ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 13. července 2011
o poplatcích ve prospěch organizace InterDev
(oznámeno pod číslem C(2011) 4923)
(Pouze francouzské znění je závazné)
(2012/131/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy (1),
poté, co v souladu s čl. 108 odst. 2 prvním pododstavcem Smlouvy o fungování Evropské unie vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek a vzhledem k těmto připomínkám,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Poté, co obdržela informace týkající se předmětného opatření, se Komise dopisem ze dne 2. října 2001 obrátila na francouzské orgány s dotazy ohledně tohoto opatření. Stálé zastoupení Francouzské republiky při Evropské unii odpovědělo Komisi dopisem ze dne 9. listopadu 2001.
(2)
Jelikož toto opatření začalo být uskutečňováno bez předchozího schválení Komise, bylo zaevidováno v registru neoznámených podpor pod číslem NN 39/03.
(3)
Komise zahájila řízení ohledně předmětné podpory podle čl. 108 odst. 2 SFEU dopisem č. K(2003) 2057 v konečném znění ze dne 9. července 2003.
(4)
Rozhodnutí o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (2). Komise vyzvala ostatní členské státy a zúčastněné třetí strany k podání připomínek k dotčeným podporám. Komise neobdržela žádné připomínky třetích stran. Francouzské orgány zaslaly své komentáře dopisy ze dne 8. a 10. října 2003, 13. září a 29. listopadu 2005.
(5)
Dne 25. února 2011 byla Francii zaslána žádost o doplňující informace a dne 29. března 2011 proběhlo jednání.
(6)
Francouzské orgány odpověděly dopisem ze dne 24. května 2011.
II. POPIS DOTČENÉ PODPORY
1. POPLATKY VE PROSPĚCH ORGANIZACE INTERBEV
1.1 MEZIODVĚTVOVÉ ORGANIZACE (INTERPROFESSIONS - „IPO“) A SYSTÉM DOBROVOLNÝCH POPLATKŮ ZMĚNĚNÝCH NA POVINNÉ
(7)
Meziodvětvové organizace („IPO“) jsou seskupení, v jejichž rámci jsou sdruženy podle odvětví různé nejreprezentativnější profesní skupiny zemědělské produkce a případně zpracování, uvádění do oběhu a distribuce, která byla uznána příslušným správním orgánem jako meziodvětvová organizace. Jejich existenci, úkoly a fungování regulují články L.631-1 a následující zemědělského zákoníku. Aby podobné seskupení bylo uznáno, musí příslušné orgány ověřit, zda jsou splněna různá kritéria, a to zejména že jeho stanovy jsou v souladu s právními předpisy (článek L.632-1 zemědělského zákoníku) a že organizace, jež tvoří dotčenou IPO, jsou reprezentativní.
(8)
IPO mají za cíl vyvíjet činnost v zájmu všech článků daného odvětví a za tímto účelem mohou uzavírat dohody. Tyto dohody a výběr dobrovolných poplatků za účelem financování činnosti stanovené v těchto dohodách se potom mohou stát na základě meziministerské vyhlášky povinnými („být rozšířeny na“) pro všechny subjekty daného odvětví bez ohledu na to, zda jsou či ne členy určité profesní organizace, jež je členem IPO, pokud jsou v souladu s cíli uvedenými na seznamu stanoveném právním předpisem. Tyto dohody jsou hlavně zaměřeny na lepší znalost trhu, lepší vztahy mezi subjekty z oboru, lepší kvalitu a propagaci produktů. Zemědělský zákoník povoluje rozšíření dohod, pouze pokud tyto dohody mají za cíl „společný zájem“ založený na opatřeních „v souladu s obecným zájmem a slučitelných s pravidly společné zemědělské politiky“ (viz článek L.632-3 zemědělského zákoníku).
(9)
Způsoby výběru a rozdělení dobrovolných poplatků, které se stanou povinnými, jsou stanoveny jednotlivě každou dohodou IPO.
1.2 ÚLOHA STÁTU
(10)
Ačkoliv jsou IPO soukromoprávními právnickými osobami a jejich financování je zajišťováno příspěvky dotčeného odvětví, fungování systému povinných dobrovolných poplatků vyžaduje zásah státu, a to zejména následujícími způsoby:
a)
před každou žádostí o rozšíření musí být IPO předem uznána orgány veřejné moci a musí se podřídit cílům vnitrostátní a společné zemědělské politiky (viz body odůvodnění 7 a 8);
b)
po svém uznání mohou IPO požádat stát, aby meziministerskou vyhláškou o rozšíření učinil jejich dohody povinné. Každý hospodářský subjekt v oblasti dané produkce se tak stane osobou povinnou k povinnému dobrovolnému poplatku placenému reprezentativní IPO (viz bod odůvodnění 8);
c)
podle článku L.632-8-1 zemědělského zákoníku se příslušným orgánům zasílají zprávy o činnosti každé IPO a výsledky provádění každé rozšířené dohody.
2. CÍL PODPORY
(11)
Cílem předmětné podpory je podporovat činnosti v oblasti výzkumu, vývoje, technické pomoci a propagace (reklamy) ve prospěch odvětví chovatelství.
2.1 POPLATKY ZAVEDENÉ ORGANIZACÍ INTERBEV
(12)
Toto rozhodnutí se týká dvou druhů meziodvětvových poplatků, které orgány veřejné moci učinily povinnými. Na jedné straně se jedná o poplatek z hovězího a skopového masa a vnitřností určených k lidské spotřebě a z živých kusů hovězího dobytka a ovcí odesílaných do zemí EU nebo vyvážených („poplatek z masa“) a na druhé straně o poplatek ve prospěch Fonds National de l’Élevage (Národní chovatelský fond) („poplatek FNE“).
(13)
Meziodvětvové dohody, kterými se zavádějí poplatky ve prospěch organizace Interbev a které jsou předmětem tohoto rozhodnutí, jsou následující:
Poplatky z masa
Poplatky ve prospěch Fond National de l’Elevage - FNE (Národní chovatelský fond)
Dohody IPO
Vyhláška o rozšíření
Dohoda IPO
Vyhláška o rozšíření
25.7.1995
18.12.1995
15.6.1994
18.12.1995
12.6.2001
19.9.2001
19.4.2001
(14)
Národní meziodvětvové sdružení dobytka a masa (Association nationale Interprofessionnelle du Bétail et des Viandes - Interbev) je francouzská meziodvětvová organizace pro odvětví dobytka a masa. Byla založena dne 9. října 1979 z podnětu reprezentativních organizací oboru dobytka a masa odvětví skotu, ovcí a koní a je uznána na základě vyhlášky ze dne 18. listopadu 1980 (3). Jejím úkolem je hájit a zhodnocovat společné zájmy chovatelů a obchodních, řemeslných a průmyslových činností oboru. Interbev byla uznána v roce 1980 za meziodvětvovou organizaci odvětví dobytka a masa. Tvoří ji třináct vnitrostátních profesních organizací zastupujících různé obory hospodářského odvětví dobytka a masa: chovatele, obchodníky s živými kusy, jatka, velkoobchodníky, průmyslové subjekty, distributory.
(15)
Její hlavní dva úkoly spočívají ve vypracování meziodvětvových dohod a ve společné komunikaci. K tomu se dále připojují výzkumné programy v odvětví masa. Meziodvětvové dohody podepsané v rámci organizace stanoví pravidla, jimiž se řídí činnost oboru. Tyto dohody mohou být předloženy orgánům veřejné moci v rámci řízení o rozšíření. Po vyhlášení rozšíření společnou vyhláškou ministerstva zemědělství a ministerstva hospodářství se opatření stanovená meziodvětvovou dohodou stávají povinnými pro všechny subjekty oboru.
2.2 POPLATEK Z MASA
(16)
Meziodvětvovou dohodou ze dne 25. července 1995, jež byla předmětem rozšíření na základě vyhlášky ze dne 18. prosince 1995 (4), zavedla organizace Interbev poplatek z masa a vnitřností určených k lidské spotřeby a pocházejících z hovězího dobytka a ovcí a ze živých kusů hovězího dobytka a ovcí odesílaných do zemí EU nebo vyvážených.
(17)
Poplatek se týkal tří kategorií masa a/nebo zvířat a byl stanoven následovně:
a)
poplatek z masa a vnitřností určených k lidské spotřebě u zvířat poražených ve Francii: stanoven na 0,084 francouzských franků („FRF“) (5) za kilogram jatečně upraveného těla a hrazený právnickou nebo fyzickou osobou, jež byla majitelem nebo spolumajitelem zvířete v okamžiku jeho porážky;
b)
poplatek z masa dopraveného nebo dovezeného za účelem jeho spotřeby ve Francii: stanoven na 0,042 FRF/kg a hrazený právnickou nebo fyzickou osobou, jež byla prvním majitelem nebo spolumajitelem masa na vnitrostátním území;
c)
poplatek z živých kusů hovězího dobytka nebo ovcí odesílaných do jiné země EU nebo vyvážených: stanoven na 7 FRF/kus a hrazený právnickou nebo fyzickou osobou, jež byla posledním majitelem nebo spolumajitelem zvířat na vnitrostátním území.
(18)
Meziodvětvová dohoda ze dne 25. července 1995 byla nahrazena jinou meziodvětvovou dohodou ze dne 12. června 2001, jež byla rozšířena vyhláškou ze dne 19. září 2001 (6). Článek 1 vyhlášky stanoví, že se dohoda rozšiřuje na období, jež končí tři roky po dni zveřejnění uvedené vyhlášky, což znamená dne 30. září 2004.
(19)
Meziodvětvová dohoda ze dne 12. června 2001 stanovila pokračování předchozího stavu, pokud jde o dotčené kategorie masa a/nebo zvířat, a to se zvýšením poplatku: 0,1574 FRF (0,024 EUR) u masa a vnitřností určených k lidské spotřebě ze zvířat poražených ve Francii, 0,0656 FRF (0,010 EUR) u masa dopraveného nebo dovezeného za účelem jeho spotřeby ve Francii a 11,15 FRF (1,7 EUR) u živých kusů hovězího dobytka nebo ovcí odesílaných do jiné země EU nebo vyvážených.
(20)
Dohoda ze dne 12. června 2001 zavedla také možnost částečného vrácení poplatku z masa v okamžiku jeho odeslání do jiné země EU nebo jeho vyvezení do třetích zemí. Výše vracení byla 0,0656 FRF/kg (0,010 EUR).
(21)
Rozšíření, k nimž došlo v roce 1995 a 2001, vyloučila ze systému poplatek z masa dopraveného nebo dovezeného za účelem jeho spotřeby ve Francii. Tyto produkty tak nepodléhají povinnému poplatku z masa.
2.3 POPLATEK FNE
(22)
Meziodvětvovou dohodou ze dne 15. června 1994, jež byla rozšířena vyhláškou ze dne 18. prosince 1995 (7) a vyhláškou ze dne 19. září 2001 (8), zavedla organizace Interbev poplatek ve prospěch Fonds national de l’élevage (Národního chovatelského fondu). Poslední vyhláška stanoví, že se dohoda rozšiřuje na období, jež končí tři roky po dni zveřejnění uvedené vyhlášky, což znamená dne 30. září 2004.
(23)
Tento profesní fond, který spravuje Confédération Nationale de l’Élevage (Národní konfederace chovatelství - CNE), byl vytvořen, aby plnil následující dva hlavní cíle: na jedné straně podněcoval k restrukturalizaci organizací služeb a přispíval k jejich přizpůsobení budoucím potřebám chovatelů, kteří jsou stále méně početní a čelí politikám Společenství v oblasti zvládání výroby, a na druhé straně přispíval k udržitelnosti společných prostředků v oblasti genetického vývoje a aplikovaného výzkumu, které budou v budoucnu představovat klíčový faktor konkurenceschopnosti chovatelství.
(24)
Poplatek určený na financování tohoto fondu se vybírá od právnických nebo fyzických osob, které jsou majiteli nebo spolumajiteli hovězího dobytka nebo ovcí poražených ve Francii. Podle posledních údajů sdělených francouzskými orgány byl tento poplatek stanoven na 0,02 FRF (0,003 EUR) za kilo čistého poraženého masa (nebo 7 FRF za kus u dospělých kusů hovězího dobytka, 2,40 FRF za kus u telat a 0,36 FRF za kus u ovcí, což činí 1,05, 0,36 a 0,054 EUR).
(25)
Podle francouzských orgánů byly příjmy z tohoto poplatku použity na genetická vylepšování, systém genetických informací, biotechnologii a hospodářské studie.
2.4 ČINNOSTI FINANCOVANÉ Z TĚCHTO POPLATKŮ
(26)
Příjmy organizace Interbev pocházející z poplatků z masa byly použity na tři druhy činností, a to zejména:
a)
komunikaci a propagaci ve prospěch odvětví;
b)
technickou pomoc;
c)
výzkum a pokusy.
(27)
Pokud jde o komunikaci a propagaci, jedná se zejména o financování kampaní na různá témata ve spojení s kvalitními masnými výrobky nebo obecnějších kampaní v televizi a rozhlase ve prospěch hovězího masa, jakož i opatření v oblasti vztahů s veřejností. Financují se také propagační opatření na vnějších trzích, jakož i účast na profesních a propagačních veletrzích.
(28)
Činnosti v oblasti technické pomoci jsou spojeny zejména s osvědčováním a kvalifikací chovů, a to hlavně s cílem odstranit překážky, jimž čelí subjekty zapojené do těchto postupů. Interbev vypracovává také kolektivní specifikace pro jednotlivé obory a podílí se na šíření a zavádění kodexu osvědčených postupů v chovatelství a osvědčených pracovních postupů při produkci masa a podílí se konečně na vyjasňování transakcí po celém řetězci.
(29)
Činnosti v oblasti výzkumu a pokusů odpovídají činnostem, jež jsou nejvíce přizpůsobeny potřebám odvětví v tom smyslu, že se zabývají zejména bezpečností potravin, řízením kvality a dobrými životními podmínkami zvířat.
(30)
Prostředky organizace Interbev pocházející z poplatků FNE se používají na následující činnosti:
a)
společné činnosti v oblasti genetického vylepšování;
b)
informatizovaný systém správy informačních systémů chovů;
c)
práce v oblasti aplikovaného výzkumu;
d)
hospodářské studie;
e)
různé činnosti.
3. DOBA TRVÁNÍ DOTČENÉHO OPATŘENÍ
(31)
Toto rozhodnutí se týká období od roku 1996 do roku 2004, kdy skončila platnost poslední meziodvětvové dohody, jež je předmětem tohoto řízení.
4. PŘÍJEMCI
(32)
Příjemci dotčeného opatření podpory jsou chovatelé hovězího dobytka a ovcí.
(33)
Hlavními konečnými adresáty dotčeného opatření podpory jsou producenti, zpracovatelé a distributoři zemědělských produktů. Počítá se s tím, že některé činnosti mohou vykonávat pro tyto subjekty soukromé podniky.
(34)
Toto rozhodnutí nepředjímá stanovisko Komise, pokud jde o slučitelnost výběrového řízení poskytovatelů služeb pověřených prováděním činností organizace Interbev s pravidly zadávání veřejných zakázek.
5. DŮVODY, KTERÉ VEDLY K ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ (9)
(35)
Pokud jde nejprve o povahu poplatků v tomto konkrétním případě, Komise zaznamenala, že francouzská vláda je v rámci postupu rozšíření meziodvětvových dohod učinila povinnými. Rozšíření dohod proběhlo přijetím vyhlášky zveřejněné v Úředním věstníku Francouzské republiky. Z toho plyne, že bylo zapotřebí aktu orgánu veřejné moci, aby byly tyto poplatky plně účinné. Na základě této skutečnosti Komise ve fázi zahájení vyšetřovacího řízení soudila, že se v tomto konkrétním případě jedná o parafiskální zdanění, tzn. o veřejné prostředky, a že tyto podpory jsou protiprávní, protože nebyly oznámeny.
(36)
Podle bodu 194 pokynů Společenství ke státní podpoře v odvětvích zemědělství a lesnictví na období 2007-2013 (10) (dále jen „zemědělské pokyny“) musí být každá protiprávní podpora posuzována podle pravidel a pokynů platných v okamžiku jejího poskytnutí. Zemědělské pokyny platí od 1. ledna 2007. Předchozí pokyny, to znamená pokyny Společenství týkající se státních podpor v odvětví zemědělství (2000-2006), platily od 1. ledna 2000 (11). Každou podporu poskytnutou po tomto dnu je proto nutno posuzovat podle pokynů z roku 2000. A naopak každou podporu poskytnutou před tímto dnem je nutno posuzovat podle ustanovení a postupů platných před 1. lednem 2000. Dotčené podpory byly poskytovány od roku 1996.
(37)
Jelikož se jedná o státní podpory financované pomocí parafiskálního poplatku, Komise musela přezkoumat jak opatření financovaná podporami, tak financování samotných podpor.
5.1 PODPORY
5.1.1 Propagační činnosti
(38)
Komise připomněla, že slučitelnost podpor poskytnutých před 1. lednem 2002 je nutno ověřovat podle rámce pro státní podpory v oblasti propagace zemědělských produktů a některých produktů neuvedených v příloze II Smlouvy o založení EHS (12) a že slučitelnost podpor poskytnutých po tomto dnu je nutno ověřovat podle pokynů Společenství ke státním podporám v oblasti propagace produktů uvedených v příloze i Smlouvy o ES a některých produktů neuvedených v příloze I (13). Oba dokumenty v podstatě sdílejí stejné zásady a stanoví zejména negativní a pozitivní kritéria, jež je nutno dodržet. Pokud jde o strop podpor, musí být tyto činnosti financovány odvětvím v minimální výši 50 % nákladů. V tomto konkrétním případě byla opatření plně financována parafiskálními poplatky, a finanční úsilí subjektů z oboru tak dosahuje této úrovně. Ve fázi zahájení vyšetřovacího řízení tak Komise soudila, že platné podmínky byly splněny.
5.1.2 Činnosti v oblasti technické pomoci
(39)
Komise připomněla, že slučitelnost podpor poskytnutých před 1. lednem 2000 je nutno ověřovat podle postupů Komise vycházejících z návrhu vhodných opatření týkajících se podpor poskytnutých státem v odvětví chovatelství a produktů chovatelství (14) a že slučitelnost podpor poskytnutých po tomto dnu je nutno ověřovat podle zemědělských pokynů. Postupy Komise použitelné před rokem 2000 a zemědělské pokyny v podstatě sdílejí stejné zásady. Pro tento typ podpor jsou tak povoleny podpory poskytnuté ve výši 100 % způsobilých nákladů. Podpory kromě toho musí být přístupné všem subjektům z oboru, které by případně mohly projevit zájem. Ve fázi zahájení vyšetřovacího řízení tak Komise soudila, že platné podmínky byly splněny.
5.1.3 Činnosti v oblasti výzkumu a pokusů
(40)
Komise připomněla, že slučitelnost těchto podpor je nutno ověřovat podle rámce Společenství pro poskytování státních podpor na výzkum a vývoj (15) a sdělení Komise týkající se změny tohoto rámce (16). S vnitřním trhem je tak slučitelná míra podpory, jež může dosáhnout výše 100 %, pokud jsou splněny následující čtyři podmínky: podpora představuje pro odvětví obecný zájem; informace je uveřejněna v příslušném tisku; výsledky prací jsou poskytnuty na rovném základě jak z hlediska nákladů, tak z hlediska času; podpora splňuje mezinárodní obchodní kritéria odsouhlasená EU. Ve fázi zahájení vyšetřovacího řízení tak Komise soudila, že platné podmínky byly splněny.
5.1.4 Činnosti financované z poplatku FNE
(41)
Komise si kladla otázky o přesné povaze činností financovaných z poplatku FNE, jejichž předmětem bylo podněcovat k restrukturalizaci organizací služeb a přispívat k jejich přizpůsobení budoucím potřebám chovatelů a k udržitelnosti společných prostředků v oblasti genetického vývoje a aplikovaného výzkumu. Podle francouzských orgánů byly příjmy z tohoto poplatku údajně použity na genetická vylepšování, systém genetických informací, biotechnologii a hospodářské studie. Tyto dílčí informace byly nedostatečné k tomu, aby Komisi umožnily konstatovat slučitelnost těchto činností s případně použitelnými ustanoveními Společenství. Ve fázi zahájení vyšetřovacího řízení tak Komise nebyla schopna dospět k závěru, že činnosti financované z poplatku FNE byly slučitelné se Smlouvou o ES (17).
5.2 FINANCOVÁNÍ PODPOR
5.2.1 Poplatek z masa
(42)
Od 1. ledna 1996 podléhají tomuto poplatku mimo jiné živé kusy hovězího dobytka a ovcí odesílané do jiných členských států a také produkty z hovězího a skopového masa odesílané do jiných členských států, ačkoliv pro tyto produkty bylo v roce 2001 zavedeno částečné vracení tohoto poplatku. Podle rozsudku Soudního dvora Evropské unie (dále jen „Soudní dvůr“) (18) je nutno určitou daň považovat za porušení zákazu diskriminace stanoveného v článku 110 SFEU, pokud výhody z přidělení příjmu ze zdanění využívají obzvláště ty ze zdaněných vnitrostátních produktů, které jsou zpracovávány nebo uváděny do oběhu na vnitrostátním trhu, a tyto výhody částečně vyrovnávají náklady, jež jsou s nimi spojeny, a tak znevýhodňují vyvážené vnitrostátní produkty.
(43)
Ve fázi vyšetřovacího řízení se Komise domnívala, že příjmy z poplatku z produktů a živých zvířat odesílaných do jiných členských států, jenž byly určeny na financování činností prováděných organizací Interbev v oblasti propagace, technické pomoci, výzkumu a pokusů, mohou představovat financování podpory neslučitelné s vnitřním trhem z hlediska Smlouvy, a to zejména jejího článku 107, a že tak státní podpory financované tímto způsobem nebyly zřejmě slučitelné s uvedenou Smlouvou. Poplatek totiž mohl znevýhodňovat produkci těchto zvířat za účelem jejich vývozu do jiných členských států, protože přidělení prostředků mohlo svou povahou zvýhodňovat vnitrostátní produkci uváděnou do oběhu ve Francii na úkor vyvážené vnitrostátní produkce a protože výše poplatku nezohledňovala různou míru zisku dosahovanou u vnitrostátních produktů podle toho, zda jsou uváděny do oběhu ve Francii nebo mimo ni.
5.2.2 Poplatek FNE
(44)
Na základě informací dostupných v okamžiku zahájení vyšetřovacího řízení neměla Komise ve fázi vyšetřovacího řízení k dispozici prvky, které by ukazovaly na to, že tomuto poplatku podléhala dovážená zvířata nebo zvířata odesílaná do jiných členských států.
6. SLUČITELNOST POVINNÝCH DOBROVOLNÝCH POPLATKŮ SE SYSTÉMEM SPOLEČNÉ ORGANIZACE TRHŮ
(45)
Pokud jde o otázku slučitelnosti povinných dobrovolných poplatků se systémem společné organizace trhů (dále jen „SOT“) v souvislosti s rozsudkem ze dne 22. května 2003 ve věci Freskot (19), Komise se domnívala, že v tomto konkrétním případě povinné dobrovolné příspěvky zřejmě nezasahují přímo nebo nepřímo do cen dotčených konečných produktů, protože vybírání poplatků nemá vliv na cenu produktů, které jsou určovány volným trhem. Zatížení uzenářských výrobků a chovaných zvířat je tak zrušeno výhodou představovanou financovanými činnostmi. Je proto možno soudit, že účinky výběru poplatků na ceny jsou omezené nebo neexistují.
III. KOMENTÁŘE FRANCIE
(46)
Dopisy ze dne 8. a 10. října 2003 předložily francouzské orgány své připomínky k rozhodnutí Komise o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU ohledně dotčeného opatření podpory.
(47)
Dopisy ze dne 13. září a 29. listopadu 2005 předložily francouzské orgány další připomínky jako odpověď na žádosti o dodatečně informace, jež jim zaslala Komise.
(48)
Po žádosti o dodatečné informace zaslané Komisí dne 25. února 2011 a jednání, jež proběhlo dne 29. března 2011, francouzské orgány předložily další připomínky dopisem ze dne 24. května 2011.
(49)
Francouzské orgány berou na vědomí, že se Komise domnívá, že lze prostředky pocházející z takovýchto meziodvětvových poplatků, které se staly povinnými, přirovnat k parafiskálním poplatkům, které by mohly vést k narušení hospodářské soutěže na vnitřním trhu. Francouzské orgány berou také na vědomí, že opatření měla být oznámena. Poté podávají následující sdělení:
1. ROZSAH PŘEZKUMU KOMISE PODLE FRANCOUZSKÝCH ORGÁNŮ
(50)
Pokud jde o poplatky vybírané podle meziodvětvových dohod ze dne 15. června 1994 ve prospěch fondu chovatelství a ze dne 18. prosince 1995 ve prospěch organizace Interbev, francouzské orgány měly za to, že Komise zahájila jejich přezkum dopisy ze dne 16. ledna 1995 (podpora NN 34/95) a ze dne 18. března 1996 a uzavřela jej dopisem (SG (96) D/6396) ze dne 15. července 1996, přičemž dospěla k závěru, že „předmětná opatření spadají výlučně do oblasti působnosti nařízení (EHS) č. 2328/91 a musí být předmětem přezkumu podle tohoto nařízení. Čl. 35 odst. 2 tohoto nařízení přitom vylučuje použití článků 92 a 93 Smlouvy“.
