NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 584/2010
ze dne 1. července 2010,
kterým se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/65/ES, pokud jde o formu a obsah standardního oznámení a osvědčení SKIPCP, využívání elektronické komunikace mezi příslušnými orgány pro účely oznamování a postupy pro ověřování na místě a šetření a výměnu informací mezi příslušnými orgány
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2009/65/ES ze dne 13. července 2009 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) (1), a zejména na čl. 95 odst. 2 písm. a), b) a c), na čl. 101 odst. 9 a na článek 105 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice 2009/65/ES uděluje Komisi prováděcí pravomoci k tomu, aby specifikovala a harmonizovala určité aspekty nového postupu pro oznamování záměru uvést podílové jednotky SKIPCP na trh v hostitelském členském státě. Tato harmonizace by měla příslušným orgánům poskytnout nezbytnou jistotu ohledně fungování těchto nových požadavků a pomoci jim zajistit hladký průběh nového postupu.
(2)
Pro usnadnění postupu oznamování je třeba specifikovat formu a obsah standardního vzorového oznámení, které mají SKIPCP používat, jakož i formu a obsah osvědčení, kterým mají příslušné orgány členských států potvrzovat, že SKIPCP splňuje podmínky stanovené směrnicí 2009/65/ES. Členským státům by se mělo umožnit sdělování oznámení i osvědčení elektronickou cestou.
(3)
S ohledem na cíl směrnice 2009/65/ES, kterým je zajistit, aby bylo SKIPCP umožněno uvádět na trh své podílové jednotky v jiných členských státech s výhradou příslušného oznámení založeného na lepší výměně informací mezi příslušnými orgány členských států, je třeba stanovit podrobný postup pro elektronické předávání dokumentace mezi příslušnými orgány.
(4)
Směrnice 2009/65/ES ukládá příslušným orgánům domovského členského státu SKIPCP, aby předtím, než předají úplnou dokumentaci příslušným orgánům členského státu, v němž SKIPCP navrhuje uvést své podílové jednotky na trh, ověřily, zda je dokumentace úplná. Uděluje také SKIPCP právo přístupu na trh hostitelského členského státu ihned poté, co příslušné orgány domovského členského státu SKIPCP předaly úplnou dokumentaci příslušným orgánům členského státu, v němž SKIPCP navrhuje uvést své podílové jednotky na trh. Pro zajištění právní jistoty je třeba určit, kdy se má za to, že došlo k předání úplné dokumentace. Postup pro využití elektronické komunikace navíc od příslušných orgánů domovského členského státu SKIPCP vyžaduje, aby se předtím, než SKIPCP oznámí předání podle čl. 93 odst. 3 směrnice 2009/65/ES, ujistily, že k předání úplné dokumentace došlo. Je rovněž třeba stanovit postupy pro řešení technických problémů, k nimž dojde během předávání dokumentace mezi příslušnými orgány domovského a hostitelského státu SKIPCP.
(5)
Pro zjednodušení předávání dokumentace a zohlednění technických inovací a možnosti vzniku pokročilejších systémů elektronické komunikace mohou příslušné orgány provést ujednání o spolupráci s cílem zlepšit předávání dokumentace prostřednictvím elektronické komunikace, zejména v souvislosti s bezpečností systému a využitím šifrovacích mechanismů. Příslušné orgány by ujednání ohledně elektronické komunikace měly rovněž koordinovat s Evropským výborem regulátorů trhů s cennými papíry.
(6)
Směrnice 2009/65/ES ukládá členským státům, aby přijaly nezbytná správní a organizační opatření k usnadnění spolupráce. Posílená spolupráce mezi příslušnými orgány je nezbytná k zajištění toho, aby SKIPCP a správcovské společnosti spravující SKIPCP dodržovaly směrnici 2009/65/ES a aby se zajistilo hladké fungování vnitřního trhu a vysoká úroveň ochrany investorů.
(7)
Směrnice 2009/65/ES stanoví, že příslušné orgány jednoho členského státu mohou požádat příslušné orgány jiného členského státu o spolupráci při dohledu nebo ověřování na místě nebo šetření na území onoho členského státu. Zejména v případě, kdy je SKIPCP spravován správcovskou společností nacházející se v jiném členském státě, je velmi důležité zřídit mechanismy spolupráce mezi příslušnými orgány a podrobné postupy, které se použijí, pokud příslušný orgán potřebuje provést šetření nebo ověřování na místě ve vztahu k subjektu nebo osobě nacházející se v jiném členském státě.
(8)
Příslušný orgán by měl mít právo vyžádat si v záležitostech spadajících do jeho působnosti v oblasti dohledu spolupráci dalších příslušných orgánů. Dožádaný orgán by měl poskytnout pomoc i v případě, kdy vyšetřované jednání není v jeho jurisdikci považováno za porušení předpisů. Dožádaný orgán může poskytnutí pomoci odmítnout v případech uvedených v čl. 101 odst. 6 směrnice 2009/65/ES.
(9)
Směrnice 2009/65/ES ukládá příslušným orgánům členských států, aby si vzájemně neprodleně poskytly informace požadované pro účely plnění svých úkolů. Je proto vhodné stanovit podrobná pravidla týkající se běžné výměny informací a výměny informací bez předchozí žádosti.
(10)
Aby se zajistilo, že se povinnosti stanovené ve směrnici 2009/65/ES a v tomto nařízení použijí od stejného data, mělo by se toto nařízení použít od stejného data jako vnitrostátní opatření, kterými se provádí směrnice 2009/65/ES.
(11)
O technické poradenství byl požádán Evropský výbor regulátorů trhů s cennými papíry zřízený rozhodnutím Komise 2009/77/ES (2).
(12)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Evropského výboru pro cenné papíry,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
POSTUP PRO OZNAMOVÁNÍ
Článek 1
Forma a obsah oznámení
Subjekt kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) vypracuje oznámení podle čl. 93 odst. 1 směrnice 2009/65/ES v souladu se vzorem uvedeným v příloze I tohoto nařízení.
