Regulamento (CEE) n.o 2454/93 (disposições de aplicação do Código Aduaneiro Comunitário), o Regulamento (CE) n.o 450/2008 (Código Aduaneiro Modernizado) nem o regime de controlo das exportações, transferências, corretagem e trânsito de produtos de dupla utilização estabelecido pelo Regulamento (CE) n.o 428/2009 (Regulamento relativo aos produtos de dupla utilização).
CAPÍTULO II
AUTORIZAÇÃO, PROCEDIMENTOS E CONTROLOS DE EXPORTAÇÃO E MEDIDAS DE IMPORTAÇÃO E DE TRÂNSITO
Artigo 4.o
1. É exigida uma autorização de exportação estabelecida de acordo com o formulário constante do anexo II para a exportação das armas de fogo, suas partes, componentes essenciais e munições enumeradas no anexo I. A autorização é concedida pelas autoridades competentes do Estado-Membro onde o exportador está estabelecido e é emitida por escrito ou através de meios eletrónicos.
2. Se a exportação de armas de fogo, suas partes, componentes essenciais e munições exigir uma autorização de exportação nos termos do presente regulamento e, além disso, estiver sujeita a requisitos de autorização de exportação em conformidade com a Posição Comum 2008/944/PESC, os Estados-Membros podem utilizar um procedimento único para cumprir as obrigações que lhes são impostas pelo presente regulamento e pela referida posição comum.
3. Se as armas de fogo, suas partes, componentes essenciais e munições se encontrarem num ou mais Estados-Membros diferentes daquele onde o pedido de autorização de exportação foi apresentado, esse facto é indicado no pedido. As autoridades competentes do Estado-Membro ao qual a autorização de exportação tiver sido pedida consultam imediatamente as autoridades competentes do Estado-Membro ou Estados-Membros em questão e prestam-lhes as informações necessárias. O Estado-Membro ou Estados-Membros consultados comunicam, no prazo de 10 dias úteis, as suas eventuais objeções à concessão dessa autorização, que são vinculativas para o Estado-Membro em que o pedido tiver sido apresentado.
Artigo 5.o
A Comissão fica habilitada a adotar atos delegados nos termos do artigo 6.o a fim de alterar o anexo I com base nas alterações do anexo I do Regulamento (CEE) n.o 2658/87 e do anexo I da Diretiva 91/477/CEE.
Artigo 6.o
1. O poder de adotar atos delegados é conferido à Comissão nas condições estabelecidas no presente artigo.
2. O poder de adotar atos delegados referido no artigo 5.o é conferido à Comissão por um prazo indeterminado.
3. A delegação de poderes referida no artigo 5.o pode ser revogada em qualquer momento pelo Parlamento Europeu ou pelo Conselho. A decisão de revogação põe termo à delegação dos poderes nela especificados. A decisão de revogação produz efeitos a partir do dia seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia ou de uma data posterior nela especificada. A decisão de revogação não afeta os atos delegados já em vigor.
4. Assim que adotar um ato delegado, a Comissão notifica-o simultaneamente ao Parlamento Europeu e ao Conselho.
5. Os atos delegados adotados nos termos do artigo 5.o só entram em vigor se não tiverem sido formuladas objecções pelo Parlamento Europeu ou pelo Conselho no prazo de dois meses a contar da notificação desse ato ou se, antes do termo desse prazo, o Parlamento Europeu e o Conselho tiverem informado a Comissão de que não têm objeções a formular. O referido prazo é prorrogado por dois meses por iniciativa do Parlamento Europeu ou do Conselho.
Artigo 7.o
1. Antes de emitir uma autorização de exportação para armas de fogo, suas partes, componentes essenciais e munições, o Estado-Membro em causa deve verificar se:
a)
O país terceiro importador autorizou a importação correspondente; e
b)
Os países terceiros de trânsito, caso existam, notificaram por escrito, o mais tardar antes do envio, que não têm objeções ao trânsito. Esta disposição não se aplica a:
-
envios por mar ou por via aérea e através de portos ou aeroportos de países terceiros, desde que não haja transbordo ou mudança de meio de transporte,
-
exportações temporárias para fins legais passíveis de ser verificados, os quais incluem a caça, o tiro desportivo, a peritagem, a exposição sem venda e a reparação.