(51)
Jako odpověď Komisi, která zdůraznila, že se v té době nevyjádřila k ostatním činnostem prováděným organizací Interbev (protože věc NN 34/95 se týkala pouze investic do restrukturace chovu skotu bez tržní produkce mléka), francouzské orgány tvrdily, že se k tomu vyjádřily v odpovědi na dopis Komise ze dne 18. března 1996 těmito slovy: „národní fond chovatelství je skutečně určen k tomu, aby vylepšoval výběr v chovatelství a podporoval výzkum, a to zejména v oblasti genetiky. […]“ (dopis ze dne 13. září 2005).
(52)
Francouzské orgány se domnívají, že Komise byla plně informována o existenci činností v oblasti komunikace, propagace, výzkumu a pokusů financovaných organizací Interbev a že v rámci této věci mohla zaslat francouzským orgánům žádosti o dodatečné informace. Jelikož Komise na toto sdělení nereagovala, francouzské orgány dospěly k závěru, že sdělené informace Komisi uspokojují.
(53)
V pozdější odpovědi Komisi, která připomněla zaslání žádosti o dodatečné informace (30. května 1996) následkem výše uvedeného dopisu, francouzské orgány na jedné straně tvrdily, že nikdy žádosti o dodatečné informace neobdržely, a na druhé straně, že se domnívaly, že nečinnost Komise mezi 30. květnem 1996 a 2. říjnem 2001 představovala nevyslovený souhlas se slučitelností činností, o nichž věděla.
(54)
Francouzské orgány navíc tvrdí, že Komise byla informována o činnostech v oblasti komunikace prováděných organizací Interbev v rámci věci C-18/95, která se týkala opatření ve prospěch odvětví chovu ovcí.
(55)
Jelikož Komise od té doby nepokračovala v přezkumu těchto dohod, francouzské orgány se domnívají, že oprávněně usoudily, že Komise nemá námitky proti jejich provádění.
(56)
Za těchto podmínek se francouzské orgány domnívaly, že toto řízení se týká pouze meziodvětvové dohody ze dne 12. června 2001.
(57)
Dopisem ze dne 24. května 2011 a během jednání, jež se konalo dne 29. března 2011, francouzské orgány nakonec Komisi předaly údaje za celé dotčené období.
2. DŮVODY OPRAVŇUJÍCÍ PODLE FRANCOUZSKÝCH ORGÁNŮ NEOZNÁMENÍ PODPORY
(58)
Pokud jde o činnosti prováděné díky příjmům z poplatků vybíraných na základě nových meziodvětvových dohod z 12. června 2001 ve prospěch organizace Interbev a FNE, francouzským orgánům se nejevilo jako nutné je oznamovat, protože jsou financovány výlučně ze soukromých prostředků vybíraných v dotčeném odvětví.
3. ČINNOSTI PROVÁDĚNÉ ORGANIZACÍ INTERBEV
(59)
Pokud jde o činnosti prováděné organizací Interbev, francouzské orgány berou na vědomí, že je Komise po analýze informací, které jí byly předány dopisem ze dne 9. listopadu 2001, považuje za slučitelné s pokyny Společenství týkajícími se státních podpor v odvětví zemědělství (2000-2006) a s pokyny Společenství týkajícími se státní podpory na propagaci zemědělských produktů a některých produktů neuvedených v příloze I. Potvrzují, že během období dotčeného tímto rozhodnutím, Interbev financovala tyto činnosti v oblasti propagace, technické pomoci, výzkumu a pokusů za stejných podmínek jako činnosti dříve popsané v dopisu ze dne 9. listopadu 2001.
4. ČINNOSTI V OBLASTI VÝZKUMU A TECHNICKÉ POMOCI PROVÁDĚNÉ PROSTŘEDNICTVÍM FNE
(60)
Pokud jde o FNE, francouzské orgány poskytly v odpovědi na rozhodnutí o zahájení řízení (dne 8. a 10. října 2003) následující vysvětlení.
(61)
U činností prováděných díky prostředkům FNE se jedná o činnosti v oblasti technické pomoci a aplikovaného výzkumu. Francouzské orgány potvrdily, že tyto činnosti byly koncipovány při dodržení bodů 14 a 17 pokynů Společenství týkajících se státních podpor v oblasti zemědělství (2000-2006).
(62)
Nejprve je upřesněno, že prostředky shromážděné FNE sloužily k následujícím činnostem:
a)
společné činnosti v oblasti genetického vylepšování;
b)
informatizovanému systému správy informačních systémů chovů;
c)
pracím v oblasti aplikovaného výzkumu;
d)
hospodářským studiím;
e)
různým činnostem.
4.1 OBLAST GENETIKY
(63)
V oblasti genetiky se účast FNE přísně omezuje na provázení některých společných činností prováděných v rámci vnitrostátního opatření na genetické vylepšování (Dispositif National d’Amélioration Génétique) a definovaných Národní komisí pro genetické vylepšování (Commission Nationale d’Amélioration Génétique - CNAG), jež sdružuje zástupce státu, oboru, výzkumu a školství.
(64)
Financování poskytovaná FNE jsou hlavně věnována na provázení činností oboru genetiky Institutu chovatelství, jehož úkolem je zejména: podpora organizacím v terénu, které přispívají ke genetickému pokroku u přežvýkavců; vypracování, údržba a vývoj specifikací, kterými se stanoví postupy v terénu; kontrola postupů zhodnocení a evidování údajů nutných pro genetické posouzení reprodukčních zvířat ve společných informačních systémech; přizpůsobení postupů indexace ve spolupráci s ústavem INRA; zavedení postupů výměny informací na mezinárodní úrovni a šíření úředních rejstříků ve Francii.
4.2 OBNOVA A ROZVOJ INFORMAČNÍCH SYSTÉMŮ V ODVĚTVÍ CHOVATELSTVÍ
(65)
V rámci své činnosti v oblasti obnovy a rozvoje informačních systémů v odvětví chovatelství se FNE podílí na obnově systému genetických informací (système d’information génétique - SIG). Tato obnova byla zahájena v roce 1995 a prosadila se při modernizaci společného informačního systému zavedeného před více než 20 lety a jeho sjednocení za účelem účinnější správy genetických údajů a zároveň umožnila zahrnutí nových funkcí nutných pro indexaci a snížení nákladů.
(66)
FNE se mimo to podílel na studii právní, technické a hospodářské proveditelnosti projektu profesionálního informačního systému v odvětví chovatelství (SPIE), jehož cílem je zajistit odvětvové a meziodvětvové zhodnocení úředních identifikačních údajů a dalších údajů, které lze zajistit.
4.3 ZÁSAHY V OBLASTI APLIKOVANÉHO VÝZKUMU
(67)
FNE podporuje několik programů aplikovaného výzkumu a má v úmyslu pokračovat ve své účasti na studiích věnovaných otázkám, jež pro odvětví chovatelství představují předmět obecného zájmu, jako je např. podpora programu aplikovaného výzkumu a přenosu biotechnologií reprodukce (přenos embryí, zjišťování pohlaví, oplodnění in vitro, klonování). Tyto práce se týkají nových postupů vycházejících z embryologie, které jsou mimořádně zajímavé z hlediska budoucího používání molekulárních indikátorů a výběru pomocí indikátorů. Program vedl ke konkrétním výsledkům, a to značnému zlepšení úspěšnosti klasického přenosu embryí, vypracování a optimalizaci francouzské metody zjišťování pohlaví u embryí, vypracování metody punkcí vaječných buněk v růstové fázi a zlepšení techniky oplodnění in vitro.
(68)
FNE se také podílel na pilotním výzkumném programu v oblasti homologní rekombinace. Tento projekt, který vedl ústav INRA, se týkal kontrolované modifikace genomu zvířat za použití metody transgeneze a byl zaměřen na zavedení transgenu na určité místo v DNA. Toto cílené zavedení genu má umožnit nahrazení jednoho genu druhým bez použití geneticky modifikovaných organizmů.
(69)
FNE se vedle toho podílel na programu IDEA, pokud jde o identifikaci skotu a ovcí. Přispěl rovněž na financování vnitrostátních programů vybraných v rámci programu Společenství IDEA věnovaného zlepšení spolehlivosti identifikace zvířat za použití nových postupů při využití elektroniky.
4.4 PRÁCE V OBLASTI HOSPODÁŘSKÝCH STUDIÍ
(70)
FNE se podílel na financování hospodářských studií, které potřebovaly chovatelské organizace, aby mohly zejména reagovat na otázky vyvolané jednotlivými reformami SZP, rozšířením Evropy, krizemi posledních let a vývojem na mezinárodním poli.
(71)
Všechny tyto studie byly vypracovány pod vedením tzv. „Hospodářské skupiny pro dobytek“ („Groupe Économique du Bétail“ - GEB) řízené Chovatelským ústavem (Institut de l’Élevage), který zaručuje propojení různých prací požadovaných oborem a jejich komplementaritu s jinými stávajícími studiemi.
(72)
Prováděné práce mají za konkrétní výsledek monitorování hospodářské situace v odvětvích mléka a masa ve Francii a v Evropě, vypracování měsíčních hospodářských podkladů, v nichž jsou do hloubky analyzovány aspekty hospodářství v oblasti živočišné produkce ve Francii, v Evropě a ve světě, a specificky zaměřené činnosti jako monitorování cen, výrobních nákladů a jednání na úrovni Společenství a Mezinárodní obchodní organizace.
(73)
Hospodářské monitorovací středisko vytvořené v rámci GEB shromažďuje konkrétní znalosti o fungování podniků, jimiž disponuje chovatelská síť, a zajišťuje součinnost mezi přístupy na mikroúrovni a makroúrovni.
4.5 RŮZNÉ ČINNOSTI
(74)
FNE jednorázově podporuje zahájení nových stmelujících programů určených ke snadnějšímu přizpůsobení chovatelství novým vývojům v sociální a hospodářské oblasti, jako je zavedení kodexu správných chovatelských postupů, který se prosazuje jako nejvýznamnější společný postup tohoto typu v Evropě, a zahájení projektu komunikace o povolání chovatele následkem druhé krize BSE s cílem obnovit vzájemné pochopení mezi chovateli a občany.
4.6 RÁMEC SPOLEČENSTVÍ
(75)
Francouzské orgány zdůraznily, že všechny financované činnosti mají pro všechny chovatele skotu a ovcí skutečně povahu obecného zájmu a že se nikdy nejedná o činnosti, jež by přinášely prospěch pouze jednotlivým subjektům nebo zvláštním skupinám subjektů.
(76)
U těchto prací a výzkumu finanční účast FNE nejčastěji nepřesahuje 50 % nákladů. U některých jednorázových projektů může být sice vyšší než 50 %, ale míra podpory nikdy nepřesahuje 100 %.
4.6.1 Technická pomoc
(77)
Hospodářské studie jsou financovány za dodržení na jedné straně stropu ve výši 100 000 EUR na chovatele a období tří let a na druhé straně pravidla přístupu všech chovatelů k jejich výsledkům.
4.6.2 Aplikovaný výzkum
(78)
Francouzské orgány potvrdily, že údaje z každé hospodářské studie stejně jako údaje shromážděné na konci každého výzkumného programu, jakmile jsou konečné, jsou šířeny v širokém měřítku. Výsledky všech prací podporovaných fondem jsou systematicky zveřejňovány a šířeny, aby jich chovatelé a jejich organizace v terénu mohly využívat a mít k nim přístup bez diskriminace.
(79)
Používají se dva hlavní kanály šíření: profesní chovatelské organizace a ústav chovatelství, a to prostřednictvím technických a hospodářských publikací široce šířených mezi chovateli a praktickými odbornými pracovníky.
(80)
Vzhledem k povaze obecného zájmu prací se nepočítá s žádným výdělečným využitím výsledků. Skutečnými příjemci činností jsou skutečně všichni chovatelé skotu a ovcí, mezi kterými jsou šířeny teoretické a praktické výsledky prací.
(81)
Financované studie neposkytují producentům a zpracovatelům žádné přímé platby.
5. POPLATKY Z DOVÁŽENÝCH ZVÍŘAT A MASA
5.1 POPLATKY ORGANIZACI INTERBEV
(82)
Pokud jde o zdanění masa dovezeného do Francie z chovů jiných členských států nebo třetích zemí, Komise byla schopna na základě informací, které francouzské orgány postupně předkládaly, dojít ke zjištění, že meziministerské vyhlášky z roku 1995 a 2001 o rozšíření meziodvětvových dohod vždy z oblasti působení vyjímaly poplatky z dováženého masa.
5.2 POPLATKY FNE
(83)
Komise dále zjistila skutečnost, že poplatek vybíraný ve prospěch FNE mohl být uplatněn na zvířata chovaná mimo vnitrostátní území, ale dovezená do Francie za účelem jejich porážky.
(84)
V dopise ze dne 6. října 2003 francouzské orgány vzaly na vědomí důležitost této námitky, pokud jde o zásady právních předpisů Společenství. Zavázaly se proto ke změně znění dohody tak, aby se vyloučil jakýkoliv poplatek u zvířat chovaných mimo vnitrostátní území, ale dovezených do Francie za účelem jejich porážky. Francouzské orgány vyjádřily svůj záměr doručit Komisi nové znění, jakmile bude nová dohoda dokončena a podepsána.
(85)
Dodaly k tomu, že dovoz živých zvířat je ve skutečnosti okrajovou záležitostí a nepředstavuje riziko narušení hospodářské soutěže. Podle celních orgánů představoval dovoz „velkých vykrmených kusů hovězího dobytka“ v roce 200 124 933 kusů a 22 250 kusů v roce 2002. Jelikož vnitrostátní porážky dosahují řádově 4 milionů kusů, dovoz živých zvířat tak přestavuje pouze 0,58 % všech poražených kusů. Více než 70 % tohoto dovozu navíc představují drahá zvířata s vysokou zmasilostí určená zvláštní skupině spotřebitelů na severu Francie. Vzhledem k průměrným dovozním cenám těchto zvířat (podle celní správy: 1,50 EUR/kg živé hmotnosti, tzn. 2,5 EUR za kilogram čisté hmotnosti) by poplatek FNE vybíraný z těchto zvířat musel představovat řádově tisícinu hodnoty zvířete.
(86)
Podle francouzských orgánů byly vybrané povinné dobrovolné poplatky na jedné straně minimální, protože neplacení poplatku z dovezených zvířat bylo časté a nakonec se stalo systematické, a na druhé straně byla výše dotčených povinných dobrovolných poplatků v poměru k hodnotě zvířat tak nízká, že nemohla vést k narušení hospodářské soutěže. V dopise ze dne 24. května 2011 francouzské orgány předložily vytištěné příklady výpočtu poplatků a prohlášení podniků, které prokazují, že v některých případech mohlo docházet k vracení, aniž by toto bylo povinné.
(87)
Dopisy ze dne 13. září 2005 a 24. května 2011 francouzské orgány potvrdily, že se poplatek FNE týká od roku 2003 pouze zvířat chovaných a poražených ve Francii (20).
6. POPLATKY ZE ZVÍŘAT A MASA ODESLANÝCH DO JINÝCH ČLENSKÝCH STÁTŮ
6.1 POPLATKY ORGANIZACI INTERBEV
(88)
Pokud jde o poplatek vybíraný u masa odesílaného do jiných členských států, Komise zmínila riziko diskriminace spojené se systémem poplatků, který by nezohledňoval odeslání některých produktů podléhajících poplatku mimo vnitrostátní území, a vyjádřila obavu, že podobné opatření upřednostňuje vnitrostátní produkci uváděnou do oběhu ve Francii.
(89)
Jak je uvedeno v bodě odůvodnění 16 a následujících, maso odesílané do jiných členských států podléhalo povinnému dobrovolnému poplatku ve výši 0,0126 EUR/kg a ve výši 0,024 EUR/kg od meziodvětvové dohody ze dne 12. června 2001. Od zmíněné dohody se k tomu počítalo se systémem vracení ve výši 0,010 EUR/kg.
(90)
Pokud jde o povinné dobrovolné poplatky, jimž podléhala zvířata odesílaná do jiných členských států, francouzské orgány v dopise ze dne 24. května 2011 podaly vysvětlení, aby prokázaly, že tyto povinné dobrovolné poplatky byly přiměřené přínosu plynoucímu z činností financovaných těmito poplatky.
(91)
Francouzské orgány vysvětlily, že odesílání živých zvířat se týkalo odstávčat skotu. Jak je uvedeno v bodě odůvodnění 17 a následujících, tato zvířata podléhala povinnému dobrovolnému poplatku počítaného z kusu a ne z kilogramu masa.
(92)
Francouzské orgány předložily výpočet umožňující posoudit rovnocennost mezi hmotností za kus a za kilogram. Meziodvětvová dohoda ze dne 25. července 1995 totiž uváděla, že povinný dobrovolný poplatek je u porážky ve výši 0,084 FRF za kilogram jatečně upraveného těla a u odeslání živých zvířat ve výši 7 FRF za kus dospělého dobytka (článek 4). Ovšem odstávče váží řádově 250 až 280 kg živé hmotnosti, což se přemění na průměrnou hmotnost masa (poměr 65 %) ve výši 163 kg. Poplatek ve výši 7 FRF za kus tak odpovídal poplatku ve výši 0,042 FRF za kilogram, což představuje polovinu poplatku z masa.
(93)
Meziodvětvová dohoda ze dne 12. června 2001 převzala tento systém při dodržení stejné rovnocennosti. Částky (vyjádřené v EUR) byly následující: povinný dobrovolný poplatek u porážky ve výši 0,024 EUR za kilogram jatečně upraveného těla (článek 2) a povinný dobrovolný poplatek při odeslání živých zvířat ve výši 1,7 EUR za kus dospělého skotu (článek 4). Poplatek ve výši 1,7 EUR za kus dospělého skotu tak odpovídal poplatku ve výši 0,0104 EUR za kilogram, což představuje polovinu poplatku z masa.
(94)
Francouzské orgány se domnívají, že celkové příjmy (38 136 670 EUR) z povinného dobrovolného poplatku vybíraného u produktů odesílaných do jiných členských států (živá zvířata a maso) představovaly 15 % celkových příjmů ze všech povinných dobrovolných příspěvků vybíraných organizací Interbev v období 1995 až 2004 (tzn. 252 855 282 EUR). Za použití komplexního přístupu k období 1995-2004 se francouzské orgány domnívají, že uvedené příjmy jsou správně nastaveny úměrně k činnostem, z nichž měly údajně prospěch produkty odeslané do jiných členských států.
(95)
Francouzské orgány dále uvádějí, že zvířata a maso odeslaná mimo Francii měla na jedné straně prospěch z činností prováděných mimo vnitrostátní území v celkové výši 21 490 848 EUR a na druhé straně z činností, jež byly přínosné pro všechna zvířata a produkty bez ohledu na jejich místo určení. Francouzské orgány se domnívají, že u všech těchto činností prospěšných pro všechna zvířata a produkty, které představují celkovou částku 91 231 075 EUR, lze oprávněně odhadovat, že pouze 28 280 000 EUR bylo použito na financování činností prováděných mimo vnitrostátní území.
(96)
U činností, které se týkaly konkrétně vyvážených zvířat a produktů, se jednalo zejména o propagační akce (např. mezinárodní veletrhy, oborové informační akce a akce v oblasti vztahů s veřejností, zelený týden v Berlíně, kurzy školení v bourání organizované v zahraničí). U činností, které se týkaly všech zvířat a produktů bez ohledu na to, zda se jejich trh nachází ve Francii nebo mimo ni, se jednalo zejména o reklamní akce jako kampaně o „kvalitním evropském hovězím mase“, vnitřnostech, „plemenech chovaných na maso“ a určitý počet výzkumných činností věnovaných bezpečnosti potravin, dobrým životním podmínkám zvířat, řízení kvality, charakterizaci produktu, postupům při osvědčování a zpětné vysledovatelnosti u hovězího masa, jejichž výsledky byly široce šířeny jak ve Francii, tak mimo ni.
(97)
Francouzské orgány soudí, že produkty odesílané mimo Francii měly prospěch z činností prováděných meziodvětvovou organizací v celkové výši 49 770 000 EUR. Tuto částku je nutno srovnat s povinnými dobrovolnými poplatky, které se u nich musely uhradit, to znamená 38 136 670 EUR. Podíl povinných dobrovolných poplatků z francouzské produkce vyvezené v období 1995-2004 byl vyrovnaný v poměru k přínosu, který měla tato produkce z činností financovaných organizací Interbev.
6.2 POPLATKY FNE
(98)
V dopise ze dne 13. září 2005 francouzské orgány potvrdily, že odesílané produkty nepodléhaly jako takové poplatku FNE.
IV. POSOUZENÍ PODPORY
(99)
Články 107 a 108 SFEU se vztahují na všechny zemědělské produkty uvedené v její příloze I a podléhající jedné ze společných organizací trhu (všechny zemědělské produkty, kromě koňského masa, medu, kávy, líhu zemědělského původu, octu vyrobeného z lihu a korku) podle různých předpisů, kterými se řídí příslušné společné organizace trhu.
1. EXISTENCE PODPORY VE SMYSLU ČL. 107 ODST. 1 SFEU
(100)
Podle čl. 107 odst. 1 SFEU podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem, nestanoví-li tato smlouva jinak.
(101)
Ve zvažované době byly články 107 až 109 SFEU použitelné na odvětví hovězího masa na základě článku 40 nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 (21) o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem. Před přijetím tohoto nařízení byly použitelné na stejné odvětví na základě článku 24 nařízení Rady (EHS) č. 805/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s hovězím masem (22). Na odvětví skopového a kozího masa byly použitelné na základě článku 23 nařízení Rady (ES) č. 2529/2001 ze dne 19. prosince 2001 o společné organizaci trhu se skopovým a kozím masem (23). Před přijetím tohoto nařízení byly použitelné na stejné odvětví na základě článku 22 nařízení Rady (ES) č. 2467/98 ze dne 3. listopadu 1998 o společné organizaci trhu se skopovým a kozím masem (24) a před jeho přijetím na základě článku 27 nařízení Rady (EHS) č. 3013/89 ze dne 25. září 1989 o společné organizaci trhu se skopovým a kozím masem (25).
(102)
V současné době jsou články 107 až 109 použitelné na obě odvětví uvedená v bodě odůvodnění 32 a následujících tohoto rozhodnutí na základě článku 180 nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty („jednotné nařízení o společné organizaci trhů“) (26) (27).
1.1 EXISTENCE SELEKTIVNÍ VÝHODY
(103)
Podle Soudního dvora se za podpory považují zásahy, které mohou v jakékoli formě přímo nebo nepřímo zvýhodňovat podniky nebo které musejí být považovány za hospodářské zvýhodnění, které by podnik-příjemce za obvyklých tržních podmínek nezískal (28). V tomto konkrétním případě poskytnutá podpora zvýhodnila některé podniky činné v odvětví chovu skotu a ovcí, a to prováděním činností, jež mohly přinést prospěch producentům nebo odvětvím oborů zastupovaných organizací Interbev.
(104)
Kromě toho jsou, stále podle ustálené judikatury Soudního dvora, považovány za podpory zásahy, které v různých formách snižují výdaje běžně zatěžující rozpočet podniku a které, aniž by byly dotacemi v přesném slova smyslu, jsou ve skutečnosti stejné povahy a mají stejné dopady (29).
(105)
Pokud jde o existenci zvýhodnění, je nutno jej prokázat na úrovni možných příjemců činností ve prospěch odvětví masa a také na úrovni dotčených meziodvětvových poplatků a jejich financování. V tomto konkrétním případě poskytnutá podpora zvýhodnila některé podniky činné v odvětví chovu skotu nebo ovcí, a to prováděním činností, jež mohly přinést prospěch producentům odvětví.
1.2 PODPORA POSKYTNUTÁ STÁTEM NEBO ZE STÁTNÍCH PROSTŘEDKŮ
(106)
Podle ustálené judikatury Soudního dvora je pro to, aby bylo možno označit výhodu za státní podporu, zaprvé nutno, aby byla poskytnuta přímo nebo nepřímo ze státních prostředků, a zadruhé, aby byla přičitatelná státu (30).
(107)
Pokud jde o povahu poplatků v tomto konkrétním případě (povinné dobrovolné poplatky), Komise soudí, že se jedná o parafiskální poplatky, tzn. o veřejné prostředky. Komise založila své posouzení na následujících úvahách.