Článek 2
Forma a obsah osvědčení SKIPCP
Příslušné orgány domovského členského státu SKIPCP vypracují osvědčení, že SKIPCP splňuje podmínky uložené směrnicí 2009/65/ES podle čl. 93 odst. 3 uvedené směrnice v souladu se vzorem uvedeným v příloze II tohoto nařízení.
Článek 3
Určená e-mailová adresa
1. Příslušné orgány určí e-mailovou adresu pro účely předávání dokumentace uvedené v čl. 93 odst. 3 směrnice 2009/65/ES a pro účely výměny informací souvisejících s postupem pro oznamování stanoveným uvedeným článkem.
2. Příslušné orgány informují příslušné orgány ostatních členských států o určené e-mailové adrese a zajistí, aby byly na veškeré změny uvedené e-mailové adresy ihned upozorněny.
3. Příslušné orgány domovského členského státu SKIPCP předávají veškeré dokumenty uvedené v čl. 93 odst. 3 druhém pododstavci směrnice 2009/65/ES pouze na určenou e-mailovou adresu příslušných orgánů členského státu, v němž SKIPCP navrhuje uvést na trh své podílové jednotky.
4. Příslušné orgány zavedou postup zajišťující, že jejich určená e-mailová adresa pro zasílání oznámení bude kontrolována každý pracovní den.
Článek 4
Předání dokumentace
1. Příslušné orgány domovského členského státu SKIPCP předávají úplnou dokumentaci uvedenou v čl. 93 odst. 3 prvním a druhém pododstavci směrnice 2009/65/ES příslušným orgánům členského státu, v němž SKIPCP navrhuje uvést na trh své podílové jednotky, prostřednictvím e-mailu.
Veškeré přílohy k oznámení uvedenému v příloze I se uvedou v e-mailu a poskytnou se v běžně užívaném formátu umožňujícím prohlížení a tisk.
2. Předání úplné dokumentace podle čl. 93 odst. 3 druhého pododstavce směrnice 2009/65/ES se nepovažuje za uskutečněné pouze v některém z těchto případů:
a)
dokument, jenž má být předán, chybí, je neúplný nebo je ve formátu jiném než specifikovaném v odstavci 1;
b)
příslušné orgány domovského členského státu SKIPCP nepoužijí e-mailovou adresu, kterou příslušné orgány členského státu, v němž SKIPCP navrhuje uvést na trh své podílové jednotky, určily podle čl. 3 odst. 1;
c)
příslušné orgány domovského členského státu SKIPCP úplnou dokumentaci nepředaly v důsledku technického selhání jejich elektronického systému.
3. Příslušné orgány domovského členského státu SKIPCP zajistí, aby se předání úplné dokumentace podle čl. 93 odst. 3 směrnice 2009/65/ES uskutečnilo předtím, než předání oznámí SKIPCP.
4. Pokud jsou příslušné orgány domovského členského státu SKIPCP informovány nebo se dozví o tom, že k předání úplné dokumentace nedošlo, podniknou ihned kroky k předání úplné dokumentace.
5. Příslušné orgány se mohou dohodnout na nahrazení prostředků, kterými se předává úplná dokumentace podle čl. 93 odst. 3 druhého pododstavce směrnice 2009/65/ES, pokročilejší metodou elektronické komunikace, než je e-mail, nebo na zavedení dalších postupů za účelem zvýšení bezpečnosti předávaných e-mailů.
Veškeré alternativní metody nebo zlepšené postupy dodržují lhůty pro oznámení stanovené v kapitole XI směrnice 2009/65/ES a nenarušují možnost přístupu SKIPCP na trh jiného členského státu, než je jeho domovský členský stát.
Článek 5
Přijetí dokumentace
1. Poté, co příslušné orgány členského státu, v němž SKIPCP navrhuje uvést své podílové jednotky na trh, obdrží dokumentaci, jež jim má být předána podle čl. 93 odst. 3 směrnice 2009/65/ES, potvrdí příslušným orgánům domovského členského státu SKIPCP co nejdříve, avšak nejpozději pět pracovních dnů od data přijetí uvedené dokumentace, zda:
a)
byly obdrženy veškeré přílohy, jež mají být uvedeny podle čl. 4 odst. 1 tohoto nařízení, a
b)
je možné dokumentaci, jež jim byla předána, prohlížet nebo tisknout.
Potvrzení lze příslušným orgánům domovského členského státu SKIPCP zaslat e-mailem na adresu určenou podle čl. 3 odst. 1, pokud se dotčené příslušné orgány nedohodly na pokročilejší metodě potvrzování přijetí.
2. Pokud příslušné orgány domovského členského státu SKIPCP neobdrží od příslušných orgánů členského státu, v němž SKIPCP navrhuje uvést na trh své podílové jednotky, potvrzení ve lhůtě stanovené v odstavci 1, obrátí se na příslušné orgány členského státu, v němž SKIPCP navrhuje uvést na trh své podílové jednotky, a ověří, zda k předání úplné dokumentace došlo.
KAPITOLA II
SPOLUPRÁCE V OBLASTI DOHLEDU
ODDÍL 1
Postup pro ověřování na místě a šetření
Článek 6
Žádost o pomoc pro ověřování na místě a šetření
1. Příslušný orgán, který má v úmyslu provést ověření na místě nebo šetření na území jiného členského státu („žádající orgán“) podá písemnou žádost příslušnému orgánu uvedeného jiného členského státu („dožádaný orgán“). Žádost obsahuje:
a)
důvody žádosti včetně právních ustanovení platných v jurisdikci žádajícího orgánu, na nichž je žádost založena;
b)
informace o rozsahu ověřování na místě nebo šetření;
c)
informace o opatřeních, která žádající orgán již provedl;
d)
informace o opatřeních, která má dožádaný orgán provést;
e)
navrhovanou metodiku ověřování na místě nebo šetření a důvody, proč si ji žádající orgán zvolil.
