PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 4. dubna 2011,
kterým se provádí směrnice Rady 97/78/ES, pokud jde o překládku dovážených zásilek produktů určených k dovozu do Unie nebo třetích zemí na prvním dosaženém stanovišti hraniční kontroly
(oznámeno pod číslem K(2011) 2067)
(Text s významem pro EHP)
(2011/215/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství (1), a zejména na čl. 9 odst. 2 a čl. 11 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice 97/78/ES stanoví, že veterinární kontroly produktů živočišného původu a některých rostlinných produktů ze třetích zemí dovezených do Unie mají provádět členské státy v souladu s uvedenou směrnicí. Rovněž stanoví, že členské státy musí zajistit, aby zásilky takových produktů byly dováženy do Unie přes stanoviště hraniční kontroly.
(2)
Článek 9 směrnice 97/78/ES stanoví postupy, které mají být provedeny na prvním dosaženém stanovišti hraniční kontroly v případě zásilek určených k dovozu do Unie přes jiné stanoviště hraniční kontroly, které jsou však překládány na prvním dosaženém stanovišti hraniční kontroly v celním pásmu stejného přístavu nebo letiště v Unii.
(3)
Článek 11 směrnice 97/78/ES se vztahuje na zásilky pocházející z třetí země, které jsou překládány na stanovišti hraniční kontroly jejich vstupu v celním pásmu stejného přístavu nebo letiště v Unii, avšak které jsou určeny pro jinou třetí zemi, ať už je dovoz uskutečněn přes území Unie přes jiné stanoviště hraniční kontroly nebo přímo do třetí země bez tranzitu přes jiné stanoviště hraniční kontroly.
(4)
Kromě toho články 9 a 11 směrnice 97/78/ES stanoví řadu výjimek z obecných předpisů o veterinárních kontrolách prováděných na prvním dosaženém stanovišti hraniční kontroly. Tyto výjimky mají různou oblast působnosti a vztahují se na konečné určení zásilek a na dobu skladování zásilek během procesu překládky na stanovišti hraniční kontroly jejich vstupu.
(5)
Uvedená doba je určena se zřetelem na minimální a maximální lhůtu pro takové skladování, které jsou stanoveny v souladu s postupem uvedeným ve směrnici 97/78/ES.
(6)
Rozhodnutí Komise 2000/25/ES ze dne 16. prosince 1999, kterým se stanoví podrobná prováděcí pravidla k článku 9 směrnice Rady 97/78/ES, pokud jde o překládku produktů na stanovišti hraniční kontroly, jsou-li zásilky určeny k dovozu do Evropského společenství, a kterým se mění rozhodnutí Komise 93/14/EHS (2), v současnosti stanoví minimální a maximální lhůtu použitelné v případech, kdy jsou zásilky určené k dovozu do Unie přes jiné stanoviště hraniční kontroly, které se nachází na stejném území nebo na území jiného členského státu.
(7)
Rozhodnutí 2000/25/ES není zcela jasné, pokud jde o oblast působnosti pravidel vztahujících se na zásilky, které jsou překládány z letadla nebo lodi v celním pásmu toho stejného přístavu nebo letiště za účelem jejich přepravy do třetí země, ať už bez další zastávky na území Unie, nebo přes území Unie. Je tudíž nezbytné, aby v tomto rozhodnutí byla určena pravidla upřesňující ustanovení, která již byla stanovena v rozhodnutí 2000/25/ES, včetně pravidel o relevantních minimálních lhůtách.
(8)
V zájmu ochrany zdraví lidí a zvířat by měl na prvním dosaženém stanovišti hraniční kontroly úřední veterinární lékař obdržet dostatečné informace v případě zásilek, na něž se vztahují články 9 a 11 směrnice 97/78/ES. Proto je vhodné stanovit pravidla týkající se informací, které mají být poskytnuty osobou odpovědnou za nakládku v době, kdy dorazí zásilka na stanoviště hraniční kontroly.
(9)
Minimální lhůta, po jejímž uplynutí musí být provedeny veterinární kontroly u zásilek překládaných z lodi ve stejném přístavu a určených k dovozu nebo k přepravě do třetích zemí, jak je stanoveno v článcích 9 a 11 směrnice 97/78/ES, činí sedm dní.
(10)
U zásilek, které jsou překládány z lodi ve stejném přístavu na stanovišti hraniční kontroly jejich vstupu a které jsou určeny přímo pro třetí zemi bez další zastávky na území Unie, jsou rizika pro zdraví lidí a zvířat omezena, protože zásilky přijdou do styku s územím Unie jen omezeně. V takových případech může být vhodné minimální lhůtu uvedenou v článcích 9 a 11 směrnice 97/78/ES prodloužit.