(108)
Nejprve je nutno zdůraznit, že podle ustálené judikatury a zejména bodu odůvodnění 139 rozsudku ve věci Salvat (31) není rozlišení mezi soukromým a veřejným subjektem „rozhodujícím prvkem pro uplatnění Smlouvy na státní podpory“. Rozsudek ve věci Ladbroke (32) navíc jasně potvrzuje, že čl. 107 odst. 1 SFEU „zahrnuje veškeré finanční prostředky, které může veřejný sektor ve skutečnosti použít k podpoře podniků, aniž by bylo rozhodné, zda tyto prostředky trvale patří k majetku veřejného sektoru. V důsledku toho, i když částky (…) nejsou trvale ve vlastnictví státní pokladny, skutečnost, že zůstávají neustále pod veřejnou kontrolou, a tudíž jsou k dispozici příslušným státním orgánům, je postačující k tomu, aby byly kvalifikovány jako státní prostředky a dotčené opatření spadalo do pole působnosti čl. 107 odst. 1 Smlouvy“.
(109)
Na základě této judikatury Komise soudí, že skutečnost, že dotčené povinné dobrovolné poplatky spočívají v příspěvcích soukromého sektoru a že nejsou státu trvale k dispozici, nestačí, aby bylo možno dojít závěru, že nespadají do pole působnosti čl. 107 odst. 1 SFEU. Komise musí v tomto ohledu také přezkoumat míru kontroly vykonávané státem ohledně příjmů z dotčených povinných dobrovolných příspěvků a jeho možnosti směrovat použití prostředků na financování opatření podpory.
(110)
Ve zkoumaném případě Komise zaznamenává, že schválení vládou v podobě uznání přiznané organizaci Interbev je předběžnou podmínkou k zavedení povinných dobrovolných poplatků. I když je organizace Interbev soukromoprávním subjektem, znamená to, že její schopnost zavést ve svém odvětví činnosti povinné dobrovolné poplatky je podřízena souhlasu státu s jejím fungováním a jejími cíli (viz bod odůvodnění 14 tohoto rozhodnutí).
(111)
Zemědělský zákoník také stanoví, že poplatky se stávají povinnými pro všechny členy dotčeného oboru, jakmile je jejich platnost rozšířena meziministerskou vyhláškou (viz bod odůvodnění 10 tohoto rozhodnutí). Z uvedeného vyplývá, že tento typ poplatků vyžaduje, aby mohl plně projevit svůj účinek, akt orgánu veřejné moci (33).
(112)
Na základě těchto skutečností Komise zjišťuje, že zkoumané povinné dobrovolné poplatky lze považovat za poplatky pod kontrolou státu a představující státní prostředky.
(113)
Zadruhé, využití příjmů z povinných dobrovolných příspěvků je určeno cíli a rámcem fungování meziodvětví v podobě stanovené v zemědělském zákoníku (viz body odůvodnění 7 až 10). Stát tím má možnost směrovat použití příjmů z povinných dobrovolných poplatků na financování opatření podpory prováděných organizací Interbev. Výhody poskytované organizací Interbev tak lze považovat za přičitatelné státu.
(114)
Kromě toho je nutno připomenout, že Soudní dvůr ve věci C-345/02 Pearle (34) určil určité ukazatele, které umožňují stanovit či ne, zda je nutno považovat či ne parafiskální poplatky za státní prostředky přičitatelné státu, pokud jsou vybírány v hlavní míře meziodvětvovou organizací ve prospěch svých členů.
(115)
Podle zkoušky navržené Soudním dvorem v této věci se povinné poplatky shromažďované zprostředkujícím subjektem, který zastupuje podniky určitých hospodářských odvětví, nepovažují za státní prostředky, pokud jsou splněny všechny následující podmínky:
a)
dotčené opatření je zavedeno profesním orgánem, který zastupuje podniky a zaměstnance odvětví a neslouží jako nástroj k provádění politik stanovených státem;
b)
cíle dotčeného opatření jsou v plné míře financovány z příspěvků podniků daného odvětví;
c)
o způsobu financování a míře/výši příspěvků rozhodují v profesním orgánu daného odvětví zástupci zaměstnavatelů a zaměstnanců bez jakéhokoliv zasahování státu;
d)
poplatky jsou povinně používány k financování opatření bez možnosti zásahu státu.
(116)
Je zřejmé, že dotčené opatření nesplňuje všechny podmínky rozsudku ve věci Pearle. Zaprvé, existence, úkoly a fungování organizace Interbev jsou regulovány vnitrostátními právními předpisy (viz body odůvodnění 10 a 14) a její financování z povinných dobrovolných příspěvků vyžaduje zásah státu (viz bod odůvodnění 10). Článek 632-2-1 zemědělského zákoníku navíc stanoví, že meziodvětvové organizace přispívají k provádění vnitrostátních hospodářských politik a politik Evropské unie a mohou být upřednostňovány při přidělování veřejných podpor. Interbev lze proto považovat za nástroj k provádění politiky podporované státem a provádějící činnosti v obecném zájmu meziodvětvové organizace (viz body odůvodnění 40, 61 a následující). K tomu stanovy organizace Interbev uvádějí, že rozpočty meziodvětvové organizace mohou přijímat přímou dotaci od státu. Pokud jde potom o obecný zájem financovaných výzkumných činností (viz bod odůvodnění 10), nelze s jistotou zjistit, že v tomto konkrétním případě jsou příjemci podpor vždy subjekty povinné k poplatkům.
(117)
Vzhledem k výše uvedeným úvahám dospívá Komise k závěru, že dotčená opatření jsou přičitatelná státu a jsou financována ze státních prostředků.
1.3 OVLIVNĚNÍ OBCHODU A NARUŠENÍ HOSPODÁŘSKÉ SOUTĚŽE
(118)
Aby podpory spadaly do pole působnosti čl. 107 odst. 1 SFEU, musí kromě toho ovlivňovat hospodářskou soutěž a obchod mezi členskými státy. Toto kritérium předpokládá, že příjemci podpor vykonávají hospodářskou činnost.
(119)
Za účelem zjištění, zda tato podpora spadá do pole působnosti čl. 107 odst. 1 SFEU, je nutno závěrem určit, jestli tato podpora může ovlivnit obchod mezi členskými státy a narušit hospodářskou soutěž.
(120)
Soudní dvůr rozhodl, že obchod mezi členskými státy je nutno považovat za ovlivněný výhodou (35), pokud tato výhoda poskytnutá členským státem posílí postavení určité kategorie podniků v obchodě mezi členskými státy vůči jiným konkurenčním podnikům, což stačí na prokázání existence narušení hospodářské soutěže.
(121)
Skutečnost, že mezi členskými státy existuje v odvětví masa obchod, je dostatečně prokázána existencí společné organizace trhu v tomto odvětví (36). Například obchod v rámci Společenství s masnými produkty ve Francii představoval přibližně 15 % všech obchodů Unie s těmito produkty (37).
(122)
Poskytnuté podpory tak mohou ovlivnit obchod mezi členskými státy tím, že upřednostňují vnitrostátní výrobu na úkor výroby ostatních členských států. V době skutkového stavu, jehož se týká toto rozhodnutí, bylo odvětví masa mimořádně otevřené hospodářské soutěži na úrovni Společenství, a tím velmi citlivé na každé opatření ve prospěch výroby jednoho nebo jiného členského státu.
1.4 ZÁVĚR OHLEDNĚ POVAHY „PODPORY“ VE SMYSLU ČL. 107 ODST. 1 SFEU
(123)
Na základě předchozích úvah Komise soudí, že opatření zavedená v tomto konkrétním případě ve prospěch příjemců jim poskytují zvýhodnění, jehož nemohou využít ostatní subjekty, a narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, protože mohou ovlivnit obchod mezi členskými státy.
(124)
Z těchto důvodů dochází Komise k závěru, že dotčené opatření spadá pod čl. 107 odst. 1 SFEU a představuje státní podporu.
2. PŘEZKUM SLUČITELNOSTI PODPOR
2.1 ROZSAH PŮSOBNOSTI ROZHODNUTÍ
(125)
Jak je vysvětleno výše (viz bod odůvodnění 56), francouzské orgány se domnívají, že předmětné rozhodnutí by se mělo týkat pouze meziodvětvové dohody ze dne 12. června 2001.
(126)
V rámci podpory NN 34/95 neměla Komise informace o poplatcích FNE nebo o systému financování podpor spadajících do této záležitosti (38). Její stanovisko se kromě toho týkalo pouze podpor na investice ve prospěch některých chovatelů, a to zejména pokud jde o první nabytí zvířat. Komise také nezaujala stanovisko vůči systému povinných dobrovolných poplatků nebo vůči podporám na genetické vylepšení, systém genetických informací, biotechnologii či hospodářské studie, nebo vůči činnostem v oblasti propagace, technické pomoci, výzkumu a pokusů, jež byly financovány z poplatků organizaci Interbev a nebyly předmětem oznámení ve smyslu čl. 108 odst. 3 SFEU.
(127)
Francie se o těchto činnostech zmínila v rámci záležitosti NN 49/96 v dopise ze dne 29. dubna 1996, a to pouze o činnostech spadajících pod FNE.
(128)
V odpovědi na tento dopis si Komise přesto dopisem ze dne 30. května 1996 (VI/021559) vyžádala doplňující informace, aby pochopila povahu a rozsah finančních nástrojů usnadňujících restrukturalizaci chovatelských subjektů, které byly zapojeny do identifikace a výběru zvířat a činností v oblasti rozvoje. Komise také požádala o vyplnění popisujícího přehledu. Francouzské orgány ovšem na tento dopis nereagovaly a Komise se nikdy nevyslovila ke slučitelnosti dotčených činností s vnitřním trhem. Dopisem ze dne 9. července 2003 (39) Komise zahájila řízení ohledně předmětné podpory podle čl. 108 odst. 2 SFEU.
(129)
Meziodvětvové dohody ze dne 15. června 1994 ve prospěch fondu chovatelství a ze dne 18. prosince 1995 ve prospěch organizace Interbev a státní podpory financované těmito dohodami by se proto měly nadále přezkoumávat podle pravidel o státních podporách, protože je Komise neschválila.
(130)
Toto rozhodnutí se proto týká také dohod ze dne 15. června 1994 ve prospěch FNE a ze dne 18. prosince 1995 ve prospěch organizace Interbev. Při analýze těchto dohod se Komise nevyslovila k činnostem financovaným uvedenými meziodvětvovými poplatky.
(131)
Jak je uvedeno v bodě odůvodnění 57, francouzské orgány s tímto výkladem implicitně souhlasily.
2.2 POUŽITÍ ČL. 107 ODST. 3 SFEU
(132)
Článek 107 SFEU uvádí výjimky z obecné zásady neslučitelnosti státních podpor se SFEU, ačkoliv některé z nich nejsou prokazatelně použitelné, a to zejména výjimky podle jeho odstavce 2. Ostatně se na ně neodvolávaly ani francouzské orgány.
(133)
Pokud jde o odchylky stanovené v čl. 107 odst. 3, je nutno během posuzování každého regionálního nebo odvětvového programu podpor a v případě každého jednotlivého provádění režimu podpor použít jejich přesný výklad. Mohou být především poskytnuty pouze v případě, kdy Komise může stanovit, že podpora je nutná k uskutečnění jednoho z dotčených cílů. Přiznat tyto odchylky podporám, které nezahrnují podobnou protihodnotu, by znamenalo umožnit nepříznivé ovlivnění obchodu mezi členskými státy a narušení hospodářské soutěže bez odůvodnění z hlediska zájmu Společenství a současně neoprávněně zvýhodnit subjekty určitých členských států.
(134)
Komise se domnívá, že dotčené podpory nejsou určeny k tomu, aby napomáhaly hospodářskému rozvoji oblastí s mimořádně nízkou životní úrovní nebo s vysokou nezaměstnaností ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. a). Nejsou také určeny k tomu, aby napomohly uskutečnění některého významného projektu společného evropského zájmu anebo aby napravily vážnou poruchu v hospodářství některého členského státu ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. b). Tyto podpory nejsou určené ani k tomu, aby propagovaly kulturu a zachování kulturního dědictví ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. d).
(135)
Čl. 107 odst. 3 písm. c) ale stanoví, že za slučitelné s vnitřním trhem mohou být považovány podpory, které mají usnadnit rozvoj určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí, pokud nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem. Aby podpory mohly využít odchylky stanovené ve výše citovaném článku, musí přispívat k rozvoji dotyčného odvětví.
2.3 URČENÍ POKYNŮ POUŽITELNÝCH NA NEOZNÁMENÁ OPATŘENÍ
(136)
Podle bodu 194 pokynů Společenství ke státní podpoře v odvětvích zemědělství a lesnictví a sdělení Komise o stanovení pravidel pro hodnocení protiprávně poskytnuté státní podpory (40) je nutno posuzovat každou protiprávní podporu ve smyslu čl. 1 písm. f) nařízení Rady (ES) č. 659/1999 (41) podle pravidel a pokynů platných v okamžiku, kdy byla podpora poskytnuta (42).
(137)
Zvláštní pokyny pro odvětví zemědělství platí od 1. ledna 2000. Každou podporu poskytnutou po tomto dnu je proto nutno posuzovat podle pokynů použitelných na zvažované období. Mezi 1. lednem 2000 a 31. prosincem 2006 platily pokyny Společenství ke státní podpoře v odvětví zemědělství. Od 1. ledna 2007 platí pokyny Společenství ke státním podporám v odvětvích zemědělství a lesnictví na období 2007-2013.
(138)
Naopak každou podporu poskytnutou před tímto dnem je nutno posuzovat podle ustanovení a postupů platných před 1. lednem 2000.
2.4 SLUČITELNOST POVINNÝCH DOBROVOLNÝCH POPLATKŮ SE SYSTÉMEM SPOLEČNÉ ORGANIZACE TRHU
(139)
Pokud jde o otázku slučitelnosti povinných dobrovolných poplatků se systémem společné organizace trhů v souvislostech s rozsudkem ze dne 22. května 2003 ve věci Freskot (43), Komise se domnívá, že v tomto konkrétním případě povinné dobrovolné poplatky zřejmě nezasahují přímo nebo nepřímo do cen dotčených konečných produktů, protože vybírání poplatků nemá vliv na cenu produktů, které jsou určovány volným trhem. Zatížení uzenářských výrobků a chovaných zvířat je tak zrušeno výhodou představovanou financovanými činnostmi. Je proto možno soudit, že účinky výběru poplatků na ceny jsou velmi omezené.
(140)
Na základě poskytnutých informací nevyvolává financování tohoto režimu žádné námitky.
2.5 ANALÝZA ČINNOSTÍ NA ZÁKLADĚ POUŽITELNÝCH USTANOVENÍ
2.5.1 Činnosti prováděné pomocí poplatků z masa
2.5.1.1 Propagace
(141)
Pokud jde o podpory na propagaci, je nutno ověřovat slučitelnost podpor poskytnutých před 1. lednem 2002 podle rámce pro státní podpory v oblasti propagace zemědělských produktů a určitých produktů neuvedených v příloze II Smlouvy o založení EHS (44) a slučitelnost podpor poskytnutých po tomto dnu podle pokynů Společenství ke státním podporám v oblasti propagace produktů uvedených v příloze i Smlouvy o ES a některých produktů neuvedených v příloze I (45).
(142)
Rámec z roku 1987 a pokyny z roku 2002 sdílejí v podstatě stejné zásady. Stanoví negativní a pozitivní kritéria, která musí splňovat všechny režimy vnitrostátních podpor. Nesmí se tak jednat o reklamní činnosti v rozporu s článkem 34 SFEU a odvozenými právními předpisy Společenství, ani o činnosti zaměřené podle daných podniků. Na základě informací zaslaných francouzskými orgány je možno dojít k závěru, že tato opatření budou mít cíle slučitelné s několika pozitivními kritérii stanovenými výše uvedeným rámcem a pokyny, protože některé z nich budou spadat do rámce cíle odstraňování přebytkových zemědělských produktů a jiné do rámce cíle rozvoje vysoce kvalitních produktů a zdravých potravin.
(143)
Francouzské orgány kromě toho vysvětlily, že sdělení předávaná reklamními činnostmi nebudou mít za cíl zrazovat spotřebitele od nákupu produktů z jiných členských států nebo je pomlouvat a nebude z nich mít prospěch určitá značka určitého podniku nebo jednotlivého producenta.
(144)
Pokud jde o strop podpor, reklamní činnosti mohou být financovány ze státních prostředků do výše 50 % a zůstatek musí být poskytnut odvětvovými a meziodvětvovými organizacemi buď v podobě dobrovolných příspěvků nebo shromažďováním parafiskálních poplatků či povinných příspěvků. V tomto konkrétním případě jsou opatření financována v plné míře z parafiskálních poplatků a finanční přispění subjektů z oboru dosahuje v těchto kampaních výše 50 % jejich nákladů.
(145)
Komise soudí, že veřejné podpory vyplacené na financování propagačních činností splnily v tomto konkrétním případě kritéria stanovená právními předpisy Společenství platnými v této oblasti.
2.5.1.2 Technická pomoc
(146)
Slučitelnost podpor na technickou pomoc poskytnutých před 1. lednem 2000 je nutno analyzovat podle praxe Komise vycházející z návrhu vhodných opatření týkajících se podpor poskytnutých státem v odvětví chovatelství a produktů chovatelství (46) a slučitelnost podpor poskytnutých po tomto dnu podle zemědělských pokynů (47).
(147)
Postupy Komise použitelné před rokem 2000 a zemědělské pokyny v podstatě sdílejí stejné zásady. Povoleny jsou tak podpory poskytnuté ve výši 100 % způsobilých výdajů, které se týkají zejména technické pomoci poskytováním informací a pomoci v oblasti účetnictví, činností v oblasti popularizace nových technik a v oblasti vzdělávání zemědělských pracovníků.
(148)
Přijetím pokynů z roku 2000 byla přidána nová podmínka v tom smyslu, že podpory musí být dostupné všem způsobilým osobám, které vyvíjejí činnost v dotčené oblasti za objektivně stanovených podmínek, a že celková výše poskytnuté podpory nesmí přesáhnout částku 100 000 EUR na příjemce a období tří let nebo, v případě malých a středních podniků, 50 % způsobilých výdajů, přičemž se použije nejvyšší částka. Francouzské orgány vysvětlily, že kritérium přístupu k uskutečněným pracím všech subjektů z oboru, které by případně mohly projevit zájem, je splněno v plné míře. Na základě informací předaných francouzskými orgány Komise soudí, že kritérium stropu podpory je splněno, a to zejména vzhledem k velmi vysokému počtu příjemců.
(149)
Komise soudí, že veřejné podpory vyplacené na financování činností v oblasti technické pomoci splnily v tomto konkrétním případě kritéria stanovená právními předpisy Společenství platnými v této oblasti.
2.5.1.3 Výzkum a pokusy
(150)
Pokud jde o činnosti v oblasti výzkumu a pokusů, je nutno slučitelnost podpor poskytnutých před 1. lednem 2000 ověřovat podle rámce Společenství pro státní podporu výzkumu a vývoje a sdělení Komise o změně uvedeného rámce a slučitelnost podpor poskytnutých po tomto dnu podle zemědělských pokynů, které ve svém bodě 17 na uvedený rámec odkazují.
(151)
Rámec Společenství upřesňuje, že s vnitřním trhem je slučitelná míra podpory, jež může dosáhnout až 100 %, a to i v případě, že výzkum a vývoj provádějí podniky, pokud jsou v každém případě splněny následující čtyři podmínky:
a)
podpora představuje pro dotčené konkrétní odvětví obecný zájem, aniž by vyvolala nepatřičné narušení hospodářské soutěže v jiných odvětvích;
b)
informace musí být zveřejněna ve vhodných novinách s alespoň jedním celostátním vydáním a distribucí neomezenou na členy určité organizace, aby se zaručilo, že každý subjekt, který by případně mohl projevit zájem o tuto činnost, mohl být snadno informován o tom, že je nebo bylo její provádění zahájeno a že výsledky jsou nebo budou na požádání poskytnuty všem stranám, které projeví zájem. Tato informace nebude zveřejněna až po dni, kdy by mohla být poskytnuta jakákoliv informace členům určité organizace;
c)
výsledky prací budou poskytnuty k využití všem dotčeným stranám, včetně příjemce podpory, na rovném základě jak z hlediska nákladů, tak z hlediska času;
d)
podpora splňuje podmínky stanovené v příloze II „Domácí podpory: základ pro osvobození od závazku snížení“ dohody o zemědělství uzavřené během Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání (48).
(152)
Francouzské orgány v tomto ohledu vysvětlily, že činnosti prováděné organizací Interbev v oblasti výzkumu a technických pokusů jsou uskutečňovány ve prospěch všech členů odvětví. Sdružení k tomu šíří získané znalosti a technická doporučení organizováním školení a šířením dokumentace, návodů, shrnutí, informačních brožurek a na elektronických nosičích. Každý chovatel, jatka, řezník, zpracovatel nebo prodejce v odvětví skotu a ovcí může být informován o výsledcích a mít přístup ke shrnutím výzkumných prací, a to bez diskriminace, ve stejný okamžik jako každý ostatní a na pouhou žádost. Francouzské orgány ujišťují, že dotčené činnosti neposkytují producentům nebo zpracovatelům žádné přímé platby a splňují mezinárodní obchodní kritéria odsouhlasená Evropskou unií.
(153)
Komise soudí, že veřejné podpory vyplacené na financování činností v oblasti výzkumu a pokusů splnily v tomto konkrétním případě kritéria stanovená právními předpisy Společenství platnými v této oblasti.
2.5.2 Činnosti prováděné FNE
2.5.2.1 Technická pomoc
(154)
Pokud jde o podpory na technickou pomoc, slučitelnost podpor poskytnutých před 1. lednem 2000 je nutno ověřovat podle praxe Komise vycházející z návrhu vhodných opatření týkajících se podpor poskytnutých členskými státy v odvětví chovatelství a produktů chovatelství (49) a slučitelnost podpor poskytnutých po tomto dnu podle zemědělských pokynů (50).
(155)
Postupy Komise použitelné před rokem 2000 a zemědělské pokyny v podstatě sdílejí stejné zásady. Povoleny jsou tak podpory poskytnuté ve výši 100 % způsobilých výdajů, které se týkají zejména technické pomoci poskytováním informací a pomoci v oblasti účetnictví, činností v oblasti popularizace nových technik a v oblasti vzdělávání zemědělských pracovníků.
(156)
Přijetím pokynů z roku 2000 byla přidána nová podmínka v tom smyslu, že podpory musí být dostupné všem způsobilým osobám, které vyvíjejí činnost v dotčené oblasti za objektivně stanovených podmínek, a že celková výše poskytnuté podpory nesmí přesáhnout částku 100 000 EUR na příjemce a období tří let nebo, v případě malých a středních podniků, 50 % způsobilých výdajů, přičemž se použije nejvyšší částka.
(157)
Francouzské orgány zdůraznily, že všechny financované činnosti mají pro všechny chovatele skotu a ovcí skutečně povahu obecného zájmu a že se nikdy nejedná o činnosti, jež by přinášely prospěch pouze jednotlivým subjektům nebo zvláštním skupinám subjektů.
(158)
U těchto prací a výzkumu finanční účast FNE nejčastěji nepřesahuje 50 % nákladů. U některých jednorázových projektů může být sice vyšší než 50 %, ale míra podpory nikdy nepřesahuje 100 %.
(159)
Hospodářské studie jsou financovány za dodržení na jedné straně stropu ve výši 100 000 EUR na chovatele a období tří let a na druhé straně pravidla přístupu všech chovatelů k jejich výsledkům.
(160)
Komise soudí, že veřejné podpory vyplacené na financování činností v oblasti technické pomoci splnily v tomto konkrétním případě kritéria stanovená právními předpisy Společenství platnými v této oblasti.
2.5.2.2 Výzkum a pokusy
(161)
Pokud jde o činnosti v oblasti výzkumu a pokusů, je nutno slučitelnost podpor poskytnutých před 1. lednem 2000 ověřovat podle rámce Společenství pro státní podporu výzkumu a vývoje a sdělení Komise o změně uvedeného rámce a slučitelnost podpor poskytnutých po tomto dnu podle zemědělských pokynů, které ve svém bodě 17 na uvedený rámec odkazují.