2. Žádost se předloží v dostatečném předstihu před ověřováním na místě nebo šetřením.
3. Pokud je žádost o pomoc pro ověřování na místě nebo šetření naléhavá, lze ji předat e-mailem a následně písemně potvrdit.
4. Dožádaný orgán potvrdí přijetí žádosti bez zbytečného odkladu.
5. Žádající orgán poskytne dožádanému orgánu veškeré informace, které si vyžádá, aby dožádanému orgánu umožnil poskytnout nezbytnou pomoc.
6. Dožádaný orgán bez zbytečného odkladu předá veškeré informace a dokumenty, které má k dispozici a které jsou relevantní nebo užitečné pro žádající orgán, a to na základě důvodů pro ověřování na místě nebo šetření a jejich rozsahu.
7. Dožádaný orgán a žádající orgán opětovně posoudí nutnost ověřování na místě a šetření s ohledem na dokumenty a informace předané podle odstavců 5 a 6.
8. Dožádaný orgán rozhodne, zda provede ověřování na místě nebo šetření sám, nebo zda dovolí žádajícímu orgánu, aby provedl ověřování na místě nebo šetření, nebo zda dovolí auditorům nebo jiným odborníkům, aby provedli ověřování na místě nebo šetření.
9. Dožádaný orgán a žádající orgán se dohodnou o otázkách souvisejících s rozdělením nákladů ověřování na místě nebo šetření.
Článek 7
Provádění ověřování na místě a šetření dožádaným orgánem
1. Pokud se dožádaný orgán rozhodl provést ověřování na místě nebo šetření sám, učiní tak v souladu s postupy stanovenými právem členského státu, na jehož území se má ověřování na místě nebo šetření provést.
2. Pokud žádající orgán požádal, aby pracovníky dožádaného orgánu provádějící ověřování nebo šetření podle čl. 101 odst. 5 směrnice 2009/65/ES doprovodili jeho vlastní pracovníci, žádající orgán a dožádaný orgán se dohodnou na praktických opatřeních týkajících se této účasti.
Článek 8
Provádění ověřování na místě a šetření žádajícím orgánem
1. Pokud se dožádaný orgán rozhodl dovolit žádajícímu orgánu, aby provedl ověřování na místě nebo šetření, toto ověřování na místě nebo šetření se provede v souladu s postupy stanovenými právem členského státu, na jehož území se má ověřování na místě nebo šetření provést.
2. Pokud se dožádaný orgán rozhodl dovolit žádajícímu orgánu, aby provedl ověřování na místě nebo šetření, poskytne nezbytnou pomoc s cílem usnadnit uvedené ověřování na místě nebo šetření.
3. Pokud žádající orgán během svého ověřování na místě nebo šetření zjistí podstatné informace významné pro plnění úkolů dožádaného orgánu, bez zbytečného odkladu tyto informace předá dožádanému orgánu.
Článek 9
Provádění ověřování na místě a šetření auditory nebo odborníky
1. Pokud se dožádaný orgán rozhodl dovolit auditorům nebo odborníkům, aby provedli ověřování na místě nebo šetření, toto ověřování na místě nebo šetření se provede v souladu s postupy stanovenými právem členského státu, na jehož území se má ověřování na místě nebo šetření provést.
2. Pokud se dožádaný orgán rozhodl dovolit auditorům nebo odborníkům, aby provedli ověřování na místě nebo šetření, poskytne nezbytnou pomoc s cílem usnadnit uvedeným auditorům nebo odborníkům výkon jejich úkolů.
3. Pokud žádající orgán navrhuje jmenování auditorů nebo odborníků, předá veškeré příslušné informace o totožnosti a odborné kvalifikaci těchto auditorů nebo odborníků dožádanému orgánu.
Dožádaný orgán žádajícímu orgánu neprodleně oznámí, zda navržené jmenování přijímá.
Pokud dožádaný orgán navržené jmenování nepřijme nebo pokud žádající orgán jmenování auditorů nebo odborníků nenavrhne, má právo navrhnout auditory nebo odborníky dožádaný orgán.
4. Pokud se dožádaný orgán a žádající orgán nedohodnou na jmenování auditorů nebo odborníků, dožádaný orgán se rozhodne, zda provede ověřování na místě nebo šetření sám nebo zda dovolí žádajícímu orgánu, aby provedl ověřování na místě nebo šetření.
5. Pokud se dožádaný orgán a žádající orgán nedohodnou jinak, orgán, jenž navrhl jmenované auditory nebo odborníky, nese příslušné náklady.
6. Pokud auditoři nebo odborníci během ověřování na místě nebo šetření zjistí podstatné informace významné pro plnění úkolů dožádaného orgánu, neprodleně tyto informace předají dožádanému orgánu.
Článek 10
Žádost o pomoc při pohovorech s osobami nacházejícími se v jiném členském státě
1. Pokud žádající orgán považuje za nezbytné provést pohovory s osobami nacházejícími se na území jiného členského státu, podá písemnou žádost příslušným orgánům uvedeného jiného členského státu.
2. Žádost obsahuje:
a)
důvody žádosti včetně právních ustanovení platných v jurisdikci žádajícího orgánu, na nichž je žádost založena;
b)
informace o rozsahu pohovorů;
c)
informace o opatřeních, která žádající orgán již provedl;
d)
informace o opatřeních, která má dožádaný orgán provést;
e)
navrhovanou metodiku, jež má být při pohovorech použita, a důvody, proč si ji žádající orgán zvolil.
3. Žádost se předloží v dostatečném předstihu před pohovory.
4. Pokud je žádost o pomoc při provádění pohovorů s osobami nacházejícími se na území jiného členského státu naléhavá, lze ji předat e-mailem a následně písemně potvrdit.
