PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 1138/2011
ze dne 8. listopadu 2011
o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla z dovozu některých mastných alkoholů a jejich směsí pocházejících z Indie, Indonésie a Malajsie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“), a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Evropskou komisí (dále jen „Komise“) po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Prozatímní opatření
(1)
Nařízením (EU) č. 446/2011 (2) (dále jen „prozatímní nařízení“) uložila Komise prozatímní antidumpingové clo z dovozu některých mastných alkoholů a jejich směsí (dále jen „mastné alkoholy“) pocházejících z Indie, Indonésie a Malajsie (dále jen „dotčené země“).
(2)
Řízení bylo zahájeno oznámením o zahájení řízení (dále jen „oznámení o zahájení řízení“) zveřejněným dne 13. srpna 2010 (3) na základě podnětu, který dne 30. června 2010 podali dva výrobci v Unii, Cognis GmbH (Cognis) a Sasol Olefins & Surfactants GmbH (Sasol) (společně dále jen „žadatelé“). Tyto dvě společnosti představují podstatnou část, v tomto případě více než 25 % celkové výroby výrobku, který je předmětem šetření, v Unii.
(3)
Jak je uvedeno v 9. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, období šetření dumpingu a újmy se týkalo období od 1. července 2009 do 30. června 2010 (dále jen „období šetření“ nebo „OŠ“). Zkoumání trendů významných pro posouzení újmy se týkalo období od 1. ledna 2007 do konce období šetření (dále jen „posuzované období“).
2. Následný postup
(4)
Po zveřejnění nejdůležitějších skutečností a úvah, na jejichž základě bylo rozhodnuto o uložení prozatímních antidumpingových opatření (dále jen „poskytnutí prozatímních informací“), předložilo několik zúčastněných stran k těmto prozatímním zjištěním písemné připomínky. Strany, které o to požádaly, dostaly možnost slyšení.
(5)
Komise nadále shromažďovala a ověřovala veškeré informace, jež považovala za nezbytné pro konečná zjištění.
(6)
Všechny strany byly následně informovány o nejdůležitějších skutečnostech a úvahách, na jejichž základě se zamýšlelo doporučit uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některých mastných alkoholů a jejich směsí pocházejících z Indie, Indonésie a Malajsie a s konečnou platností vybrat částky zajištěné prostřednictvím prozatímního cla (dále jen „poskytnutí konečných informací“). Všem stranám byla přiznána lhůta, v níž mohly k těmto poskytnutým konečným informacím vznést připomínky.
(7)
Ústní a písemné připomínky zúčastněných stran byly zváženy a ve vhodných případech zohledněny.
B. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
1. Dotčený výrobek
(8)
Jak je uvedeno v 10. a 11. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, dotčeným výrobkem jsou nasycené mastné alkoholy s uhlíkovým řetězcem C8, C10, C12, C14, C16 nebo C18 (nezahrnuje rozvětvené isomery) včetně jednotlivých nasycených mastných alkoholů (zvané rovněž „čisté frakce“) a směsi převážně obsahující kombinaci uhlíkových řetězců C6-C8, C6-C10, C8-C10, C10-C12 (běžně zařazované jako C8-C10), směsi převážně obsahující kombinaci uhlíkových řetězců C12-C14, C12-C16, C12-C18, C14-C16 (běžně zařazované jako C12-C14) a směsi převážně obsahující kombinaci uhlíkových řetězců C16-C18, pocházející z Indie, Indonésie a Malajsie, v současnosti kódů KN ex 2905 16 85, 2905 17 00, ex 2905 19 00 a ex 3823 70 00.
(9)
Poté, co byla uložena prozatímní opatření, některé strany namítly, že vymezení dotčeného výrobku není jednoznačné. Tyto strany tvrdily, že podle oznámení o zahájení řízení patří do rozsahu výrobků pouze lineární mastné alkoholy, nikoli tedy mastné alkoholy obsahující rozvětvené isomery nebo rozvětvené mastné alkoholy. Další strany uvedly, že nemá smysl vylučovat mastné alkoholy obsahující rozvětvené isomery vyrobené prostřednictvím oxo procesu, protože mají na trhu stejné využití jako lineární mastné alkoholy a představují pro ně konkurenci.
(10)
Bylo stanoveno, že všechny druhy mastných alkoholů, které jsou předmětem tohoto šetření, jak je uvedeno v 8. bodu odůvodnění, mají navzdory možným rozdílům z hlediska suroviny použité pro výrobu nebo rozdílům výrobního procesu stejné nebo velmi podobné základní fyzikální, chemické a technické vlastnosti a jsou používány ke stejným účelům. Možné odchylky dotčeného výrobku nemění jeho základní vymezení, jeho vlastnosti nebo způsob, jak jej vnímají různé strany.
(11)
Prozatímní rozhodnutí uvedené v oznámení o zahájení řízení o vyloučení mastných alkoholů obsahujících rozvětvené isomery z rozsahu výrobků a o vyloučení výroby rozvětvených mastných alkoholů těchto společností z vymezení výroby v Unii (včetně těch společností, které vyrábějí mastné alkoholy na základě oxo procesu) by proto mělo být zachováno. Jelikož ohledně dotčeného výrobku nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzují se 10. a 11. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Obdobný výrobek
(12)
Připomíná se, že ve 13. bodu odůvodnění prozatímního nařízení bylo s prozatímní platností rozhodnuto, že lineární mastné alkoholy a rozvětvené mastné alkoholy nejsou obdobnými výrobky, a že tedy údaje týkající se výrobců, kteří vyrábějí mastné alkoholy obsahující rozvětvené isomery, by měly být z analýzy újmy vyloučeny.
(13)
Jelikož ohledně obdobného výrobku nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzují se 12. a 13. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
C. DUMPING
1. Indie
1.1 Běžná hodnota
(14)
Jelikož ohledně stanovení běžné hodnoty nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se prozatímní zjištění ve 14. až 18. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
1.2 Vývozní cena
(15)
Jelikož ohledně stanovení vývozní ceny nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se prozatímní zjištění v 19. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
1.3 Srovnání
(16)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních a konečných informací oba indičtí vyvážející výrobci zopakovali svá tvrzení, že by se při výpočtu dumpingového rozpětí nemělo přihlížet k jejich prodeji, který se v období šetření uskutečnil pro jednoho z původních žadatelů v Unii (viz 22. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Tyto společnosti odůvodnily své tvrzení na základě skutečnosti, že článek 9.1 Antidumpingové dohody WTO stanoví, že výše ukládaného cla má představovat úplné dumpingové rozpětí nebo méně. Indičtí vyvážející výrobci také zmiňovali článek 2.4 Antidumpingové dohody WTO, podle kterého by mělo být učiněno spravedlivé srovnání mezi vývozní cenou a běžnou hodnotou. Na tomto základě tvrdili, že žadatel s nimi v době, kdy připravoval podání podnětu, vyjednal nákup značného množství výrobků za velmi nízké ceny, a že tedy ceny těchto operací nebyly stanoveny spravedlivě a z toho důvodu by tyto operace neměly být zahrnuty do výpočtu dumpingu.
(17)
Za prvé by mělo být poznamenáno, že skutečnost, že Antidumpingová dohoda WTO stanoví možnost uložit clo, které je nižší než úplné dumpingové rozpětí, nezakládá povinnost tak učinit. Ustanovení čl. 9 odst. 4 základního nařízení pouze ukládají povinnost omezit antidumpingové clo na úroveň, která postačuje k odstranění způsobené újmy. Navíc nebyly předloženy žádné důkazy o tom, že by strany ceny nevyjednaly svobodně. Zkoumáním celkových nákupů uvedeného žadatele bylo také zjištěno, že ceny vyjednané těmito dvěma indickými vyvážejícími výrobci odpovídaly dohodnutým cenám nákupu srovnatelných výrobků uvedeného žadatele od jiných dodavatelů. Navíc bylo zjištěno, že žadatel dovážel dotyčný výrobek od indických vyvážejících výrobců mnoho let, a ne jen v průběhu OŠ. Jeden vyvážející výrobce dále uvedl v ústním slyšení, jemuž předsedal úředník pro slyšení, že jejich ceny pro dotčeného žadatele byly strukturálně nižší než ceny účtované jiným zákazníkům. Závěrem, neexistují žádné důkazy o tom, že by ceny nebyly stanoveny spravedlivě pouze kvůli tomu, že kupujícím byl žadatel, a potvrzuje se odmítnutí tvrzení.
(18)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních a konečných informací oba indičtí vyvážející výrobci zopakovali svůj požadavek na úpravu měnového přepočtu podle čl. 2 odst. 10 písm. j) základního nařízení a tvrdili, že od listopadu 2009 docházelo k trvalému zhodnocování indické rupie (INR) oproti euru (EUR), což má rušivý účinek na výpočet dumpingu (viz 23. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Oba vyvážející výrobci přiznali, že jejich prodejní ceny byly v druhé polovině období šetření vyšší než prodejní ceny v první polovině tohoto období, ale tvrdili, že tento trend byl způsoben výhradně zvýšením nákladů na suroviny a obecným zlepšením podmínek na trhu po skončení hospodářské krize a že nebyl odrazem zhodnocování indické rupie oproti euru. Tyto společnosti navíc tvrdily, že i kdyby mohly své ceny pravidelně a v krátkých obdobích upravovat, nikdy by nemohly přesně předpovědět vývoj směnných kurzů pro budoucí období.
(19)
Šetřením se prokázalo, že i když se indická rupie ve druhé polovině OŠ postupně zhodnocovala oproti euru, u každého indického vývozního výrobce se prodejní ceny hlavních výrobků pro několik hlavních zákazníků měnily ve skutečnosti každý měsíc, zejména ve druhé polovině OŠ. Nic tudíž nenaznačuje, že prodejní ceny do Unie se ve stejné době nemohly měnit tak, aby se do nich promítly také změny směnných kurzů v průběhu 60 dnů, jak stanoví čl. 2 odst. 10 písm. j) základního nařízení a článek 2.4.1 Antidumpingové dohody WTO. Vzhledem k tomu, že v několika případech byly ceny často měněny, mohla být zohledněna také každá změna směnného kurzu. Kromě toho se tím prokázalo, že trh mastných alkoholů je obecně otevřený častým změnám cen. Proto i v případech, kdy se ceny měnily méně často, neexistují důkazy, že by to nebylo způsobeno podnikatelským rozhodnutím stran. Skutečnost, že ceny mohou být rychle upravovány tak, aby zohlednily změněnou situaci na trhu (v tomto případě údajně změny směnných kurzů), poskytla indickým vyvážejícím výrobcům možnost - pokud chtěli - zohlednit tyto změny ve svých prodejních cenách, což zjevně v řadě případů dělali. S ohledem na výše uvedené není úprava měnového přepočtu odůvodněna a tento požadavek se zamítá.
(20)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací jeden indický vyvážející výrobce uvedl, že úprava o rozdíly nepřímých daní přiznaná podle čl. 2 odst. 10 písm. b) základního nařízení, která byla provedena u určitých druhů výrobku, měla být také provedena u výrobků a směsí obsahujících uhlíkové řetězce C12 a C14, protože zaplacené clo ze surovin použitých pro tyto výrobky bylo při vývozu výrobku vráceno. V průběhu šetření však nebyly předloženy žádné na místě ověřitelné informace, které by dokládaly, že tato cla byla následně skutečně vrácena. Po konečném poskytnutí informací tato společnost tvrdila, že její námitky byly nesprávně pochopeny a že všechny suroviny použité k výrobě výrobků a směsí obsahujících uhlíkové řetězce C12 a C14 byly dovezeny bezcelně. Jelikož je třeba uhradit nepřímou daň, pokud jsou tyto suroviny následně zakomponovány do výrobků prodávaných na domácím trhu, společnost žádá úpravu běžné hodnoty u těchto konkrétních druhů výrobků. Důkazy předložené během inspekce však ukazují, že specifické suroviny potřebné k výrobě druhů výrobků obsahujících uhlíkové řetězce C12 a C14 a dovezené bezcelně v průběhu OŠ stačily pouze k výrobě zlomku vývozního odbytu tohoto výrobku, který uskutečnila společnost během OŠ. Je proto jisté, že nejméně dvě třetiny vyvezených výrobků obsahujících uhlíkové řetězce C12 a C14 byly vyrobeny s použitím surovin, za které bylo zaplaceno dovozní clo. Společnost nepředložila žádný důkaz o tom, že tyto bezcelně dovezené suroviny byly použity na prodej na vývoz do Unie, a nikoli na prodej na vývoz do třetích zemí, a tato námitka se proto zamítá.
(21)
Jelikož ohledně srovnání nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzuje se obsah 20. a 23. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
1.4 Dumpingové rozpětí
(22)
Jelikož ohledně výpočtu dumpingového rozpětí nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzuje se obsah 24. až 26. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
(23)
Výše dumpingu, která byla stanovena s konečnou platností, vyjádřená jako procentní podíl z čisté ceny CIF s dodáním na hranice Unie před proclením činí:
Společnost
Konečné dumpingové rozpětí
Godrej Industries Limited
9,3 %
VVF Limited
4,8 %
Všechny ostatní společnosti
9,3 %
2. Indonésie
2.1 Běžná hodnota
(24)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních a konečných informací jeden indonéský vyvážející výrobce tvrdil, že při testování ziskovosti operací neměly být prodejní, režijní a správní náklady přiřazeny jednotlivým operacím na základě obratu, protože to vedlo k tomu, že řada operací nebyla shledána ziskovými. Toto tvrzení bylo prozkoumáno, ale bylo zjištěno, že rozdělení prodejních, režijních a správních nákladů na jednotlivé operace na základě obratu je vhodnější vzhledem k jejich povaze, protože více souvisejí s hodnotou než s objemem. Je třeba poznamenat, že celková hodnota prodejních, režijních a správních nákladů rozdělených na každý druh výrobku je stejná bez ohledu na to, jaká z těchto dvou metod se použije na rozdělení těchto nákladů na jednotlivé operace. Operace, u kterých vyvážející výrobce zpochybnil výsledek zkoušky ziskovosti, byly přezkoumány a bylo potvrzeno, že tyto operace nebyly ziskové. Toto tvrzení se proto zamítá.
(25)
Tentýž indonéský vyvážející výrobce také uvedl, že při stanovení úrovně zisku použité při určení běžné hodnoty by neměl být vyloučen zisk z prodeje, k němuž na úrovni druhu výrobku nedošlo v běžném obchodním styku, protože více než 80 % celkového domácího prodeje bylo ziskového. V souvislosti s tímto tvrzením se připomíná, že určení prodeje uskutečněného v běžném obchodním styku se provádí na úrovni druhu výrobku, jak je objasněno v 29. až 32. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, protože se jedná o nejvhodnější způsob, jak přesně spojit prodejní ceny se souvisejícími výrobními náklady. Ustanovení čl. 2 odst. 6 základního nařízení navíc nevylučují případné rozdělení výrobku, který je předmětem šetření, podle druhů. Prodej, který nebyl uskutečněn v běžném obchodním styku, je proto vyloučen na úrovni druhu výrobku z výpočtu zisku použitého při určení běžné hodnoty. Tato námitka se proto zamítá.
(26)
Tentýž indonéský vyvážející výrobce také uvedl, že při určení běžné hodnoty některých druhů výrobku nebyly odečteny úpravy, které by vrátily běžné hodnoty na úroveň ceny ze závodu. Toto tvrzení bylo přijato a výpočet byl příslušným způsobem upraven.
(27)
Jelikož ohledně určení běžné hodnoty nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzují se prozatímní zjištění v 27. až 33. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, která jsou opravena, jak je uvedeno ve 26. bodu odůvodnění tohoto nařízení.
2.2 Vývozní cena
(28)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací jeden indonéský vyvážející výrobce uvedl, že nebylo poskytnuto odůvodnění toho, že cena pro dovážející společnost v Unii, se kterou byl ve spojení, byla považována za nespolehlivou, ani odůvodnění určení vývozní ceny tohoto prodeje podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení. V této souvislosti je třeba poznamenat, že vnitropodnikové ceny mezi stranami ve spojení se nepovažují za spolehlivé, protože by mohly být uměle stanovovány na různých úrovních v závislosti na tom, co je výhodnější pro dotčené společnosti ve spojení. Z tohoto důvodu určení vývozní ceny podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení při použití přiměřeného ziskového rozpětí bez ohledu na skutečný zisk plynoucí z vnitropodnikových cen zamezuje jakýmkoli rušivým účinkům, které mohou nastat v důsledku vnitropodnikových cen. Tato námitka se proto zamítá.
(29)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací oba indonéští vývozci uvedli, že pro prodej na vývoz do Unie prostřednictvím dovozců ve spojení nacházejících se v Unii je ziskové rozpětí použité pro určení vývozní ceny podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení nevhodné. Oba tvrdili, že zisk, který byl použit v prozatímní fázi, se týkal pouze částečně spolupracujícího dovozce a nebyl ověřen, a nebyl proto spolehlivý. Proto navrhli, aby byl použit zisk ve výši 5 %, jak tomu bylo v jiných šetřeních. Vzhledem k nízké úrovni spolupráce nezávislých dovozců v tomto šetření se tato námitka přijímá a byla použita úroveň zisku ve výši 5 %, což odpovídá úrovním zisku použitým v předešlých šetřeních ve stejném odvětví.
(30)
Jelikož ohledně srovnání nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzuje se obsah 34. až 36. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, který je upraven, jak je objasněno ve 29. bodu odůvodnění tohoto nařízení.
2.3 Srovnání
(31)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací oba indonéští vývozci poukázali na to, že pro prodej prostřednictvím příslušných obchodníků ve spojení ve třetí zemi neměly být provedeny žádné úpravy o rozdíly v provizích podle čl. 2 odst. 10 písm. i). Obě společnosti tvrdily, že jejich výrobní společnosti v Indonésii a příslušní obchodníci ve spojení v Singapuru tvoří jeden hospodářský subjekt a že obchodníci ve třetí zemi jednají jako vývozní oddělení jejich indonéských společností ve spojení. V obou případech však výrobce v Indonésii přímo fakturuje domácí prodej i určitý prodej na vývoz do třetích zemí a obchodníci v Singapuru dostávají zvláštní provizi. U jedné z indonéských společností pokrývá tato ve smlouvě uvedená provize pouze prodej na vývoz. Obchodníci ve třetí zemi navíc také prodávají výrobky vyrobené jinými výrobci, v jednom případě také výrobci nikoli ve spojení. Oba obchodníci ve spojení v Singapuru proto zcela zřejmě plní funkce, které se podobají funkcím obchodního zástupce, který pracuje na provizním základě. Tato námitka se proto zamítá.
(32)
V návaznosti na konečné poskytnutí informací indonéská vláda a jeden indonéský vyvážející výrobce zopakovali tvrzení o jednom hospodářském subjektu, o němž se mluví v předchozím bodě. Argumentovali tím, že ve věci Matsushita v. Rada (4) již Soudní dvůr rozhodl, že to, že výrobce uskutečňuje jisté prodejní funkce, neznamená, že výrobní a obchodní společnost nemohou tvořit jeden hospodářský subjekt. Kromě toho tvrdili, že prodej do třetích zemí, který uskutečňuje přímo vývozce bez účasti obchodníka v Singapuru, představuje pouze malý procentní podíl prodeje na vývoz a že Soud prvního stupně (dnes Tribunál) rozhodl ve věci Interpipe (5), že malý objem přímého prodeje výrobcem ještě nedokazuje, že neexistuje jeden hospodářský subjekt. Nakonec poukázali na to, že ve věci Canon v. Rada (6) to, že prodejní dceřiná společnost vystupovala také jako distributor výrobků od jiných společností, nemělo vliv na to, že byla shledána jedním hospodářským subjektem.
(33)
I když Soudní dvůr ve věci Matsushita v. Rada rozhodl, že instituce v tomto případě měly právo na stanovisko, že výrobce spolu s jednou či několika distribučními společnostmi pod jeho kontrolou tvoří hospodářský subjekt, třebaže sám vykonává některé prodejní funkce, nevyplývá z toho nezbytně povinnost vždy považovat výrobce a jeho prodejní společnosti ve spojení za jeden hospodářský subjekt. Navíc - na rozdíl od indonéského vyvážejícího výrobce - výrobní společnost ve věci Matsushita v. Rada sama přímo neprodávala. Zadruhé, v rozsudku ve věci Interpipe bylo uvedeno, že přímý prodej vyvážejícím výrobcem představoval jen malý procentní podíl celkového objemu prodeje do Unie, což byl pouze jeden prvek, který Soud prvního stupně při analýze zkoumal. Důležitější je, že Soud zdůraznil skutečnost, že tento přímý prodej směřoval do nových členských států pouze na přechodné období. Naproti tomu v tomto případě z dostupných důkazů vyplývá, že přímý prodej ze strany výrobce do některých třetích zemí není dočasný, nýbrž - přinejmenším zpravidla - strukturální, tj. trvalý. U každého dotčeného výrobce navíc tento prodej představuje značný procentní podíl jeho domácího prodeje. Nakonec je třeba uvést, že ve věci Canon v. Rada zahrnoval prodej prováděný prodejní dceřinou společností vyvážejícího výrobce na domácím trhu další výrobky, které byly prodávány toliko pod jinou obchodní značkou, nicméně vyráběny byly všechny samotným vyvážejícím výrobcem. Tato námitka se proto opět zamítá.