(162)
Rámec Společenství upřesňuje, že s vnitřním trhem je slučitelná míra podpory, jež může dosáhnout až 100 %, a to i v případě, že výzkum a vývoj provádějí podniky, pokud jsou v každém případě splněny následující čtyři podmínky:
a)
podpora představuje pro dotčené konkrétní odvětví obecný zájem, aniž by vyvolala nepatřičné narušení hospodářské soutěže v jiných odvětvích;
b)
informace musí být zveřejněna ve vhodných novinách s alespoň jedním celostátním vydáním a distribucí neomezenou na členy určité organizace, aby se zaručilo, že každý subjekt, který by případně mohl projevit zájem o tuto činnost, mohl být snadno informován o tom, že je nebo bylo její provádění zahájeno a že výsledky jsou nebo budou na požádání poskytnuty všem stranám, které projeví zájem. Tato informace nebude zveřejněna až po dni, kdy by mohla být poskytnuta jakákoliv informace členům určité organizace;
c)
výsledky prací budou poskytnuty k využití všem dotčeným stranám, včetně příjemce podpory, na rovném základě jak z hlediska nákladů, tak z hlediska času;
d)
podpora splňuje podmínky stanovené v příloze II „Domácí podpory: základ pro osvobození od závazku snížení“ dohody o zemědělství uzavřené během Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání.
(163)
V tomto konkrétním případě jsou údaje z každé hospodářské studie stejně jako údaje shromážděné na konci každého výzkumného programu, jakmile jsou konečné, šířeny v širokém měřítku. Výsledky všech prací podporovaných fondem jsou systematicky zveřejňovány a šířeny, aby jich chovatelé a jejich organizace v terénu mohly využívat a mít k nim přístup bez diskriminace.
(164)
Používají se dva hlavní kanály šíření: profesní chovatelské organizace a ústav chovatelství, a to prostřednictvím technických a hospodářských publikací široce šířených mezi chovateli a praktickými odbornými pracovníky.
(165)
Vzhledem k povaze obecného zájmu prací se nepočítá s žádným výdělečným využitím výsledků. Otázka ceny postoupení práva na využití nebo podmínek přístupu k právu na využití je tím bezpředmětná. Skutečnými příjemci činností jsou skutečně všichni chovatelé skotu a ovcí, mezi kterými jsou šířeny teoretické a praktické výsledky prací.
(166)
Financované studie neposkytují producentům a zpracovatelům žádné přímé platby. Splňují obecná a zvláštní kritéria uvedená v příloze II „Domácí podpory: základ pro osvobození od závazku snížení“ dohody o zemědělství uzavřené v Marakéši během Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání.
(167)
Komise soudí, že veřejné podpory vyplacené na financování činností v oblasti výzkumu a pokusů splnily v tomto konkrétním případě kritéria stanovená právními předpisy Společenství platnými v této oblasti.
2.6 FINANCOVÁNÍ PODPORY
(168)
Jelikož je státní podpora financována parafiskálním poplatkem (povinnými dobrovolnými poplatky), musí Komise přezkoumat jak financovaná opatření, tzn. podporu, tak způsob, jakým jsou tato opatření financována. Pokud je podle Soudního dvora (51) způsob financování podpory, a to zejména pokud se jedná o povinné poplatky, nedílnou součástí opatření podpory, musí Komise vzít v úvahu při přezkumu podpory tento způsob financování.
(169)
Při stanovení, zda způsob financování je nedílnou součástí opatření podpory, je nutno vzít na zřetel několik prvků: výnos z poplatku musí být vyhrazen na financování podpory a musí být nezbytně přidělen na financování podpory (52), poplatek musí být přidělen na opatření podpory při dodržení dotčených vnitrostátních předpisů (53) a výše poplatku musí mít přímý vliv na výši státní podpory (54).
(170)
Při uplatnění těchto kritérií na dotčená opatření zaznamenává Komise následující skutečnosti. Zaprvé, právní základ dotčených opatření, tzn. meziodvětvové dohody rozšířené vyhláškou, stanoví povinné poplatky. To znamená, že každý poplatek je proveden výlučně ve prospěch dotčeného fondu, aniž by byl přidělen do obecného rozpočtu organizace Interbev nebo státu. Poplatek je tedy nutno považovat za poplatek vyhrazený na financování podpory a přidělený na financování podpory na základě platných vnitrostátních předpisů. Zadruhé, opatření podpory jsou financována výlučně z odvětvových poplatků. Organizace Interbev nevyužívá žádných jiných zdrojů financování, aby doplnila financování plánovaných činností. Lze proto dojít k závěru, že výše poplatku má přímý vliv na výši státní podpory.
(171)
Na základě těchto prvků dochází Komise k závěru, že způsob financování podpory, tzn. v tomto konkrétním případě povinné dobrovolné příspěvky, je nedílnou součástí opatření podpory, a musí proto být při přezkumu slučitelnosti podpory zohledněn. Jelikož tento způsob financování může být v rozporu s článkem 110 SFEU, Komise nemůže prohlásit režim podpory za slučitelný, pokud zjistí existenci diskriminace mezi dováženými a vnitrostátními produkty (55) nebo mezi vyváženými a vnitrostátními produkty (56).
(172)
V tomto konkrétním případě byl poplatek vybírán u vnitrostátní produkce a také u vyvážených zvířat a masa (v rámci povinných dobrovolných poplatků z masa) a dovážených zvířat a masa (v rámci povinných dobrovolných poplatků vybíraných FNE).
(173)
Přezkum Komise se týká některých aspektů poplatků z masa a poplatku FNE, protože uvedené poplatky by mohly ovlivnit obchod uvnitř Společenství.
2.6.1 Poplatky z masa (poplatky organizaci Interbev)
2.6.1.1 Dovážené maso
(174)
Jak je uvedeno v bodě odůvodnění 82, v období od roku 1996 do roku 2004 nestanovily francouzské právní předpisy poplatek z dováženého masa jako povinný. Nespadá proto do pole působnosti tohoto rozhodnutí, protože jako takový nepředstavuje státní podporu. Chybí totiž jeho závaznost jako jeden z rozhodujících prvků uvedených v bodě odůvodnění 10. Na základě výše uvedeného proto opatření financovaná poplatkem z dovážených produktů nepředstavují státní podporu, a nejsou tak předmětem tohoto rozhodnutí.
2.6.1.2 Vyvážené produkty
(175)
Jak je uvedeno v bodě odůvodnění 16 a následujících (57), od 1. ledna 1996 podléhají poplatku produkty odesílané do jiných členských států, přičemž bylo v roce 2001 zavedeno částečné vracení tohoto poplatku. Z hlediska judikatury Soudního dvora by tento poplatek mohl vyvolat diskriminaci vývozců, pokud jim činnosti financované poplatkem nejsou určeny a nevyrovnávají náklady, které mají (58). Je proto nutno prokázat, že přidělení příjmů z tohoto poplatku neupřednostňovalo vnitrostátní produkci uváděnou do oběhu ve Francii na úkor vnitrostátní produkce vyvážené.
(176)
U činností, které se týkaly konkrétně vyvážených zvířat a produktů, se jednalo zejména o propagační akce (např. mezinárodní veletrhy, oborové informační akce a akce v oblasti vztahů s veřejností, zelený týden v Berlíně, kurzy školení v bourání organizované v zahraničí).
(177)
U činností, které se týkaly všech zvířat a produktů bez ohledu na to, zda se jejich trh nachází ve Francii nebo mimo ni, se jednalo zejména o reklamní akce jako kampaně o „kvalitním evropském hovězím mase“, vnitřnostech, „plemenech chovaných na maso“ a určitý počet výzkumných činností věnovaných bezpečnosti potravin, dobrým životním podmínkám zvířat, řízení kvality, charakterizaci produktu, postupům při osvědčování a zpětné vysledovatelnosti u hovězího masa, jejichž výsledky byly široce šířeny jak ve Francii, tak mimo ni.
i) Maso a zvířata odesílaná do jiných členských států
(178)
Podle francouzských orgánů nepředstavovaly činnosti, z nichž měly užitek, výlučně nebo společně s vnitrostátními produkty, produkty a zvířata odesílaná do jiných členských států, všechny činnosti financované povinnými dobrovolnými poplatky.
(179)
Je nutno určit rok po roce a celkově, zda produkty odesílané do jiných členských států měly užitek z činností meziodvětvové organizace.
(180)
Následující tabulka uvádí rozdělení příjmů v EUR z povinných dobrovolných poplatků mezi různé činnosti organizace Interbev rok po roce a podíl činností určených pro vyvážené maso a zvířata výlučně nebo společně s vnitrostátními produkty a zvířaty.
Rok
Činnosti ve prospěch všech produktů
Činnosti pouze ve prospěch produktů ve Francii
Činnosti pouze ve prospěch vyvážených produktů
Celkem činností za rok
Podíl (v %) na všech financovaných činnostech
(zaokrouhleno)
1996
5 517 088,95
13 308 769,70
2 101 111,35
20 926 970,00
36
1997
9 244 861,43
8 723 278,25
2 104 379,32
20 072 518,99
56
1998
8 995 703,14
11 214 605,23
927 146,63
21 137 455,00
46
1999
9 780 064,41
10 308 559,00
1 058 778,36
21 447 401,76
50
2000
8 245 970,18
10 126 453,50
991 754,32
19 264 178,00
47
2001
9 447 359,23
15 115 169,26
1 720 267,50
26 282 796,00
42
2002
10 553 240,96
24 553 282,92
4 326 569,12
39 433 093,00
37
2003
12 626 096,22
21 010 195,68
3 761 566,70
37 398 458,60
43
2004
11 288 281,00
20 527 149,24
4 045 129,24
35 860 559,48
42
(181)
Z tabulky vyplývá, že za celé zvažované období využívaly vyvážené produkty v průměru 44 % všech činností financovaných z povinných dobrovolných poplatků. Je nutno upřesnit, že francouzské orgány uvedly, že celkové příjmy z poplatků vybraných u vyvážených produktů dosáhly za stejné období výše 15 % (59). Francouzské orgány dále uvedly, že uvedených 15 % představuje průměrnou hodnotu, a předložily číselné údaje za každý rok, z nichž vyplývá, že celková částka poplatků vybraných u vyvážených produktů nikdy nepřesáhla 18 %.
ii) Slučitelnost s článkem 110 SFEU
(182)
Vzhledem k důsledkům rozsudku Soudního dvora ve věci Nygard (60) a skutečnosti, že opatření financovaná poplatkem představují státní podporu ve smyslu článku 107 SFEU a že poplatek nemá diskriminační povahu, jež by byla v rozporu s článkem 110 SFEU, protože byl uplatněn také na vyvážené produkty a zvířata, které úměrně využívaly výhod, jež z něj plynuly, Komise soudí, že příjmy z poplatku z vyvážených produktů určené na financování činností organizace Interbev představují financování podpory, jež je z hlediska pravidel SFEU, a zejména jejího článku 107, slučitelné, a že tak státní podpory financované tímto způsobem jsou slučitelné s touto Smlouvou.
2.6.2 Poplatky FNE
2.6.2.1 Dovážená zvířata
(183)
Podle francouzských orgánů mohl být až do roku 2003 uplatňován poplatek vybíraný ve prospěch FNE také na zvířata chovaná mimo francouzské vnitrostátní území a dovážená do Francie za účelem jejich porážky.
(184)
Po pochybách vyjádřených Komisí francouzské orgány tvrdily, že znění meziodvětvové dohody změnily tak, aby se vyloučil jakýkoliv poplatek ze zvířat dovezených nebo dopravených do Francie. Podle francouzských orgánů platí tyto poplatky pouze pro zvířata chovaná a poražená ve Francii.
(185)
Změny této meziodvětvové dohody nebyly Komisi předloženy. Předán byl pouze pokyn ze dne 2. února 2005 (viz bod odůvodnění 87), který upřesňuje, že poplatky ve prospěch FNE platí pouze pro maso pocházející ze všech porážek zvířat chovaných ve Francii, které byly provedeny na jejím evropském území.
(186)
V období mezi 1. lednem 1996 a 30. zářím 2004 tak bylo poplatkem zatíženo také maso zvířat poražených ve Francii ale chovaných mimo vnitrostátní území.
(187)
Francouzské orgány nebyly schopny prokázat, že z činností financovaných těmito poplatky měli prospěch chovatelé, kteří vyvíjí svou činnost mimo vnitrostátní území. Subjekty povinné k povinnému dobrovolnému poplatku, které své produkty vyvážely, neměly nárok na žádné zpětné vracení nebo slevu, ačkoliv nebyly příjemci veškerého přínosu dotčených činností. Pokud jde o činnosti v oblasti výzkumu, vývoje a technické pomoci, mohou těchto činností v zásadě využívat pouze vnitrostátní produkty (maso z hovězího dobytka chovaného a poraženého ve Francii).
(188)
Skutečnost, že dovoz živých zvířat byl v té době okrajovou záležitostí (61) a že dovozci živých zvířat měli v praxi možnost, pokud chtěli, nahlásit celkovou hmotnost dovážených zvířat za účelem jejího odečtení ze základu poplatku a požádat o vrácení, nemá přímý vliv na věcné posouzení prováděné Komisí. Do pole působnosti článku 110 SFEU navíc spadá i ta nejmenší diskriminace.
(189)
Vzhledem k důsledkům rozsudku Soudního dvora ve věci Nygard (62) a skutečnosti, že opatření financovaná poplatkem představují státní podporu ve smyslu článku 107 SFEU a že poplatek má diskriminační povahu, jež je v rozporu s článkem 110 SFEU, protože byl uplatněn také na produkty pocházející z jiných členských států, které ale plně nevyužívaly výhod, jež z něj plynuly, Komise soudí, že příjmy z poplatku ze zvířat dovážených z jiných členských států určené na financování činností FNE představují financování podpory, jež je z hlediska Smlouvy, a zejména jejího článku 107, neslučitelné s vnitřním trhem, a že tak státní podpory financované tímto způsobem jsou neslučitelné s touto Smlouvou.
2.6.2.2 Vyvážená zvířata
(190)
Jelikož poplatky FNE platí pro zvířata chovaná nebo poražená ve Francii, Komise může dojít k závěru, že odesílané produkty nejsou poplatkem ve prospěch FNE jako takové zatíženy, a že jsou tak vyloučeny z pole působnosti tohoto rozhodnutí.
3. PROTIPRÁVNOST PODPOR
(191)
Jak je již uvedeno v rozhodnutí o zahájení řízení, Komise zdůrazňuje, že ji Francie neinformovala v souladu s čl. 108 odst. 3 SFEU o vyhláškách o rozšíření, jimiž se dobrovolné poplatky staly povinnými, a o činnostech, jež tyto poplatky financují, před tím, než je začala provádět (viz bod odůvodnění 2 tohoto rozhodnutí).
(192)
Čl. 1 písm. f) nařízení (ES) č. 659/1999 přesně definuje protiprávní podporu jako novou podporu uskutečňovanou v rozporu s čl. 108 odst. 3 SFEU. Článek 2 tohoto nařízení potom stanoví povinnost státní podporu oznámit.
(193)
Pokud jde o povahu zde dotčených poplatků, Komise zaznamenává, že tyto poplatky vyžadují akt orgánu veřejné moci k tomu, aby mohly plně projevit svůj účinek. Komise proto soudí, že se v tomto konkrétním případě jedná o parafiskální poplatky, to znamená o veřejné prostředky.
(194)
Jelikož se u povinných dobrovolných poplatků jedná o veřejné prostředky (jak je uvedeno v bodě odůvodnění 106 a následujících), které jsou nedílnou součástí podpory (bod odůvodnění 171 a následující) a které jsou používány na financování výhod ve prospěch podniků odvětví masa, představuje jejich oznámení Komisi povinnost vyplývající z čl. 108 odst. 3 Smlouvy.
(195)
Jak je uvedeno v bodech odůvodnění 123 a 124, vzhledem ke skutečnosti, že opatření prováděná Francií obsahují prvky státní podpory, jedná se o nové podpory, které nebyly Komisi oznámeny a které jsou z toho důvodu ve smyslu Smlouvy protiprávní.
(196)
Podle sdělení Komise o stanovení pravidel pro hodnocení protiprávně poskytnuté státní podpory (63) musí být každá protiprávní podpora ve smyslu čl. 1 písm. f) nařízení (ES) č. 659/1999 posuzována podle pravidel a pokynů platných v okamžiku jejího poskytnutí.
V. ZÁVĚR
(197)
Na základě předchozího Komise soudí, že financování tohoto režimu povinnými dobrovolnými poplatky nevyvolává námitky, protože se tyto poplatky uplatňují na vnitrostátní produkty a na vyvážené produkty a zvířata (v tomto konkrétním případě se jedná o „poplatky z masa“ vybírané v období mezi rokem 1996 a rokem 2004).
(198)
Jakmile jsou tyto poplatky vybírány také z dovážených zvířat (v tomto konkrétním případě se jedná o poplatky ze zvířat ve prospěch FNE vybírané v období mezi rokem 1996 a rokem 2004), z výše uvedeného vyplývá, že je systém povinných dobrovolných poplatků neslučitelný s vnitřním trhem kvůli porušení článku 110 SFEU, protože Francie nedokázala prokázat, že dovážené produkty využívaly podpor ve stejné míře jako vnitrostátní produkty.
(199)
Zde dotčené podpory navíc nebyly oznámeny Komisi v souladu s čl. 108 odst. 3 SFEU, a představují proto protiprávní podpory ve smyslu čl. 1 písm. f) nařízení (ES) č. 659/1999.
(200)
Komise vyjadřuje politování nad tím, že Francouzská republika provedla tyto podpory v rozporu s čl. 108 odst. 3 SFEU.
(201)
Pokud jde o podpory, s jejichž prováděním se začalo před tím, než Komise vydala konečné rozhodnutí, je nutno připomenout, že vzhledem k závazné povaze procedurálních pravidel uvedených v čl. 108 odst. 3 SFEU, jimž Soudní dvůr přiznal v několika rozsudcích (64) přímý účinek, nelze protiprávnost zvažované podpory napravit se zpětným účinkem (65).
(202)
Soudní dvůr připomenul, že v případě, kdy bylo opatření podpory, jehož způsob financování je nedílnou součástí této podpory, zavedeno při porušení povinnosti jeho oznámení, musí v zásadě vnitrostátní soudy nařídit zpětné proplacení daní nebo poplatků, které byly zvlášť vybrány za účelem financování této podpory. Soud připomíná, že vnitrostátním soudům přináleží ochrana práv jednotlivců před případným porušením ze strany vnitrostátních orgánů zákazu provádění podpor, který je uveden v čl. 108 odst. 3 poslední věta SFEU a který má přímý účinek. U takového porušení, na které se odvolají jednotlivci, jenž ho mohou využít, a které konstatují vnitrostátní soudy, musí soudy vyvodit v souladu s vnitrostátním právním řádem veškeré důsledky, pokud jde jak o platnost aktů souvisejících se zavedením dotčených opatření podpory, tak o vrácení poskytnuté finanční pomoci (66).
(203)
V tomto konkrétním případě považuje Komise za vhodné přijmout podmínečné rozhodnutí při využití možnosti, již nabízí čl. 7 odst. 4 nařízení (ES) č. 659/1999, podle nějž může Komise připojit ke svému rozhodnutí podmínky, za kterých může podporu považovat za slučitelnou s vnitřním trhem, a stanovit povinnosti pro umožnění kontroly plnění rozhodnutí.
(204)
Za účelem napravení porušení článku 110 SFEU, a tím zpětného odstranění diskriminace, musí Francie přistoupit k vrácení té části poplatku, kterou byly zatíženy dovážené produkty (poplatky ze zvířat ve prospěch FNE vybírané v období od roku 1996 do roku 2004), a to poměrně k výhodám podpor, z nichž tyto produkty neměly žádný užitek. Náprava tohoto porušení by učinila dotčené podpory slučitelnými s článkem 107 SFEU.
(205)
Komise stanoví podmínky, jimiž se uvedené navrácení musí řídit. Francie tak musí vrátit subjektům povinným k poplatku tu část poplatku, kterou byly zatíženy výše uvedené dovážené produkty mezi dnem zavedení poplatku a dnem 30. září 2004, a to za plného dodržení následujících podmínek:
a)
pokud subjekty povinné k poplatku a odpovědné za jeho placení mohou předložit důkaz o tom, že povinné dobrovolné poplatky byly uloženy na dovážené produkty, mohou požadovat vrácení části poplatku úměrné výnosu poplatku určeného na financování služeb, jichž využívaly výlučně vnitrostátní produkty, a to ve lhůtě stanovené v souladu s vnitrostátním právním řádem, která nesmí být v žádném případě kratší než šest měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí;
b)
Francie stanoví míru případné diskriminace, kterou jsou zatíženy dovážené produkty. Za tímto účelem ověří Francie během referenčního období peněžní rovnocennost mezi částkami celkově vybranými jako zvažovaný poplatek za vnitrostátní produkty a výhodami, které se na tyto produkty výlučně vztahují;
c)
navrácení musí být provedeno v maximální lhůtě šesti měsíců od podání žádosti;
d)
navrácené částky musí být od data, kdy byly vybrány, až do data skutečného navrácení aktualizovány s ohledem na úroky. Tyto úroky jsou počítány na základě referenční sazby Komise stanovené metodou určení referenčních úrokových a diskontních sazeb;
e)
francouzské orgány přijmou všechny přiměřené důkazy ze strany poplatníků, jimiž budou dokázány částky, které uhradili v rámci poplatku, jímž byly zatíženy produkty pocházející z jiných členských států;
f)
právo na refundaci nesmí podléhat dalším podmínkám, zejména podmínce nepřevedení poplatku;
g)
v případě, kdy poplatník poplatek ještě nezaplatil, francouzské orgány se formálně zřeknou požadavku na zaplacení úměrné části poplatku uvaleného na produkty dovážené z jiných členských států, u které je prokázáno, že slouží k financování té části podpory, jež je určena výlučně pro vnitrostátní produkty. Zřeknou se rovněž případných souvisejících úroků z prodlení;
h)
v případě, že o to Komise požádá, zavazuje se Francie předložit komplexní zprávu, kterou prokáže řádné provedení opatření k refundaci;
i)
pokud byl v jiném členském státě zaveden poplatek na stejné produkty, které byly zatíženy poplatkem ve Francii, francouzské orgány se zavazují navrátit poplatníkům část poplatku, která zatížila produkty pocházející z tohoto členského státu;
j)
Francie se zavazuje seznámit s tímto rozhodnutím všechny potenciální poplatníky dotčeného poplatku,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Státní podpory na propagaci, reklamu, technickou pomoc, výzkum a vývoj prováděné Francií protiprávně při porušení čl. 108 odst. 3 SFEU a financované parafiskálním poplatkem (povinným dobrovolným poplatkem z masa a živých zvířat odesílaných do ostatních členských států v období mezi rokem 1996 a rokem 2004 a z živých zvířat dovezených mezi rokem 1996 a rokem 2004) představují státní podpory slučitelné s vnitřním trhem podle čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU, pokud jde o období mezi dnem zavedení poplatku a 30. zářím 2004, za podmínky, že Francie dodrží podmínky uvedené v odstavci 2 tohoto článku.
2. Francie musí vrátit subjektům povinným k poplatku tu část poplatku, kterou byly zatíženy dovážené produkty mezi dnem zavedení poplatku a dnem 30. září 2004, a to za plného dodržení následujících podmínek:
a)
pokud poplatníci odpovědní za placení poplatku mohou předložit důkaz o tom, že povinné dobrovolné poplatky byly uloženy na dovážené produkty, mohou požadovat vrácení části poplatku úměrné výnosu poplatku určeného na financování služeb, jichž využívaly výlučně vnitrostátní produkty, a to ve lhůtě stanovené v souladu s vnitrostátním právním řádem, která nesmí být v žádném případě kratší než šest měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí;
b)
Francie stanoví míru případné diskriminace, kterou jsou zatíženy dovážené produkty. Za tímto účelem ověří Francie během referenčního období peněžní rovnocennost mezi částkami celkově vybranými jako zvažovaný poplatek za vnitrostátní produkty a výhodami, které se na tyto produkty výlučně vztahují;
c)
navrácení musí být provedeno v maximální lhůtě šesti měsíců od podání žádosti;
d)
navrácené částky musí být od data, kdy byly vybrány, až do data skutečného navrácení aktualizovány s ohledem na úroky. Tyto úroky jsou počítány na základě referenční sazby Komise stanovené metodou určení referenčních úrokových a diskontních sazeb;
e)
francouzské orgány přijmou všechny přiměřené důkazy ze strany poplatníků, jimiž budou dokázány částky, které uhradili v rámci poplatku, jímž byly zatíženy produkty pocházející z jiných členských států;
f)
právo na refundaci nesmí podléhat dalším podmínkám, zejména podmínce nepřevedení poplatku;
g)
v případě, kdy poplatník poplatek ještě nezaplatil, francouzské orgány se formálně zřeknou požadavku na zaplacení úměrné části poplatku uvaleného na produkty dovážené z jiných členských států, u které je prokázáno, že slouží k financování té části podpory, jež je určena výlučně pro vnitrostátní produkty. Zřeknou se rovněž případných souvisejících úroků z prodlení;
h)
v případě, že o to Komise požádá, zavazuje se Francie předložit komplexní zprávu, kterou prokáže řádné provedení opatření k refundaci;
i)
pokud byl v jiném členském státě zaveden poplatek na stejné produkty, které byly zatíženy poplatkem ve Francii, francouzské orgány se zavazují navrátit poplatníkům část poplatku, která zatížila produkty pocházející z tohoto členského státu;
j)
Francie se zavazuje seznámit s tímto rozhodnutím všechny potenciální poplatníky dotčeného poplatku.