5. Dožádaný orgán potvrdí přijetí žádosti bez zbytečného odkladu.
6. Žádající orgán poskytne dožádanému orgánu veškeré informace, které si vyžádá, aby dožádanému orgánu umožnil poskytnout nezbytnou pomoc.
7. Dožádaný orgán bez zbytečného odkladu předá veškeré informace a dokumenty, které má k dispozici a které jsou relevantní nebo užitečné pro žádající orgán, a to na základě důvodů pro pohovory a jejich rozsahu.
8. Dožádaný orgán a žádající orgán opětovně posoudí nutnost provádění pohovorů s ohledem na dokumenty a informace předané podle odstavců 6 a 7.
9. Dožádaný orgán se rozhodne, zda provede pohovory sám, nebo zda dovolí žádajícímu orgánu, aby provedl pohovory.
10. Dožádaný orgán a žádající orgán se dohodnou o otázkách souvisejících s rozdělením nákladů na provádění pohovorů.
11. Žádající orgán se může zúčastnit pohovorů vyžádaných v souladu s odstavcem 1. Žádající orgán může před prováděním pohovorů a během nich předložit otázky, jež se mají položit.
Článek 11
Zvláštní ustanovení týkající se ověřování na místě a šetření
1. Příslušné orgány domovského členského státu správcovské společnosti a příslušné orgány domovského členského státu SKIPCP si vzájemně oznamují veškerá ověřování na místě a šetření, jež se mají provést ve vztahu ke správcovské společnosti nebo SKIPCP podléhajícím jejich dohledu. Na základě takového oznámení může příslušný orgán, jenž je příjemcem oznámení, bez zbytečného odkladu požádat oznamující příslušný orgán, aby do ověřování na místě nebo šetření zahrnul záležitosti spadající do působnosti dohledu orgánu, jenž je příjemcem oznámení.
2. Příslušné orgány domovského členského státu správcovské společnosti si mohou vyžádat pomoc příslušného orgánu domovského členského státu SKIPCP v souvislosti s ověřováním na místě a šetřením ve vztahu k depozitáři SKIPCP, pokud je to nezbytné k plnění jejich úkolů v oblasti dohledu nad správcovskou společností.
3. Příslušné orgány domovského členského státu SKIPCP a příslušné orgány domovského členského státu správcovské společnosti se dohodnou na postupech pro sdílení výsledků ověřování na místě a šetření provedených ve vztahu ke správcovské společnosti a SKIPCP podléhajícím jejich dohledu.
4. V případě potřeby se příslušné orgány domovského členského státu SKIPCP a příslušné orgány domovského členského státu správcovské společnosti dohodnou na dalších opatřeních, jež je třeba přijmout v souvislosti s ověřováním na místě nebo šetřením.
ODDÍL 2
Výměna informací
Článek 12
Běžná výměna informací
1. Příslušné orgány domovského členského státu SKIPCP ihned informují příslušné orgány hostitelského členského státu SKIPCP, a pokud SKIPCP spravuje správcovská společnost nacházející se v jiném členském státě, než je domovský členský stát SKIPCP, rovněž příslušné orgány domovského členského státu správcovské společnosti, o:
a)
veškerých rozhodnutích o odnětí povolení SKIPCP;
b)
veškerých rozhodnutích uložených SKIPCP, která se týkají pozastavení vydávání, odkupu nebo vyplacení jeho podílových jednotek;
c)
jakýchkoli jiných závažných opatřeních přijatých vůči SKIPCP.
2. Pokud SKIPCP spravuje správcovská společnost nacházející se v jiném členském státě, než je domovský členský stát SKIPCP, příslušné orgány domovského členského státu správcovské společnosti ihned oznámí příslušným orgánům domovského členského státu SKIPCP, že schopnost správcovské společnosti řádně plnit své povinnosti ve vztahu k SKIPCP, který spravuje, může být podstatným způsobem nepříznivě ovlivněna, nebo že správcovská společnost nesplňuje podmínky stanovené v kapitole III směrnice 2009/65/ES.
3. Pokud SKIPCP spravuje správcovská společnost nacházející se v jiném členském státě, než je domovský členský stát SKIPCP, příslušné orgány domovského členského státu SKIPCP a domovského členského státu správcovské společnosti usnadňují výměnu informací nutnou pro plnění svých úkolů podle směrnice 2009/65/ES, včetně zavedení vhodných informačních toků. To zahrnuje výměnu informací vyplývající z:
a)
postupů pro vydávání povolení pro správcovskou společnost ohledně výkonu činnosti na území jiného členského státu podle článků 17 a 18 směrnice 2009/65/ES;
b)
postupů pro vydávání povolení pro správcovskou společnost ohledně správy SKIPCP, jenž je držitelem povolení v jiném členském státě, než je domovský členský stát správcovské společnosti, podle článku 20 směrnice 2009/65/ES;
c)
kontinuálního dohledu nad správcovskými společnostmi a SKIPCP.
Článek 13
Nevyžádaná výměna informací
Příslušné orgány sdělují bez předchozí žádosti a bez zbytečného odkladu ostatním příslušným orgánům veškeré relevantní informace, u nichž je pravděpodobné, že mají podstatný význam v souvislosti s plněním úkolů podle směrnice 2009/65/ES.
KAPITOLA III
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 14
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. července 2011.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 1. července 2010.