2. Os Estados-Membros podem decidir que, se não for recebida qualquer objeção ao trânsito no prazo de 20 dias úteis a contar da data do pedido escrito de não objeção ao trânsito apresentado pelo exportador, se considera que o país terceiro de trânsito consultado não emitiu objeção ao trânsito.
3. O exportador faculta à autoridade competente do Estado-Membro responsável pela emissão da autorização de exportação os documentos necessários que provem que o país terceiro importador autorizou a importação e que o país terceiro de trânsito não emitiu objeções ao trânsito.
4. Os Estados-Membros tratam os pedidos de autorização de exportação num prazo a determinar pelo direito interno ou pelas práticas nacionais, o qual não pode exceder 60 dias úteis a contar da data em que todas as informações necessárias foram prestadas às autoridades competentes. Em circunstâncias excecionais, e por razões devidamente justificadas, esse prazo pode ser alargado para 90 dias úteis.
5. O prazo de validade de uma autorização de exportação não pode ser superior ao prazo de validade da autorização de importação. Se a autorização de importação não especificar um prazo de validade, exceto em circunstâncias excecionais e por razões devidamente justificadas, o prazo de validade de uma autorização de exportação não pode ser inferior a nove meses.
6. Os Estados-Membros podem decidir utilizar documentos eletrónicos para o tratamento dos pedidos de autorização de exportação.
Artigo 8.o
1. Para efeitos de localização, a autorização de exportação e a licença de importação ou a autorização de importação emitidas pelo país terceiro importador, e os documentos que as acompanham, devem mencionar no seu conjunto, nomeadamente, as seguintes informações:
a)
As datas de emissão e de caducidade;
b)
O local de emissão;
c)
O país de exportação;
d)
O país de importação;
e)
Se for caso disso, o país ou países terceiros de trânsito;
f)
O destinatário;
g)
O destinatário final, se for conhecido na data do envio;
h)
Os dados que permitam a identificação e a quantidade das armas de fogo, das suas partes e componentes essenciais e das munições, incluindo a marcação aposta nas armas de fogo, o mais tardar antes do envio.
2. Se as informações referidas no n.o 1 figurarem na licença de importação ou na autorização de importação, devem ser facultadas previamente aos países terceiros de trânsito pelo exportador, o mais tardar antes do envio.
Artigo 9.o
1. Os procedimentos simplificados para a exportação temporária ou reexportação de armas de fogo, suas partes, componentes essenciais e munições aplicam-se do seguinte modo:
a)
Não é exigida uma autorização de exportação para:
i)
a exportação temporária por caçadores ou atiradores desportivos, enquanto parte dos objetos pessoais que os acompanham durante uma viagem a um país terceiro, desde que justifiquem às autoridades competentes as razões dessa viagem, nomeadamente apresentando um convite ou outra prova das atividades de caça ou tiro desportivo no país terceiro de destino:
-
de uma ou várias armas de fogo,
-
dos seus componentes essenciais, se estiverem marcados, bem como das partes,
-
das munições correspondentes, limitadas a um máximo de 800 cartuchos para os caçadores e a um máximo de 1 200 cartuchos para os atiradores desportivos,
ii)
a reexportação por caçadores ou atiradores desportivos, enquanto parte dos objetos pessoais que os acompanham na sequência de uma importação temporária para atividades de caça ou tiro desportivo, desde que as armas de fogo continuem a ser propriedade de uma pessoa estabelecida fora do território aduaneiro da União e sejam reexportadas para essa pessoa;
b)
Ao saírem do território aduaneiro da União através de um Estado-Membro diferente do Estado-Membro da sua residência, os caçadores e atiradores desportivos apresentam às autoridades competentes o cartão europeu de arma de fogo emitido nos termos dos artigos 1.o e 12.o da Diretiva 91/477/CEE. No caso de viagem aérea, o cartão europeu de arma de fogo é apresentado às autoridades competentes aquando da entrega dos bens em causa à companhia de aviação para serem transportados para fora do território aduaneiro da União.
Ao saírem do território aduaneiro da União através do Estado-Membro da sua residência, os caçadores e atiradores desportivos podem optar por apresentar, em vez do cartão europeu de arma de fogo, outro documento considerado válido para este efeito pelas autoridades competentes desse Estado-Membro;
c)
Durante o prazo máximo de 10 dias, as autoridades competentes de um Estado-Membro suspendem o processo de exportação ou, se necessário, impedem de outro modo que as armas de fogo, suas partes, componentes essenciais ou munições saiam do território aduaneiro da União através desse Estado-Membro, caso tenham motivos para suspeitar que as razões apresentadas pelos caçadores e atiradores desportivos não são conformes com os aspetos relevantes e as obrigações estabelecidos no artigo 10.o. Em circunstâncias excecionais, e por razões devidamente justificadas, o prazo previsto na presente alínea pode ser alargado para 30 dias.