(11)
Toto prodloužení by mělo být podmíněno poskytnutím vhodných záruk členským státem, na jehož území se nachází stanoviště hraniční kontroly vstupu zásilek. Dotčený členský stát by měl zejména zajistit, aby se tyto zásilky nedostaly do jiného přístavu na území Unie a aby byly odeslány přímo do třetí země. Kromě toho by měl tento členský stát poskytnout Komisi a ostatním členským státům dostatečné informace o těchto zárukách, včetně informací o kontrolním systému zajišťujícím dodržování časových lhůt a následných pokynů pro přepravu do specifického místa určení podle oznámení o zásilce.
(12)
Dále je důležité upřesnit, že se zásilky musí po uplynutí maximálních lhůt stanovených v tomto rozhodnutí podrobit všem veterinárním kontrolám stanoveným směrnicí 97/78/ES.
(13)
V zájmu jasnosti a jednotnosti právních předpisů Unie je vhodné zrušit rozhodnutí 2000/25/ES a nahradit je tímto rozhodnutím.
(14)
Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Při předložení zásilek na stanovišti hraniční kontroly za účelem následné překládky musí osoba odpovědná za náklad oznámit úřednímu veterinárnímu lékaři na stanovišti hraniční kontroly následující údaje:
a)
odhadovanou délku vykládky zásilky;
b)
stanoviště hraniční kontroly v místě určení v Unii v případě dovozu nebo tranzitu přes Unii nebo třetí zemi určení v případě přepravy přímo do třetí země;
c)
přesné umístění zásilky, jestliže není nakládána přímo do letadla nebo lodi směřující do následného místa určení;
d)
odhadovanou délku nakládky zásilky do letadla nebo lodi směřující do následného místa určení.
Toto oznámení je třeba učinit v okamžiku doručení zásilky na stanoviště hraniční kontroly způsobem stanoveným příslušným orgánem.
Článek 2
1) Minimální lhůta podle článku 9 odst. 1 písm. b) bodu i) směrnice 97/78/ES bude:
a)
12 hodin pro letiště;
b)
7 dní pro přístav.
2) Maximální lhůta podle článku 9 odst. 1 písm. b) bodu i) směrnice 97/78/ES bude:
a)
48 hodin pro letiště;
b)
20 dní pro přístav.
Článek 3
1) Pro účely článku 11 směrnice 97/78/ES bude minimální lhůta stanovená v článku 9 odst. 1 písm. a) této směrnice:
a)
12 hodin pro letiště;
b)
7 dní pro přístav.
2) Pro účely čl. 11 odst. 1 směrnice 97/78/ES a čl. 11 odst. 2 písm. b) druhé odrážky této směrnice mohou členské státy prodloužit minimální lhůtu stanovenou v odst. 1 písm. b) uvedeného článku na 14 dní, jestliže:
a)
zásilky pocházejí ze třetí země a jsou určeny pro jinou třetí zemi bez přerušení cesty na územích uvedených v příloze I směrnice 97/78/ES;
b)
se zásilky překládají z lodi na jinou loď na stanovišti hraniční kontroly v celním pásmu stejného přístavu v Unii;
c)
dotčený členský stát předloží Komisi a ostatním členským státům v rámci Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat podrobné odůvodnění, které stanoví, že učinil veškerá nezbytná opatření, aby se tyto zásilky namísto překládky přímo do třetí země nedostaly do jiného přístavu v Unii.
Součástí těchto opatření bude kontrolní systém zajišťující dodržování časových lhůt a následného místa určení podle oznámení stanoveného v článku 1.
Článek 4
Vyprší-li maximální lhůta stanovená v čl. 2 odst. 2, podrobí se zásilka kontrole totožnosti a fyzické kontrole podle článku 4 směrnice 97/78/ES na prvním dosaženém stanovišti.
Článek 5
Rozhodnutí 2000/25/ES se zrušuje.
Článek 6
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. května 2011.
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 4. dubna 2011.