(34)
Jedna indonéská společnost dále tvrdila, že i kdyby neměl být přijat koncept jednoho hospodářského subjektu, Komise uložila „zdvojené rozpětí“ tím, že od vývozní ceny nezávislým odběratelům v Unii odečetla zisk dovozce ve spojení v Unii i provizi obchodníka ve spojení ve třetí zemi. Tyto dvě položky však byly zohledněny pro různé účely a byly odečteny samostatně. Jak je objasněno v 28. bodu odůvodnění, je vývozní cena prodeje na vývoz prostřednictvím dovozců ve spojení v Unii určena podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení na základě ceny, za kterou jsou dovezené výrobky poprvé znovu prodány nezávislému kupujícímu. V těchto případech se provede úprava pro zisk, aby se stanovila spolehlivá vývozní cena franko hranice Unie. Provize pro obchodníka ve spojení ve třetí zemi byla naopak odečtena podle čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení. Tato námitka se proto zamítá.
(35)
Společnost dále uvedla, že pokud by měla být vývozní cena upravena o provizi obchodníka ve spojení ve třetí zemi podle čl. 2 odst. 10 písm. i), měla by být provedena stejná úprava běžné hodnoty, protože tento obchodník koordinuje také domácí prodej. Písemná smlouva mezi obchodníkem a výrobcem v Indonésii však zahrnuje pouze prodej na vývoz. Domácí prodej navíc fakturuje společnost v Indonésii. Tato námitka se proto zamítá.
(36)
Ohledně úpravy podle čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení se má za to, že je vhodné použít přiměřené ziskové rozpětí nezávisle na skutečně dosaženém zisku na základě vnitropodnikových cen, aby se zamezilo jakýmkoli rušivým účinkům, které mohou nastat v důsledku vnitropodnikových cen. Jak již bylo učiněno v předchozích případech (7), skutečná zisková rozpětí obchodníků ve třetí zemi použitá v prozatímní fázi byla proto nahrazena ziskem ve výši 5 %, který se považuje za přiměřený zisk z činností obchodních společností v chemickém odvětví.
(37)
Další indonéská společnost uvedla, že u prodeje prostřednictvím jejího dovozce ve spojení v Unii Komise odečetla náklady na provizi dvakrát. Společnost tvrdila, že při určení vývozní ceny podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení byly provedeny úpravy o prodejní, režijní a správní náklady dovozce ve spojení i o náklady na provizi jako přímé náklady prodeje. Vzhledem k tomu, že náklady na provizi jsou již zahrnuty v prodejních, režijních a správních nákladech, výsledkem bylo dvojí odečtení nákladů na provizi. Tato námitka byla shledána opodstatněnou a výpočet byl příslušným způsobem upraven.
(38)
Jedna společnost zopakovala požadavek na úpravu o rozdíly ve fyzických vlastnostech, a to na základě toho, že dotčený výrobek vyváží do Unie v kapalné i pevné formě, zatímco na domácím trhu jej prodává pouze v pevné formě, a že ceny za kapalnou formu jsou nižší než ceny za výrobek, který je předmětem šetření, v pevné formě (viz 39. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Na podporu tohoto požadavku společnost předložila kopii dvou faktur za prodej na další vývozní trhy. Tento důkaz však v této pozdní fázi řízení nebylo možné ověřit, ani se nedalo zjistit, zda se zmíněné rozdíly vztahovaly na všechny případy, kde nastaly výše uvedené rozdíly ve fyzických vlastnostech. Tento požadavek se proto zamítá.
(39)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací jeden indonéský vývozce uvedl, že úroková sazba použitá v prozatímním nařízení pro výpočet úvěrových nákladů jeho dovozce ve spojení v Unii byla neúměrná, a navrhl použít úrokovou sazbu vycházející z hodnot, které pro období šetření zveřejnila Deutsche Bundesbank. Vzhledem k tomu, že hodnota úrokové sazby použité pro výpočet úvěrových nákladů této společnosti v prozatímním nařízení vycházela z informací, které poskytly další strany, a tyto informace tedy odrážejí jejich konkrétní finanční situaci, která se nutně netýká daného dovozce ve spojení, tato námitka byla přijata a výpočet byl příslušným způsobem upraven.
(40)
Jelikož ohledně srovnání nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzují se prozatímní zjištění v 37. až 40. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, které jsou upraveny tak, jak je objasněno ve 36., 37. a 39. bodu odůvodnění tohoto nařízení.
2.4 Dumpingové rozpětí
(41)
Jelikož ohledně výpočtu dumpingového rozpětí nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzuje se obsah 41. a 42. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
(42)
Výše dumpingu, která byla stanovena s konečnou platností, vyjádřená jako procentní podíl z čisté ceny CIF s dodáním na hranice Unie před proclením činí:
Společnost
Prozatímní dumpingové rozpětí
P.T. Ecogreen Oleochemicals
7,3 %
P.T. Musim Mas
5,4 %
Všechny ostatní společnosti
7,3 %
3. Malajsie
3.1 Běžná hodnota
(43)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací jeden z malajsijských vyvážejících výrobců uvedl, že zkouška ziskovosti při posouzení běžného obchodního styku (viz 46. bod odůvodnění prozatímního nařízení) neměla vycházet z váženého průměru ročních nákladů výroby, ale vzhledem k dennímu kolísání ceny hlavní suroviny měly být použity jednotlivé náklady každé domácí operace. S ohledem na toto tvrzení je třeba zdůraznit, že Komise důsledně využívá jako srovnávací ukazatel pro zkoušku ziskovosti vážený průměr nákladů výroby. Tento formát, kterým se společnost řídila ve své odpovědi na dotazník, byl základem inspekce na místě, při které došlo ke sladění údajů oznámených společností a jejího účetnictví. Požadavek použít náklady výroby na základě operací, který by představoval významné odchýlení od běžného postupu Komise, byl poprvé uveden v připomínkách společnosti k dokumentu prozatímních informací a odpovídající číselné údaje proto nemohly být ověřeny na místě. Je třeba také konstatovat, že listy o nákladech jednotlivých operací, které společnost předložila na podporu svého požadavku, vycházejí do značné míry z odhadů a nejsou tedy přesnějšími a reprezentativnějšími údaji o nákladech než údaje, které společnost původně oznámila a které byly ověřeny na místě. Závěrem by mělo být poznamenáno, že struktura poskytnutých nových listů o nákladech neumožňuje sladění s touto částí zpráv o řízení, které byly ověřeny na místě. Tato námitka se proto zamítá.
(44)
Malajsijský vývozce, který neměl žádný domácí prodej (viz 51. bod odůvodnění prozatímního nařízení), uvedl, že hodnoty prodejních, režijních a správních nákladů a zisku použité pro výpočet běžné hodnoty by neměly vycházet z váženého průměru skutečných hodnot zjištěných pro ostatní dva vyvážející výrobce, kteří prodávají obdobný výrobek na malajsijském trhu. Společnost uvedla, že tyto hodnoty nejsou reprezentativní, protože společnost používá odlišné výrobní metody a odlišnou základní surovinu. S ohledem na toto tvrzení by mělo být připomenuto, že při výpočtu běžné hodnoty byly použity vlastní výrobní náklady této společnosti. Pouze hodnoty prodejních, režijních a správních nákladů vycházely z čísel získaných od ostatních dvou malajsijských vyvážejících výrobců. Pokud jde o zisk, ten byl určen tak, jak je vysvětleno ve 45. bodu odůvodnění tohoto nařázení. Za druhé, společnost neobjasnila údajný účinek použité výrobní metody na prodejní, režijní a správní náklady. Dále se konstatuje, že pouze omezená část výroby společnosti je založena na údajně odlišné výrobní metodě, zatímco značná část výrobků je vyráběna na základě stejného výrobního procesu a za použití stejných základních surovin jako v případě ostatních dvou malajsijských výrobců. Proto je vyvozen závěr, že společnost neprokázala, že použité hodnoty nebyly reprezentativní, a toto tvrzení se odmítá.
(45)
Tentýž malajsijský vývozce dále uvedl, že pokud Komise přesto použije údaje od dvou dalších vývozců za účelem určení prodejních, režijních a správních nákladů, měly by tyto údaje vycházet z váženého průměru hodnot všech domácích operací těchto vyvážejících výrobců, a nikoli pouze těch, které se týkají ziskových operací. Tento požadavek byl v zásadě přijat. Co se tedy týče prodejních, režijních a správních nákladů, potvrzuje se, že k určení běžné hodnoty byly použity průměrné prodejní, režijní a správní náklady všech domácích operací těchto dvou malajsijských vyvážejících výrobců. Údaje použité k tomuto výpočtu byly ověřeny v průběhu inspekčních návštěv v příslušných malajsijských společnostech. Pokud jde o určení zisku, je třeba poznamenat, že nebylo možné zjistit výši zisku na základě částek vzniklých a docílených u dalších dvou vyvážejících výrobců. Výsledkem takového výpočtu je totiž celková ztráta. Na tomto základě tedy nebylo možné stanovit údaje o zisku. S ohledem na to se zamítá tvrzení malajsijského vývozce, že k určení běžné hodnoty lze jako částku zisku použít zápornou částku. Pojem zisku totiž nezbytně implikuje kladnou částku. Bylo rovněž zváženo, zda lze určit výši zisku na základě ziskového prodeje vyvážejícího výrobce v Malajsii, avšak tento přístup byl zamítnut, protože by byl v rozporu s nálezem WTO ve věci týkající se dovozu bavlněného ložního prádla z Indie (8). Proto podle čl. 2 odst. 6 písm. c) základního nařízení musí výpočet zisku vycházet z jakékoli jiné rozumné metody a nejsou-li k dispozici jiné dostupné údaje, za nejvhodnější základ pro stanovení zisku se pokládá dlouhodobá obchodní úroková míra v Malajsii. Tato metoda se ve smyslu čl. 2 odst. 6 písm. c) základního nařízení považovala za konzervativní, rozumnou a nejvhodnější. Konstatuje se, že takto určené ziskové rozpětí nepřevyšuje zisk realizovaný jinými vyvážejícími výrobci z prodeje výrobků stejné obecné kategorie na domácím trhu země původu.
(46)
Jelikož ohledně stanovení běžné hodnoty nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzují se prozatímní zjištění ve 44. až 51. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, avšak s úpravou, která je vysvětlena ve 45. bodu odůvodnění tohoto nařízení.
3.2 Vývozní cena
(47)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací dva malajsijští vývozci uvedli, že u prodeje na vývoz do Unie prostřednictvím dovozců ve spojení nacházejících se v Unii bylo ziskové rozpětí použité pro určení vývozní ceny podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení nevhodné. Jedna ze společností opřela svá tvrzení o hodnoty ziskovosti za období šetření některých evropských obchodníků, se kterými nebyla ve spojení. V této souvislosti by mělo být poznamenáno, že tyto hodnoty nelze považovat za reprezentativní, protože uvedení obchodníci obchodují s širokým rozsahem chemických výrobků a v jednom případě je obchodník také výrobcem. Proto se odmítají jako spolehlivý srovnávací ukazatel. Druhá společnost uvedla, že její dovozce ve spojení v Unii by neměl být považován za distributora, ale za obchodního zástupce ve spojení, a proto by úprava prodejních, režijních a správních nákladů a zisku při určení vývozní ceny neměla překročit procentní podíl provize, která je běžně přiznávána nezávislým obchodním zástupcům obchodujícím v tomto odvětví. Jako srovnávací ukazatel společnost předložila své dohody s nezávislými obchodními zástupci. Tento požadavek byl dále rozpracován po konečném poskytnutí informací argumentem, že v případě wolframových elektrod (9) byl zisk dovozce ve spojení shledán spolehlivým a byl přijat pro účely určení vývozní ceny. V reakci na toto tvrzení je třeba poznamenat, že čl. 2 odst. 9 základního nařízení nestanoví odlišné zacházení s dovozci ve spojení, kteří údajně jednají jako distributoři, a dovozci, kteří údajně jednají jako obchodní zástupci.
Ustanovení čl. 2 odst. 9 vyžaduje úpravy o všechny náklady vzniklé mezi dovozem a novým prodejem a o zisk. Dále je třeba poznamenat, že šetřením bylo zjištěno, že společnost ve spojení se nachází v Unii. Tato společnost má mimo jiné na starosti objednávky odběratelů a fakturaci dotčeného výrobku, který vyrábí její vývozce ve spojení, a současně je odpovědná za zajišťování celního odbavení v Unii. Skutečnost, že určité činnosti vykonává vývozce ve spojení před dovozem, neznamená, že by vývozní cena nesměla být znovu určena na základě ceny, za kterou došlo k dalšímu prodeji prvnímu nezávislému odběrateli, a že by neměly být provedeny nezbytné úpravy podle čl. 2 odst. 9. Rozdíly ve funkcích, které společnost uvádí, ve srovnání s dalšími dovozci ve spojení se obvykle odrážejí v prodejních, režijních a správních nákladech, kde Komise použila skutečné údaje společnosti. Proto toto tvrzení nemůže být přijato. Dále je třeba poznamenat, že ve výše zmíněném případě wolframových elektrod byl dovozce ve spojení dále integrován do druhotného výrobku vyráběného skupinou ve spojení a vykonával rovněž jiné činnosti než jen činnosti příslušející obchodní společnosti. Pro tak složitou strukturu proto nebyl zisk dovozců, kteří nejsou ve spojení, shledán dostatečně reprezentativním. Situace v tomto případě není srovnatelná se situací dotyčného malajsijského dovozce ve spojení, který vykonává pouze obchodní funkce. Z důvodů objasněných v 29. bodu odůvodnění je však dané ziskové rozpětí upraveno na 5 %. Jelikož ohledně stanovení vývozní ceny nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzují se prozatímní zjištění v 52. až 54. bodu odůvodnění prozatímního nařízení s výše zmíněnou úpravou.
3.3 Srovnání
(48)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací jeden malajsijský vývozce zopakoval tvrzení (viz také 57. bod odůvodnění prozatímního nařízení), že jeho dovozce ve spojení v Unii je ve skutečnosti vývozním oddělením výrobce a že v případě úplné úpravy o prodejní, režijní a správní náklady a zisk podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení by došlo při stanovení vývozní ceny ze závodu k nadměrnému odpočtu. Společnost tvrdila, že by měla být případně provedena podobná úprava při výpočtu běžné hodnoty. Tento požadavek byl znovu zopakován v podání po konečném poskytnutí informací. V této souvislosti však nebyl předložen žádný nový argument, který by vedl ke změně závěrů. Zejména se připomíná, že faktury odběratelům v Unii vystavovala společnost ve spojení a že tato společnost přijímala platby od odběratelů v Unii. Dále je třeba uvést, že prodej, který uskutečnila společnost ve spojení, zahrnoval přirážku. Rovněž finanční účetnictví společnosti ve spojení prokazovalo, že hradila běžné prodejní, režijní a správní náklady, které vznikly mezi dovozem a dalším prodejem. Společnost ve spojení tedy skutečně plní obvyklé funkce dovozce. Závěrem by mělo být poznamenáno, že výrobce v Malajsii také uskutečňoval přímý prodej nezávislým odběratelům v Unii a dalších zemích. Pokud jde o posledně uvedenou otázku, společnost se odvolala na rozsudek ve věci Interpipe a použila obdobné argumenty jako indonéští vyvážející výrobci. Z důvodů vysvětlených v 33. bodu odůvodnění tohoto nařízení jsou okolnosti tohoto případu jiné než okolnosti posuzované v rozsudku ve věci Interpipe. Místo toho bylo v této souvislosti zdůrazněno tvrzení malajsijského vývozce, že nezávislý prodej společnosti sjednával jeho dovozce ve spojení v Unii, který vystupoval jako vývozní oddělení malajsijské společnosti, což protiřečí vysvětlení podanému během inspekční návštěvy, podle něhož klíčovou úlohu hrála mateřská společnost v Japonsku. Výše uvedená zjištění vedou k závěru, že úprava o prodejní, režijní a správní náklady a zisk by se měla zachovat a že žádná podobná úprava výpočtu běžné hodnoty není opodstatněná.
(49)
Stejná společnost také tvrdila, že při opětovném určení vývozní ceny byly některé prodejní náklady jejího dovozce ve spojení odečteny dvakrát. Výpočty byly zkontrolovány a vzhledem k tomu, že bylo zjištěno, že tvrzení je odůvodněné, byly příslušným způsobem upraveny.
(50)
Jeden z malajsijských vývozců tvrdil, že srovnání mezi běžnou hodnotou a vývozní cenou by nemělo být založeno na druzích výrobku určených podle kontrolních čísel výrobku (PCN), ale na základě vlastních kódů výrobků společnosti. Podle této společnosti kontrolní čísla výrobku použitá v šetření nezachytí dostatečně podrobně zvláštní rysy výrobního procesu a rozdíly v nákladech a cenách. Na podporu tohoto tvrzení společnost zmínila některé ze svých výrobků, které byly vyrobeny pomocí odlišných výrobních procesů a s jinými základními surovinami, což vedlo k vyšším jednotkovým nákladům výroby. Je třeba poznamenat, že tato námitka nebyla vznesena ani v prozatímní fázi šetření, ani při inspekci na místě. Použití vlastních kódů výrobků společnosti při výpočtu by navíc neřešilo problém odlišných výrobních metod, protože stejné výrobní kódy společnosti byly také použity pro výrobky vyrobené odlišnými výrobními procesy. Tato námitka se proto zamítá.
(51)
Jelikož ohledně srovnání nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se prozatímní zjištění v 55. až 58. bodu odůvodnění prozatímního nařízení s úpravou vysvětlenou ve 49. bodu odůvodnění tohoto nařízení.
3.4 Dumpingové rozpětí
(52)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací jeden malajsijský výrobce, který nevyvážel do Unie, vznesl připomínku k 60. bodu odůvodnění prozatímního nařízení a uvedl, že v Malajsii existují další výrobci dotčeného výrobku. V této souvislosti se konstatuje, že existence dalšího výrobce v Malajsii, který nevyváží do Unie, nemění zjištění ohledně úrovně spolupráce v Malajsii, jelikož nebyl předložen důkaz, že na šetřené společnosti nepřipadá veškerý vývoz dotčeného výrobku do Unie v průběhu OŠ. Tentýž malajsijský výrobce navíc kritizoval to, že výrobci jako on, kteří během OŠ nevyváželi do Unie, by podléhali zbytkovému clu. V této souvislosti je třeba poznamenat, že společnosti, které během OŠ nevyvážely do Unie, nemohou mít individuální sazbu cla. Jakmile však tyto společnosti začnou vyvážet nebo uzavřou neodvolatelný závazek k prodeji do Unie, mohou požádat o přezkum pro nové vývozce v souladu s čl. 11 odst. 4 základního nařízení, jehož výsledkem může být individuální celní rozpětí, budou-li splněny podmínky stanovené v tomto článku.
(53)
Jeden z malajsijských výrobců uvedl, že hodnota CIF použitá jako základ pro výpočet procentního podílu dumpingového rozpětí by neměla vycházet z ceny k proclení, ale měla by být zpětně vypočtena z ceny dalšího prodeje očištěné o všechny náklady vzniklé v Unii po dovozu. Vzhledem k tomu, že však cena CIF byla použita jako základ hodnoty celních prohlášení na hranicích Unie a nezdá se, že by byla přiznána nesprávně, má být stejná cena použita jako základ výpočtu procentního podílu dumpingového rozpětí. Společnost tvrdila, že mezi souvisejícími dodávkami z Malajsie a celním odbavením za účelem opětovného prodeje v Unii existuje časová mezera. I kdyby však faktury k celnímu odbavení byly vystaveny později a s cenami podle hodnocení zásob metodou FIFO, přesto je pořád základem pro výpočet celní hodnoty vnitropodniková cena, a nikoli cena při opětovném prodeji. Proto se tato námitka zamítá.
(54)
Jelikož ohledně výpočtu dumpingového rozpětí nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzuje se obsah 59. a 60. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
(55)
Výše dumpingu, která byla stanovena s konečnou platností, vyjádřená jako procentní podíl z čisté ceny CIF s dodáním na hranice Unie před proclením činí:
Společnost
Konečné dumpingové rozpětí
KL-Kepong Oleomas Sdn. Bhd.
3,3 %
Emery Oleochemicals (M) Sdn. Bhd.
5,3 %
Fatty Chemicals Malaysia Sdn. Bhd.
5,7 %
Všechny ostatní společnosti
5,7 %
D. ÚJMA
1. Předběžné poznámky
(56)
Po vyhlášení prozatímního nařízení bylo zjištěno, že je nutné v důsledku administrativní chyby provést menší opravy hodnot spotřeby. Vedlo to k menším změnám objemu prodeje, podílu výrobního odvětví Unie na trhu a podílu dotčených zemí na trhu. Tyto opravy však nemají významný dopad na trendy a závěry učiněné ohledně spotřeby, objemu prodeje, podílu výrobního odvětví Unie na trhu a podílu dotčených zemí na trhu v průběhu posuzovaného období na trhu Unie.
2. Výroba v Unii a výrobní odvětví Unie
(57)
Jak je uvedeno v 62. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, bylo zjištěno, že obdobný výrobek vyráběli dva žadatelé a malí výrobci v Unii. Jak je zmíněno v 11. a 12. bodu odůvodnění tohoto nařízení výrobci, kteří vyrábějí mastné alkoholy obsahující rozvětvené isomery, byli vyloučeni z vymezení výroby mastných alkoholů v Unii. Bez ohledu na skutečnost objasněnou v 58. bodu odůvodnění tohoto nařízení se potvrzuje výrobní odvětví Unie, jak je vymezeno v 62. a 63. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
(58)
Jednoho ze dvou žadatelů ovládla společnost, která se účastní tohoto řízení jako uživatel. Po vyhlášení prozatímního nařízení tento žadatel zaujal neutrální stanovisko.