2. Em conformidade com o seu direito nacional, os Estados-Membros estabelecem procedimentos simplificados para:
a)
A reexportação de armas de fogo, na sequência de uma importação temporária para peritagem, exposição sem venda ou aperfeiçoamento ativo para reparação, desde que as armas de fogo continuem a ser propriedade de uma pessoa estabelecida fora do território aduaneiro da União e sejam reexportadas para essa pessoa;
b)
A reexportação de armas de fogo, suas partes, componentes essenciais e munições em caso de depósito temporário desde o momento em que entram no território aduaneiro da União até que dele saiam;
c)
A exportação temporária de armas de fogo para efeitos de peritagem, reparação e exposição sem venda, desde que o exportador justifique ser o legítimo proprietário dessas armas e as exporte ao abrigo dos procedimentos aduaneiros de aperfeiçoamento passivo ou exportação temporária.
Artigo 10.o
1. Ao decidirem da concessão de uma autorização de exportação nos termos do presente regulamento, os Estados-Membros têm em conta todos os aspetos pertinentes, nomeadamente, se for caso disso:
a)
As suas obrigações e compromissos enquanto Partes de acordos internacionais de controlo das exportações ou de tratados internacionais na matéria;
b)
Questões de política externa e de segurança nacional, incluindo as abrangidas pela Posição Comum 2008/944/PESC;
c)
Questões relativas à utilização final prevista, ao destinatário, ao destinatário final identificado e ao risco de desvio.
2. Para além dos aspetos pertinentes previstos no n.o 1, ao avaliarem um pedido de autorização de exportação, os Estados-Membros têm em conta a aplicação pelo exportador de meios e procedimentos proporcionados e adequados que permitam assegurar a conformidade com as disposições e os objetivos do presente regulamento e com os termos e condições da autorização.
Ao decidirem da concessão de uma autorização de exportação nos termos do presente regulamento, os Estados-Membros respeitam as suas obrigações decorrentes das sanções impostas por decisões adotadas pelo Conselho, por uma decisão da Organização de Segurança e Cooperação na Europa (OSCE) ou por uma resolução vinculativa do Conselho de Segurança das Nações Unidas, em especial no que diz respeito aos embargos de armas.
Artigo 11.o
1. Os Estados-Membros:
a)
Recusam conceder uma autorização de exportação se o registo criminal do requerente mencionar uma das infrações puníveis enumeradas no artigo 2.o, n.o 2, da Decisão-Quadro 2002/584/JAI do Conselho, de 13 de junho de 2002, relativa ao mandado de detenção europeu e aos processos de entrega entre os Estados-Membros (15), ou qualquer outra infração punível por uma pena privativa de liberdade de pelo menos quatro anos ou por uma pena mais pesada;
b)
Anulam, suspendem, alteram ou revogam uma autorização de exportação se as condições de concessão não tiverem sido cumpridas ou deixarem de estar reunidas.
O presente número não prejudica normas mais estritas previstas no direito nacional.
2. Os Estados-Membros que recusem, anulem, suspendam, alterem ou revoguem uma autorização de exportação notificam o facto às autoridades competentes dos outros Estados-Membros e transmitem-lhes as informações pertinentes. Caso as autoridades competentes de um Estado-Membro tenham suspendido uma autorização de exportação, a sua apreciação final é comunicada aos outros Estados-Membros no termo do prazo de suspensão.
3. Antes de as autoridades competentes de um Estado-Membro concederem uma autorização de exportação ao abrigo do presente regulamento, têm em conta todas as recusas ao abrigo do presente regulamento que lhes tenham sido notificadas, a fim de verificar se foi recusada alguma autorização pelas autoridades competentes de outro ou outros Estados-Membros relativamente a uma transação essencialmente idêntica (relativa a um produto com parâmetros ou características técnicas essencialmente idênticos relacionado com o mesmo importador ou destinatário).