REGULAMENTO (UE) N.o 584/2010 DA COMISSÃO
de 1 de Julho de 2010
que aplica a Directiva 2009/65/CE do Parlamento Europeu e do Conselho no que respeita à forma e conteúdo da minuta de carta de notificação e da certidão dos OICVM, à utilização de comunicações electrónicas entre autoridades competentes para efeitos de notificação e aos procedimentos a seguir para as verificações no local, para as investigações e para a troca de informações entre autoridades competentes
(Texto relevante para efeitos do EEE)
A COMISSÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia,
Tendo em conta a Directiva 2009/65/CE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 13 de Julho de 2009, que coordena as disposições legislativas, regulamentares e administrativas respeitantes a alguns organismos de investimento colectivo em valores mobiliários (OICVM) (1), nomeadamente os artigos 95.o, n.o 2, alíneas a), b) e c), 101.o, n.o 9, e 105.o,
Considerando o seguinte:
(1)
A Directiva 2009/65/CE confere à Comissão competências de execução para especificar e harmonizar certos aspectos do novo procedimento de notificação da comercialização de unidades de participação de OICVM num Estado-Membro de acolhimento. Tal harmonização deve assegurar às autoridades competentes a necessária certeza acerca do modo de aplicação dos novos requisitos e contribuir para garantir o bom funcionamento do novo procedimento.
(2)
Para facilitar o procedimento de notificação, impõe-se especificar a forma e o conteúdo da minuta de carta de notificação a utilizar pelos OICVM e a forma e o conteúdo da certidão a utilizar pelas autoridades competentes dos Estados-Membros para confirmar que o OICVM preenche as condições previstas na Directiva 2009/65/CE. Os Estados-Membros devem poder comunicar por via electrónica tanto a carta de notificação como a certidão.
(3)
Dado o objectivo da Directiva 2009/65/CE no sentido de assegurar que os OICVM possam comercializar as suas unidades de participação noutros Estados-Membros, mediante um procedimento de notificação assente na comunicação melhorada entre as autoridades competentes dos Estados-Membros, é necessário estabelecer em pormenor um procedimento para a transmissão electrónica do processo de notificação entre autoridades competentes.
(4)
A Directiva 2009/65/CE incumbe as autoridades competentes do Estado-Membro de origem do OICVM de verificarem se o processo de notificação por este apresentado está completo, antes de o transmitirem às autoridades competentes do Estado-Membro em que o OICVM se propõe comercializar as suas unidades de participação. Confere também ao OICVM o direito de acesso ao mercado de um Estado-Membro de acolhimento, imediatamente após a transmissão do processo completo de notificação pelas autoridades competentes do Estado-Membro de origem do OICVM às autoridades competentes de um Estado-Membro em que o OICVM se propõe comercializar as suas unidades de participação. Para garantir a certeza jurídica, é necessário definir o momento em que se considera que teve lugar a transmissão do processo completo de notificação. Além disso, o procedimento para a utilização de comunicações electrónicas deve impor às autoridades competentes do Estado-Membro de origem do OICVM o dever de se certificarem de que a transmissão da documentação completa teve efectivamente lugar, antes de notificarem esse facto ao OICVM nos termos do artigo 93.o, n.o 3, da Directiva 2009/65/CE. É igualmente necessário prescrever procedimentos para dar resposta a problemas técnicos que ocorram na transmissão do processo de notificação entre as autoridades competentes dos Estados-Membros de origem e de acolhimento do OICVM.
(5)
A fim de simplificar a transmissão do processo de notificação e ter em conta as possibilidades de inovação técnica e de desenvolvimento de sistemas de comunicação electrónica mais sofisticados, as autoridades competentes podem adoptar mecanismos de cooperação destinados a melhorar a comunicação electrónica do processo de notificação, em particular no que se refere à segurança do sistema e à utilização de mecanismos de cifragem. As autoridades competentes devem também coordenar entre si mecanismos para a comunicação electrónica no seio do Comité das Autoridades de Regulamentação dos Mercados Europeus de Valores Mobiliários.
(6)
A Directiva 2009/65/CE incumbe os Estados-Membros de tomarem as medidas administrativas e organizativas necessárias para facilitar a cooperação. O reforço da cooperação entre as autoridades competentes é necessário para assegurar que os OICVM e as sociedades gestoras de OICVM cumpram o disposto na Directiva 2009/65/CE e para garantir o regular funcionamento do mercado interno e um elevado nível de protecção dos investidores.
(7)
A Directiva 2009/65/CE dispõe que as autoridades competentes de um Estado-Membro podem requerer a cooperação das autoridades competentes de outro Estado-Membro para uma actividade de supervisão, para uma verificação no local ou para uma investigação no território deste último. Em particular, quando um OICVM é gerido por uma sociedade gestora estabelecida noutro Estado-Membro, é essencial prever mecanismos de cooperação entre as autoridades competentes e procedimentos pormenorizados a aplicar quando uma autoridade competente necessite de efectuar uma investigação ou verificação no local de uma entidade ou pessoa estabelecida noutro Estado-Membro.
(8)
Uma autoridade competente deve ter o direito de solicitar a cooperação de outras autoridades competentes em matérias que se inscrevam no âmbito das suas responsabilidades de supervisão. A autoridade requerida deve prestar assistência, mesmo quando a conduta sob investigação não constitua uma infracção no quadro do regime vigente no seu Estado-Membro. A autoridade requerida pode recusar prestar assistência nos casos enumerados no artigo 101.o, n.o 6, da Directiva 2009/65/CE.
(9)
A Directiva 2009/65/CE obriga as autoridades competentes dos Estados-Membros a procederem de imediato à transmissão mútua das informações necessárias para o exercício das suas funções. Importa portanto estabelecer regras pormenorizadas relativas ao intercâmbio corrente de informação e à troca de informações sem pedido prévio.
(10)
A fim de assegurar que as obrigações previstas na Directiva 2009/65/CE e no presente regulamento sejam aplicáveis a partir da mesma data, deve este entrar em vigor na mesma data que as medidas nacionais de transposição da Directiva 2009/65/CE.
(11)
Foi solicitado o parecer técnico do Comité das Autoridades de Regulamentação dos Mercados Europeus de Valores Mobiliários, instituído pela Decisão 2009/77/CE da Comissão (2).