DECISÃO DE EXECUÇÃO DA COMISSÃO
de 4 de Abril de 2011
relativa à Directiva 97/78/CE do Conselho no que diz respeito a operações de transbordo no posto de inspecção fronteiriço de introdução de remessas de produtos destinados a importação para a União ou para países terceiros
[notificada com o número C(2011) 2067]
(Texto relevante para efeitos do EEE)
(2011/215/UE)
A COMISSÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia,
Tendo em conta a Directiva 97/78/CE do Conselho, de 18 de Dezembro de 1997, que fixa os princípios relativos à organização dos controlos veterinários dos produtos provenientes de países terceiros introduzidos na Comunidade (1), nomeadamente o artigo 9.o, n.o 2, e o artigo 11.o, n.o 4,
Considerando o seguinte:
(1)
A Directiva 97/78/C prevê a realização, pelos Estados-Membros, de controlos veterinários dos produtos de origem animal e de determinados produtos vegetais provenientes de países terceiros introduzidos na União, de acordo com as disposições da referida directiva. Estabelece também que os Estados-Membros devem providenciar para que as remessas só sejam introduzidas na União através de um posto de inspecção fronteiriço.
(2)
O artigo 9.o da Directiva 97/78/CE estabelece os procedimentos a realizar no posto de inspecção fronteiriço de introdução, no caso de remessas destinadas a importação para a União através de outro posto de inspecção fronteiriço, mas que sejam objecto de transbordo no posto de inspecção fronteiriço de introdução, dentro da zona aduaneira do mesmo porto ou aeroporto na União.
(3)
O artigo 11.o da Directiva 97/78/CE tem por objecto as remessas oriundas de um país terceiro que sejam objecto de transbordo no posto de inspecção fronteiriço de chegada, dentro da zona aduaneira do mesmo porto ou aeroporto na União, mas com destino a outro país terceiro, quer via o território da União através de outro posto de inspecção fronteiriço, quer directamente para um país terceiro sem introdução noutro posto de inspecção fronteiriço.
(4)
Por outro lado, os artigos 9.o e 11.o da Directiva 97/78/CE prevêem um certo número de derrogações às regras gerais sobre os controlos veterinários efectuados no posto de inspecção fronteiriço de introdução. Estas derrogações têm âmbitos diferentes e estão relacionadas com o destino final da remessa e com a duração da armazenagem das remessas durante o processo de transbordo no posto de inspecção fronteiriço de chegada.
(5)
Essa duração é determinada por referência a um período mínimo e a um período máximo de armazenagem, que são determinados em conformidade com o procedimento previsto na Directiva 97/78/CE.
(6)
A Decisão 2000/25/CE da Comissão, de 16 de Dezembro de 1999, que estabelece regras pormenorizadas de aplicação do artigo 9.o da Directiva 97/78/CE do Conselho, relativo ao transbordo de produtos em postos de inspecção fronteiriços, caso as remessas se destinem à importação para a Comunidade Europeia, e que altera a Decisão 93/14/CEE da Comissão (2), estabelece actualmente os períodos mínimos e máximos aplicáveis nos casos em que as remessas se destinem à importação para a União Europeia através de outro posto de inspecção fronteiriço situado no mesmo território ou situado no território de outro Estado-Membro.
(7)
A Decisão 2000/25/CE não é inteiramente clara no que respeita ao âmbito de aplicação das regras relativas às remessas em transbordo de um avião para outro ou de um navio para outro, dentro da zona aduaneira do mesmo porto ou aeroporto, em trânsito para um país terceiro sem mais escalas no território da União ou através do território da União. É, por conseguinte, necessário estabelecer regras na presente decisão, a fim de clarificar as disposições já estabelecidas na Decisão 2000/25/CE, incluindo regras sobre os períodos mínimos aplicáveis.
(8)
A fim de proteger a saúde pública e animal, o veterinário oficial do posto de inspecção fronteiriço de introdução deve receber informação adequada em relação a remessas abrangidas pelos artigos 9.o e 11.o da Directiva 97/78/CE. Convém, por conseguinte, estabelecer normas sobre as informações a prestar pela pessoa responsável pelo carregamento no momento da chegada de uma remessa ao posto de inspecção fronteiriço.
(9)
O período mínimo após o qual devem ser efectuados controlos veterinários a remessas que sejam objecto de transbordo de um navio para outro no mesmo porto e se destinem a importação ou trânsito para países terceiros, tal como previsto nos artigos 9.o e 11.o da Directiva 97/78/CE, é de sete dias.
(10)
No caso de remessas que sejam objecto de transbordo de um navio para outro no mesmo porto no posto de inspecção fronteiriço de chegada e se destinem directamente a um país terceiro sem mais escalas no território da União, os riscos de saúde pública e animal para a União são reduzidos, uma vez que o contacto das remessas com o território da União é limitado. Em tais casos, pode ser oportuno prolongar o período mínimo referido nos artigos 9.o e 11.o da Directiva 97/78/CE.