Článek 2
Francie bude informovat Komisi do dvou měsíců po oznámení tohoto rozhodnutí o opatřeních, která provedla, aby vyhověla tomuto rozhodnutí.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Francouzské republice.
V Bruselu dne 13. července 2011.
DECISÃO DA COMISSÃO
de 13 de julho de 2011
relativa às quotizações a favor da Interbev
[notificada com o número C(2011) 4923]
(Apenas faz fé o texto na língua francesa)
(2012/131/UE)
A COMISSÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia, nomeadamente o artigo 108.o, n.o 2, primeiro parágrafo (1),
Depois de, em conformidade com o artigo 108.o, n.o 2, primeiro parágrafo, do TFUE, ter convidado os interessados a apresentar as suas observações, e tendo em conta essas observações,
Considerando o seguinte:
I. PROCEDIMENTO
(1)
Na sequência das informações recebidas sobre a medida em questão, a Comissão Europeia interrogou as autoridades francesas sobre a mesma, por carta de 2 de outubro de 2001. A Representação Permanente da França junto da União Europeia respondeu à Comissão, por carta de 9 de novembro de 2001.
(2)
Uma vez que foi executada sem autorização prévia da Comissão, a medida foi inscrita no registo dos auxílios não notificados com o número NN 39/03.
(3)
A Comissão deu início ao procedimento previsto no artigo 108.o, n.o 2, do TFUE em relação ao auxílio em questão, pela carta n.o C(2003) 2057 final, de 9 de julho de 2003.
(4)
A decisão de dar início ao procedimento foi publicada no Jornal Oficial da União Europeia (2). A Comissão convidou os outros Estados-Membros e as partes interessadas a apresentar as suas observações relativamente aos auxílios em causa. A Comissão não recebeu observações a este respeito da parte dos interessados. As autoridades francesas enviaram as suas observações por cartas de 8 e 10 de outubro de 2003, de 13 de setembro e de 29 de novembro de 2005.
(5)
Em 25 de fevereiro de 2011, foi enviado à França um pedido de informações adicionais, tendo sido realizada uma reunião em 29 de março de 2011.
(6)
As autoridades francesas responderam por carta de 24 de maio de 2011.
II. DESCRIÇÃO DA MEDIDA
1. QUOTIZAÇÕES A FAVOR DA INTERBEV
1.1. AS ORGANIZAÇÕES INTERPROFISSIONAIS (OIP) E O SISTEMA DE QUOTIZAÇÕES VOLUNTÁRIAS TORNADAS OBRIGATÓRIAS
(7)
As organizações interprofissionais (OIP) são agrupamentos que congregam as diferentes corporações profissionais mais representativas da produção agrícola, por setor, e, segundo o caso, da transformação, comercialização e distribuição, devendo ter sido reconhecidas como organização interprofissional pela autoridade administrativa competente. A sua existência, as missões e o funcionamento são regulamentados pelos artigos L.631-1 e seguintes do Código Rural. Para que o agrupamento seja reconhecido, as autoridades competentes devem verificar o cumprimento de vários critérios, nomeadamente que os seus estatutos são conformes com a legislação (artigo L.632-1 do Código Rural) e que as organizações constitutivas da OIP em questão são representativas.
(8)
As OIP têm por objetivo conduzir ações no interesse de todos os elos do setor, podendo celebrar acordos para o efeito, os quais, juntamente com a cobrança de quotizações voluntárias para financiar as operações ao abrigo dos mesmos podem, em seguida, ser tornados obrigatórios («serem objeto de extensão»), por diploma interministerial, a todos os intervenientes do setor, independentemente de pertencer ou não a uma organização profissional membro da OIP, se cumprirem os objetivos previstos na legislação. Estes acordos pretendem essencialmente favorecer o conhecimento do mercado, as relações entre os profissionais, a qualidade e a promoção dos produtos. O Código Rural só autoriza a extensão dos acordos que visem «um interesse comum» baseado em ações «conformes ao interesse geral e compatíveis com as regras da política agrícola comum» (cf. artigo L.632 -3 do Código Rural).
(9)
As modalidades de cobrança e repartição das quotizações voluntárias tornadas obrigatórias são definidas individualmente em cada acordo de OIP.
1.2. PAPEL DO ESTADO
(10)
Embora as OIP sejam pessoas coletivas de direito privado e o seu financiamento seja assegurado por quotizações do setor em questão, o funcionamento do sistema das quotizações voluntárias obrigatórias (QVO) requer intervenção do Estado, em particular nas seguintes modalidades:
a)
Previamente a qualquer pedido de extensão, a OIP deve ser reconhecida pelas autoridades públicas e cumprir os objetivos da política agrícola nacional e da política agrícola comum (ver considerandos 7 e 8);
b)
Uma vez reconhecidas, as OIP podem pedir ao Estado que torne os seus acordos obrigatórios, isto é, que sejam objeto de extensão por portaria interministerial. Os operadores da zona de produção em causa ficam, assim, sujeitos à quotização voluntária obrigatória, cobrada por uma OIP representativa (ver considerando 8);
c)
Nos termos do artigo L.632-8-1 do Código Rural, as autoridades competentes são as destinatárias dos relatórios de atividade de cada OIP e do balanço da aplicação de cada acordo objeto de extensão.
2. OBJETIVO DO AUXÍLIO
(11)
O objetivo do auxílio em questão consiste em incentivar ações de investigação e desenvolvimento, assistência técnica e promoção (publicidade) em benefício do setor da pecuária.
2.1. QUOTIZAÇÕES INSTITUÍDAS PELA INTERBEV
(12)
São objeto da presente decisão dois tipos de quotizações interprofissionais que as autoridades tornaram obrigatórias. Por um lado, a quotização relativa à carne e miudezas das espécies bovina e ovina destinadas ao consumo humano, assim como aos animais vivos das espécies bovina e ovina expedidos para os países da União Europeia ou exportados («quotização relativa à carne»), e, por outro lado, a quotização a favor do Fonds national de l’élevage (Fundo Nacional da Pecuária - FNE) («quotização FNE»).
(13)
Os acordos interprofissionais que estabelecem as quotizações a favor da Interbev objeto da presente decisão são os seguintes:
Quotização relativa à carne
Quotização a favor do Fonds national de l’élevage (FNE)
Acordo OIP
Portaria de extensão
Acordo OIP
Portaria de extensão
25.7.1995
18.12.1995
15.6.1994
18.12.1995
12.6.2001
19.9.2001
19.4.2001
(14)
A Association nationale interprofessionnelle du bétail et des viandes (Associação Interprofissional Nacional para o Gado e a Carne - Interbev) é a organização interprofissional francesa para o setor da pecuária e da carne. Foi fundada em 9 de outubro de 1979 por iniciativa das organizações representativas do setor da pecuária e das carnes do setor bovino, ovino e equino, e reconhecida por portaria de 18 de novembro de 1980 (3). A sua função é defender e promover os interesses comuns da pecuária e das atividades industriais, artesanais e comerciais do setor. A Interbev foi reconhecida em 1980 como organização interprofissional para o setor da pecuária e da carne. É composta por treze organizações profissionais nacionais que representam os diferentes ramos do setor económico da pecuária e da carne: criadores, comerciantes de animais vivos, matadouros, grossistas, industriais e distribuidores.
(15)
As suas duas missões principais são o estabelecimento de acordos profissionais e a comunicação coletiva. A isto se juntam programas de investigação no setor da carne. Os acordos interprofissionais assinados no seio da associação definem as regras que regulamentam a atividade do setor. Esses acordos podem ser apresentados aos poderes públicos, no âmbito do procedimento de extensão. Após a promulgação da extensão por portaria conjunta dos Ministérios da Agricultura e da Economia, as medidas previstas por um acordo interprofissional revestem-se de caráter obrigatório para o conjunto dos operadores do setor.
2.2. QUOTIZAÇÃO RELATIVA À CARNE
(16)
Por acordo interprofissional de 25 de julho de 1995, objeto de extensão por portaria de 18 de dezembro de 1995 (4), a Interbev instituiu uma quotização relativa à carne e miudezas destinadas ao consumo humano, das espécies bovina e ovina, assim como aos animais vivos das espécies bovina e ovina expedidos para os países da UE ou exportados.
(17)
A quotização foi imposta a três categorias de carnes e/ou animais:
a)
Quotização relativa à carne e miudezas destinadas ao consumo humano de animais abatidos em França: fixada em 0,084 FRF/kg (5) de carcaça e paga pela pessoa singular ou coletiva, proprietária ou coproprietária do animal no momento do abate;
b)
Quotização relativa à carne introduzida ou importada para consumo em França: fixada em 0,042 FRF/kg e paga pela pessoa singular ou coletiva, primeira proprietária ou coproprietária da carne em território nacional;
c)
Quotização relativa aos animais vivos das espécies bovina e ovina expedidos para um país da União Europeia ou exportados: fixada em 7 FRF/cabeça e paga pela pessoa singular ou coletiva última proprietária ou coproprietária dos animais em território nacional.
(18)
O acordo interprofissional de 25 de julho de 1995 foi substituído por um outro acordo interprofissional, de 12 de junho de 2001, que foi objeto de extensão, nos termos da portaria de 19 de setembro de 2001 (6). O artigo n.o 1 da portaria prevê que o acordo seja objeto de extensão por um período que termina três anos após a data de publicação da portaria, ou seja, em 30 de setembro de 2004.
(19)
O acordo interprofissional de 12 de junho de 2001 previa uma recondução da situação anterior no que diz respeito à categoria da carne e/ou dos animais em questão, com aumentos no montante da quotização: 0,1574 FRF (0,024 EUR) para a carne e as miudezas destinadas ao consumo humano de animais abatidos em França; 0,0656 FRF (0,010 EUR) para a carne introduzida ou importada para consumo em França; 11,15 FRF (1,7 EUR) para os animais vivos das espécies bovina e ovina expedidos para um país da União Europeia ou exportados.
(20)
O acordo de 12 de junho introduziu igualmente a possibilidade de reembolsar parcialmente a quotização relativa à carne no momento da sua expedição para um país da União Europeia ou da sua exportação para um país terceiro. A taxa de reembolso era de 0,0656 FRF/kg (0,010 EUR).
(21)
As extensões ocorridas em 1995 e 2001 excluíram do sistema a quotização relativa à carne introduzida ou importada para consumo em França. Estes produtos não são, por conseguinte, afetados pela quotização obrigatória relativa à carne.
2.3. QUOTIZAÇÃO FNE
(22)
Por acordo interprofissional de 15 de junho de 1994, que foi objeto de extensão por portaria de 18 de dezembro de 1995 (7) e por portaria de 19 de setembro de 2001 (8), a Interbev instituiu uma quotização a favor do Fonds national de l’élevage. A última portaria prevê que o acordo seja objeto de extensão por um período que termina três anos após a data de publicação da portaria, ou seja, em 30 de setembro de 2004.
(23)
Este fundo profissional, gerido no âmbito da Confédération nationale de l’élevage (Confederação Nacional da Pecuária - CNE), foi criado para dar resposta a dois objetivos fundamentais: por um lado, incentivar a reestruturação das organizações de serviço e favorecer a sua adaptação às necessidades futuras de um número de produtores cada vez menor e confrontados com as políticas comunitárias de controlo das produções, e, por outro, contribuir para a continuidade dos meios coletivos em matéria de progresso genético e investigação aplicada, que permanecerão, no futuro, os fatores centrais da competitividade no domínio da pecuária.
(24)
As pessoas singulares ou coletivas proprietárias ou coproprietárias de animais das espécies bovina e ovina abatidos na França pagam uma quotização destinada ao financiamento deste fundo. De acordo com os últimos dados fornecidos pelas autoridades francesas, esta quotização foi fixada em 0,02 FRF/kg (0,003 EUR) de carne líquida abatida (ou 7 FRF/cabeça para os bovinos adultos, 2,40 FRF/cabeça para os vitelos e 0,36 FRF/cabeça para os ovinos - 1,05 EUR, 0,36 EUR e 0,054 EUR, respetivamente).
(25)
Segundo as autoridades francesas, as receitas dessa quotização são utilizadas para o melhoramento genético, para o sistema de informação genético, a biotecnologia e os estudos económicos.
2.4. AÇÕES FINANCIADAS PELAS QUOTIZAÇÕES
(26)
Os recursos da Interbev provenientes das quotizações relativas à carne são utilizados em três tipos de ações, nomeadamente:
a)
Comunicação e promoção a favor do setor;
b)
Assistência técnica;
c)
Investigação e experimentação.
(27)
No que diz respeito à comunicação e promoção, trata-se, nomeadamente, do financiamento de campanhas sobre temas diversos, relacionados com os produtos à base de carne de qualidade, ou mesmo de campanhas mais genéricas na televisão e na rádio, a favor da carne de bovino, bem como ações de relações públicas. São ainda financiadas ações de promoção nos mercados externos e a participação em certames profissionais e de divulgação.
(28)
As ações de assistência técnica estão ligadas, nomeadamente, à certificação e qualificação das produções animais, em particular para suprimir as condicionantes com que se confrontam os operadores implicados nessas ações. A Interbev elabora também cadernos de encargos coletivos a favor destes setores e participa na difusão e aplicação da carta de boas práticas em matéria de pecuária e do código de boas práticas do trabalho no setor da carne, participando, ainda, na clarificação das transações ao longo de todo o processo de produção.
(29)
As ações de investigação e experimentação são as mais bem adaptadas às necessidades do setor, centrando-se, nomeadamente na segurança alimentar, na gestão da qualidade e no bem-estar dos animais.
(30)
Os recursos da Interbev provenientes das quotizações a favor do FNE são utilizados nas seguintes ações:
a)
Ações coletivas de melhoramento genético;
b)
Informatização da gestão dos sistemas de informação das produções animais;
c)
Trabalhos de investigação aplicada;
d)
Estudos económicos;
e)
Atividades diversas.
3. DESCRIÇÃO DA MEDIDA EM CAUSA
(31)
A presente decisão abrange o período de 1996 a 2004, ano do termo do último acordo interprofissional objeto do presente procedimento.
4. BENEFICIÁRIOS
(32)
Os beneficiários desta medida de auxílio são os criadores de bovinos e ovinos.
(33)
Os principais destinatários finais da medida de auxílio em questão são os produtores, os transformadores e os distribuidores de produtos agrícolas. Está previsto que algumas das atividades possam ser realizadas por conta destes por empresas privadas.
(34)
A presente decisão não afeta a posição da Comissão quanto à compatibilidade do processo de seleção de prestadores de serviços a quem é confiada a realização de atividades Interbev com as regras relativas aos concursos públicos.
5. MOTIVOS QUE ORIGINARAM A ABERTURA DO PROCEDIMENTO (9)
(35)
Em primeiro lugar, a Comissão nota, no que respeita à natureza das quotizações em causa, que o Governo francês as tornou obrigatórias, no âmbito de um procedimento de extensão dos acordos interprofissionais. A extensão dos acordos foi efetuada mediante a adoção de uma portaria publicada no Journal Officiel de la République française. Daqui se depreende que as referidas quotizações exigiram um ato de autoridade pública para serem plenamente efetivas. Consequentemente, a Comissão considerou, na fase da abertura do procedimento, que se tratava neste caso de imposições parafiscais, ou seja, de recursos públicos, e que os auxílios eram ilegais porque não notificados.
(36)
Nos termos do ponto 194 das Orientações comunitárias para os auxílios estatais no setor agrícola e florestal 2007-2013 (10) (a seguir denominadas «Orientações agrícolas»), qualquer auxílio ilegal deve ser avaliado em conformidade com as regras e orientações em vigor no momento da sua atribuição. As Orientações agrícolas são aplicáveis desde 1 de janeiro de 2007. As orientações precedentes, Orientações comunitárias para os auxílios estatais no setor agrícola (2000-2006) (11), aplicam-se desde 1 de janeiro de 2000. Por conseguinte, qualquer auxílio concedido após essa data deve ser apreciado à luz dessas orientações. Em contrapartida, qualquer auxílio concedido antes desta data deve ser apreciado à luz das disposições e da prática aplicáveis antes de 1 de janeiro de 2000. Os auxílios em causa foram concedidos desde 1996.
(37)
Tratando-se de auxílios estatais financiados por meio de uma imposição parafiscal, as ações financiadas pelos auxílios, assim como o financiamento dos próprios auxílios, devem ser objeto de exame por parte da Comissão.
5.1. AUXÍLIOS
5.1.1. Ações de promoção
(38)
A Comissão recordou que a compatibilidade dos auxílios concedidos antes de 1 de janeiro de 2000 deve ser verificada, nos termos do enquadramento dos auxílios nacionais à publicidade dos produtos agrícolas e de determinados produtos não incluídos no anexo II do Tratado CEE (12), e que a compatibilidade dos auxílios concedidos após aquela data deve ser verificada na perspetiva das Diretrizes comunitárias para os auxílios estatais à publicidade de produtos incluídos no anexo I do Tratado CE e de determinados produtos não incluídos no anexo I (13). Os dois textos partilham essencialmente os mesmos princípios, prevendo, nomeadamente, determinados critérios negativos e positivos a respeitar. No que se refere ao estabelecimento de um limite máximo de auxílio, as ações em causa devem ser financiadas pelo setor até, no mínimo, 50 % dos seus custos. Neste caso, as medidas foram inteiramente financiadas mediante imposições parafiscais e os esforços financeiros dos profissionais atingem, por definição, esse nível. A Comissão considerou, na fase de abertura do procedimento de exame, que as condições aplicáveis foram respeitadas.
5.1.2. Ações de assistência técnica
(39)
A Comissão recordou que a compatibilidade dos auxílios concedidos antes de 1 de janeiro de 2000 deve ser verificada na perspetiva da prática da Comissão, inspirada pela proposta de medidas adequadas em matéria de auxílios concedidos pelos Estados-Membros no setor da pecuária e dos respetivos produtos (14), e que a compatibilidade dos auxílios concedidos depois dessa data deve ser verificada na perspetiva das orientações agrícolas. A prática da Comissão aplicável antes de 2000 e as orientações agrícolas partilham, essencialmente, os mesmos princípios. Assim, para este tipo de auxílio é autorizado o financiamento de 100 % das despesas elegíveis. Além disso, os auxílios devem ser acessíveis a todos os profissionais potencialmente interessados. A Comissão considera, pois, na fase de abertura do procedimento de exame, que as condições aplicáveis foram respeitadas.
5.1.3. Ações de investigação e experimentação
(40)
A Comissão recordou que a compatibilidade desses auxílios deve ser verificada na perspetiva do enquadramento comunitário dos auxílios estatais à investigação e desenvolvimento (15) e da comunicação da Comissão, que altera o enquadramento em questão (16). Assim, é compatível com o mercado comum uma taxa de auxílio que pode ascender a 100 %, contanto que as quatro condições que aí se indicam sejam preenchidas: o auxílio é de interesse geral para o setor, a informação deve ser publicada em jornais adequados, os resultados dos trabalhos são fornecidos com uma base igual, simultaneamente em termos de custos e de tempo, e o auxílio satisfaz os critérios comerciais internacionais subscritos pela UE. A Comissão considerou, pois, na fase de abertura do procedimento de exame, que as condições aplicáveis foram respeitadas.
5.1.4. Ações financiadas pela quotização FNE
(41)
A Comissão interrogava-se sobre a natureza exata das ações financiadas pela quotização FNE, cujo objetivo era incentivar a reestruturação das organizações de serviço e favorecer a sua adaptação às necessidades futuras dos produtores, bem como contribuir para a continuidade dos meios coletivos em matéria de criação do progresso genético e investigação aplicada. As receitas dessa quotização teriam sido utilizadas, segundo as autoridades francesas, para o melhoramento genético, o sistema de informação genética, a biotecnologia e os estudos económicos. Esses elementos informativos foram insuficientes para a Comissão poder verificar a compatibilidade das ações em questão com as disposições comunitárias eventualmente aplicáveis. A Comissão não pôde, por conseguinte, concluir, na fase de abertura do procedimento de exame, que as ações financiadas pela quotização FNE eram compatíveis com o Tratado CE (17).
5.2. FINANCIAMENTO DOS AUXÍLIOS
5.2.1. Quotização relativa à carne
(42)
Desde 1 de janeiro de 1996, a quotização incide, designadamente, nos animais vivos das espécies bovina e ovina expedidos para outros Estados-Membros, assim como produtos de carne bovina e ovina expedidos para outros Estados-Membros, ainda que, para estes últimos, tenha sido introduzido em 2001 um reembolso parcial da quotização. Nos termos de um acórdão do Tribunal de Justiça da União Europeia (a seguir designado «Tribunal de Justiça») (18) uma imposição deve ser considerada uma violação da proibição de discriminação, consignada no artigo 110.o do TFUE, se as vantagens que comporta a afetação da receita da imposição beneficiarem especialmente os produtos nacionais sujeitos a imposição, que sejam transformados, ou comercializados no mercado nacional, compensando parcialmente o encargo por estes suportado e desfavorecendo, assim, os produtos nacionais exportados.
(43)
A Comissão considerou, na fase do procedimento de exame, que as receitas provenientes da imposição sobre os produtos e os animais vivos expedidos para outros Estados-Membros, destinada a financiar as ações de promoção, assistência técnica e investigação e experimentação efetuadas pela Interbev, poderiam constituir um financiamento do auxílio incompatível com o mercado interno ao abrigo do Tratado, nomeadamente do artigo 107.o, e, por conseguinte, que os auxílios estatais assim financiados teriam sido incompatíveis com o Tratado. Com efeito, a imposição poderia desfavorecer a produção dos referidos animais para efeitos de exportação para outros Estados-Membros, se a afetação das receitas fosse, pela sua natureza, suscetível de favorecer a produção nacional comercializada em França, em detrimento da produção nacional exportada e se o nível da imposição não tivesse em conta as diferenças dos lucros realizados pelos produtos nacionais, devidas à sua comercialização interna ou externa.
5.2.2. Quotização FNE
(44)
Com base nas informações disponíveis no momento da abertura do procedimento de exame, a Comissão não dispunha, na fase do procedimento de exame, de elementos que indicassem que essa quotização tinha abrangido animais importados ou expedidos para outros Estados-Membros.
6. COMPATIBILIDADE DAS QUOTIZAÇÕES VOLUNTÁRIAS OBRIGATÓRIAS COM O SISTEMA DA ORGANIZAÇÃO COMUM DE MERCADO
(45)
Quanto à questão da compatibilidade das quotizações voluntárias obrigatórias com o sistema de organização comum de mercado («OCM») no contexto do acórdão de 22 de maio de 2003 Freskot (19), a Comissão considerou que, neste caso, as quotizações voluntárias obrigatórias não interferiam, direta ou indiretamente, com os preços dos produtos finais em causa, porque as imposições não influenciam os preços dos produtos, uma vez que estes são determinados pelo mercado livre. Assim, a imposição sobre os produtos de charcutaria e as espécies pecuárias é compensada pela vantagem que as atividades financiadas constituem. Por conseguinte, é possível considerar que os efeitos das imposições sobre os preços são muito limitados ou inexistentes.
III. OBSERVAÇÕES DA FRANÇA
(46)
Por cartas de 8 e 10 de outubro de 2003, as autoridades francesas apresentaram as suas observações sobre a decisão da Comissão de dar início ao procedimento previsto no artigo 108.o, n.o 2, do TFUE relativamente ao auxílio em questão.
(47)
Por cartas de 13 de setembro e 29 de novembro de 2005, as autoridades francesas apresentaram novas observações em resposta a pedidos de informação adicional enviados pela Comissão.
(48)
Na sequência do pedido de informações adicionais enviado pela Comissão em 25 de fevereiro de 2011 e da reunião de 29 de março de 2011, as autoridades francesas apresentaram novas observações por carta de 24 de maio de 2011.
(49)
Segundo as autoridades francesas, a Comissão considera que os recursos provenientes dessas quotizações interprofissionais, que passaram a ser obrigatórias, podem ser equiparadas a imposições parafiscais, passíveis de criar distorções de concorrência no mercado interno. As autoridades francesas também observam que as medidas deviam ter sido notificadas e apresentaram as seguintes observações:
1. ÂMBITO DO EXAME DA COMISSÃO SEGUNDO AS AUTORIDADES FRANCESAS
(50)
Relativamente às quotizações cobradas em aplicação dos acordos interprofissionais de 15 de junho de 1994 a favor do Fonds national de l’élevage e de 18 de dezembro de 1995 a favor da Interbev, as autoridades francesas consideram que a Comissão tinha dado início ao seu exame por cartas de 16 de janeiro de 1995 (auxílio NN 34/95) e 18 de março de 1996, encerrando-o por carta [SG (96) D/6396] de 15 de julho de 1996, concluindo que as medidas em questão entram exclusivamente no âmbito de aplicação do Regulamento (CEE) n.o 2328/91 do Conselho, devendo ser objeto de exame a título do mesmo. Com efeito, o artigo 35.o, n.o 2, deste regulamento exclui a aplicação dos artigos 92.o e 93.o do Tratado.