(12)
As medidas previstas no presente regulamento estão em conformidade com o parecer do Comité Europeu dos Valores Mobiliários,
ADOPTOU O PRESENTE REGULAMENTO:
CAPÍTULO I
PROCEDIMENTO DE NOTIFICAÇÃO
Artigo 1.o
Forma e conteúdo da carta de notificação
Um organismo de investimento colectivo em valores mobiliários (OICVM) elabora a carta de notificação referida no artigo 93.o, n.o 1, da Directiva 2009/65/CE de acordo com a minuta constante no anexo I do presente regulamento.
Artigo 2.o
Forma e conteúdo da certidão de um OICVM
As autoridades competentes do Estado-Membro de origem do OICVM lavram a certidão que atesta que o OICVM reúne as condições impostas pela Directiva 2009/65/CE, referida no artigo 93.o, n.o 3, da mesma directiva, de acordo com o modelo constante no anexo II do presente regulamento.
Artigo 3.o
Endereço de correio electrónico designado
1. As autoridades competentes designam um endereço de correio electrónico para efeitos de transmissão da documentação referida no artigo 93.o, n.o 3, da Directiva 2009/65/CE e de troca de informações relacionadas com o procedimento de notificação previsto no mesmo artigo.
2. As autoridades competentes informam as autoridades competentes de outros Estados-Membros do endereço de correio electrónico designado e certificam-se de que qualquer alteração desse endereço de correio electrónico seja imediatamente levada ao conhecimento daquelas.
3. As autoridades competentes do Estado-Membro de origem do OICVM transmitem todos os documentos mencionados no artigo 93.o, n.o 3, segundo parágrafo, da Directiva 2009/65/CE, exclusivamente para o endereço de correio electrónico designado das autoridades competentes do Estado-Membro em que o OICVM se propõe comercializar as suas unidades de participação.
4. As autoridades competentes definem um procedimento para garantir que o movimento da caixa de correio electrónico com o endereço designado para efeitos de recepção de notificações seja verificado todos os dias úteis.
Artigo 4.o
Transmissão do processo de notificação
1. As autoridades competentes do Estado-Membro de origem do OICVM transmitem a documentação completa mencionada no artigo 93.o, n.o 3, primeiro e segundo parágrafos, da Directiva 2009/65/CE às autoridades competentes dos Estados-Membros em que o OICVM se propõe comercializar as suas unidades de participação, por correio electrónico.
A mensagem de correio electrónico deve incluir uma referência a qualquer apenso que acompanhe a carta de notificação elaborada nos termos especificados no anexo I, devendo esses apensos ser transmitidos num formato de uso corrente que permita o seu visionamento e impressão.
2. Só não se tem por efectuada a transmissão da documentação completa referida no artigo 93.o, n.o 3, segundo parágrafo, da Directiva 2009/65/CE num dos seguintes casos:
a)
se um documento que tenha de ser transmitido está omisso, incompleto ou foi transmitido num formato que não cumpre o especificado no n.o 1;
b)
se as autoridades competentes do Estado-Membro de origem do OICVM não usaram o endereço de correio electrónico designado, nos termos do artigo 3.o, n.o 1, pelas autoridades competentes do Estado-Membro em que o OICVM se propõe comercializar as suas unidades de participação;
c)
se as autoridades competentes do Estado-Membro de origem do OICVM não transmitiram a documentação completa em consequência de uma anomalia técnica do seu sistema electrónico.
3. As autoridades competentes do Estado-Membro de origem do OICVM devem assegurar que a transmissão da documentação completa referida no artigo 93.o, n.o 3, da Directiva 2009/65/CE teve lugar antes de a notificarem ao OICVM.
4. Caso sejam informadas ou tomem conhecimento de que a transmissão da documentação completa não teve lugar, as autoridades competentes do Estado-Membro de origem do OICVM diligenciam de imediato no sentido de a levar a cabo.
5. As autoridades competentes podem acordar na substituição do meio de transmissão da documentação completa mencionada no artigo 93.o, n.o 3, segundo parágrafo, da Directiva 2009/65/CE por um método de comunicação electrónica mais sofisticado que o correio electrónico, ou estabelecer procedimentos adicionais tendentes a reforçar a segurança da transmissão das mensagens de correio electrónico.
Qualquer método alternativo ou procedimento de segurança reforçada deve respeitar os prazos de notificação previstos no capítulo XI da Directiva 2009/65/CE e não pode prejudicar a possibilidade de acesso do OICVM ao mercado de um Estado-Membro distinto do seu Estado-Membro de origem.
Artigo 5.o
Recepção do processo de notificação
1. Quando recebam a documentação transmitida nos termos do artigo 93.o, n.o 3, da Directiva 2009/65/CE, as autoridades competentes de um Estado-Membro em que um OICVM se propõe comercializar as suas unidades de participação confirmam às autoridades competentes do Estado-Membro de origem do OICVM, logo que possível e o mais tardar no prazo de cinco dias úteis a contar da data de recepção da documentação em causa:
a)
a recepção ou não de todos os apensos que devem ser mencionados na mensagem nos termos do artigo 4.o, n.o 1, do presente regulamento; e
b)
se a documentação transmitida permite ou não o visionamento e a impressão.
A confirmação em causa pode ser enviada por correio electrónico às autoridades competentes do Estado-Membro de origem do OICVM para o endereço designado nos termos do artigo 3.o, n.o 1, excepto se as autoridades competentes tiverem acordado na utilização de um método mais sofisticado para acusar a recepção.
2. Caso não recebam confirmação das autoridades competentes de um Estado-Membro em que o OICVM se propõe comercializar as suas unidades de participação no prazo estipulado no n.o 1, as autoridades competentes do Estado-Membro de origem do OICVM contactam as autoridades competentes do Estado-Membro em que o OICVM se propõe comercializar as suas unidades de participação para se assegurarem de que a transmissão da documentação completa teve lugar.