(59)
Některé strany tedy zpochybnily úroveň podpory nebo postavení ve vztahu k šetření a uvedly, že podpora šetření musí být zachována v průběhu celého šetření.
(60)
Zkoumáním tohoto tvrzení se prokázalo, že zbývající žadatel představuje více než 40 % celkové výroby v Unii, tedy více než 25 % celkové výroby v Unii a 100 % výrobců mastných alkoholů v Unii vyjadřuje tomuto podnětu podporu nebo je proti němu. Prahovým hodnotám ve výši 25 % a 50 %, které vyžaduje čl. 5 odst. 4 základního nařízení, je tedy v plném rozsahu vyhověno a postavení lze potvrdit.
(61)
Některé strany uvedly, že vzhledem k tomu, že oba žadatelé dováželi dotčený výrobek v průběhu období šetření, neměli by být považováni za součást výrobního odvětví Unie. Bylo však ověřeno, že procentní podíl výrobku, který tyto společnosti dovážely z dotčených zemí, nebyl ve srovnání s jejich výrobou obdobného výrobku významný. Tento dovoz měl navíc převážně dočasný charakter. Proto lze potvrdit, že hlavní činností těchto společností je výroba a prodej obdobného výrobku. Potvrzují se proto 62. až 63. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Spotřeba v Unii
(62)
Jelikož ohledně spotřeby v Unii nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se 64. až 66. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
4. Dovoz do Unie z dotčených zemí a cenové podbízení
4.1. Souhrnné posouzení
(63)
Řada stran vznesla námitku proti skutečnosti, že v prozatímním nařízení bylo pro tyto tři dotčené země provedeno souhrnné posouzení. Podle jejich názoru nebyly splněny podmínky pro souhrnné posouzení podle čl. 3 odst. 4 základního nařízení. Konkrétně namítaly, že souhrnné posouzení vylučuje zjištěné negativní cenové podbízení u jedné země. Navíc uvedly, že trendy objemů prodeje se pro tyto tři vyvážející země v průběhu posuzovaného období lišily a že přístup k surovinám a použité suroviny se v těchto třech vyvážejících zemích také lišily. Závěrem bylo zmíněno, že prodej na vývoz z jedné z dotčených zemí byl uskutečněn prostřednictvím společností ve spojení. Podle jejich názoru mezi dotčenými zeměmi existovaly různé podmínky hospodářské soutěže na trhu v Unii. Ustanovení čl. 3 odst. 4 základního nařízení stanoví, že pokud jsou předmětem antidumpingového šetření současně výrobky dovezené z více zemí, posuzují se účinky tohoto dovozu souhrnně pouze tehdy, je-li zjištěno, že: a) dumpingové rozpětí zjištěné ve vztahu k dovozu z každé jednotlivé země není nepatrné ve smyslu čl. 9 odst. 3 uvedeného nařízení a objem dovezených výrobků z každé jednotlivé země není zanedbatelný a b) souhrnné posouzení účinků dovozu je vhodné s ohledem na podmínky hospodářské soutěže mezi dováženými výrobky a na podmínky hospodářské soutěže mezi dováženými výrobky a obdobným výrobkem Unie.
a)
Jak je objasněno v odstavci 4.3.2 prozatímního nařízení, objem dumpingového dovozu každé dotčené země nebyl zanedbatelný a existence dumpingového dovozu byla v posuzovaném období významná.
b)
Bylo zjištěno, že podmínky hospodářské soutěže a tvorba cen v dotčených zemích byly podobné mezi dováženými výrobky a obdobným výrobkem, zejména v průběhu OŠ. Jak je vysvětleno ve 127. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, úroveň odstranění újmy v dotčených zemích byla výrazně nad minimálním prahem 2 %. Cenové podbízení tedy přesně neodráží situaci, která by nastala na trhu s účinnou cenovou soutěží. Navíc byly u každé z dotčených zemí prozkoumány prodejní kanály a cenové trendy a - jak je ukázáno v níže uvedené tabulce - bylo zjištěno, že jsou podobné. Dovozní ceny dotčených zemí vykazovaly klesající trend a v průběhu období šetření byly ve srovnání s průměrnými cenami výrobního odvětví Unie zvláště nízké.
Dovoz podle údajů Eurostatu (upraveno tak, aby byl zahrnut pouze dotčený výrobek)
2007
2008
2009
OŠ
Průměrná cena v EUR/t Malajsie
911
944
799
857
Index: 2007 = 100
100
104
88
94
Meziroční změna v %
3,6
-15,4
7,3
Průměrná cena v EUR/t Indonésie
996
1 169
899
912
Index: 2007 = 100
100
117
90
92
Meziroční změna v %
17,3
-23,1
1,4
Průměrná cena v EUR/t Indie
997
1 141
897
915
Index: 2007 = 100
100
114
90
92
Meziroční změna v %
14,4
-21,4
2,1
(64)
Potvrzují se proto 67. až 70. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
4.2 Objem, cena a podíl dumpingového dovozu z dotčených zemí na trhu
(65)
Jelikož ohledně objemu, ceny a podílu dumpingového dovozu z dotčených zemí na trhu nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se 71. až 73. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
4.3 Cenové podbízení
(66)
Strany uvedly, že existují rozdíly v cenách surovin mezi mastnými alkoholy vyrobenými z přírodních olejů a tuků a ze syntetických zdrojů, jako je ropa nebo minerální olej, a že mělo být zavedeno další kritérium kontrolního čísla výrobku (PCN), aby se zohlednily rozdíly v nákladech výroby vyplývající z různých výrobních procesů. Kontrolní čísla výrobku jsou však vytvořena na základě individuálních vlastností každé dílčí kategorie položek, které vyhovují vymezení dotčeného výrobku, a nikoli na základě ceny každé z těchto položek. Navíc bylo zjištěno, že nejsou žádné významné rozdíly mezi základními vlastnostmi mastných alkoholů vyrobených z přírodních olejů a tuků a mastných alkoholů vyrobených z ropy nebo minerálního oleje, a že ani rozdíl v nákladech výroby není takový, aby vyžadoval odlišení kontrolního čísla výrobku. Toto tvrzení se proto odmítá.
(67)
Některé strany uvedly, že číselné údaje o promítnutí nákladů po dovozu, které činí okolo 3 % dovozní ceny, jež byly použity pro určení úrovně cenového podbízení dotčených zemí, byly nejasné a že se zdá, že v tomto případě byly nevhodné. Informace ověřené v průběhu šetření však prokázaly, že dovážející strany, jako jsou dovozci a uživatelé, musí zaplatit tuto částku nákladů po dovozu, aby uvolnily dotčený výrobek pro volný oběh na trhu Unie. Tyto strany navíc nepředložily žádný důkaz, který by naznačoval, že by náklady po dovozu nebyly v tomto případě správně stanoveny. Toto tvrzení bylo tedy odmítnuto. Metodika použitá pro výpočet cenového podbízení, jak je objasněna v 74. a 75. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, se tedy potvrzuje.
5. Hospodářská situace výrobního odvětví Unie
5.1 Předběžné poznámky
(68)
Navzdory změně vlastnictví zmíněné v 58. bodu odůvodnění se mělo za to, že údaje, které poskytl žadatel, jenž odstoupil, a které byly ověřeny v jeho prostorách, by neměly být automaticky vyloučeny z analýzy újmy, protože jeho výroba zůstává součástí výroby v Unii.
(69)
Některé strany uvedly, že určité údaje poskytnuté ze strany výrobního odvětví Unie, zejména o jejich nákupu dotčeného výrobku pocházejícího z Indie, Malajsie a Indonésie, by měly být vyloučeny z analýzy újmy a výpočtu rozpětí újmy, protože veškerá údajná újma týkající se tohoto nákupu by byla újmou, kterou si výrobní odvětví Unie přivodilo samo. Jak je však uvedeno v 63. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, tento nákup byl způsoben hlavně dočasným uzavřením jednoho z výrobních míst jednoho výrobce. Tento nákup navíc nebyl ve srovnání s celkovou výrobou žadatelů významný. Neexistovaly tedy žádné přesvědčivé důvody pro vyloučení nákupu uvedených výrobců z analýzy újmy nebo výpočtu úrovně pro odstranění újmy.
(70)
Předběžné poznámky uvedené v 76. bodu odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzují.
5.2 Výroba, výrobní kapacita a využití kapacity, prodej a podíl na trhu
(71)
Jelikož ohledně výroby, výrobní kapacity, využití kapacity, prodeje a podílu výrobního odvětví Unie na trhu nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se 77. až 81. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5.3 Průměrné jednotkové ceny výrobního odvětví Unie
(72)
Po vyhlášení prozatímního nařízení bylo zjištěno, že v důsledku administrativní chyby je třeba provést opravy průměrných jednotkových cen výrobního odvětví Unie. Níže uvedená tabulka ukazuje změněný trend jednotkové ceny výrobního odvětví Unie v posuzovaném období.
Jednotková cena při prodeji nezávislým odběratelům v Unii
2007
2008
2009
OŠ
Index: 2007 = 100
100
123
102
96
Meziroční změna v %
22,6 %
-16,9 %
-5,3 %
Zdroj: odpovědi na dotazník
(73)
Oproti tomu, co je uvedeno v 84. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, ceny výrobního odvětví Unie poklesly v posuzovaném období o 4 %. K významnému snížení došlo mezi roky 2008 a 2009 s dalším poklesem v průběhu OŠ. V tomto období poklesly prodejní ceny o 22 %. Výše uvedená změna nemá žádný dopad na závěr týkající se hospodářské situace výrobního odvětví Unie a vzhledem k tomu, že ohledně průměrných jednotkových cen výrobního odvětví Unie nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se 82. a 83. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5.4 Stav zásob, zaměstnanost, mzdy a produktivita, ziskovost, peněžní tok, investice, návratnost investic a schopnost získat kapitál, růst, velikost skutečného dumpingového rozpětí
(74)
Některé strany tvrdily, že není možné, aby byla výrobnímu odvětví Unie způsobena újma, protože společnosti, které jsou součástí výrobního odvětví Unie, jsou vertikálně integrované a dovážely dotčený výrobek ze třetích zemí. Proto mohly použít dovážený výrobek pro navazující stupně své výroby a prodat vlastní výrobu, která není zisková.
(75)
Je třeba poznamenat, že u určitých antidumpingových šetření mají výrobci, jako jsou výrobci oceli a výrobci chemických výrobků, zahrnutí v těchto případech do vymezení výrobního odvětví Unie, navazující činnost a že část jejich výroby dotčeného výrobku je určena pro vlastní spotřebu. V takové situaci je však možná existence podstatné újmy pro výrobní odvětví Unie šetřena výhradně u výroby a prodeje dotčeného výrobku. V tomto případě byla podstatná újma zjištěna u činnosti s dotčeným výrobkem, jak je objasněno v 77. až 93. bodu odůvodnění prozatímního nařízení. Strany neposkytly žádné důkazy prokazující, že zjištění obsažená v těchto bodech odůvodnění jsou nesprávná a že výrobnímu odvětví Unie nebyla v průběhu období šetření způsobena podstatná újma. Toto tvrzení se tudíž odmítá.
(76)
Některé strany uvedly, že uzavření určité výrobní kapacity ze strany žadatelů poskytlo zavádějící pohled na údajnou újmu, která jim byla způsobena. Tyto strany tvrdily, že v Unii existovali další výrobci, kteří přispěli ke kapacitě v Unii, a že na základě investic do nové kapacity se kapacita výrobního odvětví Unie zvýšila. To sotva svědčí o výrobním odvětví, kterému by byla způsobena újma. Další strany uvedly, že pokles investic neznamená újmu, nýbrž přemístění výroby mimo Unii.
(77)
Šetřením bylo zjištěno (viz 78. bod odůvodnění prozatímního nařízení), že výrobní kapacita výrobního odvětví Unie se v roce 2008 zvýšila o 9 %, ale poté klesla o 10 % během OŠ. Byl to výsledek přijatých rozhodnutí, která čelila konkurenci z dotčených zemí, a následná dočasná uzavření výrobních kapacit byla rovněž způsobena tlakem dumpingového dovozu. V 89. bodu odůvodnění prozatímního nařízení bylo ohledně investic zjištěno, že se investice vynaložené ze strany výrobního odvětví Unie v Unii snížily v průběhu posuzovaného období o 35 %. To je jeden z několika činitelů újmy, který umožnil v 92. a 93. bodu odůvodnění prozatímního nařízení vyvodit závěr, že výrobnímu odvětví Unie byla v průběhu období šetření způsobena podstatná újma.
(78)
Jelikož ohledně stavu zásob, zaměstnanosti, mezd a produktivity, ziskovosti, peněžního toku, investic, návratnosti investic a schopnosti získat kapitál, růstu a velikosti skutečného dumpingového rozpětí nebyly předloženy další připomínky, potvrzují se 85. až 91. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5.5 Vývoj po období šetření
(79)
Některé strany tvrdily, že neexistují žádné důkazy, že by výrobnímu odvětví Unie byla způsobena podstatná újma, a skutečnost, že jeden ze dvou původních žadatelů přestal šetření podporovat, prokázala, že mu žádná újma způsobena nebyla. Argumentovalo se také tím, že ukazatele újmy u zbývajícího žadatele neprokázaly stav újmy.
(80)
Je třeba poznamenat, že daná společnost nenapadla šetření, nýbrž zaujala neutrální stanovisko. Proto se pořád mělo za to, jak je objasněno v 57. bodu odůvodnění, že je vhodné ponechat oba výrobce v Unii jako součást výrobního odvětví Unie.
(81)
Bylo uváděno, že v období po uplynutí OŠ došlo ke zřetelnému nárůstu cen a že tento cenový vývoj v tomto období povede ihned k realizaci zisku ze strany žadatelů, kteří sami ohlásili ve svých veřejných výkazech za období 2010-2011 lepší výsledky.
(82)
Některé strany uváděly, že v období po uplynutí OŠ došlo k významnému zlepšení situace výrobního odvětví Unie, a zdůrazňovaly, že některé společnosti plánují výstavbu nových výrobních zařízení v Unii. Tvrdilo se také, že vzhledem k nedávnému zvýšení dovozních cen by se měla opatření pozastavit nebo uložit v podobě minimální dovozní ceny (MDC).
(83)
Události, ke kterým došlo po období šetření, se obvykle v antidumpingovém šetření nezohledňují. Kromě toho nebyly předloženy žádné důkazy, které by naznačovaly, že uvedené události po období šetření jsou zřejmé, nesporné a trvalé. Pokud se jedná o jakékoli pozastavení konečných opatření, mělo by se na ně pohlížet z hlediska vývoje po období šetření, který by byl trvalý.
(84)
Pokud jde o uložení MDC, má se za to, jak je vysvětleno v bodech 123 až 126, že nenastaly okolnosti, jež by jej odůvodňovaly. Proto se všechna výše uvedená tvrzení odmítají.
6. Závěr ohledně újmy
(85)
Šetřením bylo potvrzeno, že většina ukazatelů újmy týkajících se výrobního odvětví Unie vykazovala v průběhu posuzovaného období klesající trend. Na základě výše uvedeného se potvrzuje závěr vyvozený v 92. a 93. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, že výrobnímu odvětví Unie byla v období šetření způsobena podstatná újma.
E. PŘÍČINNÁ SOUVISLOST
1. Účinky dumpingového dovozu
(86)
Jedna strana poznamenala, že analýza ve 108. bodu odůvodnění prozatímního nařízení je chybná, protože se zdá, že vytváří vazbu mezi celkovým a nepřetržitým poklesem spotřeby a nárůstem dovozu, zatímco podle této strany se dovoz z dotčených zemí vyvíjel v souladu se spotřebou.
(87)
Mělo by být skutečně upřesněno, že - jak je zmíněno v 64. až 66. bodu odůvodnění prozatímního nařízení - spotřeba v průběhu posuzovaného období celkově vzrostla o 2 %. To však nezpochybňuje skutečnost, že v průběhu posuzovaného období došlo k významnému celkovému nárůstu objemu a podílu levného dumpingového dovozu z dotčených zemí na trhu (viz 96. bod odůvodnění prozatímního nařízení), zatímco velikost trhu zůstala téměř nezměněna a zatímco výrobní odvětví Unie ztratilo zejména od roku 2009 do období šetření důležitý podíl na trhu.
(88)
Některé strany argumentovaly, že trendy dovozu z dotčených zemí nejsou spojeny se zhoršením hospodářské situace výrobního odvětví Unie, zejména s objemem prodeje, hodnotou prodeje a ziskovostí. Tyto strany tvrdí, že když v roce 2008 vzrostl dovoz, došlo ke zlepšení ziskovosti výrobního odvětví Unie, a poté, když byl dovoz stálý, ziskovost významně poklesla.
(89)
Navzdory výše uvedenému tvrzení byla šetřením zjištěna celková korelace mezi levným dumpingovým dovozem a újmou, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, v průběhu celého posuzovaného období (viz 95. až 98. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Šetřením bylo také prokázáno, že v posuzovaném období nemohlo dojít k zotavení výrobního odvětví Unie v důsledku vyššího výskytu levného dumpingového dovozu na trh Unie. Proto by mělo být toto tvrzení odmítnuto.
(90)
Bylo také uvedeno, že se vyskytovaly rozdíly v trendech dovozu podle druhů alkoholu vyráběných některými vyvážejícími výrobci a že by proto měla být pro tyto alkoholy provedena samostatná analýza újmy. Různé druhy, které jsou zahrnuty do rozsahu výrobků, však mají stejné základní vlastnosti. Šetření neodhalilo žádný významný rozdíl mezi mastnými alkoholy vyrobenými z různých surovin. V tomto případě proto nejsou důvody pro zavedení samostatné analýzy trendů podle druhu alkoholu.
(91)
Argumentovalo se také tím, že újmu nelze přičítat Indii, protože její dovoz se v posuzovaném období nezvýšil, zejména když není zohledněn nákup ze strany žadatelů. Bylo však zjištěno, že dovoz z Indie na trh v Unii byl realizován za dumpingové ceny a že rozpětí újmy bylo značně vyšší, než je nepatrná úroveň ve výši 2 %. Kromě toho, jak je objasněno v 63. až 65. bodu odůvodnění, byly pro tyto tři dotčené země splněny podmínky pro souhrnné posouzení. Toto tvrzení by tedy mělo být odmítnuto.
(92)
Argumentovalo se také tím, že újma nemohla být přičítána společnostem, které neuplatnily rozpětí cenového podbízení, nebo - z tohoto důvodu - celkovému dovozu z Indonésie.
(93)
Jak bylo vysvětleno v 63. až 65. bodu odůvodnění, byly splněny všechny podmínky souhrnného posouzení dotčeného dovozu. Za účelem analýzy újmy a její příčiny byly tedy účinky, které měl levný dumpingový dovoz z dotčených zemí na výrobní odvětví Unie, posouzeny společně. To, že nedochází k cenovému podbízení, navíc nevylučuje existenci podstatné újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie. Jak bylo také objasněno ve 124. až 127. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, bylo zjištěno, že cena účtovaná ze strany výrobního odvětví Unie nebyla dostačující na to, aby pokryla všechny výrobní náklady a zajistila přiměřené ziskové rozpětí, které by mohla zajistit při neexistenci dumpingového dovozu v průběhu období šetření. Tato námitka se proto zamítá.
(94)
Jelikož ohledně účinků dumpingového dovozu nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzují se 95. až 98. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Účinky jiných činitelů
(95)
Několik stran uvedlo, že skutečná příčina újmy, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, by měla být přičtena finanční krizi, protože hlavní újma pro toto výrobní odvětví nastala, když se stabilizoval dovoz z dotčených zemí. Bylo také zmíněno, že zhoršení ziskovosti výrobního odvětví Unie bylo podobné jako to, které bylo zaznamenáno u dalších společností působících v chemickém odvětví.
(96)
Krize sehrála úlohu ve výkonu výrobního odvětví Unie. Trendy činitelů újmy, jako je využití kapacity a objem prodeje, prokazují, že se situace výrobního odvětví Unie s krizí zhoršovala a se zotavením trhu poněkud zlepšovala. Šetřením však bylo prokázáno, že toto zlepšení neumožnilo zotavení výrobního odvětví Unie, jehož hospodářská situace se velmi lišila od situace převládající na počátku posuzovaného období. Kromě toho, jak je zmíněno v 89. bodu odůvodnění, rok 2008, právě před začátkem finanční krize, byl rokem nejvyššího nárůstu dumpingového dovozu z dotčených zemí a nejprudšího poklesu objemu prodeje výrobního odvětví Unie. Po tomto roce nedošlo k zotavení výrobního odvětví Unie a na trhu Unie se i nadále vyskytoval v masivním měřítku dumpingový dovoz. Z těchto důvodů je zřejmé, že bez ohledu na další činitele k podstatné újmě způsobené výrobnímu odvětví Unie přispěl v průběhu období šetření do značné míry dumpingový dovoz. Toto tvrzení se proto odmítá.
(97)
Některé strany také uvedly, že skutečnou příčinou údajné újmy pro výrobní odvětví Unie byl dovoz z dalších třetích zemí, pokles poptávky, vyšší ceny surovin a absence řádného přístupu k těmto surovinám, špatná strategická rozhodnutí přijatá ze strany výrobního odvětví Unie, konkurenční tlak na jejich navazujícím trhu, pokles výroby dotčeného výrobku určeného pro vlastní spotřebu a obecná změna tržních podmínek a konkurenční situace na trhu Unie.