(51)
Em resposta à argumentação da Comissão, segundo a qual na altura não se havia pronunciado sobre as outras ações realizadas pela Interbev (já que o processo n.o NN 34/95 apenas dizia respeito aos investimentos destinados à restruturação da criação de vacas leiteiras), as autoridades francesas afirmaram que, em resposta a uma carta da Comissão de 18 de março de 1996, se tinham manifestado, considerando que o Fonds national de l’élevage se destinava efetivamente a melhorar a seleção na pecuária e a apoiar a investigação, em particular a genética. (Carta de 13 de setembro de 2005).
(52)
As autoridades francesas consideram, portanto, que a Comissão estava devidamente informada da existência de ações de comunicação, promoção, investigação e experimentação financiadas pela Interbev e teria podido, no âmbito deste procedimento, solicitar informações adicionais às autoridades francesas. A Comissão não deu qualquer seguimento a esta comunicação, pelo que as autoridades francesas concluíram que as informações fornecidas satisfaziam a Comissão.
(53)
Em resposta posterior à Comissão, que alegava ter enviado um pedido de informações adicionais (30 de maio de 1996) à referida carta, as autoridades francesas, por um lado, declararam não haver nunca recebido qualquer pedido de informações adicionais e, por outro, consideraram que a inação da Comissão entre 30 de maio de 1996 e 2 de outubro de 2001 constituiu uma aceitação implícita da compatibilidade das ações de que tinha tido conhecimento.
(54)
Além disso, as autoridades francesas garantem que a Comissão teve conhecimento das ações de comunicação realizadas pela Interbev no âmbito do processo C 18/95, relativo às medidas a favor do setor ovino.
(55)
Consequentemente, uma vez que a Comissão não prosseguiu, desde então, o exame destes acordos, as autoridades francesas consideram que têm legitimidade para concluir que a Comissão não se opôs à sua aplicação.
(56)
Nestas condições, as autoridades francesas consideram que o procedimento em questão se referia unicamente ao acordo interprofissional de 12 de junho de 2001.
(57)
Na sua carta de 24 de maio de 2011, e na reunião de 29 de março de 2011, as autoridades francesas apresentaram finalmente à Comissão as informações relativas a todo o período em questão.
2. MOTIVOS PARA A NÃO NOTIFICAÇÃO DO AUXÍLIO SEGUNDO AS AUTORIDADES FRANCESAS
(58)
As autoridades francesas não consideraram necessário notificar as ações desenvolvidas com os recursos provenientes das quotizações cobradas em aplicação dos novos acordos interprofissionais de 12 de junho de 2001, a favor da Interbev e do FNE, uma vez que as mesmas são financiadas exclusivamente com recursos privados vindos do setor em causa.
3. AÇÕES REALIZADAS PELA INTERBEV
(59)
No que respeita às ações realizadas pela Interbev, as autoridades francesas tomam nota de que a Comissão, na sequência da análise das informações por elas fornecidas por carta de 9 de novembro de 2001, as considera compatíveis com as Orientações comunitárias para os auxílios estatais no setor agrícola (2000-2006) e com as Diretrizes comunitárias para os auxílios estatais à publicidade de produtos incluídos no anexo I do Tratado CE e de determinados produtos não incluídos no anexo I. As autoridades francesas confirmam que a Interbev financiou tais ações de publicidade, assistência técnica, investigação e experimentação, durante o período abrangido pela presente decisão, nas mesmas condições que as descritas anteriormente na carta de 9 de novembro de 2001.
4. AÇÕES DE INVESTIGAÇÃO E DE ASSISTÊNCIA TÉCNICA REALIZADAS ATRAVÉS DO FNE
(60)
Em relação ao FNE, as autoridades francesas, por carta de resposta à decisão de abertura do procedimento (8 e 10 de outubro de 2003), forneceram as explicações que se seguem.
(61)
As ações realizadas com os recursos do FNE são ações de assistência técnica e de investigação aplicada. As autoridades francesas confirmaram que foram concebidas de acordo com os pontos 14 e 17 das Orientações comunitárias para os auxílios estatais no setor agrícola (2000-2006).
(62)
Em primeiro lugar, é indicado que os recursos recolhidos pelo FNE foram utilizados para as seguintes ações:
a)
Ações coletivas de melhoramento genético;
b)
Sistema informatizado de gestão e sistema de informação das produções animais;
c)
Trabalhos de investigação aplicada;
d)
Estudos económicos;
e)
Atividades diversas.
4.1. DOMÍNIO DA GENÉTICA
(63)
No domínio da genética, a participação do FNE limita-se estritamente ao acompanhamento de certas ações coletivas realizadas no âmbito do Dispositivo Nacional de Melhoramento Genético (Dispositif national d’amélioration génétique) e definidas pela Comissão Nacional de Melhoramento Genético (Commission nationale d’amélioration génétique (CNAG), que reúne representantes do Estado, do setor profissional, da investigação e da educação.
(64)
Os financiamentos concedidos pelo FNE destinam-se essencialmente ao acompanhamento das ações do departamento de genética do Institut de l’élevage (Instituto da Pecuária), cuja missão consiste principalmente em apoiar as organizações no terreno que contribuem para o progresso genético dos ruminantes, a elaboração, manutenção e desenvolvimento de cadernos de especificações que definam os procedimentos no terreno, o controlo dos procedimentos de valorização e registo nas cadeias informáticas coletivas de dados necessárias à avaliação genética dos reprodutores, a adaptação de procedimentos de indexação em parceria com o INRA, a implementação de procedimentos para troca de dados a nível internacional e a difusão dos índices oficiais na França.
4.2. RENOVAÇÃO E DESENVOLVIMENTO DOS SISTEMAS DE INFORMAÇÃO NA PECUÁRIA
(65)
Ao abrigo da sua ação de renovação e desenvolvimento de sistemas de informação na pecuária, o FNE participa na renovação do sistema de informação genética (SIG). Iniciada em 1995, essa renovação veio modernizar o sistema coletivo de informação, criado há mais de 20 anos, unificando-o, de modo a assegurar uma gestão mais eficaz dos dados genéticos e permitir simultaneamente a integração de novas funcionalidades necessárias à indexação e a redução dos custos.
(66)
Além disso, o FNE participou no estudo de viabilidade económica, técnica e jurídica de um projeto de sistema profissional de informação na pecuária, cujo objetivo é garantir a valorização profissional e interprofissional dos dados oficiais de identificação e de outros dados que possam ser fornecidos.
4.3. INTERVENÇÕES NO DOMÍNIO DA INVESTIGAÇÃO APLICADA
(67)
O FNE apoiou vários programas de investigação aplicada e pretende continuar a participar em estudos com temas de interesse geral para o setor da pecuária como, por exemplo, o programa de investigação aplicada e a transferência de biotecnologias da reprodução (transferência de embriões, determinação do sexo, fertilização in vitro, clonagem). Estes trabalhos centram-se em novas técnicas de embriologia, especialmente interessantes tendo em vista a futura utilização dos marcadores moleculares e dos trabalhos de reprodução assistida por marcadores. O programa traduziu-se numa melhoria significativa no desempenho da transferência convencional de embriões, no desenvolvimento e otimização do método francês de determinação do sexo dos embriões, no desenvolvimento do método de colheita de ovócitos com ecografia e numa melhoria da técnica de fertilização in vitro.
(68)
O FNE também participou no projeto-piloto de investigação sobre a recombinação homóloga. O projeto, liderado pelo INRA, utilizando o método da transgénese, focou-se numa modificação controlada do genoma dos animais, visando a inserção de um transgene num local pretendido do DNA. Este direcionamento destina-se a abrir caminho para a substituição de um gene por outro sem recorrer a organismos geneticamente modificados.
(69)
Além disso, o FNE participou no programa IDEA em matéria de identificação eletrónica de bovinos e ovinos. Contribuiu igualmente para o financiamento de projetos nacionais selecionados no âmbito do Programa Comunitário IDEA para melhorar a fiabilidade da identificação dos animais utilizando as novas técnicas de eletrónicas.
4.4. ESTUDOS ECONÓMICOS
(70)
O FNE participou no financiamento de estudos económicos indispensáveis às organizações de criadores, em particular para responder às questões colocadas pelas sucessivas reformas da PAC, o alargamento da Europa, as crises dos últimos anos e a evolução do contexto internacional.
(71)
Todos estes estudos são realizados sob a orientação de um grupo denominado Groupe économique du bétail (Grupo Económico do Gado - GEB), liderado pelo Institut de l’élevage, que garante a coerência dos diferentes trabalhos solicitados pelo setor profissional e a sua complementaridade com outros estudos já existentes.
(72)
Os trabalhos realizados consistem no acompanhamento da situação corrente nos setores do leite e da carne em França e na Europa, relatórios económicos mensais que analisam em profundidade os aspetos económicos da produção animal em França, na Europa e no mundo, e trabalhos específicos como o controlo dos preços, o custo de produção e as negociações comunitárias e na OMC.
(73)
O observatório económico criado no âmbito do GEB integra os conhecimentos concretos sobre o funcionamento das explorações, conhecidas pelas redes de pecuária, e assegura a sinergia entre as abordagens macro e microeconómicas.
4.5. ATIVIDADES DIVERSAS
(74)
O FNE também apoia pontualmente o lançamento de novos projetos congregadores destinados a facilitar a adaptação da pecuária às evoluções socioeconómicas, tais como a aplicação da carta de boas práticas agrícolas, que se impõe como a iniciativa coletiva mais importante deste género na Europa, e o lançamento do projeto de comunicação sobre o trabalho do criador, na sequência da segunda crise da BSE, com o objetivo de restabelecer o entendimento entre criadores e cidadãos.
4.6. ENQUADRAMENTO COMUNITÁRIO
(75)
As autoridades francesas sublinharam que todas as ações financiadas são de interesse geral para o conjunto dos criadores de bovinos ou ovinos, não se tratando nunca de ações cujo benefício se limite a operadores individuais ou a grupos de operadores especiais.
(76)
A participação financeira do FNE é geralmente inferior a 50 % do custo desses trabalhos e investigações. Pode ser superior a 50 % em alguns projetos específicos, mas a taxa de auxílio nunca excede os 100 %.
4.6.1. Assistência técnica
(77)
Os estudos económicos são financiados garantindo, por um lado, o respeito pelo limite de 100 000 EUR por criador por um período de três anos e, por outro lado, o respeito pela regra de acesso de todos os criadores aos seus resultados.
4.6.2. Investigação aplicada.
(78)
As autoridades francesas confirmaram que os dados definitivos de cada estudo económico, bem como os recolhidos no final de cada programa de investigação, são objeto de uma ampla divulgação. Todos os trabalhos financiados pelo fundo são sistematicamente publicados e divulgados, permitindo que os criadores e as suas organizações no terreno beneficiem destes trabalhos e acedam aos mesmos sem qualquer discriminação.
(79)
São utilizados dois grandes canais de difusão: as organizações profissionais de pecuária e o Institut de l’élevage, através de publicações técnicas e económicas amplamente difundidas junto de criadores e técnicos.
(80)
Atendendo ao interesse geral das investigações, não está prevista nenhuma exploração comercial dos resultados. Os verdadeiros beneficiários das ações são, de facto, todos criadores de bovinos e ovinos, a quem são transmitidos os resultados teóricos e práticos dos trabalhos.
(81)
Os estudos financiados não dão lugar a qualquer pagamento direto aos produtores ou aos transformadores.
5. QUOTIZAÇÕES RELATIVAS A ANIMAIS E CARNE IMPORTADOS
5.1. SOBRE AS QUOTIZAÇÕES INTERBEV
(82)
Relativamente à tributação da carne introduzida na França proveniente de criações de outros Estados-Membros ou de países terceiros, de acordo com informações transmitidas em diferentes momentos pelas autoridades francesas, a Comissão pôde constatar que as portarias interministeriais de extensão dos acordos interprofissionais de 1995 e 2001 excluíram sempre do seu âmbito de aplicação as quotizações relativas à carne importada.
5.2. SOBRE AS QUOTIZAÇÕES FNE
(83)
Por último, a Comissão constatou que a quotização cobrada a favor do FNE podia aplicar-se a animais criados fora do território nacional, mas introduzidos na França para aí serem abatidos.
(84)
Na sua carta de 6 de outubro de 2003, as autoridades francesas tomaram consciência da pertinência desta objeção tendo em conta os princípios do direito comunitário. Por conseguinte, haviam concordado em alterar o texto do acordo para excluir qualquer quotização sobre animais criados fora do território nacional, mas introduzidos em França para aí serem abatidos. As autoridades francesas propuseram-se enviar o novo texto à Comissão logo que o novo acordo fosse formalizado e assinado.
(85)
Segundo as autoridades francesas, na prática, as importações de animais vivos tinham um caráter marginal e não constituíam um risco de distorção da concorrência. De acordo com os serviços alfandegários, os «bovinos adultos gordos» importados corresponderam, respetivamente, a 24 933 cabeças em 2001 e 22 250 cabeças em 2002. Os abates nacionais foram da ordem dos 4 milhões de cabeças, pelo que as importações de animais vivos só representam 0,58 % dos abates totais. Além disso, mais de 70 % dessas importações são animais de categorias de conformação superior e preço elevado, destinados a um nicho específico de consumo do Norte da França. Dados os preços médios de importação destes animais (de acordo com as alfândegas: 1,50 EUR/kg vivo, ou seja, equivalente a 2,5 EUR/kg líquido), a quotização do FNE cobrada sobre estes animais terá correspondido a cerca de um milésimo do valor do animal.
(86)
Segundo as autoridades francesas, por um lado, as quotizações voluntárias obrigatórias cobradas foram mínimas, porque inicialmente o não pagamento pelos animais importados foi frequente, tornando-se depois sistemático e, por outro, o montante da quotização voluntária obrigatória em questão, em relação ao valor dos animais, era tão baixo que não poderia conduzir a uma distorção da concorrência. Na sua carta de 24 de maio de 2011, as autoridades francesas forneceram exemplos de cálculos de quotizações e de declarações de empresas que demonstram que o reembolso poderia ocorrer em alguns casos, não sendo, porém, obrigatório.
(87)
Por carta de 13 de setembro de 2005 e de 24 de maio de 2011, as autoridades francesas confirmaram que, a partir de 2003, a quotização FNE se limitou a animais criados e abatidos em França (20).
6. QUOTIZAÇÕES RELATIVAS A ANIMAIS E CARNE EXPEDIDOS PARA OUTROS ESTADOS-MEMBROS
6.1. SOBRE AS QUOTIZAÇÕES INTERBEV
(88)
Quanto à quotização relativa à carne expedida para outros Estados-Membros, a Comissão tinha evocado um risco de discriminação ligado a um sistema de quotização que não tomava em consideração a expedição, fora do território nacional, de alguns dos produtos sujeitos a quotização, e um receio de que tal medida favorecesse os produtos nacionais comercializadas em França.
(89)
Conforme descrito nos considerandos 16 e seguintes, a carne expedida para outros Estados-Membros estava sujeita a uma quotização voluntária obrigatória de 0,0126 EUR/kg e, desde o acordo interprofissional de 12 de junho de 2001, a uma quotização voluntária obrigatória de 0,024 EUR/kg. Além disso, desde esse acordo foi previsto um sistema de reembolso até ao limite de 0,010 EUR/kg.
(90)
Quanto às quotizações voluntárias obrigatórias sobre animais expedidos para outros Estados-Membros, na sua carta de 24 de maio de 2011, as autoridades francesas apresentaram explicações para demonstrar que tais quotizações voluntárias obrigatórias foram proporcionais aos benefícios obtidos das ações financiadas pelas mesmas.
(91)
As autoridades francesas explicaram que o envio de animais vivos dizia respeito a animais de pasto da espécie bovina. Como indicado nos considerandos 17 e seguintes, sobre estes animais incidiu uma quotização voluntária obrigatória calculada por cabeça e não por quilo de carne.
(92)
As autoridades francesas enviaram então um cálculo para avaliar a equivalência entre o peso por cabeça e por quilograma. Com efeito, o acordo interprofissional de 25 de julho de 1995 indicava que a quotização voluntária obrigatória sobre o abate era de 0,084 FRF por quilo de carcaça e que a quotização voluntária obrigatória sobre a expedição de animais vivos era de 7 FRF por cabeça de bovino adulto (artigo 4.o). No entanto, um animal de pasto pesa entre 250 e 280 kg vivo, que se transforma num peso médio de carne (rácio de 65 %) de 163 kg. Assim, a quotização de 7 FRF por cabeça equivale a uma quotização de 0,042 FRF por quilo, comparável à metade da quotização devida em relação à carne.
(93)
O acordo interprofissional de 12 de junho de 2001 reconduziu este sistema, respeitando a mesma equivalência. Os montantes (em EUR) foram os seguintes: uma quotização voluntária obrigatória sobre o abate de 0,024 EUR por quilo de carcaça (artigo 2.o) e uma quotização voluntária obrigatória sobre a expedição de animais vivos de 1,7 EUR por cabeça de bovino adulto (artigo 4.o). A quotização de 1,7 EUR por cabeça de bovino adulto equivale a uma quotização de 0,0104 EURs por quilo, comparável à metade da quotização devida em relação à carne.
(94)
As autoridades francesas estimam que a receita total (38 136 670 EUR) proveniente da quotização voluntária obrigatória cobrada sobre os produtos expedidos para outros Estados-Membros (animais vivos e carne) representava 15 % do total das receitas de todas as quotizações voluntárias obrigatórias cobradas pela Interbev entre 1995 e 2004 (ou seja, 252 855 282 EUR). Adotando uma abordagem global para os anos de 1995 a 2004, as autoridades francesas consideram que as ditas receitas são adequadamente fixadas em proporção às ações de que os produtos expedidos para outros Estados-Membros teriam beneficiado.
(95)
Além disso, as autoridades francesas indicaram que os animais e a carne expedidos para fora da França beneficiaram, por um lado, de ações realizadas fora do território nacional, representando 21 490 848 EUR, e, por outro, de ações úteis ao conjunto dos animais e dos produtos, independentemente do seu destino. As autoridades francesas calculam que, em relação a esta quantidade de ações úteis ao conjunto dos animais e dos produtos que ascende a 91 231 075 EUR, é legítimo considerar que apenas 28 280 000 EUR financiaram ações realizadas fora do território nacional.
(96)
As ações que diziam respeito especificamente aos animais e produtos exportados eram sobretudo operações de promoção (por exemplo: salões internacionais, ações de informação profissional e de relações públicas, a semana verde de Berlim, cursos de formação de corte no estrangeiro). As ações relativas a todos os animais e produtos, independentemente dos seus mercados, em França e fora do seu território, eram sobretudo ações publicitárias, como campanhas sobre carne europeia de qualidade, miudezas e raças de carne, e uma série de ações de investigação sobre a segurança alimentar, o bem-estar animal, a gestão da qualidade e a caracterização do produto, e sobre os sistemas de certificação ou a rastreabilidade da carne bovina, cujos resultados foram amplamente difundidos em França e no estrangeiro.
(97)
No total, as autoridades francesas consideram que os produtos expedidos para o exterior de França beneficiaram das ações interprofissionais no valor de 49 770 000 EUR. Este montante deve ser comparado com as quotizações voluntárias obrigatórias que tiveram de pagar, ou seja, 38 136 670 EUR. A parte de quotizações voluntárias obrigatórias paga pela produção francesa exportada durante o período de 1995 a 2004 foi equilibrada em relação aos benefícios decorrentes das ações financiadas pela Interbev.
6.2. SOBRE AS QUOTIZAÇÕES FNE
(98)
Na sua carta de 13 de setembro de 2005, as autoridades francesas confirmaram que os produtos expedidos não foram, enquanto tal, objeto de uma quotização a título do FNE.
IV. APRECIAÇÃO DO AUXÍLIO
(99)
Os artigos 107.o e 108.o do TFUE aplicam-se a todos os produtos agrícolas do seu anexo I, sujeitos a uma organização comum de mercado (todos os produtos agrícolas, com exceção da carne de equídeo, do mel, do café, do álcool de origem agrícola, do vinagre derivado de álcool e da cortiça) em conformidade com os regulamentos que regem as respetivas organizações comuns de mercado.
1. EXISTÊNCIA DE UM AUXÍLIO ESTATAL NA ACEÇÃO DO ARTIGO 107.o, N.o 1, DO TFUE
(100)
Nos termos do artigo 107.o, n.o 1, do TFUE, e excluídas as derrogações previstas no próprio Tratado, são incompatíveis com o mercado interno, na medida em que afetem as trocas comerciais entre os Estados-Membros, os auxílios concedidos pelos Estados ou provenientes de recursos estatais, independentemente da forma que assumam, que falseiem ou ameacem falsear a concorrência, favorecendo certas empresas ou certas produções.
(101)
Aquando da ocorrência dos factos, os artigos 107.o a 109.o do TFUE aplicavam-se ao setor da carne de bovino por força do artigo 40.o do Regulamento (CE) n.o 1254/99 do Conselho (21) que estabelece a organização comum de mercado no setor da carne de bovino. Antes da adoção deste último, os referidos artigos eram aplicáveis no mesmo setor por força do artigo 24.o do Regulamento (CEE) n.o 805/68 do Conselho, de 27 de junho de 1968, que estabelece a organização comum de mercado no setor da carne de bovino (22). Eram aplicáveis no setor da carne de ovino e de caprino por força do artigo 23.o do Regulamento (CE) n.o 2529/2001 do Conselho, de 19 de dezembro de 2001, que estabelece a organização comum de mercado no setor das carnes de ovino e caprino (23). Antes da adoção deste último, eram aplicáveis no mesmo setor por força do artigo 22.o do Regulamento (CE) n.o 2467/98 do Conselho, de 3 de novembro de 1998, que estabelece a organização comum de mercado no setor das carnes de ovino e caprino (24) e, antes da adoção deste último, por força do artigo 27.o do Regulamento (CEE) n.o 3013/89 do Conselho, de 25 de setembro de 1989, que estabelece a organização comum de mercado no setor das carnes de ovino e caprino (25).
(102)
Os artigos 107.o a 109.o do TFUE aplicam-se atualmente aos dois setores indicados nos considerandos 32 e seguintes da presente decisão, por força do artigo 180.o do Regulamento (CE) n.o 1234/2007 do Conselho, de 22 de outubro de 2007, que estabelece uma organização comum dos mercados agrícolas e disposições específicas para certos produtos agrícolas (Regulamento «OCM única») (26) (27).
1.1. EXISTÊNCIA DE UMA VANTAGEM SELETIVA
(103)
Segundo o Tribunal de Justiça, consideram-se auxílios as intervenções que, independentemente da forma que assumam, sejam suscetíveis de favorecer direta ou indiretamente empresas ou que sejam consideradas uma vantagem económica que a empresa beneficiária não teria obtido em condições normais de mercado (28). No caso em apreço, o apoio concedido favoreceu certas empresas que operam no setor da criação de gado bovino ou ovino, graças a ações suscetíveis de beneficiar os produtores ou os setores representados pela Interbev.
(104)
Acresce que, segundo a jurisprudência do Tribunal de Justiça, consideram-se auxílios as intervenções que, de formas diversas, aliviam os encargos que normalmente oneram o orçamento de uma empresa, e que, não sendo subvenções na aceção estrita da palavra, têm a mesma natureza e efeitos idênticos (29).
(105)
No que diz respeito à existência de uma vantagem, esta deve ser estabelecida ao nível dos potenciais beneficiários das ações a favor do setor da carne de bovino, bem como das quotizações interprofissionais em causa e respetivo financiamento. No caso em apreço, o apoio concedido favoreceu certas empresas que operam no setor da criação de gado bovino e ovino, graças a ações suscetíveis de beneficiar os produtores do setor.
1.2. AUXÍLIO CONCEDIDO PELO ESTADO OU PROVENIENTE DE RECURSOS ESTATAIS
(106)
Em conformidade com a jurisprudência do Tribunal de Justiça, para que uma vantagem possa ser considerada auxílio estatal, importa, em primeiro lugar, que seja concedida direta ou indiretamente através de recursos estatais e, em segundo lugar, que seja imputável ao Estado (30).