CAPÍTULO II
COOPERAÇÃO NO DOMÍNIO DA SUPERVISÃO
SECÇÃO 1
Procedimentos para as verificações no local e as investigações
Artigo 6.o
Pedido de assistência para verificações no local ou investigações
1. A autoridade competente que pretenda efectuar uma verificação no local ou uma investigação no território de outro Estado-Membro («autoridade requerente») apresenta um pedido escrito nesse sentido à autoridade competente desse Estado-Membro («autoridade requerida»). Do pedido constam:
a)
as razões subjacentes ao pedido, incluindo as disposições legais aplicáveis na ordem jurídica da autoridade requerente em que o mesmo se baseia;
b)
o âmbito da verificação no local ou da investigação;
c)
as acções já empreendidas pela autoridade requerente;
d)
quaisquer acções a empreender pela autoridade requerida;
e)
a metodologia proposta para a verificação no local ou investigação e as razões que levam a autoridade requerente a optar pela mesma.
2. O pedido é apresentado com antecedência suficiente em relação à verificação no local ou investigação.
3. Quando tem carácter de urgência, o pedido de assistência para a realização de uma verificação no local ou investigação pode ser transmitido por correio electrónico, sendo posteriormente confirmado por carta.
4. A autoridade requerida acusa sem demora a recepção do pedido.
5. A autoridade requerente transmite à autoridade requerida quaisquer informações solicitadas por esta, a fim de a habilitar a prestar a assistência necessária.
6. A autoridade requerida transmite sem demora à autoridade requerente todas as informações e documentos relevantes ou susceptíveis de lhe serem úteis de que disponha, à luz das razões e do âmbito da verificação no local ou investigação prevista.
7. A autoridade requerida e a autoridade requerente reavaliam a necessidade da verificação no local ou investigação em função dos documentos e informações transmitidos nos termos do n.o 5 ou do n.o 6.
8. Cabe à autoridade requerida decidir se procede ela própria à verificação no local ou investigação ou se autoriza a autoridade requerente ou, em alternativa, auditores ou outros peritos a efectuá-la.
9. A autoridade requerida e a autoridade requerente acordam entre si a repartição dos custos da verificação no local ou investigação.
Artigo 7.o
Realização da verificação no local ou investigação pela autoridade requerida
1. No caso de decidir efectuar ela própria a verificação no local ou investigação, a autoridade requerida aplica na sua realização o procedimento estabelecido na lei do Estado-Membro em cujo território a verificação ou investigação tem lugar.
2. Nos casos em que a autoridade requerente solicita que os seus próprios funcionários acompanhem os funcionários da autoridade requerida que efectuam a verificação ou investigação em conformidade com o artigo 101.o, n.o 5, da Directiva 2009/65/CE, a autoridade requerente e a autoridade requerida acordam entre si os modos de concretização prática dessa participação.
Artigo 8.o
Realização da verificação no local ou investigação pela autoridade requerente
1. Nos casos em que a autoridade requerida decide autorizar a autoridade requerente a efectuar a verificação no local ou investigação, esta é realizada de acordo com o procedimento estabelecido na lei do Estado-Membro em cujo território a verificação ou investigação tem lugar.
2. Nos casos em que decide autorizar a autoridade requerente a efectuar a verificação no local ou investigação, a autoridade requerida presta-lhe a assistência necessária para facilitar a sua realização.
3. Se no decurso da verificação no local ou investigação obtiver informações relevantes para o exercício das funções da autoridade requerida, a autoridade requerente transmite-lhe sem demora essas informações.
Artigo 9.o
Realização da verificação no local ou investigação por auditores ou peritos
1. Nos casos em que a autoridade requerida decide autorizar auditores ou peritos a efectuarem a verificação no local ou investigação, esta é realizada de acordo com o procedimento estabelecido na lei do Estado-Membro em cujo território a verificação ou investigação terá lugar.
2. Nos casos em que decide autorizar auditores ou peritos a efectuarem a verificação no local ou investigação, a autoridade requerida presta-lhes a assistência necessária para facilitar a execução da sua missão.
3. Se se propuser nomear auditores ou peritos, a autoridade requerente transmite à autoridade requerida todos os dados relevantes relativos à identidade e qualificações profissionais dos mesmos.
A autoridade requerida comunica prontamente à autoridade requerente se aceita a nomeação proposta.
Nos casos em que a autoridade requerida não aceita a nomeação proposta pela autoridade requerente ou em que esta última não apresenta uma proposta de nomeação de auditores ou peritos, a autoridade requerida tem o direito de propor ela própria a nomeação de auditores ou peritos.
4. No caso de a autoridade requerida e a autoridade requerente não chegarem a consenso sobre a nomeação de auditores ou peritos, cabe à autoridade requerida decidir se efectua ela mesma a verificação no local ou investigação ou se autoriza a autoridade requerente a efectuá-la.
5. Salvo acordo em contrário entre a autoridade requerida e a autoridade requerente, as despesas com os auditores ou peritos nomeados são suportadas pela autoridade que os propôs.
6. Se no decurso da verificação no local ou investigação obtiverem informações relevantes para o exercício das funções da autoridade requerida, os auditores ou peritos transmitem-lhe sem demora essas informações.
Artigo 10.o
Pedidos de assistência na inquirição de pessoas noutro Estado-Membro
1. Nos casos em que a autoridade requerente considera que é necessário proceder à inquirição de pessoas no território de outro Estado-Membro, submete um pedido por escrito às autoridades competentes do Estado-Membro em causa.
2. Do pedido constam:
a)
as razões subjacentes ao pedido, incluindo as disposições legais aplicáveis na ordem jurídica da autoridade requerente em que o mesmo se baseia;
b)
o âmbito da inquirição;
c)
as acções já empreendidas pela autoridade requerente;
d)
quaisquer acções a empreender pela autoridade requerida;
e)
a metodologia proposta para a realização da inquirição e as razões que levam a autoridade requerente a optar pela mesma.