As autoridades competentes em causa podem consultar em primeiro lugar as autoridades competentes do Estado-Membro ou Estados-Membros que emitiram recusas, anulações, suspensões, alterações ou revogações nos termos dos n.o s 1 e 2. Se, após essa consulta, as autoridades competentes do Estado-Membro em causa decidirem conceder uma autorização, notificam do facto as autoridades competentes dos outros Estados-Membros, fornecendo-lhes todas as informações pertinentes para explicar a sua decisão.
4. Todas as informações transmitidas nos termos do presente artigo devem ser conformes com o disposto no artigo 19.o, n.o 2, quanto à sua confidencialidade.
Artigo 12.o
Em conformidade com o seu direito interno ou com a prática nacional em vigor, os Estados-Membros conservam durante pelo menos 20 anos todas as informações referentes às armas de fogo e, se for caso disso e na medida do possível, às suas partes, componentes essenciais e munições, necessárias para as localizar e identificar e para prevenir e detetar o tráfico ilícito destes produtos. Essas informações incluem o local, a data de emissão e a data de caducidade da autorização de exportação; o país de exportação; o país de importação; se for caso disso, o país terceiro de trânsito; o destinatário; o destinatário final, se for conhecido no momento da exportação; e a descrição e a quantidade dos produtos, incluindo a marcação que lhes está aposta.
O presente artigo não se aplica às exportações referidas no artigo 9.o.
Artigo 13.o
1. Em caso de suspeita, os Estados-Membros solicitam ao país terceiro importador a confirmação da receção das armas de fogo enviadas, bem como das suas partes, componentes essenciais ou munições.
2. A pedido de um país terceiro exportador parte no Protocolo das Nações Unidas sobre as armas de fogo, os Estados-Membros confirmam a receção no território aduaneiro da União das armas de fogo enviadas, bem como das suas partes e componentes essenciais ou munições, comprovada, em princípio, pela apresentação dos documentos aduaneiros de importação correspondentes.
3. Os Estados-Membros cumprem o disposto nos n.os 1 e 2 em conformidade com a sua legislação nacional ou com a prática nacional em vigor. No que se refere, em especial, às exportações, a autoridade competente do Estado-Membro pode decidir dirigir-se ao exportador ou contactar diretamente o país terceiro importador.
Artigo 14.o
Os Estados-Membros tomam as medidas consideradas necessárias para que a segurança dos seus procedimentos de autorização seja assegurada e para que a autenticidade dos documentos de autorização possa ser verificada ou validada.
A verificação e validação também podem ser asseguradas, se for caso disso, por via diplomática.
Artigo 15.o
A fim de assegurar a correta aplicação do presente regulamento, os Estados-Membros adotam as medidas necessárias e proporcionadas para permitir às suas autoridades competentes:
a)
Recolher informações sobre qualquer encomenda ou transação que envolvam armas de fogo, suas partes, componentes essenciais e munições; e
b)
Verificar a correta aplicação das medidas de controlo das exportações, o que pode incluir, em especial, o direito de acesso às instalações das pessoas interessadas numa operação de exportação.
Artigo 16.o
Os Estados-Membros estabelecem as regras relativas às sanções aplicáveis às infrações ao presente regulamento e tomam todas as medidas necessárias para garantir a sua aplicação. As sanções previstas devem ser efetivas, proporcionadas e dissuasivas.
CAPÍTULO III
FORMALIDADES ADUANEIRAS
Artigo 17.o
1. Aquando do cumprimento das formalidades aduaneiras para a exportação de armas de fogo, suas partes, componentes essenciais e munições junto da estância aduaneira de exportação, o exportador fornece a prova de que obteve a necessária autorização de exportação.
2. Pode ser exigida ao exportador uma tradução dos documentos fornecidos a título de prova numa língua oficial do Estado-Membro onde a declaração de exportação é apresentada.
3. Sem prejuízo da competência que lhes é atribuída pelo Regulamento (CEE) n.o 2913/92, os Estados-Membros suspendem, durante o prazo máximo de 10 dias, o processo de exportação a partir do seu território ou, se necessário, impedem de outro modo que as armas de fogo, suas partes, componentes essenciais ou munições abrangidas por uma autorização de exportação válida saiam do território aduaneiro da União através do seu território, caso tenham motivos para suspeitar que:
a)
Não foram tidas em conta as informações pertinentes aquando da concessão da autorização; ou
b)
As circunstâncias se alteraram substancialmente desde a concessão da autorização.