(107)
No que diz respeito à natureza das quotizações em causa (quotizações voluntárias obrigatórias), a Comissão considera que se trata de imposições parafiscais, ou seja, de recursos públicos. A Comissão baseou a sua apreciação nas seguintes considerações:
(108)
Em primeiro lugar, importa salientar que, em conformidade com jurisprudência na matéria, nomeadamente o ponto 139 do Acórdão Salvat (31), a diferença entre entidades públicas e privadas não é «um elemento determinante para a aplicação das disposições do Tratado sobre os auxílios estatais». Além disso, o Acórdão Ladbroke (32) confirma, de forma inequívoca, que o artigo 107.o, n.o 1, do TFUE «abrange todos os meios financeiros que o setor público pode efetivamente utilizar para apoiar empresas, não sendo relevante que esses meios pertençam ou não de modo permanente ao património do referido setor. Consequentemente, mesmo se as quantias […] não estão de modo permanente na posse do Tesouro público, o facto de estarem constantemente sob controlo público, e portanto à disposição das autoridades nacionais competentes, é suficiente para que sejam qualificadas de recursos estatais e para que a referida medida caia no âmbito de aplicação do artigo 107.o, n.o 1, do Tratado».
(109)
Em primeiro lugar, à luz dessa jurisprudência, a Comissão considera que o facto de as quotizações voluntárias obrigatórias em questão consistirem em contribuições do setor privado, não se encontrando à disposição permanente do Estado, não é suficiente para concluir que não são abrangidas pelo âmbito de aplicação do artigo 107.o, n.o 1, do TFUE. Para o efeito, a Comissão deve igualmente avaliar o nível de controlo exercido pelo Estado sobre as receitas das quotizações voluntárias obrigatórias em questão e, por outro, a capacidade do Estado para canalizar a utilização dos recursos para o financiamento de medidas de auxílio.
(110)
No caso em apreço, a Comissão refere que a aprovação pelo Governo, graças ao reconhecimento da Interbev, constitui uma condição prévia à instituição das quotizações voluntárias obrigatórias. Assim, mesmo que a Interbev seja uma entidade de direito privado, a sua capacidade de instituir quotizações voluntárias obrigatórias no seu setor de atividade está sujeita à aprovação do seu funcionamento e objetivos (ver considerando 14 da presente decisão) pelo Estado.
(111)
O Código Rural prevê igualmente que as quotizações passam a ser obrigatórias para todos os membros das profissões em causa por portaria interministerial (ver considerando 10 da presente decisão. Depreende-se, portanto, que estas quotizações necessitam de um ato de autoridade pública para produzirem todo o seu efeito (33).
(112)
Com base nestes factos, a Comissão observa que se pode considerar que as QVO em apreço estão sob o controlo do Estado e constituem recursos estatais.
(113)
Em segundo lugar, a utilização das receitas das QVO será determinada pelos objetivos e quadro de funcionamento do organismo interprofissional tal como definidos no Código Rural (ver considerandos 7 a 10). Assim, o Estado-Membro deve canalizar as receitas das quotizações voluntárias obrigatórias para o financiamento de medidas de ajuda executadas pela Interbev. Por conseguinte, as vantagens concedidas pela Interbev podem ser imputáveis ao Estado.
(114)
Além disso, é de salientar que, no processo C-345/02 Pearle (34), o Tribunal de Justiça identificou alguns indícios que permitem determinar se as imposições parafiscais devem ou não ser consideradas recursos estatais imputáveis ao Estado, no caso de serem sobretudo cobradas por uma organização interprofissional a favor dos seus membros.
(115)
Em conformidade com o teste proposto pelo Tribunal de Justiça neste processo, as quotizações obrigatórias recebidas por um organismo intermediário representante das empresas de certos setores da economia não são consideradas recursos estatais, se estiverem preenchidas todas as condições seguintes:
a)
A medida em questão é estabelecida pelo organismo profissional representante das empresas e trabalhadores do setor e não serve de instrumento para a execução das políticas do Governo;
b)
Considera-se que os objetivos da medida em questão são integralmente financiados pelas quotizações das empresas do setor;
c)
As modalidades de financiamento e a percentagem/montante das quotizações são fixados no seio do organismo profissional pelos representantes da entidade patronal e dos trabalhadores, sem qualquer intervenção do Estado;
d)
As quotizações são utilizadas obrigatoriamente no financiamento da medida, sem possibilidade de intervenção do Estado.
(116)
Ora, é claro que a atual medida não satisfaz todas as condições do acórdão Pearle. Em primeiro lugar, a existência, as missões e o funcionamento da Interbev são regidos pelo direito nacional (ver considerandos 10 e 17) e o seu financiamento mediante quotização voluntária obrigatória exige a intervenção do Estado (ver considerando 10). Além disso, segundo o artigo 632-2-1 do Código Rural, as organizações interprofissionais têm de contribuir para a execução das políticas económicas a nível nacional e da União Europeia, podendo beneficiar de prioridades na atribuição de auxílios públicos. Assim, a Interbev pode ser considerada um instrumento para a execução de uma política apoiada pelo Estado, desenvolvendo atividades no interesse geral do organismo interprofissional (ver considerandos 40, 61 e seguintes). Além disso, tal como estabelecido nos estatutos da Interbev, os orçamentos das organizações interprofissionais podem receber subvenções diretas do Estado. Por último, atendendo ao interesse público das atividades de investigação (ver considerando 10), não se pode determinar com exatidão se, neste caso, os beneficiários dos auxílios correspondem sempre aos sujeitos passivos das imposições em causa.
(117)
Tendo em conta as considerações acima, a Comissão conclui que as medidas em causa são imputáveis ao Estado e são financiadas por recursos estatais.
1.3. AFETAÇÃO DAS TROCAS COMERCIAIS E DISTORÇÕES DA CONCORRÊNCIA
(118)
Para que se insiram no campo de aplicação do artigo 107.o, n.o 1, do TFUE, os auxílios devem, além disso, afetar a concorrência e as trocas comerciais entre Estados-Membros. Este critério pressupõe que os beneficiários dos auxílios exercem uma atividade económica.
(119)
A fim de determinar se o auxílio é abrangido pelo âmbito de aplicação do artigo 107.o, n.o 1, do TFUE importa ainda determinar se o mesmo é suscetível de afetar o comércio entre os Estados-Membros e de falsear a concorrência.
(120)
O Tribunal de Justiça declarou que, sempre que uma vantagem concedida por um Estado-Membro reforça a posição de uma categoria de empresas em detrimento de outras empresas concorrentes no comércio intracomunitário, estas últimas devem ser consideradas influenciadas por essa vantagem (35), o que é suficiente para determinar a existência de distorções da concorrência.
(121)
O facto de existirem trocas comerciais entre os Estados-Membros no setor da carne está suficientemente demonstrado pela existência de uma organização comum de mercado no setor (36). A título de exemplo, em França, as trocas comerciais intracomunitárias de produtos à base de carne representaram cerca de 15 % do total das transações comerciais desses produtos na União Europeia (37).
(122)
Por conseguinte os auxílios concedidos são suscetíveis de afetar as trocas comerciais entre Estados-Membros, na medida em que favorecem a produção nacional em detrimento da produção dos outros Estados-Membros. Com efeito, o setor da carne estava, à data dos factos a que se refere a presente decisão, extremamente exposto à concorrência a nível comunitário e, portanto, muito sensível a qualquer medida a favor da produção num qualquer Estado-Membro.
1.4. CONCLUSÕES SOBRE O CARÁTER DE «AUXÍLIO», NA ACEÇÃO DO ARTIGO 107.o, N.o 1, DO TRATADO SOBRE O FUNCIONAMENTO DA UNIÃO EUROPEIA
(123)
A Comissão considera que, atendendo ao exposto, as medidas em apreço a favor dos beneficiários lhes conferem uma vantagem da qual os outros operadores não podem beneficiar, que falseia ou ameaça falsear a concorrência favorecendo certas empresas e certas produções, sendo suscetíveis de afetar o comércio entre Estados-Membros.
(124)
Pelo que precede, a Comissão conclui que a medida em causa é abrangida pelo disposto no artigo 107.o, n.o 1, do TFUE e constitui um auxílio estatal.
2. EXAME DA COMPATIBILIDADE DOS AUXÍLIOS
2.1. ALCANCE DA DECISÃO
(125)
As autoridades francesas consideram que a decisão em questão deveria incidir apenas sobre o acordo interprofissional, de 12 de junho de 2001, tal como já referido (ver considerando 56).
(126)
A Comissão, no quadro do auxílio NN 34/95, não dispunha de informações sobre as quotizações a favor do FNE ou o sistema de financiamento dos auxílios abrangidos por este processo (38). Além disso, a sua situação só dizia respeito a auxílios ao investimento a favor de certos produtores, em especial para a primeira compra de animais. A Comissão também não tinha tomado posição relativamente ao sistema de quotização voluntária obrigatória ou aos auxílios para aperfeiçoamento genético, sistema de informação genético, biotecnologia ou estudos económicos, ou ainda ações de promoção, assistência técnica, investigação e experimentação financiadas pelas quotizações Interbev, que não foram objeto de notificação nos termos do artigo 108.o, n.o 3, do TFUE.
(127)
Estas atividades foram mencionadas pela França, na sua carta de 29 de abril de 1996, no âmbito do processo NN 49/1996, mas apenas no que respeita às atividades abrangidas pelo FNE.
(128)
No entanto, em resposta a esta carta, a Comissão tinha solicitado informações suplementares por carta de 30 de maio de 1996 (VI/021559), que lhe permitissem perceber a natureza e o âmbito dos instrumentos financeiros destinados a facilitar a reestruturação das organizações de criação envolvidas na identificação e seleção dos animais e nas ações de desenvolvimento. A Comissão solicitou igualmente o preenchimento de uma ficha descritiva. Contudo, as autoridades francesas não deram seguimento a esta carta e a Comissão nunca se pronunciou sobre a compatibilidade das atividades em questão com o mercado interno. Por carta de 9 de julho de 2003 (39), a Comissão deu início ao procedimento previsto no artigo 108.o, n.o 2, do TFUE relativamente ao auxílio em apreço.
(129)
Por conseguinte, os acordos interprofissionais de 15 de junho de 1994 em benefício do Fonds d’élevage e de 18 de dezembro de 1995.a favor da Interbev, bem como os auxílios estatais financiados por esses acordos, devem ser sempre examinadas à luz das regras em matéria de auxílios estatais dado que não foram aprovados pela Comissão.
(130)
Assim, a presente decisão abrange igualmente os acordos de 15 de junho de 1994.a favor do FNE e de 18 de dezembro de 1995.a favor da Interbev. Aquando da análise desses acordos, a Comissão não se pronunciou sobre as ações financiadas pelas denominadas quotizações interprofissionais.
(131)
Tal como referido no considerando 57, as autoridades francesas aceitaram tacitamente esta interpretação.
2.2. APLICAÇÃO DO ARTIGO 107, N.o 3, DO TFUE
(132)
O artigo 107.o do TFUE abre, contudo, algumas exceções ao princípio geral da incompatibilidade dos auxílios estatais com o TFUE, apesar de algumas delas não serem manifestamente aplicáveis, nomeadamente as previstas no n.o 2 do mesmo artigo. De resto, também não foram invocadas pelas autoridades francesas.
(133)
As derrogações previstas no artigo 107.o, n.o 3, devem ser interpretadas em sentido estrito quando do exame de programas de auxílio de âmbito regional ou sectorial ou de qualquer caso individual de aplicação de regimes de auxílios gerais. Nomeadamente, esses auxílios só podem ser concedidos quando a Comissão chega à conclusão de são necessários para realizar alguns dos objetivos previstos nas derrogações. Conceder essas derrogações para auxílios que não implicam tal contrapartida equivale a permitir que as trocas comerciais entre Estados-Membros sejam afetadas e a concorrência falseada - sem que o interesse comunitário o justifique - e que os operadores de certos Estados-Membros beneficiem de vantagens indevidas.
(134)
A Comissão considera que os auxílios em causa não se destinam a promover o desenvolvimento económico de uma região em que o nível de vida seja anormalmente baixo ou na qual exista uma grave situação de subemprego, na aceção do artigo 107.o, n.o 3, alínea a). Os auxílios em questão também não se destinam a fomentar a realização de um projeto importante de interesse europeu comum ou a sanar uma perturbação grave da economia de um Estado-Membro, na aceção do artigo 107.o, n.o 3, alínea b). Tão pouco se destinam a promover a cultura ou a conservação do património, na aceção do artigo 107.o, n.o 3, alínea d).
(135)
O artigo 107.o, n.o 3, alínea c), prevê, porém, que podem ser considerados compatíveis com o mercado interno os auxílios destinados a facilitar o desenvolvimento de certas atividades ou regiões económicas, quando não alterem as condições das trocas comerciais de maneira que contrariem o interesse comum. Para poderem beneficiar da derrogação referida nessa alínea, os auxílios devem contribuir para o desenvolvimento do setor em questão.
2.3. DETERMINAÇÃO DAS ORIENTAÇÕES APLICÁVEIS ÀS MEDIDAS NÃO NOTIFICADAS
(136)
De acordo com o ponto 194 das orientações comunitárias para os auxílios estatais no setor agrícola e florestal e a comunicação da Comissão sobre a determinação das regras aplicáveis à apreciação dos auxílios estatais ilegais (40), qualquer auxílio ilegal, na aceção do artigo 1.o, alínea f), do Regulamento (CE) n.o 659/1999 do Conselho (41), deve ser avaliado em conformidade com as normas e orientações vigentes no momento em que o auxílio é concedido (42).
(137)
As orientações específicas para o setor agrícola são aplicáveis desde 1 de janeiro de 2000. Por conseguinte, qualquer auxílio concedido após essa data deve ser apreciado à luz das orientações para o período em causa. Entre 1 de janeiro de 2000 e 31 de dezembro de 2006, aplicavam-se as orientações comunitárias para os auxílios estatais no setor agrícola. A partir de 1 de janeiro de 2007, aplicam-se as orientações comunitárias para os auxílios estatais no setor agrícola e florestal no período 2007-2013.
(138)
Em contrapartida, qualquer auxílio concedido antes desta data deve, se for caso disso, ser apreciado à luz das disposições e da prática aplicáveis antes de 1 de janeiro de 2000.
2.4. COMPATIBILIDADE DAS QUOTIZAÇÕES VOLUNTÁRIAS OBRIGATÓRIAS COM O REGIME OCM
(139)
Quanto à questão da compatibilidade das quotizações voluntárias obrigatórias com o regime OCM no contexto do acórdão Freskot, de 22 de maio de 2003 (43), a Comissão considera que, no caso em apreço, as quotizações voluntárias obrigatórias não interferem, direta ou indiretamente, com os preços dos produtos finais em questão, na medida em que as imposições não influenciam o preço dos produtos, uma vez que estes serão determinados pelo mercado. Assim, uma parte da fiscalidade que onera os produtos de charcutaria e os animais criados é compensada pela vantagem constituída pelas atividades financiadas. Por conseguinte, pode-se considerar que os efeitos das imposições sobre os preços são muito limitados.
(140)
À luz das informações transmitidas, o financiamento deste regime não suscita objeções.
2.5. ANÁLISE DAS MEDIDAS À LUZ DAS DISPOSIÇÕES APLICÁVEIS
2.5.1. Ações realizadas graças às quotizações relativas à carne
2.5.1.1. Promoção
(141)
Em relação aos auxílios à promoção, a compatibilidade dos auxílios concedidos antes de 1 de janeiro de 2000 deve ser verificada nos termos do enquadramento dos auxílios nacionais à publicidade dos produtos agrícolas e de determinados produtos não incluídos no anexo II do Tratado CEE (44), mas com exclusão dos produtos da pesca e, no que se refere aos auxílios concedidos após aquela data, nos termos das Diretrizes comunitárias para os auxílios estatais à publicidade de produtos incluídos no anexo I do Tratado CE e de determinados produtos não incluídos no anexo I (45).
(142)
O enquadramento de 1987 e as diretrizes de 2002 partilham, no essencial, os mesmos princípios. Tais instrumentos preveem critérios negativos e positivos que devem ser respeitados por todos os regimes de auxílios nacionais. Por conseguinte, não deve tratar-se de ações de publicidade contrárias ao artigo 34.o do TFUE ou ao direito comunitário derivado, nem de ações orientadas para determinadas empresas. As informações comunicadas pelas autoridades francesas não permitem concluir que essas medidas têm objetivos conformes a vários critérios positivos previstos no enquadramento e nas diretrizes acima referidos, dado que algumas delas se inscrevem no objetivo de reabsorver produções agrícolas excedentárias e outras no objetivo de desenvolver produtos de alta qualidade e sãos do ponto de vista alimentar.
(143)
As autoridades francesas explicaram ainda que as mensagens transmitidas pelas ações de publicidade não pretendem dissuadir os consumidores de comprar produtos de outros Estados-Membros nem denegrir esses produtos e não beneficiam uma marca de uma empresa em particular nem um produtor individual.
(144)
Quanto ao estabelecimento de limites para os auxílios, as ações de publicidade podem ser financiadas até 50 % por recursos estatais, devendo o saldo ser fornecido pelas organizações profissionais e interprofissionais beneficiárias, quer através de contribuições voluntárias, quer através da cobrança de encargos parafiscais ou contribuições obrigatórias. Especificamente, as medidas são inteiramente financiadas por imposições parafiscais e os esforços financeiros dos profissionais atingem, por definição, o nível de 50 % dos seus custos.
(145)
A Comissão considera que os auxílios estatais pagos para financiar as ações de promoção em causa respeitaram os critérios definidos na legislação comunitária aplicável.
2.5.1.2. Assistência técnica
(146)
A compatibilidade dos auxílios à assistência técnica concedidos antes de 1 de janeiro de 2000 deverá ser verificada na perspetiva da prática da Comissão, inspirada pela proposta de medidas adequadas em matéria de auxílios concedidos pelos Estados-Membros no setor da criação de animais e dos respetivos produtos (46) e, no que se refere aos auxílios concedidos depois dessa data, nos termos das orientações agrícolas (47).
(147)
A prática da Comissão antes de 2000 e as orientações agrícolas adotadas em 2000 partilham, no essencial, os mesmos princípios. São, assim, autorizados auxílios concedidos até 100 % das despesas admissíveis, nomeadamente para ações de assistência técnica no domínio da informação e da contabilidade, ações de divulgação de novas técnicas, assim como as relativas à formação dos trabalhadores agrícolas.
(148)
Com a adoção das orientações em 2000, foi acrescentada uma nova condição para que os auxílios sejam acessíveis a todas as pessoas elegíveis que exerçam a sua atividade na zona em causa, em condições objetivamente definidas, e que o montante do auxílio total concedido não supere 100 000 EUR por beneficiário, por períodos de três anos, ou, tratando-se de PME, 50 % das despesas elegíveis, sendo aplicável o montante mais elevado. As autoridades francesas indicaram que o critério relativo ao acesso aos trabalhos realizados por todos os profissionais potencialmente interessados está plenamente cumprido. Com base nas informações transmitidas pelas autoridades francesas, nomeadamente sobre o número muito elevado de beneficiários, a Comissão considera cumprido o critério relativo ao limite do auxílio.
(149)
A Comissão considera que os auxílios estatais pagos para financiar as ações de assistência técnica em causa respeitaram os requisitos estabelecidos nas regras comunitárias aplicáveis.
2.5.1.3. Investigação e experimentação
(150)
No que diz respeito às ações de investigação e experimentação, a compatibilidade dos auxílios concedidos antes de 1 de janeiro de 2000 deverá ser verificada à luz do enquadramento comunitário dos auxílios estatais à investigação e ao desenvolvimento e da comunicação da Comissão que altera o referido enquadramento e, para os auxílios concedidos após essa data, à luz das orientações agrícolas que, no seu ponto 17, remetem para o dito enquadramento.
(151)
O enquadramento comunitário precisa que é compatível com o mercado comum uma taxa de auxílio até 100 %, mesmo quando a investigação e o desenvolvimento forem efetuados por empresas, desde que as quatro condições seguintes estejam preenchidas em todos os casos:
a)
O auxílio deve ser de interesse geral para o setor específico em causa, sem provocar distorções indevidas da concorrência noutros setores;
b)
A informação deve ser publicada em jornais adequados, com uma distribuição a nível nacional, pelo menos, e não limitada aos membros de uma organização determinada, para garantir que qualquer operador potencialmente interessado nos trabalhos possa ser facilmente informado de que os mesmos estão a ser ou foram realizados e de que os resultados estão ou estarão, mediante pedido, à disposição de qualquer parte interessada. Essa informação não será publicada mais tarde do que a data em que possa ser transmitida aos membros de qualquer outra organização;
c)
Os resultados dos trabalhos devem ser postos à disposição para utilização de todos os interessados, incluindo o beneficiário do auxílio, numa base equitativa, quer em termos de custo quer de tempo;
d)
O auxílio deve satisfazer as condições previstas no anexo II «Apoio interno: base para a isenção dos compromissos de redução» do Acordo sobre a Agricultura concluído no âmbito das negociações comerciais multilaterais do «Uruguay Round» (48).
(152)
As autoridades francesas explicaram que as ações de investigação e experimentação técnica de Interbev são realizadas em benefício de todos os participantes do setor. Além disso, a associação divulga os conhecimentos adquiridos e as recomendações técnicas através de ações de formação, documentos informativos, comunicados, sínteses, prospetos e em suporte eletrónico. Os criadores, matadouros, talhantes, transformadores ou vendedores do setor da carne de bovino e de ovino podem obter informações sobre os resultados e aceder aos resumos das investigações sem discriminação, ao mesmo tempo que qualquer outra parte, e mediante um simples pedido. Por último, as autoridades francesas asseguram que as ações não dão lugar a qualquer pagamento direto aos produtores ou aos transformadores e que preenchem os critérios comerciais internacionais subscritos pela UE.
(153)
A Comissão considera que os auxílios estatais pagos para financiar as ações de assistência técnica em causa respeitaram os requisitos estabelecidos nas regras comunitárias aplicáveis.
2.5.2. Ações realizadas pelo FNE
2.5.2.1. Assistência técnica
(154)
A compatibilidade dos auxílios à assistência técnica concedidos antes de 1 de janeiro de 2000 deve verificada na perspetiva da prática da Comissão, inspirada pela proposta de medidas adequadas em matéria de auxílios concedidos pelos Estados-Membros no setor da criação de animais e dos respetivos produtos (49) e, no que se refere aos auxílios concedidos depois dessa data, nos termos das orientações agrícolas (50).
(155)
A prática da Comissão antes de 2000 e as orientações agrícolas adotadas em 2000 partilham, no essencial, os mesmos princípios. São, assim, autorizados auxílios concedidos até 100 % das despesas admissíveis, nomeadamente para ações de assistência técnica no domínio da informação e da contabilidade, ações de divulgação de novas técnicas, assim como as relativas à formação dos trabalhadores agrícolas.
(156)
Com a adoção das orientações em 2000, foi acrescentada uma nova condição para que os auxílios sejam acessíveis a todas as pessoas elegíveis que exerçam a sua atividade na zona em causa, em condições objetivamente definidas, e que o montante do auxílio total concedido não supere 100 000 EUR por beneficiário, por períodos de três anos, ou, tratando-se de PME, 50 % das despesas elegíveis, sendo aplicável o montante mais elevado.
(157)
As autoridades francesas sublinharam que todas as ações financiadas se revestem efetivamente de interesse geral para todos os produtores de bovinos e de ovinos; não se trata, em caso algum, de ações cujo benefício se limita a operadores individuais ou a determinados grupos de operadores.
(158)
A participação financeira do FNE é frequentemente superior a 50 % do custo destes trabalhos e investigação. Pode ser superior a 50 % em certos projetos pontuais, mas a taxa de auxílio nunca ultrapassa os 100 %.
(159)
O financiamento dos estudos económicos é feito de molde a respeitar, por um lado, o limite máximo de 100 000 EUR por agricultor e por períodos de três anos e, por outro, a regra do acesso de todos os criadores aos seus resultados.
(160)
A Comissão considera que os auxílios estatais pagos para financiar as ações de assistência técnica em causa respeitaram os requisitos estabelecidos nas regras comunitárias aplicáveis.
2.5.2.2. Investigação e experimentação
(161)
No que diz respeito às ações de investigação e experimentação, a compatibilidade dos auxílios concedidos antes de 1 de janeiro de 2000 deverá ser verificada à luz do enquadramento comunitário dos auxílios estatais à investigação e ao desenvolvimento e da comunicação da Comissão que altera o referido enquadramento e, para os auxílios concedidos após essa data, à luz das orientações agrícolas que, no seu ponto 17, remetem para o dito enquadramento.
(162)
O enquadramento comunitário precisa que é compatível com o mercado comum uma taxa de auxílio até 100 %, mesmo quando a investigação e o desenvolvimento forem efetuados por empresas, desde que as quatro condições seguintes estejam preenchidas em todos os casos:
a)
O auxílio deve ser de interesse geral para o setor específico em causa, sem provocar distorções indevidas da concorrência noutros setores;
b)
A informação deve ser publicada em jornais adequados, com uma distribuição a nível nacional, pelo menos, e não limitada aos membros de uma organização determinada, para garantir que qualquer operador potencialmente interessado nos trabalhos possa ser facilmente informado de que os mesmos estão a ser ou foram realizados e de que os resultados estão ou estarão, mediante pedido, à disposição de qualquer parte interessada. Essa informação não será publicada mais tarde do que a data em que possa ser transmitida aos membros de qualquer outra organização;
c)
Os resultados dos trabalhos devem ser postos à disposição para utilização de todos os interessados, incluindo o beneficiário do auxílio, numa base equitativa, quer em termos de custo quer de tempo;
d)
O auxílio deve satisfazer as condições previstas no anexo II «Apoio interno: base para a isenção dos compromissos de redução» do Acordo sobre a Agricultura concluído no âmbito das negociações comerciais multilaterais do «Uruguay Round».