(98)
Stojí za zmínku, že výše uvedené strany nebyly schopné doložit svá tvrzení a prokázat, že příčinnou vazbu mezi újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie a dumpingovým dovozem přerušují činitele jiného druhu, než je levný dumpingový dovoz z dotčených zemí.
(99)
Některé strany uvedly, že Komise neprovedla zkoumání možného dopadu prodeje rozvětvených mastných alkoholů na prodej dotčeného výrobku ze strany výrobního odvětví Unie a účinků, který měl na hospodářskou situaci tohoto odvětví. Šetření se zaměřilo na výrobek, jehož vymezení je v 8. až 12. bodu odůvodnění, a žádná strana nepředložila spolehlivé údaje, které by umožnily posoudit možný negativní dopad rozvětvených mastných alkoholů na hospodářskou situaci výrobního odvětví Unie. Toto tvrzení se tedy odmítá.
(100)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky týkající se účinků jiných činitelů, potvrzují se 99. až 106. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Závěr ohledně příčinné souvislosti
(101)
Šetřením nebyla zjištěna skutečnost, která by naznačovala, že by existovaly jiné činitele než levný dumpingový dovoz z dotčených zemí, které by přerušovaly příčinnou vazbu mezi podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie a dumpingovým dovozem.
(102)
Jelikož ohledně příčinné souvislosti nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se 107. až 110. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
F. ZÁJEM UNIE
1. Výrobní odvětví Unie
(103)
Jelikož ohledně zájmu výrobního odvětví Unie nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se 112. a 113. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Dovozci
(104)
Jelikož ohledně zájmu dovozců nebyly předloženy připomínky, potvrzují se 115. a 116. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Uživatelé
(105)
Připomíná se, že pro posouzení možného dopadu antidumpingových opatření na uživatele v Unii se šetření soustředilo hlavně na souhrnné údaje, které poskytlo pět velkých uživatelských společností, které byly navštíveny v prozatímní fázi.
(106)
Na tomto základě bylo s prozatímní platností zjištěno, že podíl nákladů dotčeného výrobku na celkových nákladech výroby této skupiny je značný a podle konečného výrobku činí od 10 % do 20 %. Dostupné údaje však byly přezkoumány a na základě nových výpočtů a opravy některých hodnot bylo zjištěno, že tento rozsah činí od 15 % do 25 %. Podobně bylo zjištěno, že i průměrné ziskové rozpětí u činnosti, při níž se využívá dotčený výrobek, činí pro tuto skupinu pěti navštívených společností přibližně 6 %; nové výpočty prokazují vyšší průměrné ziskové rozpětí, které se pohybuje okolo 7,5 %. Závěrem byl také opraven průměrný podíl činnosti, při níž se používá dotčený výrobek, na celkové činnosti. Tento podíl byl s prozatímní platností stanoven přibližně na 22 %, zatímco podle nových výpočtů byl zjištěn procentní podíl ve výši 25 %.
(107)
Po vyhlášení prozatímního nařízení reagovala řada uživatelů a k poskytnutým konečným informacím vznesla připomínky. Napadli výběr pěti uživatelských společností uvedených ve 118. bodu odůvodnění prozatímního nařízení a uvedli, že údaje použité pro posouzení možného dopadu opatření na uživatelské výrobní odvětví nejsou transparentní, nejsou založeny na reprezentativních stranách a jsou založeny na nízkém počtu stran. Argumentovalo se tím, že analýza by měla zohlednit údaje, které poskytli všichni uživatelé spolupracující při šetření.
(108)
Jak je však uvedeno ve 117. a 118. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, zatímco 21 spolupracujících společností dohromady představovalo v období šetření okolo 25 % celkového nákupu dotčeného výrobku ze strany Unie, pět společností využitých pro posouzení zájmu uživatelů představovalo okolo 18 % tohoto nákupu a 72 % nákupu dotčeného výrobku ze strany spolupracujících uživatelů. Kromě toho, že těchto pět uživatelů bylo reprezentativních z hlediska objemu nákupu dotčeného výrobku, byli velmi dobře reprezentativní z hlediska různých odvětví činnosti uživatelského výrobního odvětví. Těchto pět navštívených společností je skutečně různorodou skupinou, která zahrnuje nejen výrobce prvního využití, tj. výrobce povrchově aktivních látek, ale také uživatele povrchově aktivních látek a uživatele v navazujících stupních.
(109)
Přesto však byla provedena širší analýza a byly zohledněny všechny informace, které předložili spolupracující uživatelé. Zejména bylo provedeno konkrétní posouzení možného dopadu antidumpingových cel na výrobce povrchově aktivních látek jako na samostatnou skupinu, protože tato skupina by potenciálně mohla být uložením opatření nejvíce postižena. Další samostatná analýza byla provedena u druhé skupiny uživatelů zahrnující všechny ostatní uživatelské společnosti, které při šetření spolupracovaly.
(110)
Byla provedena simulace s cílem posoudit možný účinek průměrného cla z dovozu mastných alkoholů ve výši 5 % nejdříve na všechny spolupracující uživatele a poté na tyto dvě samostatné skupiny. Výsledek simulace prokázal, že konečný dopad tohoto průměrného cla na celkové náklady výroby pro činnosti využívající dotčený výrobek by byl pro všechny uživatele přibližně 0,09 %, zatímco dopad stejného cla na navazující výrobek využívající dotčený výrobek by byl pro skupinu výrobců povrchově aktivních látek přibližně 0,05 % a pro druhou skupinu společností by byl přibližně 0,29 %.
(111)
Analýza rovněž prokázala, že výrobci povrchově aktivních látek dosahovali nižšího ziskového rozpětí v těch odvětvích, kde se využíval šetřený výrobek. Tato skupina však dovezla v průběhu OŠ z dotčených zemí jen asi 2,6 % svých celkových nákupů šetřeného výrobku. Procentní podíl činnosti výrobců povrchově aktivních látek využívajících mastné alkoholy na jejich celkovém obratu činí přibližně 24 %. Konečný dopad na výrobní náklady výrobků včetně výrobku, který je předmětem šetření, je tedy i při uložení průměrného dumpingového cla ve výši 5 % velmi omezený a na jejich celkovou ziskovost je dokonce zanedbatelný.
(112)
Někteří výrobci povrchově aktivních látek přesto tvrdili, že jim antidumpingová cla zabrání volně nakupovat suroviny, a povedou tak k narušení v jejich tržním segmentu.
(113)
Jak je uvedeno ve 120. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, úroveň antidumpingových cel a možný dopad na uživatelské výrobní odvětví a na navazující trh nevytváří závažné překážky pro dovoz dotčeného výrobku. Šetřením bylo potvrzeno, že konečná antidumpingová cla nemohou narušit navazující trh. Současně by nemělo být obtížné, aby výrobci povrchově aktivních látek přenesli toto poměrně nízké zvýšení nákladů do konečné ceny svých výrobků. Proto se tvrzení, že antidumpingová cla povedou k narušení navazujícího trhu, odmítají.
(114)
Po zveřejnění konečných zjištění někteří uživatelé trvali na tom, že výrobci v Unii jim odmítli dodávat zboží, přičemž bylo jen málo alternativ pro dodávky. Jak je nicméně uvedeno ve 120. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, relativně nízká úroveň navržených opatření by neměla vyloučit možnost dovážet dotčený výrobek. Výrobci v Unii mimoto v posuzovaném období nevyužívali při výrobě celou kapacitu. Kromě toho je možné dovážet i z jiných třetích zemí, na které se opatření nevztahují, a z údajů Eurostatu o dovozu mastných alkoholů ze zbytku světa po OŠ vyplývá, že tento dovoz roste, což svědčí o tom, že údajné nebezpečí nedostatečného zásobení není opodstatněné. Toto tvrzení bylo proto odmítnuto.
(115)
Některá sdružení uživatelů, která se nepřihlásila ve lhůtě stanovené v bodě 5.3 oznámení o zahájení řízení, tvrdila, že v posouzení zájmu Unie nebyla zohledněna jejich stanoviska, zejména co se týče možného dopadu opatření na malé a střední podniky a na specifická odvětví. Je však třeba poznamenat, že ke všem připomínkám těchto sdružení se v tomto šetření přihlédlo. Jak je navíc zmíněno ve 109. bodu odůvodnění, v posouzení zájmu Unie byly zohledněny všechny informace předložené spolupracujícími uživateli. Proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(116)
Několik stran tvrdilo, že pokud dojde k uložení daných opatření, mělo by být jejich trvání omezeno na dobu maximálně dvou let. Podle základního nařízení se konečné antidumpingové opatření obvykle ukládá na dobu pěti let. Jelikož žádná z těchto stran neprokázala, že je dvouleté období v souladu s požadavkem v čl. 11 odst. 1 základního nařízení dostatečné na to, aby došlo k vyrovnání účinku dumpingu, jenž působí újmu, nezdá se, že existuje pádný důvod, proč uplatnit jinou než běžnou délku trvání opatření. Proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(117)
Jelikož ohledně zájmu uživatelů nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzuje se, že uložení konečných opatření na dovoz dotčeného výrobku by nebylo proti zájmu Unie, a potvrzují se tedy 117. až 121. bod odůvodnění tohoto nařízení.
4. Závěr ohledně zájmu Unie
(118)
Na základě výše uvedených skutečností může být potvrzen závěr vyvozený ve 122. bodu odůvodnění prozatímního nařízení. Neexistují žádné přesvědčivé důvody pro neuložení konečných antidumpingových cel z dovozu mastných alkoholů z dotčených zemí.
G. KONEČNÁ ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
1. Úroveň pro odstranění újmy
(119)
Připomíná se, že ziskové rozpětí použité pro výpočet cílového zisku v prozatímní fázi bylo 7,7 %. Žadatelé tvrdili, že vhodnější by byl cílový zisk ve výši 15 %. V této souvislosti by mělo být poznamenáno, že nepředložili ověřitelné důkazy na podporu tvrzení, že cílový zisk je příliš nízký. Proto se navrhuje, aby byl potvrzen prozatímní cílový zisk ve výši 7,7 %, který vychází ze ziskového rozpětí za celou činnost v oblasti alkoholů, kterého dosáhl jeden žadatel ve svém posledním ziskovém roce před prudkým zvýšením levného dumpingového dovozu.
(120)
Některé strany tvrdily, že hodnota 7,7 % není realistická a je příliš vysoká. Pro určení úrovně pro odstranění újmy navrhovaly použít nižší ziskové rozpětí od 3 % do 5 %. Toto tvrzení však nebylo doloženo žádnými důkazy, které by prokázaly, že navrhovaný zisk by byl ziskem, kterého by výrobní odvětví Unie mohlo dosáhnout, kdyby nedocházelo k dumpingovému dovozu na trhu Unie; tvrzení proto nebylo přijato.
(121)
Některé strany tvrdily, že Komise chybně určila úroveň pro odstranění újmy na základě rozpětí prodeje pod cenou, zatímco měla použít rozpětí cenového podbízení. V tomto případě se nemělo za to, že by rozpětí cenového podbízení bylo vhodným základem pro určení úrovně pro odstranění újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie, protože by neodráželo úroveň ceny, které by mohlo být dosaženo, kdyby nedocházelo k dumpingovému dovozu na trhu Unie. Tato námitka byla tedy zamítnuta.
(122)
Na tomto základě mohou být potvrzena prozatímní rozpětí újmy vyjádřená jako procentní podíl z ceny CIF na hranice Unie před proclením, jak je uvedeno ve 127. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Konečná opatření
2.1 Forma konečných opatření
(123)
Jak je uvedeno v 79. až 84. bodě odůvodnění, některé strany mimo jiné tvrdily, že současná opatření by se měla pozastavit, jelikož vývoj na trhu Unie (zvýšení ceny dotčeného výrobku), který nastal po období šetření, je zřejmý, nesporný a trvalý. Tvrdily též, že případná konečná opatření by neměla mít podobu valorického cla, a spíše by měla být uložena ve formě MDC.
(124)
Má se nicméně za to, že okolnosti tohoto konkrétního případu nezdůvodňují uložení minimální dovozní ceny. Tato forma opatření by se dala snadno obejít vzhledem k povaze dotčeného výrobku a složitých firemních struktur dotčených vývozců.
(125)
Nutno však přiznat, že trh s daným výrobkem je cenově citlivý, a proto by bylo rozumné minimalizovat dopad konečných opatření na uživatele v Unii pro případ možného výrazného růstu cen dotčeného výrobku. Proto se považuje za vhodné změnit formu konečných opatření z valorických cel na specifická cla.
(126)
Očekává se, že tato forma opatření do určité míry omezí možný nežádoucí negativní dopad na uživatele v případě, že zvýšení cen bude výrazné a rychlé. Pokud by na druhé straně došlo ke snížení cen, specifická cla by zajistila dostatečnou ochranu výrobců v Unii. Základem specifických cel jsou hodnoty CIF vývozů Unie spolupracujících společností během OŠ, přepočtené na eura pomocí měsíčních směnných kurzů a vynásobené (podle pravidla nižšího cla) buď dumpingovým rozpětím, nebo rozpětím újmy, cokoli z toho je nižší.
(127)
Dva vyvážející výrobci v této souvislosti namítli, že místo měsíčního by se měl použít průměrný roční směnný kurz. Nutno však poznamenat, že v souladu s obvyklou praxí se k přepočtu měn v antidumpingovém šetření používají měsíční směnné kurzy. To byl také případ tohoto šetření. Tato námitka byla tedy zamítnuta.
(128)
Žadatel tvrdil, že při stanovení specifických cel měly být použity současné ceny mastných alkoholů, nikoli hodnoty CIF během OŠ. Je třeba poznamenat, že specifická cla se stanovují na základě výpočtu dumpingu a újmy za období šetření. Nebyly předloženy žádné řádné argumenty, jež by zdůvodňovaly to, aby se v tomto případě při výpočtu specifických cel vycházelo z období po OŠ. Proto byla tato námitka zamítnuta.
2.2 Uložení konečných opatření
(129)
Po zveřejnění prozatímních opatření se přihlásil potenciální vyvážející výrobce a uvedl, že zbytková celní sazba by měla být stanovena na úrovni nejvyššího uloženého cla, a nikoli na úrovni nejvyššího dumpingového rozpětí zjištěného u Indonésie. Zbytkové clo se však stanoví na úrovni nižší z hodnot odpovídajících zbytkovému dumpingovému rozpětí nebo zbytkovému rozpětí újmy při použití pravidla menšího cla. Tato námitka byla tedy zamítnuta.
(130)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti se má za to, že v souladu s čl. 9 odst. 4 základního nařízení by měla být ohledně dovozu dotčeného výrobku uložena v souladu s pravidlem menšího cla konečná antidumpingová opatření na úrovni nižší z hodnot odpovídajících dumpingovému rozpětí a rozpětí újmy.
(131)
Všechny strany byly informovány o podstatných skutečnostech a úvahách, na jejichž základě se zamýšlelo doporučit uložení konečných antidumpingových cel. Rovněž jim byla přiznána lhůta, ve které mohly k poskytnutí konečných informací předkládat svá vyjádření. Připomínky, které strany předložily, byly řádně přezkoumány a zjištění byla v případě potřeby odpovídajícím způsobem upravena.
(132)
Navrhovaná konečná antidumpingová cla jsou následující:
Země
Společnost
Konečné specifické antidumpingové clo (EUR/t čisté hmotnosti)
Indie
VVF Limited
46,98
Všechny ostatní společnosti
86,99
Indonésie
P.T. Musim Mas
45,63
Všechny ostatní společnosti
80,34
Malajsie
KL-Kepong Oleomas Sdn.Bhd.
35,19
Emery Oleochemicals (M) Sdn. Bhd.
61,01
Fatty Chemical Malaysia Sdn. Bhd.
51,07
Všechny ostatní společnosti
61,01
(133)
Individuální sazby antidumpingového cla pro jednotlivé společnosti uvedené v tomto nařízení jsou výlučně použitelné na dovoz dotčeného výrobku vyrobeného těmito společnostmi, tedy konkrétně uvedenými právnickými osobami. Na dovoz dotčeného výrobku vyrobeného jakoukoli jinou společností, která není konkrétně uvedena v tomto nařízení spolu s názvem a adresou, včetně subjektů ve spojení se zde konkrétně uvedenými společnostmi, se tyto sazby nevztahují a na takový dovoz by měla se použít celní sazba pro „všechny ostatní společnosti“.
(134)
Všechny žádosti o uplatňování těchto individuálních sazeb antidumpingových cel pro jednotlivé společnosti (např. po změně názvu subjektu nebo po založení nových výrobních nebo prodejních subjektů) by měly být neprodleně zaslány Komisi (10) se všemi náležitými údaji, zejména s údaji o jakýchkoli změnách činnosti společnosti, které se týkají výroby, domácího prodeje a prodeje na vývoz a které souvisejí např. s uvedenou změnou názvu nebo změnou výrobních a prodejních subjektů. Bude-li to vhodné, mělo by být toto nařízení odpovídajícím způsobem změněno formou aktualizace seznamu společností, na něž se vztahují individuální sazby antidumpingového cla.
3. Závazky
(135)
Jeden indický a jeden malajsijský vyvážející výrobce spolu s jeho dovozcem ve spojení nabídli cenový závazek v souladu s čl. 8 odst. 1 základního nařízení. Obě nabídky obsahovaly velký počet skupin výrobků (podle chemických specifikací), přičemž každé skupiny se týkala jiná minimální dovozní cena (MDC); cenové rozdíly mezi skupinami činily u malajsijského vývozce až 25 % a u indického vývozce až 100 %. V rámci jednotlivých skupin se ceny navíc lišily až o 20 %, což hrozilo vysokým rizikem křížové kompenzace. Bylo také konstatováno, že nabídka indického vývozce neřešila kolísání cen dotčeného výrobku. Další riziko křížové kompenzace bylo zjištěno u malajsijského vývozce a jeho dovozce ve spojení v Unii, který odebíral dotčený výrobek nejen od malajsijského vývozce, ale i od jiných dodavatelů. Pro celní orgány by rovněž bylo obtížné určit chemickou specifikaci výrobku bez individuální analýzy, a jakákoli kontrola by tedy byla velmi pracná až neproveditelná. Proto byly nabídky závazku zamítnuty. V návaznosti na návrh na změnu formy opatření jeden vyvážející výrobce upravil svou nabídku závazku a navrhl pro všechny skupiny výrobků průměrnou MDC, díky čemuž - jak tvrdil - již nebude hrozit riziko křížové kompenzace. Druhý vyvážející výrobce pouze trval na své původní nabídce. Vzhledem k počtu druhů výrobků a rozdílnostem v jejich cenách by však MDC mohla zcela ohrozit účinnost opatření. Struktura společností a jejich výše popsaných nabídek navíc stále představuje překážku pro přijetí závazku. Režim vykazování a cen navržený jedním vývozcem tyto obavy neřeší a v každém případě by kontrola na jeho základě byla velmi pracná až neproveditelná. Nabídky závazku tudíž nelze přijmout.
4. Konečný výběr prozatímních antidumpingových cel
(136)
Vzhledem k rozsahu zjištěných dumpingových rozpětí a vzhledem k úrovni újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie se považuje za nezbytné vybrat s konečnou platností částky zajištěné prostřednictvím prozatímního antidumpingového cla uloženého prozatímním nařízením, a to v rozsahu uložených konečných cel. Pokud jsou konečná cla nižší než cla prozatímní, je třeba uvolnit částky, které byly prozatímně zajištěny nad rámec konečné sazby antidumpingových cel,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo z dovozu nasycených mastných alkoholů s uhlíkovým řetězcem C8, C10, C12, C14, C16 nebo C18 (nezahrnuje rozvětvené isomery) včetně jednotlivých nasycených mastných alkoholů (zvané rovněž „čisté frakce“) a směsí převážně obsahujících kombinaci uhlíkových řetězců C6-C8, C6-C10, C8-C10, C10-C12 (běžně zařazované jako C8-C10), směsí převážně obsahujících kombinaci uhlíkových řetězců C12-C14, C12-C16, C12-C18, C14-C16 (běžně zařazované jako C12-C14) a směsí převážně obsahujících kombinaci uhlíkových řetězců C16-C18, v současnosti kódů KN ex 2905 16 85, 2905 17 00, ex 2905 19 00 a ex 3823 70 00 (kódy TARIC 2905168510, 2905190060, 3823700011 a 3823700091), pocházejících z Indie, Indonésie a Malajsie.
2. Sazba konečného antidumpingového cla pro výrobek popsaný v odstavci 1 a vyrobený níže uvedenými společnostmi je následující:
Země
Společnost
Konečné antidumpingové clo (EUR/t čisté hmotnosti)
Doplňkový kód TARIC
Indie
VVF Ltd, Taloja, Maharashtra
46,98
B110
Všechny ostatní společnosti
86,99
B999
Indonésie
P.T. Musim Mas, Tanjung Mulia, Medan, Sumatera Utara
45,63
B112
Všechny ostatní společnosti
80,34
B999
Malajsie
KL-Kepong Oleomas Sdn Bhd, Pelabuhan Klang, Selangor Darul Ehsan
35,19
B113
Emery Oleochemicals (M) Sdn. Bhd., Kuala Langat, Selangor
61,01
B114
Fatty Chemical Malaysia Sdn. Bhd. Prai, Penang
51,07
B117
Všechny ostatní společnosti
61,01
B999
3. V případech, kdy dojde k poškození zboží před propuštěním do volného oběhu, a kdy je proto cena, která byla nebo má být skutečně zaplacena, poměrně rozdělena za účelem určení celní hodnoty podle článku 145 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (11), se výše antidumpingového cla, vypočtená na základě výše stanovených částek, sníží o procento, které odpovídá poměrnému rozdělení ceny, která byla nebo má být skutečně zaplacena.
4. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
Částky zajištěné prostřednictvím prozatímního antidumpingového cla uloženého podle nařízení (EU) č. 446/2011 se vyberou s konečnou platností. Částky, které byly zajištěny nad rámec konečných sazeb antidumpingového cla, se uvolní.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 8. listopadu 2011.
REGULAMENTO DE EXECUÇÃO (UE) N.o 1138/2011 DO CONSELHO
de 8 de Novembro de 2011
que institui um direito anti-dumping definitivo e estabelece a cobrança definitiva do direito provisório instituído sobre as importações de certos álcoois gordos e suas misturas, originários da Índia, da Indonésia e da Malásia
O CONSELHO DA UNIÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia,
Tendo em conta o Regulamento (CE) n.o 1225/2009 do Conselho, de 30 de Novembro de 2009, relativo à defesa contra as importações objecto de dumping dos países não membros da Comunidade Europeia (1) («regulamento de base»), nomeadamente o artigo 9.o,
Tendo em conta a proposta da Comissão Europeia («Comissão»), apresentada após consulta do Comité Consultivo,
Considerando o seguinte:
A. PROCEDIMENTO
1. Medidas provisórias
(1)
Pelo Regulamento (UE) n.o 446/2011 (2) («regulamento provisório»), a Comissão instituiu um direito anti-dumping provisório sobre as importações de certos álcoois gordos e suas misturas («FOH»), originários da Índia, da Indonésia e da Malásia («países em causa»).
(2)
O processo foi iniciado pelo aviso de início publicado em 13 de Agosto de 2010 (3), no seguimento de uma denúncia apresentada em 30 de Junho de 2010 por dois produtores da União, Cognis GmbH («Cognis») e Sasol Olefins & Surfactants GmbH («Sasol»), (em conjunto, designados «autores da denúncia»). Estas duas empresas representam uma parte importante, neste caso mais de 25 %, da produção total do produto objecto de inquérito na União.
(3)
Em conformidade com o considerando 9 do regulamento provisório, o inquérito sobre o dumping e o prejuízo abrangeu o período de 1 de Julho de 2009 a 30 de Junho de 2010 («período de inquérito» ou «PI»). A análise das tendências pertinentes para a avaliação do prejuízo incidiu no período compreendido entre 1 de Janeiro de 2007 e o final do PI («período considerado»).
2. Procedimento subsequente
(4)
Na sequência da divulgação dos principais factos e considerações com base nos quais foi decidido instituir medidas anti-dumping provisórias («divulgação provisória»), várias partes interessadas apresentaram por escrito as suas observações sobre as conclusões provisórias. A Comissão concedeu uma audição às partes que o solicitaram.
(5)
A Comissão continuou a procurar obter e a verificar todas as informações que considerou necessárias para as suas conclusões definitivas.
(6)
Subsequentemente, todas as partes foram informadas dos principais factos e considerações com base nos quais a Comissão tencionava recomendar a instituição de um direito anti-dumping definitivo sobre as importações de certos álcoois gordos e suas misturas originários da Índia, da Indonésia e da Malásia, e a cobrança definitiva dos montantes garantidos por meio do direito provisório («divulgação final»). Foi concedido a todas as partes um prazo para apresentarem as suas observações sobre a divulgação final.
(7)
As observações orais e escritas apresentadas pelas partes interessadas foram examinadas e, sempre que adequado, tomadas em consideração.
B. PRODUTO EM CAUSA E PRODUTO SIMILAR
1. Produto em causa
(8)
Constituem o produto em causa, como estabelecido nos considerandos 10 e 11 do regulamento provisório, os álcoois gordos saturados com um comprimento da cadeia de átomos de carbono de C8, C10, C12, C14, C16 ou C18 (não incluindo isómeros ramificados), incluindo álcoois gordos monossaturados [também referidos como «fracções puras» (single cuts)] e misturas contendo predominantemente uma combinação de comprimentos da cadeia de átomos de carbono C6-C8, C6-C10, C8-C10, C10-C12 (normalmente classificadas como C8-C10), misturas contendo predominantemente uma combinação de comprimentos da cadeia de átomos de carbono C12-C14, C12-C16, C12-C18, C14-C16 (normalmente classificadas como C12-C14) e misturas contendo predominantemente uma combinação de comprimentos da cadeia de átomos de carbono C16-C18, originários da Índia, da Indonésia e da Malásia, actualmente classificados nos códigos NC ex 2905 16 85, 2905 17 00, ex 2905 19 00 e ex 3823 70 00.
(9)
Após a instituição de medidas provisórias, certas partes queixaram-se da ambiguidade da definição do produto em causa. Alegaram que, de acordo com o aviso de início, só os FOH de configuração linear estão incluídos na definição do produto, excluindo-se dessa forma os FOH que contêm isómeros ramificados, ou FOH de configuração ramificada. Outras partes defenderam que não faria sentido excluir os FOH que contêm isómeros ramificados do processo oxo, uma vez que se destinam à mesma utilização e concorrem com os FOH de configuração linear no mercado.
(10)
Ficou estabelecido que todos os tipos de FOH abrangidos pelo presente inquérito, descritos no considerando 8, não obstante possíveis diferenças em termos de matérias-primas utilizadas para a produção, ou variações no processo de produção, partilham as mesmas características físicas, químicas e técnicas de base, ou muito semelhantes, e são utilizados para os mesmos fins. As possíveis variações do produto em causa não alteram a sua definição de base, as suas características ou a percepção que as várias partes dele têm.
(11)
Assim, deve ser mantida a decisão provisória de excluir os FOH que contêm isómeros ramificados da definição do produto, como mencionado no aviso de início e de excluir a produção de FOH de configuração ramificada destas empresas da definição de produção da União (incluindo as empresas que produzem FOH do processo oxo). Na ausência de quaisquer outras observações sobre o produto em causa, confirmam-se os considerandos 10 e 11 do regulamento provisório.
2. Produto similar
(12)
Recorde-se que se determinou provisoriamente, no considerando 13 do regulamento provisório, que os FOH de configuração linear e os FOH de configuração ramificada não são produtos similares, pelo que os dados relativos aos produtores que produzem FOH com isómeros ramificados deveriam ser excluídos da análise do prejuízo.
(13)
Na ausência de quaisquer outras observações sobre o produto similar, confirmam-se os considerandos 12 e 13 do regulamento provisório.
C. DUMPING
1. Índia
1.1. Valor normal
(14)
Na ausência de quaisquer observações sobre a determinação do valor normal, confirmam-se as conclusões provisórias dos considerandos 14 a 18 do regulamento provisório.
1.2. Preço de exportação
(15)
Na ausência de quaisquer observações sobre a determinação do preço de exportação, confirmam-se as conclusões provisórias do considerando 19 do regulamento provisório.
1.3. Comparação
(16)
No seguimento das divulgações provisória e definitiva, ambos os produtores-exportadores indianos reiteraram a sua alegação de que as suas vendas a um dos autores da denúncia originais na União, durante o PI, deveriam ser ignoradas ao calcular a margem de dumping (ver considerando 22 do regulamento provisório). As empresas basearam a sua alegação no facto de o artigo 9.o, n.o 1, do Acordo Anti-Dumping da OMC fixar o montante do direito a instituir a um nível equivalente ou inferior à margem de dumping total. Os produtores-exportadores indianos referiram igualmente o artigo 2.o, n.o 4, do Acordo Anti-Dumping da OMC, nos termos do qual o preço de exportação e o valor normal serão comparados de modo equitativo. Nesta base, alegaram que o autor da denúncia teria negociado com eles a compra de quantidades muito elevadas a preços muito baixos, ao mesmo tempo que preparava a denúncia, pelo que os preços destas transacções não teriam sido fixados de modo equitativo, razão pela qual as referidas transacções não deveriam ser incluídas nos cálculos do dumping.
(17)
Em primeiro lugar, é de assinalar que o facto de o Acordo Anti-Dumping da OMC prever a possibilidade de instituir um direito inferior à margem de dumping total não cria a obrigação de o fazer. O artigo 9.o, n.o 4, do regulamento de base impõe apenas a obrigação de limitar o nível do direito anti-dumping a um nível suficiente para eliminar o prejuízo. Acresce que não foram apresentados elementos de prova em como os preços não teriam sido negociados livremente entre as partes. Uma análise das compras globais realizadas pelo autor da denúncia em questão mostrou, além disso, que os preços negociados pelos dois produtores-exportadores indianos estavam em consonância com os preços acordados pelo autor da denúncia em questão, no que respeita à compra de produtos comparáveis a outros fornecedores. Estabeleceu-se ainda que o autor da denúncia já importava o produto em causa, junto dos produtores-exportadores indianos, há diversos anos e não apenas durante o PI. Um produtor-exportador afirmou ainda, numa audição presidida pelo conselheiro auditor, que os respectivos preços para o autor da denúncia em questão eram estruturalmente inferiores aos cobrados a outros clientes. Em conclusão, não existem elementos de prova de que os preços não foram fixados de modo equitativo apenas devido ao facto de as vendas terem sido feitas a um autor da denúncia e confirma-se que a alegação é rejeitada.
(18)
No seguimento das divulgações provisória e definitiva, ambos os produtores-exportadores indianos reiteraram o seu pedido de ajustamento para a conversão de divisas, nos termos do artigo 2.o, n.o 10, alínea j), do regulamento de base, alegando uma valorização sustentada da rupia indiana (INR) em relação ao euro a partir de Novembro de 2009, o que teria um efeito de distorção nos cálculos do dumping (ver considerando 23 do regulamento provisório). Ambos os produtores-exportadores reconheceram que os seus preços de venda na segunda metade do PI tinham sido superiores aos praticados na primeira metade do PI mas alegaram que essa tendência seria devida exclusivamente a um aumento nos custos das matérias-primas e à melhoria geral das condições de mercado, após o final da crise económica, não reflectindo a valorização da INR em relação ao euro. As empresas defenderam também que, apesar de terem conseguido ajustar os seus preços regularmente e com pequenos intervalos, nunca poderiam prever exactamente a evolução das taxas de câmbio num período futuro.
(19)
O inquérito mostrou que, embora a INR se tenha valorizado progressivamente em relação ao euro durante a segunda metade do PI, o preço de venda dos principais produtos cobrado por cada produtor-exportador indiano a vários clientes importantes alterou-se, na realidade, numa base mensal, em especial durante a segunda metade do PI. Por conseguinte, não existe qualquer indicação de que os preços das vendas para a União não possam ter sido alterados simultaneamente, a fim de reflectir também a evolução das taxas de câmbio no prazo de 60 dias como previsto no artigo 2.o, n.o 10, alínea j), do regulamento de base e no artigo 2.o, n.o 4.1, do Acordo Anti-Dumping da OMC. Uma vez que, em vários casos, os preços foram alterados frequentemente, teria sido igualmente possível reflectir uma eventual evolução das taxas de câmbio. Tal mostrou ainda que o mercado dos FOH está aberto e aceita, em geral, alterações frequentes nos preços. Assim, mesmo nos casos em que os preços foram alterados com menos frequência, não existem elementos de prova de que tal não se tivesse ficado a dever a uma escolha empresarial das partes. O facto de os preços poderem ser adaptados rapidamente, a fim de reflectirem novas condições de mercado (neste caso, alegadamente, a evolução nas taxas de câmbio), ofereceu aos produtores-exportadores indianos a possibilidade de reflectir essa evolução nos seus preços de venda, se assim o desejassem, como se verificou aparentemente em muitos casos. Tendo em conta o que precede, não se justifica um ajustamento para a conversão de divisas, e a alegação é rejeitada.
(20)
Na sequência da divulgação provisória, um produtor-exportador indiano afirmou que o ajustamento concedido ao abrigo do artigo 2.o, n.o 10, alínea b), do regulamento de base, para ter em conta as diferenças em matéria de impostos indirectos, que tinha sido efectuado em relação a certos tipos do produto, deveria igualmente ter sido efectuado no que respeita aos produtos e misturas com comprimentos de cadeia de C12 e C14, uma vez que o direito pago sobre as matérias-primas utilizadas nesses produtos era reembolsado aquando da exportação do produto. No entanto, não foram apresentadas durante o inquérito quaisquer informações que pudessem ser verificáveis no local, que provassem que, de facto, esses direitos teriam sido subsequentemente reembolsados. No seguimento da divulgação definitiva, a empresa alegou que as suas observações teriam sido mal entendidas e que todas as matérias-primas utilizadas na produção dos produtos e misturas com comprimentos de cadeia de C12 e C14 tinham sido importados com isenção de direitos. Uma vez que é necessário pagar um imposto indirecto, se essas matérias-primas forem posteriormente incorporadas em produtos vendidos no mercado interno, a empresa solicita um ajustamento do valor normal no que respeita a estes tipos do produto específicos. Contudo, os elementos de prova apresentados durante a verificação mostram que as matérias-primas específicas necessárias à produção dos tipos do produto com comprimentos de cadeia de C12 e C14, que foram importadas com isenção de direitos durante o PI, foram suficientes para fabricar apenas uma fracção das vendas de exportação deste produto realizadas pela empresa durante o PI. Por conseguinte, pelo menos dois terços, certamente, do produto exportado com comprimentos de cadeia de C12 e C14 foram fabricados utilizando matérias-primas que deram lugar a pagamento de direitos. Uma vez que a empresa nunca apresentou elementos de prova que mostrassem que quaisquer dessas matérias-primas importadas com isenção de direitos teriam sido utilizadas em vendas de exportação para a União e não em vendas de exportação para países terceiros, a alegação é rejeitada.
(21)
Na ausência de quaisquer outras observações sobre a comparação, confirma-se o teor dos considerandos 20 e 23 do regulamento provisório.
1.4. Margem de dumping
(22)
Na ausência de quaisquer observações sobre o cálculo da margem de dumping, confirma-se o teor dos considerandos 24 a 26 do regulamento provisório.
(23)
O montante de dumping finalmente determinado, expresso em percentagem do preço líquido CIF franco-fronteira da União, do produto não desalfandegado, é o seguinte:
Empresa
Margem de dumping definitiva
Godrej Industries Limited
9,3 %
VVF Limited
4,8 %
Todas as outras empresas
9,3 %
2. Indonésia
2.1. Valor normal
(24)
No seguimento das divulgações provisória e definitiva, um produtor-exportador indonésio defendeu que quando se testou a rendibilidade das operações, os encargos de venda, as despesas administrativas e outros encargos gerais (VAG) não deveriam ter sido atribuídos às operações individuais com base no volume de negócios, e que tal teria levado a que um grande número de operações tivesse sido considerado não rentável. A alegação foi analisada, mas constatou-se que era mais adequado combinar os encargos e despesas VAG com as operações individuais com base no volume de negócios, atendendo à natureza desses encargos e despesas, que estão mais relacionados com o valor do que com o volume. É de notar que o montante total de encargos e despesas VAG atribuído a cada tipo do produto permanece inalterado, quer se utilize um ou o outro destes dois métodos de atribuição de encargos e despesas VAG às operações individuais. Por último, procedeu-se a uma nova análise das operações cujos resultados do teste de rendibilidade foram questionados pelo produtor-exportador, tendo-se confirmado que as operações não tinham sido rentáveis. A alegação é, portanto, rejeitada.
(25)
O mesmo produtor-exportador indonésio afirmou também que, para determinar o nível do lucro utilizado no cálculo do valor normal, não se deveria excluir o lucro das vendas identificadas como não tendo sido realizadas no decurso de operações comerciais normais ao nível do tipo do produto, uma vez que mais de 80 % das vendas globais no mercado interno tinham sido rentáveis. No que se refere a esta alegação, recorde-se que a determinação das vendas realizadas no decurso de operações comerciais normais é feita ao nível dos tipos do produto, como explicado nos considerandos 29 a 32 do regulamento provisório, uma vez que esta é a forma mais adequada de combinar com precisão os preços de venda com os custos de produção relacionados. Acresce que, o artigo 2.o, n.o 6, do regulamento de base não exclui a divisão do produto objecto de inquérito em tipos do produto, quando adequado. Assim, as vendas que se apurou não terem sido realizadas no decurso de operações comerciais normais são excluídas, ao nível do tipo do produto, do cálculo do lucro a utilizar no cálculo do valor normal. A alegação é, portanto, rejeitada.
(26)
O mesmo produtor-exportador indonésio defendeu igualmente que, ao calcular o valor normal para certos tipos do produto, não tinha sido feita qualquer dedução para ter em conta os ajustamentos, a fim de trazer novamente os valores normais para um nível à saída da fábrica. A alegação foi aceite e o cálculo alterado em conformidade.
(27)
Na ausência de quaisquer outras observações sobre a determinação do valor normal, confirmam-se - com as rectificações indicadas no considerando 26 do presente regulamento - as conclusões provisórias dos considerandos 27 a 33 do regulamento provisório.
2.2. Preço de exportação
(28)
No seguimento da divulgação provisória, um produtor-exportador indonésio alegou que não tinha sido fornecida qualquer justificação nem para se considerar que o preço para a sua empresa de importação coligada, na União, não era fiável, nem para o cálculo do preço de exportação, no que respeita a essas vendas, ao abrigo do artigo 2.o, n.o 9, do regulamento de base. A este propósito, é de assinalar que os preços de transferência entre partes coligadas não são considerados fiáveis, uma vez que poderiam ter sido fixados artificialmente a níveis diferentes, dependendo do que fosse mais vantajoso para as empresas coligadas em questão. Por esta razão, o facto de se calcular o preço de exportação ao abrigo do artigo 2.o, n.o 9, do regulamento de base, utilizando uma margem de lucro razoável, independentemente do lucro efectivo resultante dos preços de transferência, evita quaisquer efeitos de distorção que possam decorrer dos preços de transferência. A alegação é, portanto, rejeitada.
(29)
Quanto às vendas de exportação para a União através de importadores coligados localizados na União, no seguimento da divulgação provisória, ambos os exportadores indonésios afirmaram que a margem de lucro utilizada no cálculo do preço de exportação nos termos do artigo 2.o, n.o 9, do regulamento de base era inadequada. Ambos defenderam que o lucro utilizado na fase provisória se referia apenas a um importador que tinha colaborado parcialmente e que não tinha sido verificado, não sendo assim fiável. Sugeriram, por isso, a utilização de um lucro de 5 % como em outros inquéritos. Atendendo ao baixo nível de colaboração dos importadores independentes no presente inquérito, aceita-se a alegação, tendo sido aplicado um nível de lucro de 5 %, em conformidade com os níveis de lucro utilizados nos inquéritos anteriores, no mesmo sector.
(30)
Na ausência de quaisquer outras observações sobre a comparação, confirma-se o teor dos considerandos 34 a 36 do regulamento provisório - ajustados como explicado no considerando 29 do presente regulamento.
2.3. Comparação
(31)
Na sequência da divulgação provisória, ambos os exportadores indonésios salientaram que não deveria ter sido feito qualquer ajustamento para ter em conta diferenças em termos de comissões, ao abrigo do artigo 2.o, n.o 10, alínea i), relativamente a vendas realizadas através dos respectivos comerciantes coligados num país terceiro. Ambas as empresas argumentaram que as suas empresas de produção na Indonésia e os respectivos comerciantes coligados em Singapura formam uma entidade económica única e que os comerciantes no país terceiro actuam como departamento de exportação das suas empresas coligadas indonésias. Contudo, em ambos os casos, as vendas no mercado interno, bem como algumas vendas de exportação a países terceiros, são facturadas directamente pelo fabricante na Indonésia, recebendo os comerciantes em Singapura uma comissão específica. No caso de uma das empresas indonésias, esta comissão é mencionada num contrato que abrange apenas as vendas de exportação. Acresce que os comerciantes no país terceiro também vendem produtos fabricados por outros produtores e, num dos casos, igualmente de produtores independentes. Por conseguinte, ambos os comerciantes coligados em Singapura desempenham claramente funções semelhantes às de um agente que trabalha em regime de comissão. A alegação é, portanto, rejeitada.
(32)
No seguimento da divulgação definitiva, o Governo indonésio e um produtor-exportador indonésio reiteraram a alegação sobre uma entidade económica única referida no considerando anterior. Argumentaram que, em Matsushita contra Conselho (4), o Tribunal tinha anteriormente indicado que o facto de o produtor desempenhar certas funções de venda não significaria que uma empresa fabricante e uma empresa comerciante não pudessem constituir uma entidade económica única. Além disso, afirmaram também que as vendas a países terceiros realizadas directamente pelo exportador, sem envolvimento do comerciante em Singapura, teriam representado apenas uma pequena percentagem das vendas de exportação e que, no acórdão Interpipe (5), o Tribunal de Primeira Instância afirmara que pequenos volumes de vendas directas pelo produtor não apoiavam a alegação de que não existiria uma entidade económica única. Por último, mencionaram que, em Canon contra Conselho (6), o facto de uma filial de vendas também actuar como distribuidor de produtos para outras empresas não afectara a conclusão relativa à entidade económica única.