Em circunstâncias excecionais e por razões devidamente justificadas, esse prazo pode ser alargado para 30 dias.
4. Dentro dos prazos a que se refere o n.o 3, os Estados-Membros autorizam a exportação das armas de fogo, suas partes, componentes essenciais ou munições, ou tomam as medidas previstas no artigo 11.o, n.o 1, alínea b).
Artigo 18.o
1. Os Estados-Membros podem prever que as formalidades aduaneiras para a exportação de armas de fogo, suas partes, componentes essenciais ou munições só possam ser cumpridas em estâncias aduaneiras habilitadas para o efeito.
2. Os Estados-Membros que apliquem o disposto no n.o 1 comunicam à Comissão a lista das estâncias aduaneiras devidamente habilitadas e as alterações posteriores dessa lista. A Comissão publica e atualiza essas informações anualmente na série C do Jornal Oficial da União Europeia.
CAPÍTULO IV
COOPERAÇÃO ADMINISTRATIVA
Artigo 19.o
1. Em cooperação com a Comissão, e nos termos do artigo 21.o, n.o 2, os Estados-Membros adotam todas as medidas adequadas para promover uma cooperação direta e o intercâmbio de informações entre as autoridades competentes, a fim de reforçar a eficácia das medidas estabelecidas pelo presente regulamento. Esse intercâmbio de informações pode incluir:
a)
Informações sobre os exportadores cujos pedidos de autorização sejam recusados, ou sobre os exportadores que sejam objeto de decisões adotadas pelos Estados-Membros nos termos do artigo 11.o;
b)
Dados relativos aos destinatários ou a outros agentes envolvidos em atividades suspeitas e, se disponíveis, os itinerários seguidos.
2. O Regulamento (CE) n.o 515/97 do Conselho (16), relativo à assistência mútua, nomeadamente as suas disposições relativas à confidencialidade das informações, aplica-se, com as necessárias adaptações, às medidas previstas no presente artigo, sem prejuízo do disposto no artigo 20.o do presente regulamento.
CAPÍTULO V
DISPOSIÇÕES GERAIS E FINAIS
Artigo 20.o
1. É criado um grupo de coordenação para as exportações de armas de fogo («grupo de coordenação»), presidido por um representante da Comissão. Cada Estado-Membro nomeia um representante para este grupo.
O grupo de coordenação examina todas as questões relativas à aplicação do presente regulamento suscitadas pelo seu presidente ou pelos representantes dos Estados-Membros. O grupo fica vinculado pelas regras de confidencialidade previstas no Regulamento (CE) n.o 515/97.
2. O presidente do grupo de coordenação ou o grupo de coordenação consultam, sempre que necessário, todas as partes interessadas abrangidas pelo presente regulamento.
Artigo 21.o
1. Os Estados-Membros informam a Comissão das disposições legislativas, regulamentares e administrativas que adotarem em execução do presente regulamento, incluindo as medidas referidas no artigo 16.o.
2. Até 19 de abril de 2012, cada Estado-Membro informa os outros Estados-Membros e a Comissão quanto às autoridades nacionais competentes para aplicar os artigos 7.o, 9.o, 11.o e 17.o. Com base nessas informações, a Comissão publica e atualiza anualmente a lista dessas autoridades na série C do Jornal Oficial da União Europeia.
3. Até 19 de abril de 2017 e, em seguida, a pedido do grupo de coordenação e, em qualquer caso, de 10 em 10 anos, a Comissão reexamina a execução do presente regulamento e apresenta ao Parlamento Europeu e ao Conselho um relatório sobre a sua aplicação, que pode incluir propostas de alteração. Os Estados-Membros transmitem à Comissão todas as informações pertinentes para a elaboração do relatório, incluindo informações sobre a utilização do procedimento único previsto no artigo 4.o, n.o 2.
Artigo 22.o
O presente regulamento entra em vigor no vigésimo dia subsequente ao da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia.
O presente regulamento é aplicável a partir de 30 de setembro de 2013.
Todavia, os n.os 1 e 2 do artigo 13.o aplicam-se a partir do trigésimo dia a contar da data em que o Protocolo das Nações Unidas sobre as armas de fogo entrar em vigor na União Europeia, na sequência da sua celebração nos termos do artigo 218.o do Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia.
O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e diretamente aplicável em todos os Estados-Membros.
Feito em Estrasburgo, em 14 de março de 2012.