3. O pedido é apresentado com antecedência suficiente em relação à inquirição.
4. Quando tem carácter de urgência, o pedido de cooperação com vista à inquirição de pessoas no território de Estado-Membro pode ser transmitido por correio electrónico, sendo posteriormente confirmado por carta.
5. A autoridade requerida acusa sem demora a recepção do pedido.
6. A autoridade requerente transmite à autoridade requerida quaisquer informações solicitadas por esta, a fim de a habilitar a prestar a assistência necessária.
7. A autoridade requerida transmite sem demora à autoridade requerente todas as informações e documentos relevantes ou susceptíveis de lhe serem úteis de que disponha, à luz das razões e do âmbito da inquirição prevista.
8. A autoridade requerida e a autoridade requerente reavaliam a necessidade de realização da inquirição em função dos documentos e informações transmitidos nos termos do n.o 6 ou do n.o 7.
9. Cabe à autoridade requerida decidir se procede ela própria à inquirição ou se autoriza a autoridade requerente a efectuá-la.
10. A autoridade requerida e a autoridade requerente acordam entre si a repartição dos custos da inquirição.
11. A autoridade requerente pode participar nas inquirições realizadas a seu pedido, nos termos do n.o 1. Antes e durante as mesmas, a autoridade requerente pode apresentar perguntas que pretenda colocar.
Artigo 11.o
Disposições específicas relativas a verificações no local e investigações
1. As autoridades competentes do Estado-Membro de origem da sociedade gestora e as autoridades competentes do Estado-Membro de origem do OICVM notificam-se mutuamente de quaisquer verificações no local ou investigações a realizar referentes à sociedade gestora ou ao OICVM sob a sua supervisão. Uma vez recebida a notificação, a autoridade competente notificada pode solicitar sem demora à autoridade competente que emitiu a notificação que inclua no âmbito da verificação no local ou investigação as matérias que se inscrevem no âmbito dos seus poderes de supervisão.
2. As autoridades competentes do Estado-Membro de origem da sociedade gestora podem solicitar a assistência da autoridade competente do Estado-Membro de origem do OICVM para a realização de uma verificação no local ou de uma investigação respeitante a um depositário de um OICVM, quando tal se revele necessário ao cumprimento dos seus deveres de supervisão da sociedade gestora.
3. As autoridades competentes do Estado-Membro de origem do OICVM e as autoridades competentes do Estado-Membro de origem da sociedade gestora acordam entre si os procedimentos a seguir na partilha dos resultados da verificação no local ou das investigações efectuadas relativas à sociedade gestora e ao OICVM sob a sua supervisão.
4. Sempre que tal se afigure necessário, as autoridades competentes do Estado-Membro de origem do OICVM e as autoridades competentes do Estado-Membro de origem da sociedade gestora acordam entre si outras acções a levar a cabo em conexão com a verificação no local ou investigação.
SECÇÃO 2
Troca de informações
Artigo 12.o
Troca de informações corrente
1. As autoridades competentes do Estado-Membro de origem do OICVM informam sem demora as autoridades competentes dos Estados-Membros de acolhimento do OICVM e, caso este seja gerido por uma sociedade gestora estabelecida noutro Estado-Membro que não o Estado-Membro de origem do OICVM, as autoridades competentes do Estado-Membro de origem da sociedade gestora de:
a)
qualquer decisão de revogação da autorização de um OICVM;
b)
qualquer decisão de suspensão da emissão, resgate ou reembolso das unidades de participação de um OICVM;
c)
qualquer outra medida grave tomada contra um OICVM.
2. Quando o OICVM é gerido por uma sociedade gestora estabelecida num Estado-Membro que não o Estado-Membro de origem do OICVM, as autoridades competentes do Estado-Membro de origem da sociedade gestora comunicam sem demora às autoridades competentes do Estado-Membro de origem do OICVM que a capacidade de uma sociedade gestora para desempenhar correctamente as suas funções no respeitante ao OICVM que gere pode ser adversamente afectada em termos materiais ou que a sociedade gestora não cumpre os requisitos previstos no capítulo III da Directiva 2009/65/CE.
3. Quando um OICVM é gerido por uma sociedade gestora estabelecida num Estado-Membro que não o Estado-Membro de origem do OICVM, as autoridades competentes do Estado-Membro de origem do OICVM e do Estado-Membro de origem da sociedade gestora facilitam a troca de informações necessária para o exercício das funções que lhes são atribuídas pela Directiva 2009/65/CE, incluindo o estabelecimento dos fluxos de informação adequados para o efeito. Esta obrigação é aplicável, nomeadamente, às informações necessárias em sede de:
a)
procedimentos de autorização do exercício por uma sociedade gestora de actividades no território de outro Estado-Membro, nos termos do disposto nos artigos 17.o e 18.o da Directiva 2009/65/CE;
b)
procedimentos de autorização de uma sociedade gestora para gerir um OICVM estabelecido noutro Estado-Membro que não o Estado-Membro de origem da sociedade gestora, nos termos do artigo 20.o da Directiva 2009/65/CE;
c)
supervisão permanente de sociedades gestoras e OICVM.
Artigo 13.o
Troca de informações sem solicitação prévia
As autoridades competentes comunicam de imediato às suas congéneres todas as informações susceptíveis de se revestirem de interesse material para o exercício das respectivas funções ao abrigo da Directiva 2009/65/CE, sem necessidade de qualquer solicitação prévia.
CAPÍTULO III
DISPOSIÇÕES FINAIS
Artigo 14.o
Entrada em vigor
O presente regulamento entra em vigor no vigésimo dia seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia.
É aplicável a partir de 1 de Julho de 2011.
O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e directamente aplicável em todos os Estados-Membros.
Feito em Bruxelas, em 1 de Julho de 2010.