(11)
Essa prorrogação deve ser objecto de garantias adequadas do Estado-Membro do posto de inspecção fronteiriço de chegada. Em particular, o referido Estado-Membro deve garantir que essas remessas não sejam autorizadas a ir para outro porto da União e que sejam expedidas directamente para um país terceiro. Além disso, o Estado-Membro fornecerá à Comissão e aos outros Estados-Membros informações adequadas sobre essas garantias, incluindo informações sobre o sistema de controlo destinado a assegurar o respeito pelos prazos e a utilização dos meios de transporte para um determinado destino indicados na notificação da remessa.
(12)
Além disso, é importante especificar que as remessas devem ser sujeitas a todos os controlos veterinários previstos na Directiva 97/78/CE após o termo dos períodos máximos fixados na presente decisão.
(13)
Por razões de clareza e coerência da legislação da União, é conveniente revogar a Decisão 2000/25/CE, substituindo-a pela presente decisão.
(14)
As medidas previstas na presente decisão estão em conformidade com o parecer do Comité Permanente da Cadeia Alimentar e da Saúde Animal,
ADOPTOU A PRESENTE DECISÃO:
Artigo 1.o
Quando as remessas sejam apresentadas num posto de inspecção fronteiriço para subsequente transbordo, a pessoa responsável pela carga notificará o veterinário oficial no posto de inspecção fronteiriço do seguinte:
a)
A hora prevista para a descarga da remessa;
b)
O posto de inspecção fronteiriço de destino na União, em caso de importação ou trânsito na União, ou o país terceiro de destino, em caso de trânsito directamente para um país terceiro;
c)
A localização exacta da remessa, se não for carregada directamente para o navio ou a aeronave que a transportará ao seu destino posterior;
d)
A hora prevista do carregamento da remessa para a aeronave ou o navio que a transportará ao seu destino posterior.
Essa notificação deve ser feita no momento da chegada da remessa ao posto de inspecção fronteiriço e pelos meios estabelecidos pela autoridade competente.
Artigo 2.o
1. O período mínimo previsto no artigo 9.o, n.o 1, alínea b), subalínea i), da Directiva 97/78/CE deve ser:
a)
12 horas no caso de um aeroporto;
b)
Sete dias no caso de um porto.
2. O período máximo previsto no artigo 9.o, n.o 1, alínea b), subalínea i), da Directiva 97/78/CE deve ser:
a)
48 horas no caso de um aeroporto;
b)
20 dias no caso de um porto.
Artigo 3.o
1. Para efeitos da aplicação do artigo 11.o da Directiva 97/78/CE, o período mínimo previsto no artigo 9.o, n.o 1, alínea a), da mesma Directiva deve ser:
a)
12 horas no caso de um aeroporto;
b)
Sete dias no caso de um porto.
2. Para efeitos da aplicação do artigo 11.o, n.o 1, da Directiva 97/78/CE e do segundo travessão do artigo 11.o, n.o 2, alínea b), da mesma Directiva, os Estados-Membros podem alargar para 14 dias o período mínimo previsto na alínea b) do n.o 1 do presente artigo, desde que:
a)
As remessas sejam provenientes de um país terceiro e se destinem a outro país terceiro sem outra escala nos territórios enumerados no anexo I da Directiva 97/78/CE;
b)
As remessas sejam sujeitas a transbordo de um navio para outro no posto de inspecção fronteiriço dentro da zona aduaneira do mesmo porto da União;
c)
O Estado-Membro em causa apresente uma justificação pormenorizada à Comissão e aos demais Estados-Membros, no quadro do Comité Permanente da Cadeia Alimentar e da Saúde Animal, na qual refira especificamente que foram tomaram todas as medidas necessárias para evitar que estas remessas sejam transportadas para outro porto da União em vez de serem objecto de transbordo directamente para um país terceiro.
Essas medidas devem incluir um sistema de controlo para assegurar que os períodos mínimos e o destino posterior sejam respeitados, tal como indicado na notificação prevista no artigo 1.o.
Artigo 4.o
Nos casos em que o prazo máximo previsto no artigo 2.o, n.o 2, tenha expirado, as remessas são sujeitas ao controlo de identidade e ao controlo físico previstos no artigo 4.o da Directiva 97/78/CE, no posto de inspecção fronteiriço de introdução.
Artigo 5.o
É revogada a Decisão 2000/25/CE.
Artigo 6.o
A presente decisão é aplicável a partir de 1 de Maio de 2011.
Artigo 7.o
Os Estados-Membros são os destinatários da presente decisão.
Feito em Bruxelas, em 4 de Abril de 2011.