(163)
No caso em apreço, os dados definitivos, quer dos estudos económicos quer os recolhidos no final de cada programa de investigação, são objeto de uma ampla divulgação. Desta feita, os resultados dos trabalhos apoiados pelo Fonds national de l’élevage são sistematicamente publicados e divulgados, permitindo que os criadores e as suas organizações no terreno beneficiem destes trabalhos e acedam aos mesmos sem qualquer discriminação.
(164)
Para o efeito são utilizados dois canais de divulgação: As organizações profissionais de produção e o Institut de l’élevage, através das publicações técnicas e económicas de vasta divulgação junto dos produtores e técnicos.
(165)
Atendendo ao interesse geral dos trabalhos, não está prevista nenhuma exploração comercial dos resultados. Por conseguinte, não se coloca a questão do custo de cessão de um direito de exploração ou das condições de acesso a um direito de exploração. Os beneficiários concretos das ações são todos os criadores de bovinos e ovinos, a quem são divulgados os resultados teóricos e práticos dos trabalhos.
(166)
Os estudos financiadas não dão lugar a nenhum pagamento direto a produtores ou transformadores. Obedecem aos critérios gerais e específicos previstos no anexo II «Apoio interno: base para a isenção dos compromissos de redução» do Acordo sobre a Agricultura concluído em Marraquexe no âmbito das negociações comerciais multilaterais do «Uruguay Round».
(167)
A Comissão considera que os auxílios estatais pagos para financiar as ações de assistência técnica em causa respeitaram os requisitos estabelecidos nas regras comunitárias aplicáveis.
2.6. FINANCIAMENTO DO AUXÍLIO
(168)
Uma vez que o auxílio estatal foi financiado por uma imposição parafiscal (as quotizações voluntárias obrigatórias), a Comissão deve examinar tanto as ações financiadas, ou seja, os auxílios, como as suas modalidades de financiamento. De acordo com o Tribunal de Justiça (51), a Comissão deve também, necessariamente, tomar em consideração o modo de financiamento do auxílio (em especial tratando-se de quotizações obrigatórias) caso este faça parte integrante da medida de auxílio.
(169)
Há que ter em conta vários fatores para determinar se o modo de financiamento faz parte integrante da medida de auxílio: deve necessariamente existir uma relação de afetação obrigatória entre a imposição e o auxílio (52) por força da legislação nacional pertinente, no sentido de o produto da imposição ser necessariamente destinado ao financiamento do auxílio (53). Se tal relação existir, o produto da imposição influencia diretamente a importância do auxílio (54).
(170)
A aplicação destes critérios às medidas em questão leva a Comissão a tomar em consideração os elementos seguintes: em primeiro lugar, a base jurídica das referidas medidas, a saber, os acordos interprofissionais, objeto de extensão por diploma, definem as imposições obrigatórias. Isto significa que toda e qualquer imposição de direitos é efetuada exclusivamente em proveito do Fonds national de l’élevage em causa, sem afetação ao orçamento geral da Interbev ou do Estado. Essas imposições devem, portanto, ser consideradas como reservadas ao financiamento da auxílio e afetadas ao seu financiamento, com base na regulamentação nacional em vigor. Em segundo, as medidas de apoio são financiadas exclusivamente pelas imposições sectoriais. A Interbev não recorre a nenhuma das suas outras fontes de financiamento para completar o financiamento das ações previstas. Por conseguinte, pode concluir-se que o montante da imposição tem impacto direto no montante do auxílio estatal.
(171)
Com base nestes elementos, a Comissão conclui que o modo de financiamento do auxílio, neste caso as quotizações voluntárias obrigatórias, faz parte integrante de uma medida de auxílio estatal, devendo, por conseguinte, ser tido em conta na análise da compatibilidade do auxílio. Dado que este tipo de financiamento pode ser contrário ao artigo 110.o do TFUE, a Comissão não pode afirmar que o regime de auxílios é conforme se estabelecer uma discriminação entre os produtos importados e os produtos nacionais (55), ou entre os produtos exportados e os produtos nacionais (56).
(172)
No caso vertente, a imposição foi aplicada à produção nacional e também à carne ou animais exportados (no âmbito das quotizações voluntárias obrigatórias sobre a carne) e importados (no âmbito das quotizações voluntárias obrigatórias cobradas pelo FNE).
(173)
O exame da Comissão abrange certos aspetos relativos às quotizações sobre a carne e a quotização FNE, na medida em que o comércio intracomunitário possa ser afetado por essas quotizações.
2.6.1. Quotizações relativas à carne (quotizações Interbev)
2.6.1.1. Carne importada
(174)
Tal como referido no considerando 82, entre 1996 e 2004, a quotização relativa à carne importada não é obrigatória na legislação francesa. Por conseguinte, não se insere no âmbito de aplicação da presente decisão, na medida em que não constitui, enquanto tal, um auxílio estatal. Falta, de facto, um dos elementos fundamentais referidos no considerando 10, ou seja, o caráter vinculativo. Assim, e tendo em conta o exposto, as ações financiadas através da taxa imposta aos produtos importados não constituem um auxílio estatal e, por conseguinte, não são objeto da presente decisão.
2.6.1.2. Exportações
(175)
Tal como referido nos considerandos 16 e seguintes (57), desde 1 de janeiro de 1996, a quotização afeta os produtos expedidos para outros Estados-Membros, embora em 2001 tenha sido introduzido um reembolso parcial dessa quotização. Segundo a jurisprudência do Tribunal de Justiça, esta quotização poderia dar origem a uma discriminação em relação aos exportadores, caso as ações financiadas pela quotização não lhes forem destinadas e não compensem os encargos por eles suportados (58). Por conseguinte, importa demonstrar que a afetação das receitas dessa quotização não favoreceu a produção nacional comercializada em França em detrimento da produção nacional exportada.
(176)
As ações que diziam especificamente respeito aos animais e produtos exportados foram, nomeadamente, operações de promoção (por exemplo, feiras internacionais, ações de informação profissional e de relações públicas, semana verde de Berlim, cursos de formação de corte no estrangeiro).
(177)
As ações que se referiam a todos os animais e produtos, independentemente dos seus mercados, em França e fora de França, foram sobretudo ações publicitárias, como campanhas sobre carne europeia de qualidade, miudezas e raças de carne, e uma série de ações de investigação sobre a segurança alimentar, o bem-estar animal, a gestão da qualidade e a caracterização do produto, e sobre os sistemas de certificação ou a rastreabilidade da carne bovina, cujos resultados foram amplamente difundidos em França e fora de França.
i) Carnes e animais expedidos para outros Estados-Membros
(178)
Segundo as autoridades francesas, as ações a favor dos produtos e animais expedidos para outros Estados-Membros, exclusivamente ou em conjunto com os produtos nacionais, não representaram a totalidade das ações financiadas através das quotizações voluntárias obrigatórias.
(179)
Importa estabelecer, ano a ano e globalmente, se os produtos expedidos para outros Estados-Membros beneficiaram das ações das organizações interprofissionais.
(180)
O quadro seguinte apresenta a repartição das receitas em euros provenientes das quotizações voluntárias obrigatórias entre as várias ações da Interbev anualmente, bem como a percentagem de ações destinadas exclusivamente à carne e aos animais exportados ou conjuntamente com os produtos e animais nacionais.
Ano
Ações a favor de todos os produtos
Ações a favor dos produtos em França, exclusivamente
Ações a favor dos produtos exportados, exclusivamente
Total das ações por ano
Em % da totalidade dos projetos financiados
(arredondada)
1996
5 517 088,95
13 308 769,70
2 101 111,35
20 926 970,00
36 %
1997
9 244 861,43
8 723 278,25
2 104 379,32
20 072 518,99
56 %
1998
8 995 703,14
11 214 605,23
927 146,63
21 137 455,00
46 %
1999
9 780 064,41
10 308 559,00
1 058 778,36
21 447 401,76
50 %
2000
8 245 970,18
10 126 453,50
991 754,32
19 264 178,00
47 %
2001
9 447 359,23
15 115 169,26
1 720 267,50
26 282 796,00
42 %
2002
10 553 240,96
24 553 282,92
4 326 569,12
39 433 093,00
37 %
2003
12 626 096,22
21 010 195,68
3 761 566,70
37 398 458,60
43 %
2004
11 288 281,00
20 527 149,24
4 045 129,24
35 860 559,48
42 %
(181)
Da leitura do quadro, depreende-se que, ao longo de todo o período considerado, as exportações beneficiaram em média cerca de 44 % da totalidade das ações financiadas através das quotizações voluntárias obrigatórias. Convém salientar que as autoridades francesas indicaram que, durante o mesmo período, o montante total das receitas provenientes das contribuições cobradas sobre os produtos exportados foi de 15 % (59). Além disso, as autoridades francesas indicaram que a percentagem de 15 % representava uma média, tendo comunicado os dados relativos a cada ano, segundo os quais o volume das quotizações cobradas sobre os produtos exportados nunca excedia os 18 %.
ii) Compatibilidade com o disposto no artigo 110.o do TFUE
(182)
Tendo em conta as consequências do acórdão do Tribunal de Justiça pronunciado no processo Nygard (60), bem como o facto de as medidas financiadas pela imposição constituírem um auxílio estatal na aceção do artigo 107.o do TFUE e que a mesma não tem um caráter discriminatório contrário ao artigo 110.o do TFUE, na medida em que também foi aplicada a produtos e animais exportados que beneficiaram proporcionalmente das vantagens dela decorrentes, a Comissão conclui que as receitas provenientes da imposição sobre os produtos exportados, destinada a financiar as ações de Interbev, constitui um financiamento do auxílio, compatível com as regras do TFUE, nomeadamente o seu artigo 107.o, e, portanto, os auxílios estatais assim financiados são compatíveis com este Tratado.
2.6.2. Quotizações FNE
2.6.2.1. Animais importados
(183)
De acordo com as autoridades francesas, até 2003, as quotizações cobradas a favor do FNE eram igualmente suscetíveis de serem aplicadas aos animais criados fora do território francês, mas introduzidos em França para aí serem abatidos.
(184)
Na sequência das dúvidas manifestadas pela Comissão, as autoridades francesas declararam ter alterado o texto do acordo interprofissional, a fim de excluir qualquer quotização sobre os animais importados ou introduzidos em França. Segundo as autoridades francesas, essas quotizações só se aplicam aos animais criados e abatidos em França.
(185)
As alterações do presente acordo interprofissional não foram comunicadas à Comissão. Apenas a instrução de 2 de fevereiro de 2005 (ver considerando 87) foi transmitida e esclarece que as quotizações a favor do FNE só são aplicáveis às carnes provenientes de todas as operações de abate, no território metropolitano, dos animais criados em França.
(186)
Assim, entre 1 de janeiro de 1996 e 30 de setembro de 2004, a quotização relativa à carne incidia igualmente na carne de animais abatidos em França, mas criados fora do território nacional.
(187)
As autoridades francesas não demonstraram que as atividades financiadas através destas quotizações beneficiaram os criadores que exerciam a sua atividade fora do território nacional. Com efeito, afigura-se que os sujeitos passivos da quotização voluntária obrigatória que exportavam os seus produtos não beneficiavam de nenhum reembolso ou redução e nem sequer beneficiavam, na íntegra, das ações em causa. No que diz respeito às ações de investigação e desenvolvimento e de assistência técnica, estas só beneficiam a produção nacional (carne de bovinos criados e abatidos em França) por uma questão de princípio.
(188)
O facto de as importações de animais vivos terem, na altura, um caráter marginal (61) e de, na prática, os importadores de animais vivos disporem da possibilidade, se assim o pretendessem, de declarar as quantidades de animais importados para as deduzir da base de quotização e solicitar o reembolso, não tem consequências diretas para a apreciação fundamental da Comissão. Além disso, as discriminações, mesmo mínimas, são abrangidas pelo âmbito de aplicação do artigo 110.o do TFUE.
(189)
Tendo em conta as consequências do acórdão do Tribunal de Justiça pronunciado no processo Nygard (62), assim como o facto de as medidas financiadas pela imposição constituírem um auxílio estatal, na aceção do artigo 107.o do TFUE e que esta se reveste de caráter discriminatório, contrário ao artigo 110.o do TFUE, na medida em que também foi aplicada aos produtos provenientes dos outros Estados-Membros que, contudo, não beneficiaram plenamente das vantagens decorrentes da mesma, a Comissão conclui que as receitas provenientes da imposição sobre os animais importados dos outros Estados-Membros destinadas a financiar as atividades do FNE constituem um financiamento do auxílio, incompatível com o mercado interno nos termos do Tratado, nomeadamente o seu artigo 107.o e, portanto, os auxílios estatais assim financiados são incompatíveis com este Tratado.
2.6.2.2. Animais exportados
(190)
Uma vez que as quotizações FNE se aplicam aos animais criados ou abatidos em França, a Comissão não pode concluir que os produtos expedidos não foram objeto, enquanto tal, de uma quotização a favor do FNE, estando assim, excluídos do âmbito de aplicação da presente decisão.
3. ILEGALIDADE DOS AUXÍLIOS
(191)
À semelhança do já referido na decisão de início do procedimento, a Comissão sublinha que a França não notificou, nos termos do artigo 108.o, n.o 3, do TFUE os diplomas que tornam obrigatórias as quotizações voluntárias e as ações por elas financiadas, antes de serem executadas (ver considerando 2 da presente decisão).
(192)
O artigo 1.o, alínea f), do Regulamento (CE) n.o 659/1999 é preciso ao definir como auxílio ilegal um novo auxílio executado em violação do artigo 93.o, n.o 3, do Tratado. O artigo 2.o do mesmo regulamento estabelece a obrigação de notificar os auxílios estatais.
(193)
No que respeita, em primeiro lugar, à natureza das quotizações em apreço, a Comissão refere que as mesmas exigem um ato de autoridade pública para produzirem todos os seus efeitos. Consequentemente, a Comissão considera que se trata, no caso vertente, de imposições parafiscais, ou seja, de recursos públicos.
(194)
Dado que as quotizações voluntárias obrigatórias constituem recursos estatais (tal como referido nos considerandos 106 e seguintes), que fazem parte integrante de um regime de auxílio (considerandos 171 e seguintes) e que as mesmas foram utilizadas para financiar vantagens a favor de empresas do setor da carne, a sua notificação à Comissão constitui uma obrigação por força do artigo 108.o, n.o 3, do Tratado.
(195)
Tal como referido nos considerandos 123 e 124, uma vez que as medidas executadas pela França contêm elementos de auxílio estatal, trata-se de novos auxílios não notificados à Comissão e, por conseguinte, ilegais na aceção do Tratado.
(196)
Segundo a Comunicação da Comissão relativa à determinação das regras aplicáveis à apreciação dos auxílios estatais concedidos ilegalmente (63), os auxílios ilegais, na aceção do artigo 1.o, alínea f), do Regulamento (CE) n.o 659/1999, devem ser avaliados em conformidade com as regras e orientações em vigor quando foram concedidos.
V. CONCLUSÕES
(197)
À luz do exposto, a Comissão considera que o financiamento deste regime através de quotizações voluntárias obrigatórias não suscita objeções, na medida em que as mesmas se aplicam aos produtos nacionais e aos produtos e animais exportados (a saber, «imposições relativas à carne» entre 1996 e 2004).
(198)
Quando as quotizações são igualmente impostas aos animais importados (a saber, imposições sobre os animais a favor do FNE entre 1996 e 2004), decorre das considerações acima que o sistema de quotizações voluntárias obrigatórias é incompatível com o mercado comum por violação do disposto no artigo 110.o do TFUE, uma vez que a França não demonstrou que os produtos importados também beneficiaram de auxílios tal como os produtos nacionais.
(199)
Além disso, os auxílios em questão não foram notificados à Comissão, em conformidade com o artigo 108.o, n.o 3, do TFUE e constituem, portanto, auxílios ilegais na aceção do artigo 1.o, alínea f), do Regulamento (CE) n.o 659/1999.
(200)
A Comissão lamenta que a França tenha executado as referidas medidas em violação do disposto no artigo 108.o, n.o 3, do TFUE.
(201)
Uma vez que se trata de auxílios aplicados sem aguardar a decisão final da Comissão, é conveniente recordar que, dado o caráter imperativo das normas processuais estabelecidas no artigo 108.o, n.o 3, do TFUE, relativamente às quais o Tribunal de Justiça reconheceu o efeito direto em vários acórdãos (64), não é possível a posteriori remediar a ilegalidade do auxílio em causa (65).
(202)
O Tribunal de Justiça recordou que, quando uma medida de auxílio da qual o respetivo modo de financiamento faz parte integrante tiver sido posta em execução com desrespeito da obrigação de notificação, os órgãos jurisdicionais nacionais são obrigados, em princípio, a ordenar o reembolso dos encargos ou quotizações especificamente cobrados para financiar esse auxílio. O Tribunal recordou igualmente que compete aos órgãos jurisdicionais nacionais proteger os direitos dos particulares face a uma eventual violação, por parte das autoridades nacionais, da proibição de pôr em execução auxílios, a que se refere o artigo 108.o, n.o 3, último período, do Tratado TFUE e que tem efeito direto. Esta violação, invocada pelos particulares com legitimidade para tal e verificada pelos órgãos jurisdicionais nacionais, deve conduzir estes a daí retirarem todas as consequências, em conformidade com o seu direito nacional, no que se refere tanto à validade dos atos de execução das medidas de auxílio em causa como à cobrança dos apoios financeiros concedidos (66).
(203)
A Comissão considera adequado, no caso vertente, adotar uma decisão condicional utilizando a possibilidade concedida pelo artigo 7.o, n.o 4, do Regulamento (CE) n.o 659/1999, segundo o qual a Comissão pode acompanhar a sua decisão de condições que lhe permitam reconhecer a compatibilidade do auxílio com o mercado interno e de obrigações que lhe permitam controlar o cumprimento da decisão.
(204)
A fim de reparar a violação do artigo 110.o do TFUE e eliminar assim retroactivamente a discriminação, a França deve proceder ao reembolso da parte da imposição que tenha incidido nos produtos importados (imposições sobre os animais a favor do FNE entre 1996 e 2004), proporcionalmente às vantagens dos auxílios de que não beneficiaram. A reparação desta violação tornará os auxílios em causa compatíveis com o artigo 107.o do TFUE.
(205)
A Comissão fixa as condições a preencher no referido reembolso. Assim, a França deve reembolsar aos sujeitos passivos da imposição a parte da mesma imposta aos produtos importados acima referidos entre a data da sua aplicação e o dia 30 de setembro de 2004, no pleno respeito das seguintes condições:
a)
Se puderem comprovar que as QVO foram impostas aos produtos importados, os sujeitos passivos da imposição podem reclamar o reembolso de uma parte proporcional do produto da imposição destinada a financiar os serviços que beneficiaram exclusivamente os produtos nacionais, num prazo fixado de acordo com o direito nacional, mas nunca inferior a seis meses a contar da data de notificação da presente decisão;
b)
A França estabelecerá a medida da discriminação eventual que recai sobre os produtos importados. Para o efeito, deve verificar, durante um período de referência, a equivalência pecuniária entre os montantes globalmente cobrados sobre os produtos nacionais a título da imposição considerada e as vantagens de que estes produtos beneficiam em exclusivo;
c)
O reembolso deve ser efetuado num prazo máximo de seis meses a contar da data de apresentação do pedido;
d)
Os montantes reembolsados devem ser acrescidos de juros, calculados a contar da data da sua cobrança até à data do reembolso efetivo. Esses juros serão calculados com base na taxa de referência da Comissão prevista no método de fixação das taxas de referência e de atualização;
e)
As autoridades francesas aceitam que os sujeitos passivos apresentem quaisquer provas razoáveis dos montantes que pagaram a título da imposição que incidiu nos produtos provenientes de outros Estados-Membros;
f)
O direito ao reembolso não pode ser sujeito a outras condições, nomeadamente a de a imposição não ter sido repercutida;
g)
Caso os sujeitos passivos não tenham ainda pago a imposição, as autoridades francesas renunciam formalmente à cobrança da parte proporcional da imposição que incide nos produtos importados de outros Estados-Membros e que é destinada a financiar a parte do auxílio que beneficia exclusivamente os produtos nacionais. As autoridades francesas renunciam igualmente a eventuais juros de mora respeitantes a essa parte;
h)
Caso a Comissão o solicite, a França compromete-se a apresentar um relatório completo que comprove a boa execução da medida de reembolso;
i)
Se noutro Estado-Membro tiver sido imposta uma imposição, com objetivos similares, aos mesmos produtos que foram sujeitos à imposição em França, as autoridades francesas comprometem-se a reembolsar aos sujeitos passivos a parte da imposição que tenha incidido nos produtos provenientes desse outro Estado-Membro;
j)
A França compromete-se a dar conhecimento da presente decisão a todos os potenciais sujeitos passivos da taxa,
ADOTOU A PRESENTE DECISÃO:
Artigo 1.o
1. Os auxílios estatais a favor da promoção, publicidade, assistência técnica, serviços de investigação e desenvolvimento, concedidos ilegalmente pela França em violação do artigo 108.o, n.o 3, do TFUE financiados por uma imposição parafiscal (quotização voluntária obrigatória sobre a carne e animais vivos expedidos para outros Estados-Membros no período compreendido entre 1996 e 2004 e os animais vivos importados entre 1996 e 2004) são auxílios estatais compatíveis com o mercado comum, ao abrigo do artigo 107.o, n.o 3, alínea c), do TFUE no que respeita ao período compreendido entre a data da aplicação da imposição e 30 de setembro de 2004, desde que a França cumpra as condições enunciadas no n.o 2 do presente artigo.
2. Assim, a França deve reembolsar aos sujeitos passivos da imposição a parte da mesma imposta aos produtos importados acima referidos entre a data da sua aplicação e o dia 30 de setembro de 2004, no pleno respeito das seguintes condições:
a)
Se puderem comprovar que as quotizações voluntárias obrigatórias foram impostas aos produtos importados, os sujeitos passivos da imposição podem reclamar o reembolso de uma parte proporcional do produto da imposição destinada a financiar os serviços que beneficiaram exclusivamente os produtos nacionais, num prazo fixado de acordo com o direito nacional, mas nunca inferior a seis meses a contar da data de notificação da presente decisão;
b)
A França estabelecerá a medida da discriminação eventual que recai sobre os produtos importados; para o efeito, deve verificar, durante um período de referência, a equivalência pecuniária entre os montantes globalmente cobrados sobre os produtos nacionais a título da imposição considerada e as vantagens de que estes produtos beneficiam em exclusivo;
c)
O reembolso deve ser efetuado no prazo máximo de seis meses a contar da data de apresentação do pedido;
d)
Os montantes reembolsados devem ser acrescidos de juros, calculados a contar da data da sua cobrança até à data do reembolso efetivo; esses juros serão calculados com base na taxa de referência da Comissão prevista no método de fixação das taxas de referência e de atualização;
e)
As autoridades francesas aceitam que os sujeitos passivos apresentem quaisquer provas razoáveis dos montantes que pagaram a título da imposição que incidiu nos produtos provenientes de outros Estados-Membros;
f)
O direito ao reembolso não pode ser sujeito a outras condições, nomeadamente a de a taxa não ter sido repercutida;
g)
Caso os sujeitos passivos não tenham ainda pago a imposição, as autoridades francesas renunciam formalmente à cobrança da parte proporcional da imposição que incide nos produtos importados de outros Estados-Membros e que é destinada a financiar a parte do auxílio que beneficia exclusivamente os produtos nacionais. As autoridades francesas renunciam igualmente a eventuais juros de mora respeitantes a essa parte;
h)
Caso a Comissão o solicite, a França compromete-se a apresentar um relatório completo que comprove a boa execução da medida de reembolso;
i)
Se noutro Estado-Membro tiver sido aplicada uma imposição, com objetivos similares, aos mesmos produtos que foram sujeitos à imposição em França, as autoridades francesas comprometem-se a reembolsar aos sujeitos passivos a parte da imposição que tenha incidido nos produtos provenientes desse outro Estado-Membro;
j)
A França compromete-se a dar conhecimento da presente decisão a todos os potenciais sujeitos passivos da imposição.
Artigo 2.o
A França informará a Comissão, no prazo dois meses a contar da notificação da presente decisão, das medidas adotadas para lhe dar cumprimento.
Artigo 3.o
A República Francesa é a destinatária da presente decisão.
Feito em Bruxelas, em 13 de julho de 2011.