(33)
Apesar de, em Matsushita contra Conselho, o Tribunal ter afirmado que as instituições, nesse caso, podiam considerar que um fabricante, juntamente com uma ou mais empresas de distribuição sob o seu controlo, formaria uma entidade económica única, apesar de, ele próprio, desempenhar certas funções de vendas, tal não implica necessariamente que exista uma obrigação de considerar sempre um produtor e as suas empresas de vendas coligadas como uma entidade económica única. Acresce que, ao contrário do produtor-exportador indonésio, o fabricante em Matsushita contra Conselho não realizou, ele próprio, vendas directas. Além disso, no acórdão Interpipe, o facto de as vendas directas realizadas pelo produtor-exportador representarem apenas uma percentagem limitada do volume de vendas total à União foi apenas um dos elementos analisados pelo Tribunal de Primeira Instância. O Tribunal sublinhou sobretudo o facto de essas vendas directas terem sido feitas aos novos Estados-Membros apenas numa fase de transição. No presente caso, pelo contrário, os elementos de prova disponíveis indicam que as vendas realizadas directamente pelo produtor a certos países terceiros não são temporárias mas - pelo menos, em princípio - estruturais, ou seja, permanentes. Acresce que, para cada produtor em causa, essas vendas representam uma percentagem importante das suas vendas no mercado interno. Por último, em Canon contra Conselho, as vendas da filial de vendas do produtor-exportador no mercado interno incluíram outros produtos que apenas foram vendidos sob uma marca diferente, mas que foram todos, no entanto, produzidos pelo próprio produtor-exportador. A alegação é, portanto, novamente rejeitada.
(34)
Uma empresa indonésia afirmou ainda que, mesmo que não se aceitasse o conceito de entidade económica única, a Comissão teria instituído uma «margem dupla», ao deduzir do preço de exportação para os clientes independentes na União tanto um lucro para o importador coligado na União, como uma comissão para o comerciante coligado no país terceiro. Contudo, os dois elementos foram tidos em consideração para efeitos diferentes e foram deduzidos em separado. Como explicado no considerando 28, no caso das vendas de exportação efectuadas através de importadores coligados, o preço de exportação é calculado nos termos do artigo 2.o, n.o 9, do regulamento de base, nomeadamente com base no preço a que os produtos importados são revendidos, pela primeira vez, a um comprador independente. Nestes casos, é realizado um ajustamento para ter em conta os lucros obtidos, de forma a estabelecer um preço de exportação fiável ao nível da fronteira da União. A comissão para o comerciante coligado no país terceiro, pelo contrário, foi deduzida nos termos do artigo 2.o, n.o 10, alínea i), do regulamento de base. Por conseguinte, a alegação é rejeitada.
(35)
A empresa alegou ainda que, caso o preço de exportação fosse ajustado para ter em conta a comissão do comerciante coligado no país terceiro, nos termos do artigo 2.o, n.o 10, alínea i), deveria ser efectuado um ajustamento idêntico no caso do valor normal, uma vez que esse comerciante coordenaria também as vendas no mercado interno. Contudo, o contrato escrito entre o comerciante e o produtor na Indonésia abrange apenas as vendas de exportação. Além disso, as vendas no mercado interno são facturadas pela empresa na Indonésia. A alegação é, portanto, rejeitada.
(36)
No que diz respeito ao ajustamento previsto no artigo 2.o, n.o 10, alínea i), do regulamento de base, considera-se adequado utilizar uma margem de lucro razoável, independentemente do lucro efectivo resultante dos preços de transferência, a fim de evitar quaisquer efeitos de distorção eventualmente decorrentes dos preços de transferência. Por conseguinte, as margens de lucro efectivas dos comerciantes no país terceiro utilizadas na fase provisória foram substituídas por um lucro de 5 %, que se considerou ser um lucro razoável para as actividades realizadas por empresas comerciais no sector químico, como aconteceu em casos anteriores (7).
(37)
Outra empresa indonésia alegou que a Comissão teria deduzido duas vezes as despesas de comissão relativas às vendas através do seu importador coligado na União. A empresa argumentou que, ao calcular o preço de exportação nos termos do artigo 2.o, n.o 9, do regulamento de base, teria sido efectuado um ajustamento para ter em conta tanto os encargos e despesas VAG do importador coligado, como as despesas com comissões enquanto despesas de venda directa. Uma vez que as despesas com comissões já estão incluídas nos encargos e despesas VAG, tal originou uma dupla dedução no que respeita às despesas com comissões. Considerou-se que esta alegação era justificada, tendo o cálculo sido alterado em conformidade.
(38)
Uma empresa reiterou o seu pedido de ajustamento, a fim de ter em conta diferenças nas características físicas, com base no facto de exportar o produto em causa para a União tanto sob a forma líquida como sólida e de o vender, no mercado interno, apenas sob a forma sólida, e de os preços da forma líquida serem inferiores aos da forma sólida do produto objecto de inquérito (ver considerando 39 do regulamento provisório). Em apoio do pedido, a empresa apresentou cópia de duas facturas relativas a vendas para outros mercados de exportação. Contudo, estes elementos de prova não puderam ser verificados na presente fase avançada do processo, não tendo sido possível constatar se a diferença mostrada seria aplicável a todos os casos em que existiam as diferenças nas características físicas acima mencionadas. A alegação é, portanto, rejeitada.
(39)
Na sequência da divulgação provisória, um exportador indonésio defendeu que a taxa de juro utilizada no cálculo dos custos de crédito do seu importador coligado na União no regulamento provisório teria sido desproporcionada e sugeriu que se utilizasse uma taxa de juro baseada nos valores publicados para o PI pelo Deutsche Bundesbank. Uma vez que o valor relativo à taxa de juro utilizada no cálculo dos custos de crédito para esta empresa no regulamento provisório se baseou nas informações apresentadas por outras partes e reflecte, consequentemente, a sua situação financeira específica, que não é necessariamente aplicável ao importador coligado em questão, a alegação foi aceite e o cálculo foi alterado em conformidade.
(40)
Na ausência de quaisquer outras observações sobre a comparação, confirmam-se as conclusões provisórias dos considerandos 37 a 40 do regulamento provisório - ajustados como explicado nos considerandos 36, 37 e 39 do presente regulamento.
2.4. Margem de dumping
(41)
Na ausência de quaisquer outras observações sobre o cálculo da margem de dumping, confirma-se o teor dos considerandos 41 e 42 do regulamento provisório.
(42)
O montante de dumping finalmente determinado, expresso em percentagem do preço líquido CIF franco-fronteira da União, do produto não desalfandegado, é o seguinte:
Empresa
Margem de dumping provisória
P.T. Ecogreen Oleochemicals
7,3 %
P.T. Musim Mas
5,4 %
Todas as outras empresas
7,3 %
3. Malásia
3.1. Valor normal
(43)
Na sequência da divulgação provisória, um dos produtores-exportadores malaios afirmou que o teste de rendibilidade no âmbito da avaliação relativa às operações comerciais normais (ver considerando 46 do regulamento provisório) não deveria ter sido baseado no custo de produção médio anual ponderado, mas antes, atendendo que as flutuações de preço diárias da principal matéria-prima, no custo individual de cada operação no mercado interno. Quanto a esta alegação, convém sublinhar que tem sido prática corrente da Comissão utilizar o custo de produção médio anual como valor de referência para o teste de rendibilidade. Este formato foi seguido pela empresa na sua resposta ao questionário e constituiu a base da visita de verificação no local, que conciliou os dados comunicados pela empresa com as contas da empresa. A eventual utilização de um custo de produção baseado nas operações, que constituiria um desvio significativo relativamente à prática corrente da Comissão, foi aventada pela primeira vez nas observações da empresa ao documento de divulgação provisória, pelo que não foi possível verificar os valores correspondentes no local. Assinale-se igualmente que as folhas de custos das operações individuais apresentadas pela empresa em apoio da sua pretensão se baseiam, em grande medida, em estimativas, pelo que não representam dados sobre custos mais exactos e representativos do que os inicialmente comunicados pela empresa e verificados no local. Por último, convém assinalar que a estrutura da nova folha de custos fornecida não permite a conciliação com esta parte dos relatórios de gestão verificados no local. Por conseguinte, a alegação é rejeitada.
(44)
O exportador malaio sem vendas no mercado interno (ver considerando 51 do regulamento provisório) alegou que os montantes relativos a encargos e despesas VAG e lucros utilizados no cálculo do valor normal não se deveriam basear na média ponderada dos montantes efectivos determinados para os outros dois produtores-exportadores que vendem o produto similar no mercado malaio. A empresa afirmou que esses valores não seriam representativos, uma vez que a empresa utiliza métodos de fabrico diferentes, que envolvem matérias-primas de base diferentes. Relativamente a esta alegação, recorde-se que no cálculo do valor normal, foram utilizados os custos de fabrico da própria empresa. Apenas os montantes relativos aos encargos e despesas VAG foram baseados nos valores facultados pelos dois outros produtores-exportadores malaios. O montante relativo ao lucro foi determinado como explicado no considerando 45 do presente regulamento. Em segundo lugar, a empresa não explicou o alegado efeito do método de produção utilizado nos encargos e despesas VAG. Além disso, recorde-se que apenas uma parte limitada da produção da empresa se baseia no método de produção alegadamente diferente, enquanto uma parte substancial da produção é realizada de acordo com o mesmo processo de produção, utilizando as mesmas matérias-primas de base que os outros dois produtores malaios. Por conseguinte, conclui-se que a empresa não demonstrou que os valores utilizados não eram representativos, sendo rejeitada a alegação relativa a esta matéria.
(45)
O mesmo exportador malaio alegou ainda que, se, apesar de tudo, a Comissão utilizasse os dados dos outros dois exportadores para efeitos da determinação dos encargos e despesas VAG, esses dados deveriam basear-se nos valores médios ponderados relativos a todas as operações no mercado interno realizadas por esses produtores-exportadores e não apenas nos relativos às operações rentáveis. Em princípio, esta alegação foi aceite. Assim, no que respeita aos encargos e despesas VAG, confirma-se que, no cálculo do valor normal, foram utilizados os encargos e despesas VAG médios relativos a todas as operações no mercado interno realizadas pelos dois produtores-exportadores malaios. Os valores utilizados neste cálculo foram verificados durante as visitas de verificação às respectivas empresas malaias. Quanto à determinação do lucro, é de notar que não foi possível determinar um montante para o lucro com base nos montantes suportados e realizados pelos outros dois produtores-exportadores. Efectivamente, esse cálculo tem como resultado um montante global de perda. Por conseguinte, não foi possível obter quaisquer dados relativos ao lucro nesta base. A este respeito, é rejeitada a alegação do exportador malaio segundo a qual seria possível utilizar um montante negativo como montante de lucro para o cálculo do valor normal. De facto, o conceito de lucro implica necessariamente a existência de um montante positivo. Averiguou-se também se o montante relativo ao lucro poderia ser estabelecido com base nas vendas rentáveis do produtor-exportador na Malásia mas essa abordagem foi rejeitada, já que estaria em contradição como as conclusões da OMC no processo relativo a Imports of Cotton Type Bed Linen from India (8). Por conseguinte, nos termos do artigo 2.o, n.o 6, alínea c), do regulamento de base, o cálculo do lucro tem de basear-se em qualquer outro método razoável e, na ausência de quaisquer outros dados disponíveis, a taxa de juro comercial a longo prazo na Malásia foi considerada como a base mais adequada para estabelecer o lucro. Considerou-se que este método era conservador, razoável e o mais adequado na acepção do artigo 2.o, n.o 6, alínea c), do regulamento de base. Assinale-se que a margem de lucro assim estabelecida não excede o lucro obtido por outros produtores-exportadores com as vendas de produtos da mesma categoria geral no mercado interno do país de origem.
(46)
Na ausência de quaisquer outras observações sobre a determinação do valor normal, confirmam-se as conclusões provisórias dos considerandos 44 a 51 do regulamento provisório, com excepção da alteração indicada no considerando 45 do presente regulamento.
3.2. Preço de exportação
(47)
Quanto às vendas de exportação para a União através de importadores coligados localizados na União, na sequência da divulgação provisória, os dois exportadores malaios alegaram que a margem de lucro utilizada no cálculo do preço de exportação, nos termos do artigo 2.o, n.o 9, do regulamento de base, seria inadequada. Uma das empresas fundamentou as suas alegações nos valores relativos a rendibilidade no PI de alguns dos seus comerciantes independentes europeus. A este propósito, convém notar que esses valores não podem ser considerados representativos, uma vez que os comerciantes declararam comercializar uma larga gama de produtos químicos e que, num dos casos, o comerciante é também produtor. Assim, são rejeitados enquanto valores de referência fiáveis. A segunda empresa afirmou que o seu importador coligado na União não deveria ser tratado como distribuidor mas antes como agente coligado e que, consequentemente, o ajustamento para ter em conta os encargos e despesas VAG e o lucro no cálculo do preço de exportação não deveria exceder a percentagem de comissão normalmente concedida aos agentes independentes que operam no sector. A empresa apresentou, como referência, os seus acordos com agentes independentes. A alegação foi novamente formulada após a divulgação definitiva, argumentando-se que no caso dos eléctrodos de tungsténio (9) o lucro de um importador coligado foi considerado fiável, tendo sido aceite com vista ao cálculo do preço de exportação.
Em resposta a esta alegação, note-se que o artigo 2.o, n.o 9, do regulamento de base não prevê um tratamento diferente entre importadores coligados alegadamente actuando como distribuidores e importadores alegadamente actuando como agentes. O artigo 2.o, n.o 9, prevê ajustamentos para ter em conta todas as despesas incorridas entre a importação e a revenda, e os lucros obtidos. Note-se ainda que o inquérito mostrou que a empresa coligada está localizada na União. Trata, nomeadamente, das encomendas dos clientes e da facturação do produto em causa produzido pelo seu exportador coligado, sendo igualmente responsável pelas operações de desalfandegamento da União. O facto de certas actividades serem executadas pelo exportador coligado antes da importação não significa que o preço de exportação não possa ser recalculado com base no preço de revenda ao primeiro cliente independente, com os necessários ajustamentos feitos nos termos do artigo 2.o, n.o 9. As diferenças em termos de funções alegadas pela empresa, em comparação com outros importadores coligados reflectem-se normalmente nos encargos e despesas VAG, em que a Comissão utilizou os dados efectivos da empresa. Por conseguinte, esta alegação não pode ser aceite. Convém notar ainda que, no processo relativo aos eléctrodos de tungsténio acima mencionado, o importador coligado estava integrado no produto a jusante produzido pelo grupo coligado, desenvolvendo também outras actividades além das de uma empresa comercial. Por conseguinte, atendendo a uma estrutura tão complexa, considerou-se que o lucro dos importadores coligados não era suficientemente representativo. A situação, nesse caso, não é comparável com a situação do importador coligado malaio em questão, que apenas desempenha funções comerciais. Contudo, pelas razões explicadas no considerando 29, a margem de lucro em questão é ajustada para 5 %. Na ausência de quaisquer outras observações sobre a determinação do preço de exportação, confirmam-se as conclusões provisórias dos considerandos 52 a 54 do regulamento provisório, com excepção da alteração acima explicada.
3.3. Comparação
(48)
Na sequência da divulgação provisória, um exportador malaio reiterou a sua alegação (ver também considerando 57 do regulamento provisório) de que o seu importador coligado na União seria, na realidade, o departamento de exportação do fabricante, pelo que as deduções seriam excessivas se, ao estabelecer o preço de exportação à saída da fábrica, fossem efectuados ajustamentos plenos para ter em conta os encargos e despesas VAG, e os lucros, nos termos do artigo 2.o, n.o 9, do regulamento de base. A empresa defendeu que, alternativamente, deveria ser efectuado um ajustamento similar ao calcular o valor normal. A alegação foi novamente reiterada nas observações subsequentes à divulgação definitiva. Contudo, não foram apresentados novos argumentos que conduzissem a uma alteração nas conclusões sobre esta matéria. Em especial, recorde-se que as facturas destinadas aos clientes da União eram emitidas pela empresa coligada, que recebia os pagamentos desses clientes. Além disso, importa salientar que as vendas efectuadas pela empresa coligada incluíam uma margem de lucro. Acresce que as contas financeiras da empresa coligada mostraram que esta suportava os encargos e despesas VAG normais, incorridos entre a importação e a revenda. Por conseguinte, a empresa coligada desempenha efectivamente as funções típicas de um importador. Por último, deve salientar-se que o produtor na Malásia também efectuou vendas directas a clientes independentes na União e noutros países. A propósito desta última questão, a empresa referiu o acórdão Interpipe, avançando argumentos similares aos dos produtores-exportadores indonésios. Pelas razões já explanadas no considerando 33 do presente regulamento, as circunstâncias neste caso são diferentes das circunstâncias discutidas no acórdão Interpipe. Além do mais, a alegação do exportador malaio de que as vendas independentes da empresa teriam sido negociadas pelo seu importador coligado na União, actuando na sua capacidade de departamento de vendas de exportação da empresa malaia, contradiz as explicações fornecidas durante a visita de verificação, em que, pelo contrário, se salientou o papel-chave desempenhado pela empresa-mãe no Japão neste contexto. Atendendo ao que precede, concluiu-se que o ajustamento para ter em conta os VAG e o lucro deveria manter-se, não se justificando qualquer ajustamento similar no que respeita ao cálculo do valor normal.
(49)
A mesma empresa também defendeu que a dedução de certas despesas do seu importador coligado relacionadas com as vendas teria sido realizada duas vezes ao recalcular o preço de exportação. Os cálculos foram verificados e, uma vez que se constatou que a alegação era fundamentada, foram ajustados em conformidade.
(50)
Um dos exportadores malaios afirmou que a comparação entre o valor normal e o preço de exportação não se deveria basear nos tipos do produto tal como identificados pelo Número de Código do Produto (NCP) mas, antes, nos códigos do produto das próprias empresas. Segundo esta empresa, os NCP utilizados no inquérito não reflectiriam de forma suficientemente pormenorizada, nem as especificidades do processo de produção nem as diferenças nos custos e preços. Em apoio desta alegação, a empresa referiu alguns dos seus produtos que foram fabricados utilizando processos de produção diferentes e matérias-primas de base diferentes, o que terá ocasionado custos unitários de produção mais elevados. Convém assinalar que esta alegação não foi nem mencionada na fase provisória do inquérito nem durante a visita de verificação no local. Acresce que a utilização dos códigos do produto da própria empresa no cálculo não resolveria o problema dos diferentes métodos de produção, já que os mesmos códigos de produção da empresa foram utilizados também para produtos fabricados segundo processos de produção diferentes. Por conseguinte, a alegação é rejeitada.
(51)
Na ausência de quaisquer outras observações sobre a comparação, confirmam-se as conclusões provisórias dos considerandos 55 a 58 do regulamento provisório, com excepção da alteração indicada no considerando 49 do presente regulamento.
3.4. Margem de dumping
(52)
Na sequência da divulgação provisória, um produtor malaio que não exportou para a União formulou observações a propósito do considerando 60 do regulamento provisório alegando que existiriam outros produtores do produto em causa na Malásia. A este respeito, note-se que a presença de um produtor adicional na Malásia, que não é um exportador para a União, não altera a conclusão relativa ao nível de colaboração na Malásia, já que não foram apresentados elementos de prova em como as empresas objecto de inquérito não foram responsáveis por todas as exportações do produto em causa para a União no PI. Acresce que o mesmo produtor malaio criticou o facto de os produtores, como ele, que não exportaram para a União no PI, fossem sujeitos à taxa do direito residual. A este propósito, assinale-se que as empresas que não exportaram para a União durante o PI não podem obter uma taxa do direito individual. Contudo, assim que essas empresas começarem a exportar ou assumirem uma obrigação irrevogável de venda para a União, podem solicitar um reexame para novos exportadores em conformidade com o artigo 11.o, n.o 4, do regulamento de base, que poderá resultar na obtenção de uma margem do direito individual, se estiverem cumpridas as condições previstas no referido artigo.
(53)
Um dos produtores malaios argumentou que o valor CIF utilizado como base do cálculo da percentagem da margem de dumping não deveria basear-se no preço declarado às autoridades aduaneiras, devendo antes ser recalculado com base no preço de revenda, líquido de todos os custos após importação na União. No entanto, uma vez que o preço CIF foi utilizado como base das declarações do valor aduaneiro na fronteira da União, e sendo essas declarações aparentemente correctas, deve utilizar-se esse mesmo preço como base para o cálculo da percentagem da margem de dumping. A empresa alegou que existe um hiato temporal entre as entregas relacionadas provenientes da Malásia e o desalfandegamento para efeitos de revendas na União. Contudo, mesmo que as facturas para o desalfandegamento sejam emitidas numa fase posterior, com preços segundo o método FIFO de avaliação das existências, a base para o cálculo do valor aduaneiro continua a ser o preço de transferência e não o preço de revenda. Por conseguinte, a alegação foi rejeitada.
(54)
Na ausência de quaisquer outras observações sobre o cálculo da margem de dumping, confirma-se o teor dos considerandos 59 e 60 do regulamento provisório.
(55)
O montante de dumping finalmente determinado, expresso em percentagem do preço líquido CIF franco-fronteira da União, do produto não desalfandegado, é o seguinte:
Empresa
Margem de dumping definitiva
KL-Kepong Oleomas Sdn. Bhd.
3,3 %
Emery Oleochemicals (M) Sdn. Bhd.
5,3 %
Fatty Chemicals Malaysia Sdn. Bhd.
5,7 %
Todas as outras empresas
5,7 %
D. PREJUÍZO
1. Observações preliminares
(56)
Após a publicação do regulamento provisório, constatou-se que seria necessário efectuar pequenas correcções aos valores do consumo, devido a um erro material. Tal levou a pequenas alterações no volume de vendas, na parte de mercado da indústria da União e na parte de mercado dos países em causa. Essas correcções não têm, todavia, qualquer impacto significativo nas tendências e nas conclusões formuladas relativamente ao consumo, ao volume de vendas, à parte de mercado da indústria da União e à parte de mercado dos países em causa durante o período considerado, no mercado da União.
2. Produção da União e indústria da União
(57)
Como mencionado no considerando 62 do regulamento provisório, constatou-se que o produto similar era fabricado pelos dois autores da denúncia e por pequenos produtores na União. Como mencionado nos considerandos 11 e 12 do presente regulamento, os produtores que produzem FOH que contêm isómeros ramificados foram excluídos da definição de produção de FOH da União. Apesar do facto explicado no considerando 58 do presente regulamento, confirma-se a definição de indústria da União exposta nos considerandos 62 e 63 do regulamento provisório.
(58)
Um dos dois autores da denúncia foi adquirido por uma empresa que participa no presente processo enquanto utilizador. Esse autor da denúncia adoptou uma posição neutra após a publicação do regulamento provisório.
(59)
Por este motivo, algumas partes questionaram o nível de apoio ao inquérito, defendendo que é necessário que esse apoio se mantenha ao longo de todo o inquérito.
(60)
A análise desta pretensão mostrou que o outro autor da denúncia representa mais de 40 % da produção total da União, ou seja, mais de 25 % da produção total da União e 100 % dos produtores de FOH da União expressando o seu apoio ou oposição à denúncia. Assim, os limiares de 25 % e 50 % exigidos pelo artigo 5.o, n.o 4, do regulamento de base estão integralmente cumpridos, confirmando-se o apoio.
(61)
Algumas partes argumentaram que, tendo em conta que ambos os autores da denúncia tinham importado o produto em causa durante o PI, não deveriam ser considerados como parte da indústria da União. No entanto, verificou-se que a percentagem de produto importado por essas empresas durante o PI, proveniente dos países em causa, não foi substancial em comparação com a sua produção do produto similar. Além disso, essas importações foram essencialmente de natureza temporária. Por conseguinte, pode confirmar-se que a actividade principal destas empresas é a produção e venda do produto similar. Por conseguinte, confirmam-se as conclusões referidas nos considerandos 62 a 63 do regulamento provisório.
3. Consumo da União
(62)
Na ausência de observações sobre o consumo da União, confirmam-se os considerandos 64 a 66 do regulamento provisório.
4. Importações na União provenientes dos países em causa e subcotação de preços
4.1. Cumulação
(63)
Várias partes contestaram o facto de ter sido realizada uma análise cumulativa, no que respeita aos três países em causa, no regulamento provisório. Na sua opinião, não estariam reunidas as condições para a cumulação estabelecidas no artigo 3.o, n.o 4, do regulamento de base. Especificamente, argumentaram que a subcotação negativa apurada no caso de um dos países impediria a cumulação. Afirmaram ainda que as tendências relativas ao volume de vendas nos três países de exportação tinham sido diferentes durante o período considerado, e que o acesso às matérias-primas e as matérias-primas utilizadas nos três países de exportação também tinham sido diferentes. Por último, mencionaram que as vendas de exportação de um dos países em causa tinham sido canalizadas através de empresas coligadas. Na sua opinião, existiriam condições de concorrência diferentes entre os países em causa no mercado da União. Em conformidade com o artigo 3.o, n.o 4, do regulamento de base, quando as importações de um produto provenientes de mais de um país forem simultaneamente objecto de inquéritos anti-dumping, os efeitos dessas importações apenas são avaliados cumulativamente se se determinar que: a) a margem de dumping estabelecida para as importações de cada país é superior à margem de minimis, na acepção do artigo 9.o, n.o 3, desse regulamento, e o volume das importações de cada país não é insignificante, e b) se justifica uma avaliação cumulativa dos efeitos das importações, tendo em conta as condições de concorrência entre os produtos importados e entre estes e o produto similar da União.
a)
Como explicado no ponto 4.3.2 do regulamento provisório, o volume das importações objecto de dumping para cada país em causa não foi negligenciável, e a presença das importações objecto de dumping manteve-se significativa durante o período considerado.
b)
Constatou-se que as condições de concorrência e de preços entre os países em causa eram semelhantes entre os produtos importados e o produto similar, em especial durante o PI. Como explicado no considerando 127 do regulamento provisório, os níveis de eliminação do prejuízo estabelecidos para os países em causa foram significativamente superiores ao limiar de minimis de 2 %. Ou seja, a subcotação dos preços não reflecte com exactidão a situação que ocorreria num mercado em que houvesse uma concorrência de preços efectiva. Além disso, analisaram-se os canais de vendas e as tendências dos preços de cada um dos países em causa, tendo-se constatado que são similares como indicado no quadro em baixo. Os preços de importação dos países em causa seguiram uma tendência descendente e foram particularmente baixos durante o PI em comparação com os preços médios da indústria da União.
Importações baseadas no Eurostat (ajustadas a fim de abranger apenas o produto em causa)
2007
2008
2009
PI
Preço médio em EUR/toneladas, Malásia
911
944
799
857
Índice: 2007 = 100
100
104
88
94
Anual Δ %
3,6
-15,4
7,3
Preço médio em EUR/toneladas, Indonésia
996
1 169
899
912
Índice: 2007 = 100
100
117
90
92
Anual Δ %
17,3
-23,1
1,4
Preço médio em EUR/toneladas, Índia
997
1 141
897
915
Índice: 2007 = 100
100
114
90
92
Anual Δ %
14,4
-21,4
2,1
(64)
Consequentemente, confirmam-se as conclusões referidas nos considerandos 67 a 70 do regulamento provisório.
4.2. Volume, preço e parte de mercado das importações objecto de dumping provenientes dos países em causa
(65)
Na ausência de outras observações sobre volume, preço e parte de mercado das importações objecto de dumping provenientes dos países em causa, confirmam-se os considerandos 71 a 73 do regulamento provisório.
4.3. Subcotação dos preços
(66)
As partes alegaram que existiriam diferenças nos preços das matérias-primas entre FOH produzidos a partir de óleos e gorduras naturais, e fontes sintéticas como o petróleo bruto ou mineral, e que deveria ter sido introduzido um critério adicional do Número de Código do Produto (NCP), a fim de ter em conta as diferenças nos custos de produção decorrentes dos diferentes processos de produção. Contudo, os NCP são estabelecidos com base nas características individuais de cada subcategoria de elementos abrangida na definição do produto em causa e não com base no preço de cada um desses elementos. Além disso, verificou-se que não existe nem uma diferença substancial em termos de características de base entre FOH produzidos a partir de óleos e gorduras naturais e FOH fabricados à base de petróleo bruto ou mineral, nem a diferença no custo de produção é de molde a justificar uma diferenciação em termos de NCP. Esta alegação é, por conseguinte, rejeitada.
(67)
Certas partes argumentaram que o valor usado para reflectir os custos após importação, que foi de cerca 3 % do preço de importação, utilizado para estabelecer o nível de subcotação pelos países em causa seria pouco claro, não parecendo adequado neste caso. As informações verificadas durante o inquérito mostraram, no entanto, que as partes importadoras, nomeadamente importadores e utilizadores, tiveram de pagar esse valor em custos após importação, para introduzirem o produto em causa em livre prática no mercado da União. Acresce que as partes não facultaram quaisquer elementos de prova que indicassem que os custos após importação não foram estabelecidos correctamente neste caso. Por conseguinte, esta alegação foi rejeitada. Confirma-se o método utilizado para calcular a subcotação dos preços, como descrito nos considerandos 74 e 75 do regulamento provisório.
5. Situação económica da indústria da União
5.1. Observações preliminares
(68)
Apesar da alteração de propriedade mencionada no considerando 58, considerou-se que os dados fornecidos e verificados nas instalações do autor da denúncia que se retirou não deveriam ser automaticamente excluídos da análise do prejuízo, uma vez que a sua produção continua a ser parte da produção da União.
(69)
Algumas partes afirmaram que alguns dados facultados pela indústria da União, em especial que dizem respeito às suas aquisições do produto em causa originário da Índia, Malásia e Indonésia, deveriam ser excluídos da análise do prejuízo e do cálculo da margem de prejuízo, porque qualquer alegado prejuízo relacionado com essas aquisições seria auto-infligido. Ora, como indicado no considerando 63 do regulamento provisório, estas aquisições decorreram principalmente do encerramento temporário de um dos locais de produção de um produtor. Acresce que estas aquisições não foram substanciais em comparação com a produção total dos autores da denúncia. Não existiam, por conseguinte, razões imperiosas para excluir as aquisições dos referidos produtores da análise do prejuízo ou do cálculo do nível de eliminação do prejuízo.
(70)
São confirmadas as conclusões que figuram no considerando 76 dos regulamentos provisórios.
5.2. Produção, capacidade de produção e utilização da capacidade, vendas e parte de mercado
(71)
Na ausência de observações sobre a produção, a capacidade de produção e a utilização da capacidade, as vendas e a parte de mercado da indústria da União, confirmam-se os considerandos 77 a 81 do regulamento provisório.
5.3. Preços unitários médios da indústria da União
(72)
Após a publicação do regulamento provisório, constatou-se que seria necessário efectuar pequenas correcções aos preços unitários médios da indústria da União, devido a um erro material. O quadro em baixo mostra a alteração na tendência do preço unitário da indústria da União durante o período considerado.
Preço unitário, vendas a independentes na União
2007
2008
2009
PI
Índice: 2007 = 100
100
123
102
96
Anual Δ %
22,6 %
-16,9 %
-5,3 %
Fonte: respostas ao questionário
(73)
Contrariamente ao mencionado no considerando 84 do regulamento provisório, os preços da indústria da União desceram 4 % durante o período considerado. A descida foi significativa de 2008 a 2009, registando-se uma nova diminuição no PI. No decurso deste período, o preço de venda desceu 22 %. A alteração acima mencionada não tem qualquer impacto nas conclusões relativas à situação económica da indústria da União e, na ausência de observações sobre os preços unitários médios da indústria da União, confirmam-se os considerandos 82 e 83 do regulamento provisório.
5.4. Existências, emprego, salários e produtividade, rendibilidade, cash flow, retorno dos investimentos e capacidade de obtenção de capital, crescimento, amplitude da margem de dumping efectiva
(74)
Algumas partes defenderam que não seria possível que a indústria da União tivesse sofrido um prejuízo, porque as empresas que fazem parte da indústria da União estão integradas verticalmente e importaram o produto em causa de países terceiros. Assim, poderiam utilizar o produto importado para a sua produção a jusante e vender a sua produção que não fosse rentável.
(75)
Convém assinalar que em certos inquéritos anti-dumping, produtores como os produtores de aço e os fabricantes de produtos químicos, incluídos na definição de indústria da União nestes casos, desenvolvem actividades a jusante, sendo uma parte da sua produção do produto em causa destinada à utilização cativa. Contudo, numa situação deste tipo, a eventual existência de um prejuízo importante para a indústria da União é objecto de um inquérito relativo exclusivamente à produção e venda do produto em causa. No presente caso, foi constatado um prejuízo importante no que respeita ao sector do produto em causa, como explicado nos considerandos 77 a 93 do regulamento provisório. As partes não forneceram elementos de prova que mostrassem que as conclusões formuladas nestes considerandos não são correctas e que a indústria da União não sofreu um prejuízo importante durante o PI. Por conseguinte, esta alegação é rejeitada.
(76)
Algumas partes afirmaram que o facto de os autores da denúncia terem encerrado certas capacidades de produção teria dado uma imagem enganadora do alegado prejuízo que sofreram. Argumentaram que existiam outros produtores na União que teriam contribuído para a capacidade da União e que a capacidade da indústria da União tinha aumentado com os investimentos em novas capacidades. Tal não parece indicar um prejuízo para a indústria. Outras partes alegaram que a redução do investimento não significa um prejuízo mas a relocalização da produção fora da União.
(77)
O inquérito estabeleceu, no considerando 78 do regulamento provisório, que a capacidade de produção da indústria da União aumentou 9 % em 2008 mas, em seguida, diminuiu em 10 % durante o PI. Foi o resultado das decisões tomadas para fazer face à concorrência dos países em causa, devendo-se os encerramentos subsequentes também à pressão exercida pelas importações objecto de dumping. Quanto aos investimentos, estabeleceu-se no considerando 89 do regulamento provisório que os investimentos realizados pela indústria da União na União baixaram 35 % durante o período considerado. Este foi um dos vários factores de prejuízo que permitiram concluir, nos considerandos 92 e 93 do regulamento provisório, que a indústria da União sofreu um prejuízo importante durante o PI.
(78)
Na ausência de outras observações sobre as existências, o emprego, os salários e a produtividade, a rendibilidade, o cash flow, o retorno dos investimentos e a capacidade de obtenção de capital, o crescimento e a amplitude da margem de dumping efectiva, confirmam-se os considerandos 85 a 91 do regulamento provisório.
5.5. Evolução após o PI
(79)
Algumas partes afirmaram que não existiam elementos de prova do prejuízo importante sofrido pela indústria da União e que o facto de um dos dois autores da denúncia originais ter retirado o seu apoio ao inquérito mostrava que não estaria a sofrer um prejuízo. Argumentou-se também que os indicadores de prejuízo relativos ao outro autor da denúncia não mostravam uma imagem de prejuízo.
(80)
Note-se que a empresa em questão não se opôs ao inquérito, tendo adoptado uma posição neutra. Assim, como explicado no considerando 57, considerou-se na mesma adequado que ambos os produtores continuassem a fazer parte da indústria da União.
(81)
Foi alegado que tinha ocorrido um aumento acentuado dos preços no período após o PI e que a evolução dos preços nesse período se traduziria imediatamente em lucros para os autores da denúncia, que anunciaram, eles mesmos, melhores resultados nas suas declarações públicas sobre o período de 2010-2011.
(82)
Algumas partes insistiram que se teria registado uma melhoria significativa na situação da indústria da União no período após o PI, apontando para o facto de algumas empresas estarem a planear a abertura de novas instalações na União. Foi também alegado que, atendendo ao recente aumento dos preços de importação, as medidas deveriam ser suspensas ou instituídas sob a forma de um preço de importação mínimo (PIM).
(83)
Os acontecimentos após o PI não são normalmente considerados num inquérito anti-dumping. Além disso, não foram fornecidos elementos de prova que sugiram que os acontecimentos mencionados, após o PI, sejam manifestos, indiscutíveis e duradouros. Quanto à suspensão das medidas definitivas, tal deveria ser encarado à luz dos acontecimentos após o PI que fossem de natureza duradoura.
(84)
Em relação à instituição de um PIM, como explicado nos considerandos 123 a 126, considera-se que as circunstâncias não o justificam. Assim, todas as alegações acima descritas são rejeitadas.
6. Conclusão sobre o prejuízo
(85)
O inquérito confirmou que a maior parte dos indicadores de prejuízo relativos à indústria da União mostrou uma tendência descendente durante o período considerado. Atendendo ao que precede, confirma-se a conclusão formulada nos considerandos 92 e 93 do regulamento provisório de que a indústria da União sofreu um prejuízo importante durante o PI.
E. NEXO DE CAUSALIDADE
1. Efeito das importações objecto de dumping
(86)
Uma parte observou que a análise no considerando 108 do regulamento provisório é incorrecta, já que parece estabelecer uma ligação entre a diminuição global e contínua do consumo, e o aumento das importações, quando, segundo esta parte, as importações provenientes dos países em causa se desenvolveram em conformidade com o consumo.
(87)
Deve esclarecer-se que, de facto, como mencionado nos considerandos 64 a 66 do regulamento provisório, o consumo global aumentou 2 % durante o período considerado. Contudo, tal não contradiz o facto de se ter registado um aumento global importante no volume e na parte de mercado das importações, a baixo preço, objecto de dumping provenientes dos países em causa durante o período considerado (ver considerando 96 do regulamento provisório), enquanto a dimensão do mercado se manteve praticamente inalterada e a indústria da União perdeu uma parte de mercado importante, especialmente entre 2009 e o PI.
(88)
Algumas partes defenderam que não existe uma relação entre as importações provenientes dos países em causa e a deterioração da situação económica da indústria da União, em especial no que toca ao volume de vendas, aos valores das vendas e à rendibilidade. Argumentam que se registou uma melhoria na rendibilidade da indústria da União quando as importações aumentaram, em 2008, tendo esta em seguida descido significativamente, quando as importações se mantiveram estáveis.
(89)
Contrariamente ao acima alegado, o inquérito apontou para uma correspondência global entre as importações, a baixo preço, objecto de dumping e o prejuízo sofrido pela indústria da União durante todo o período considerado (ver considerandos 95 a 98 do regulamento provisório). O inquérito também mostrou que a indústria da União não pôde recuperar no período considerado devido à presença crescente das importações, a baixo preço, objecto de dumping no mercado da União. Por conseguinte, a alegação deve ser rejeitada.
(90)
Foi também argumentado que existiam diferenças relativamente às tendências das importações, dependendo dos tipos de álcool produzidos por alguns produtores-exportadores e que, por esse motivo, deveria realizar-se uma análise do prejuízo separada para esses álcoois. Contudo, os diferentes tipos incluídos na definição do produto partilham as mesmas características de base. O inquérito não revelou quaisquer diferenças substanciais entre os FOH produzidos a partir de matérias-primas diferentes. Consequentemente, não existem razões, neste caso, para efectuar uma análise separada das tendências por tipo de álcool.
(91)
Também foi argumentado que o prejuízo não poderia ser atribuído à Índia, uma vez que as suas importações não aumentaram durante o período considerado, especialmente se não forem tidas em conta as aquisições dos autores da denúncia. No entanto, constatou-se que as importações provenientes da Índia foram efectuadas a preços de dumping no mercado da União e que a margem de prejuízo se situou francamente acima do nível de minimis de 2 %. Assim, como explanado nos considerandos 63 a 65, estavam reunidas as condições para uma avaliação cumulativa dos países em causa. Por conseguinte, esta alegação deve ser rejeitada.
(92)
Foi ainda argumentado que o prejuízo não poderia ser atribuído às empresas cuja margem de subcotação individual era negativa ou, por essa razão, às importações provenientes da Indonésia em geral.
(93)
Como explicado nos considerandos 63 a 65, estavam preenchidas todas as condições para uma análise cumulativa das importações em causa. Assim, os efeitos das importações, a baixo preço, objecto de dumping originárias dos países em causa na indústria da União foram avaliados conjuntamente para efeitos da análise do prejuízo e da causa do prejuízo. Além disso, a ausência de subcotação não exclui a existência de um prejuízo importante para a indústria da União. De facto, como explicado nos considerandos 124 a 127 do regulamento provisório, apurou-se que o preço cobrado pela indústria da União não era suficiente para cobrir todos os custos de produção e atingir a margem de lucro razoável que poderia ter sido alcançada, na ausência de importações objecto de dumping durante o PI. Esta alegação é, por conseguinte, rejeitada.
(94)
Na ausência de quaisquer outras observações sobre os efeitos das importações objecto de dumping, confirmam-se os considerandos 95 a 98 do regulamento provisório.
2. Efeitos de outros factores
(95)
Várias partes afirmaram que a causa real do prejuízo sofrido pela indústria da União deveria ser atribuída à crise financeira, atendendo a que as perdas da indústria ocorreram quando as importações provenientes dos países em causa estabilizaram. Mencionou-se igualmente que a deterioração da rendibilidade da indústria da União foi similar à observada noutras empresas que operam no sector químico.
(96)
A crise influenciou os resultados da indústria da União. As tendências dos factores de prejuízo como a utilização da capacidade e o volume de vendas mostram que a situação da indústria da União piorou com a crise, tendo melhorado um pouco com a recuperação do mercado. No entanto, o inquérito mostrou que a melhoria não foi de molde a permitir uma recuperação da indústria da União, estando esta longe da sua situação económica no início do período considerado. Além do mais, como mencionado no considerando 89, foi em 2008, imediatamente antes do início da crise financeira, que se registou o aumento mais elevado das importações objecto de dumping provenientes dos países em causa, bem como a diminuição mais acentuada no volume de vendas da indústria da União. Após 2008, a indústria da União não recuperou e as importações objecto de dumping continuaram a estar presentes, em grande quantidade, no mercado da União. Por estas razões, é evidente que, independentemente de outros factores, as importações objecto de dumping contribuíram largamente para o prejuízo importante sofrido pela indústria da União durante o PI. Por conseguinte, esta alegação é rejeitada.
(97)
Várias partes afirmaram também que a causa real do alegado prejuízo para a indústria da União teriam sido as importações provenientes de outros países terceiros, a diminuição da procura, o aumento dos preços das matérias-primas e a falta de acesso adequado a essas matérias-primas, as decisões estratégicas erradas adoptadas pela indústria da União, a pressão da concorrência no seu mercado a jusante, a diminuição da produção do produto em causa destinado a utilização cativa, a evolução geral das condições de mercado e a situação concorrencial no mercado da União.
(98)
É conveniente mencionar que as partes acima referidas não conseguiram nem fundamentar as suas alegações, nem demonstrar que outros factores, que não as importações, a baixo preço, objecto de dumping provenientes dos países em causa estivessem a quebrar o nexo de causalidade entre o prejuízo sofrido pela indústria da União e as importações objecto de dumping.
(99)
Algumas partes alegaram que a Comissão não teria analisado nem o eventual impacto das vendas de FOH de configuração ramificada nas vendas do produto em causa realizadas pela indústria da União, nem os efeitos na sua situação económica. O inquérito centrou-se no produto como definido nos considerandos 8 a 12 e nenhuma das partes facultou dados fiáveis que permitissem avaliar o eventual impacto negativo dos FOH de configuração ramificada na situação económica da indústria da União. Assim, esta alegação é rejeitada.
(100)
Na ausência de quaisquer observações sobre os efeitos de outros factores, confirmam-se os considerandos 99 a 106 do regulamento provisório.
3. Conclusão sobre o nexo de causalidade
(101)
O inquérito não apontou para a existência de factores, além das importações, a baixo preço, objecto de dumping provenientes dos países em causa, que quebrassem o nexo de causalidade entre o prejuízo importante sofrido pela indústria da União e as importações objecto de dumping.
(102)
Na ausência de quaisquer observações relativas à conclusão sobre o nexo de causalidade, confirmam-se os considerandos 107 a 110 do regulamento provisório.
F. INTERESSE DA UNIÃO
1. Indústria da União
(103)
Na ausência de quaisquer observações sobre o interesse da indústria da União, confirmam-se os considerandos 112 e 113 do regulamento provisório.
2. Importadores
(104)
Na ausência de observações sobre o interesse dos importadores, confirmam-se os considerandos 115 e 116 do regulamento provisório.
3. Utilizadores
(105)
Recorde-se que, para avaliar o eventual impacto das medidas anti-dumping nos utilizadores da União, o inquérito centrou-se principalmente nos dados agregados facultados por cinco grandes empresas utilizadoras visitadas na fase provisória.
(106)
Nesta base, apurou-se provisoriamente que a parte do custo do produto em causa no custo de produção total para este grupo foi significativa e oscilou entre 10 % e 20 %, consoante o produto final. No entanto, os dados disponíveis foram revistos e, de acordo com os novos cálculos e com os valores corrigidos, foi apurada uma oscilação entre 15 % e 25 %. Do mesmo modo, a margem de lucro média apurada no sector que utiliza o produto em causa foi de cerca de 6 % para o grupo de cinco empresas visitadas; os novos cálculos mostram uma margem de lucro média mais elevada, de cerca de 7,5 %. Por último, foi também corrigida a parte média do sector que utiliza o produto em causa no sector total. Esta tinha sido provisoriamente estabelecida em cerca de 22 %, enquanto, segundo os novos cálculos, a percentagem apurada foi de 25 %.
(107)
Após a publicação do regulamento provisório, vários utilizadores reagiram e formularam observações relativamente à divulgação final. Contestaram a selecção das cinco empresas utilizadoras mencionadas no considerando 118 do regulamento provisório, argumentando que os dados utilizados para avaliar o eventual impacto das medidas na indústria utilizadora não eram transparentes, não se baseavam em partes representativas e que o número de partes era reduzido. Argumentou-se que a análise deveria ter em consideração os dados fornecidos por todos os utilizadores colaborantes no inquérito.
(108)
Porém, como mencionado nos considerandos 117 e 118 do regulamento provisório, as 21 empresas colaborantes representam conjuntamente cerca de 25 % das aquisições totais do produto em causa realizadas pela União durante o PI, enquanto as cinco empresas utilizadas para avaliar o interesse dos utilizadores representaram cerca de 18 % dessas aquisições e 72 % das aquisições do produto em causa efectuadas pelos utilizadores colaborantes. Além de serem representativos em termos de volume de aquisições do produto em causa, estes cinco utilizadores oferecem uma imagem muito boa dos diferentes sectores empresariais da indústria dos utilizadores. De facto, as cinco empresas visitadas constituem um grupo heterogéneo que inclui não só os produtores de primeira utilização, isto é, os produtores de agentes de superfície mas, também, os utilizadores de agentes de superfície e outros utilizadores a jusante.
(109)
Apesar disso, foi levada a cabo uma análise mais alargada, que teve em conta todas as informações facultadas pelos utilizadores colaborantes. Em especial, efectuou-se uma avaliação específica do eventual impacto dos direitos anti-dumping nos produtores de agentes de superfície, enquanto grupo separado, uma vez que este grupo poderia ser potencialmente mais afectado pela instituição das medidas. Realizou-se uma outra análise, em separado, de um segundo grupo de utilizadores composto por todas as outras empresas utilizadoras que colaboraram no inquérito.
(110)
Foi realizada uma simulação que avaliou o eventual efeito de um direito médio de 5 % sobre as importações de FOH, em primeiro lugar, em todos os utilizadores colaborantes e, em seguida, nos dois grupos separados. O resultado da simulação mostrou que o impacto final do direito médio mencionado no custo total de produção para o sector que utiliza o produto em causa seria de cerca de 0,09 % para todos os utilizadores, enquanto o impacto desse direito no produto a jusante que utiliza o produto em causa seria de cerca de 0,05 % para o grupo dos agentes de superfície e de cerca de 0,29 %, para o segundo grupo de empresas.
(111)
A análise mostrou também que os produtores de agentes de superfície atingiram margens de lucro inferiores nos sectores que utilizam o produto objecto de inquérito; no entanto, durante o PI, este grupo importou dos países em causa apenas cerca de 2,6 % das suas aquisições totais do produto objecto de inquérito. Além do mais, a percentagem do sector dos agentes de superfície que utiliza FOH em comparação com o respectivo volume de negócios total é de cerca de 24 %. Ou seja, mesmo aplicando uma margem de dumping média de 5 %, o impacto final no custo de produção dos produtos que incluem o produto objecto de inquérito é muito limitado e até negligenciável em termos da sua rendibilidade total.
(112)
Alguns produtores de agentes de superfície, todavia, defenderam que os direitos anti-dumping os irão impedir de adquirir livremente as suas matérias-primas, dessa forma criando uma distorção no respectivo segmento de mercado.
(113)
Como afirmado no considerando 120 do regulamento provisório, o nível de direitos anti-dumping e o eventual impacto na indústria utilizadora e no mercado a jusante não criam obstáculos graves às importações do produto em causa. O inquérito confirmou que os direitos anti-dumping definitivos não podiam criar uma distorção no mercado a jusante. Não será também difícil aos produtores de agentes de superfície repercutir este aumento bastante baixo no custo final dos seus produtos. Por conseguinte, as alegações de que os direitos anti-dumping criariam distorções no mercado a jusante são rejeitadas.
(114)
Na sequência da divulgação das conclusões definitivas, alguns utilizadores afirmaram de novo que os produtores da União teriam recusado fornecer-lhes mercadorias, existindo poucas alternativas de oferta. Porém, como indicado no considerando 120 do regulamento provisório, o nível relativamente baixo das medidas propostas não exclui a possibilidade de importar o produto em causa. Acresce que os produtores da União não produziram a plena capacidade durante o período considerado. Além disso, é possível também importar de outros países terceiros, que não estão sujeitos a medidas, indicando os valores do Eurostat relativos a importações de FOH provenientes do resto do mundo após o PI que estas estão a crescer, pelo que o alegado risco de falta de abastecimento é infundamentado. A alegação foi, portanto, rejeitada.
(115)
Algumas associações de utilizadores que não se deram a conhecer no prazo previsto no ponto 5.3 do aviso de início, afirmaram que os seus pontos de vista, especialmente os que referiam o impacto das medidas nas pequenas e médias empresas e nos sectores específicos, não teriam sido reflectidos na avaliação do interesse da União. Assinale-se, porém, que todas as observações formuladas por estas associações foram tidas em consideração no presente inquérito. Acresce que, como referido no considerando 109, a avaliação do interesse da União teve em consideração todas as informações apresentadas pelos utilizadores colaborantes. Por conseguinte, esta alegação foi rejeitada.
(116)
Várias partes argumentaram que a duração das medidas, na eventualidade de serem instituídas, deveria limitar-se, no máximo, a um período de dois anos. Em conformidade com o regulamento de base, uma medida anti-dumping definitiva é geralmente instituída por um período de cinco anos. Uma vez que nenhuma das partes demonstrou que o período de dois anos seria suficiente para neutralizar o dumping que está a causar prejuízo, como exigido no artigo 11.o, n.o 1, do regulamento de base, não parece haver uma razão válida para não respeitar a duração normal das medidas. Por conseguinte, esta alegação foi rejeitada.
(117)
Na ausência de quaisquer outras observações sobre o interesse dos utilizadores, confirma-se que a instituição de medidas definitivas sobre as importações do produto em causa não seria contra o interesse da União e confirmam-se, portanto, os considerandos 117 a 121 do regulamento provisório.
4. Conclusão sobre o interesse da União
(118)
Tendo em conta o que precede, pode confirmar-se a conclusão formulada no considerando 122 do regulamento provisório. Não existem razões imperiosas contra a instituição de direitos anti-dumping definitivos sobre as importações de FOH provenientes dos países em causa.
G. MEDIDAS ANTI-DUMPING DEFINITIVAS
1. Nível de eliminação do prejuízo
(119)
Convém recordar que a margem de lucro utilizada para calcular o lucro-alvo na fase provisória foi 7,7 %. Os autores da denúncia argumentaram que seria mais adequado um lucro-alvo de 15 %. A este respeito, é de notar que não apresentaram elementos de prova verificáveis em apoio da alegação de que o lucro-alvo seria demasiado baixo. Assim, propõe-se que seja confirmado o lucro-alvo provisório de 7,7 %, que se baseia na margem de lucro atingida por todo o sector do álcool do único autor da denúncia no seu último ano rentável, antes do forte aumento das importações, a baixo preço, objecto de dumping.
(120)
Certas partes afirmaram que 7,7 % não seria realista, tratando-se de uma percentagem demasiado elevada. Sugeriram a utilização de uma margem de lucro mais baixa, entre 3 % e 5 %, para estabelecer o nível de eliminação do prejuízo. No entanto, esta alegação não foi fundamentada com nenhum elemento de prova que mostrasse que o lucro proposto era o que poderia ter sido atingido pela indústria da União, caso não existissem importações objecto de dumping no mercado da União, pelo que não foi aceite.
(121)
Certas partes argumentaram que a Comissão teria estabelecido o nível de eliminação do prejuízo erradamente, com base na margem de subcotação dos custos, devendo antes, para tal, ter recorrido à margem de subcotação dos preços. No presente caso, considerou-se que a margem de subcotação dos preços não era uma base adequada para estabelecer o nível de eliminação do prejuízo para a indústria da União, já que não reflectiria o nível de preço que poderia ter sido atingido na ausência de importações objecto de dumping no mercado da União. A alegação foi, pois, rejeitada.
(122)
Nesta base, podem ser confirmadas as margens de prejuízo provisórias expressas em percentagem do preço CIF-fronteira da União do produto não desalfandegado indicadas no considerando 127 do regulamento provisório.
2. Medidas definitivas
2.1. Forma das medidas definitivas
(123)
Como mencionado nos considerandos 79 a 84, algumas partes alegaram designadamente que as medidas actuais deveriam ser suspensas, porque os acontecimentos após o PI relativos ao aumento do preço do produto em causa no mercado da União eram manifestos, indiscutíveis e duradouros. Argumentaram também que as medidas definitivas não deveriam assumir a forma de um direito ad valorem, devendo antes ser instituídas sob a forma de um PIM.
(124)
Considerou-se, porém, que neste caso particular, as circunstâncias não são de molde a justificar a instituição de um preço de importação mínimo. A medida, sob essa forma, seria facilmente evadida, tendo em conta a natureza do produto em causa e a complexidade das estruturas empresariais dos exportadores em questão.
(125)
Reconhece-se, contudo, que existe uma certa sensibilidade em termos de preços no mercado do produto, pelo que seria razoável minimizar o impacto das medidas definitivas nos utilizadores da União, na eventualidade de se registarem aumentos significativos no preço do produto em causa. Assim, considera-se adequado alterar a forma das medidas definitivas de direitos ad valorem para direitos específicos.
(126)
Sob esta forma, as medidas deverão limitar até certo ponto qualquer eventual impacto negativo indevido nos utilizadores, caso os preços aumentem rápida e significativamente. Se, por outro lado, os preços baixarem, os direitos específicos ainda garantiriam uma protecção suficiente dos produtores da União. Os direitos específicos baseiam-se nos valores CIF das exportações das empresas colaborantes da União no PI, convertidos em euros, utilizando taxas de câmbio mensais, multiplicados pelas margens de dumping e de prejuízo mais baixas, em conformidade com a regra do direito inferior.
(127)
A este respeito, dois produtores-exportadores alegaram que deveria ser utilizada a taxa de câmbio anual em vez da mensal. Convém assinalar, porém, que, em conformidade com a prática corrente, a conversão de divisas em inquéritos anti-dumping é realizada utilizando as taxas de câmbio mensais. Foi também esse o caso no presente inquérito. A alegação foi, portanto, rejeitada.
(128)
O autor da denúncia afirmou que, ao estabelecer os direitos específicos, deveriam ter sido utilizados os actuais preços dos FOH e não os valores CIF durante o PI. Assinale-se que esses direitos específicos são estabelecidos com base nos cálculo de dumping e prejuízo relativos ao PI. Não foram apresentados quaisquer argumentos substanciais para basear os cálculos dos direitos específicos, no presente caso, num período posterior ao PI. Por conseguinte, esta alegação foi rejeitada.
2.2. Instituição das medidas definitivas
(129)
Após a publicação das medidas provisórias, um produtor-exportador potencial deu-se a conhecer e alegou que a taxa do direito residual deveria ser estabelecida ao nível do direito mais elevado instituído e não da margem de dumping mais elevada constatada para a Indonésia. Porém, o direito residual é fixado à margem de dumping residual ou à margem de prejuízo residual, aplicando a regra do direito inferior. A alegação foi, portanto, rejeitada.
(130)
À luz do que foi exposto, considera-se que, em conformidade com o artigo 9.o, n.o 4, do regulamento de base, devem ser instituídas medidas anti-dumping definitivas sobre as importações do produto em causa, ao nível da mais baixa das margens de dumping ou prejuízo estabelecidas, de acordo com a regra do direito inferior.
(131)
Todas as partes foram informadas dos factos e considerações essenciais com base nos quais se tencionava recomendar a instituição de direitos anti-dumping definitivos. Foi-lhes igualmente concedido um prazo para apresentarem observações na sequência da divulgação final dos referidos factos e considerações. As observações das partes interessadas foram tidas em conta e, sempre que adequado, as conclusões foram alteradas em conformidade.
(132)
São propostos os seguintes direitos anti-dumping definitivos:
País
Empresa
Direito anti-dumping definitivo específico (EUR por tonelada, líquido)
Índia
VVF Limited
46,98
Todas as outras empresas
86,99
Indonésia
P.T. Musim Mas
45,63
Todas as outras empresas
80,34
Malásia
KL-Kepong Oleomas Sdn.Bhd.
35,19
Emery Oleochemicals (M) Sdn. Bhd.
61,01
Fatty Chemical Malaysia Sdn. Bhd.
51,07
Todas as outras empresas
61,01
(133)
As taxas do direito anti-dumping individual para cada empresa especificadas no presente regulamento são apenas aplicáveis às importações do produto em causa produzido por essas empresas e, portanto, pelas entidades jurídicas específicas mencionadas. As importações do produto em causa fabricado por qualquer outra empresa não especificamente mencionada no presente regulamento, com indicação da firma e do endereço, incluindo as entidades coligadas com as especificamente mencionadas, não podem beneficiar destas taxas e deverão estar sujeitas à taxa do direito aplicável a «Todas as outras empresas».
(134)
Qualquer pedido de aplicação de taxas do direito anti-dumping individual a estas empresas (por exemplo, na sequência de uma alteração da firma ou da constituição de novas entidades de produção ou de venda) deve ser enviado de imediato à Comissão (10), juntamente com todas as informações pertinentes, nomeadamente sobre eventuais alterações das actividades da empresa relacionadas com a produção e com as vendas nos mercados interno e de exportação que estejam relacionadas, por exemplo, com a referida alteração da firma ou das entidades de produção e de venda em questão. Se necessário, o presente regulamento será alterado em conformidade, mediante a actualização da lista das empresas que beneficiam de taxas do direito anti-dumping individual.
3. Compromissos
(135)
Um produtor-exportador indiano, assim como um produtor-exportador malaio, juntamente com o seu importador coligado, ofereceram um compromisso de preços em conformidade com o artigo 8.o, n.o 1, do regulamento de base. Ambas as ofertas de compromisso incluíam um grande número de grupos de produtos (determinados pela especificação química), estando cada grupo sujeito a um preço de importação mínimo (PIM) diferente, com diferenças de preço entre os grupos de até 25 % para o exportador malaio e de até 100 % para o exportador indiano. Os preços oscilavam, além disso, até 20 % no âmbito dos grupos individuais, colocando dessa forma um risco muito elevado de compensação cruzada. Verificou-se também que a oferta do exportador indiano não abordou a volatilidade dos preços do produto em causa. Foram identificados riscos de compensação cruzada adicionais, no que respeita ao exportador malaio e ao seu importador coligado na União, que não só adquiriram o produto em causa ao exportador malaio como também a outros fornecedores. Por último, seria difícil para as autoridades aduaneiras determinar a especificação química do produto sem uma análise individual, o que tornaria a monitorização muito complicada ou mesmo impraticável. Por conseguinte, as ofertas de compromisso foram rejeitadas. No seguimento da proposta de alteração da forma das medidas, um produtor-exportador alterou a sua proposta de compromisso, sugerindo um PIM médio para todos os grupos de produtos e alegando que o risco de compensação cruzada deixaria então de se colocar. O outro produtor-exportador manteve simplesmente a sua oferta. Contudo, atendendo ao número de tipos do produto e à variação de preços entre eles, um PIM poderia comprometer totalmente a eficácia das medidas. Além do mais, a estrutura das empresas e das suas ofertas, como acima indicado, continua a constituir um obstáculo à aceitação de um compromisso. Os regimes de comunicação de informações e de preços sugeridos por um exportador não abordam estas questões e, em qualquer caso, tornariam a monitorização muito complicada ou mesmo impraticável. Consequentemente, não é possível aceitar as ofertas de compromisso.
4. Cobrança definitiva dos direitos anti-dumping provisórios
(136)
Tendo em conta a amplitude das margens de dumping apuradas e o nível do prejuízo causado à indústria da União, considera-se necessário que os montantes garantidos pelo direito anti-dumping provisório, instituído pelo regulamento provisório, sejam cobrados, a título definitivo, até ao montante dos direitos definitivos instituídos pelo presente regulamento. Sempre que os direitos definitivos forem inferiores aos direitos provisórios, os montantes provisoriamente garantidos superiores à taxa definitiva dos direitos anti-dumping deverão ser liberados,
ADOPTOU O PRESENTE REGULAMENTO:
Artigo 1.o
1. É instituído um direito anti-dumping definitivo sobre as importações de álcoois gordos saturados com um comprimento da cadeia de átomos de carbono de C8, C10, C12, C14, C16 ou C18 (não incluindo isómeros ramificados), incluindo álcoois gordos monossaturados [também referidos como «fracções puras» (single cuts)] e misturas contendo predominantemente uma combinação de comprimentos da cadeia de átomos de carbono C6-C8, C6-C10, C8-C10, C10-C12 (normalmente classificadas como C8-C10), misturas contendo predominantemente uma combinação de comprimentos da cadeia de átomos de carbono C12-C14, C12-C16, C12-C18, C14-C16 (normalmente classificadas como C12-C14) e misturas contendo predominantemente uma combinação de comprimentos da cadeia de átomos de carbono C16-C18, actualmente classificados nos códigos NC ex 2905 16 85, 2905 17 00, ex 2905 19 00 e ex 3823 70 00 (códigos TARIC 2905168510, 2905190060, 3823700011 e 3823700091) e originários da Índia, da Indonésia e da Malásia.
2. A taxa do direito anti-dumping definitivo aplicável ao produto descrito no n.o 1 e fabricado pelas empresas em seguida indicadas é a seguinte:
País
Empresa
Direito anti-dumping definitivo (EUR por tonelada, líquido)
Código adicional TARIC
Índia
VVF Ltd, Taloja, Maharashtra
46,98
B110
Todas as outras empresas
86,99
B999
Indonésia
P.T. Musim Mas, Tanjung Mulia, Medan, Sumatera Utara
45,63
B112
Todas as outras empresas
80,34
B999
Malásia
KL-Kepong Oleomas Sdn. Bhd, Pelabuhan Klang, Selangor Darul Ehsan
35,19
B113
Emery Oleochemicals (M) Sdn. Bhd., Kuala Langat, Selangor
61,01
B114
Fatty Chemical Malaysia Sdn. Bhd. Prai, Penang
51,07
B117
Todas as outras empresas
61,01
B999
3. No caso de as mercadorias terem sido danificadas antes da sua introdução em livre prática e, por conseguinte, de o preço efectivamente pago ou a pagar ser calculado proporcionalmente para efeitos da determinação do valor aduaneiro nos termos do artigo 145.o do Regulamento (CEE) n.o 2454/93 da Comissão, de 2 de Julho de 1993, que fixa determinadas disposições de aplicação do Regulamento (CEE) n.o 2913/92 do Conselho que estabelece o Código Aduaneiro Comunitário (11), o montante do direito anti-dumping, calculado com base nos montantes referidos supra, é reduzido numa percentagem correspondente à proporção do preço efectivamente pago ou a pagar.
4. Salvo especificação em contrário, são aplicáveis as disposições em vigor em matéria de direitos aduaneiros.
Artigo 2.o
São definitivamente cobrados os montantes garantidos por meio do direito anti-dumping provisório, por força do Regulamento (UE) n.o 446/2011. São liberados os montantes garantidos que excedam a taxa do direito anti-dumping definitivo.
Artigo 3.o
O presente regulamento entra em vigor no dia seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia.
O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e directamente aplicável em todos os Estados-Membros.
Feito em Bruxelas, em 8 de Novembro de 2011.