PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 375/2012
ze dne 2. května 2012,
kterým se mění nařízení (ES) č. 885/2006, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1290/2005, pokud jde o akreditaci platebních agentur a dalších subjektů a schválení účetní závěrky EZZF a EZFRV
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 ze dne 21. června 2005 o financování společné zemědělské politiky (1), a zejména na článek 42 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Podle čl. 6 odst. 1 písm. e) nařízení (ES) č. 1290/2005 akreditované platební agentury členských států zajišťují, aby doklady, pokud jde o platby, které provádějí, byly přístupné a uchovávané tak, že je zaručena jejich úplnost, platnost a dohledatelnost v čase. S cílem zohlednit vývoj v informačních a komunikačních technologiích, díky kterým je možné uchovávat podklady pro žádosti o podporu v elektronické podobě bezpečným a z hlediska nákladů efektivním způsobem, by se mělo členským státům umožnit, aby uchovávaly podklady pro žádosti o podporu spíše v elektronické než tištěné podobě. Pokud vnitrostátní právní předpisy umožňují použití dokladů v elektronické podobě jako důkazu účtovaných transakcí ve vnitrostátních soudních řízeních, členský stát by měl být schopen této možnosti využít. Doklady v elektronické podobě by měly být chráněny v souladu s mezinárodními normami pro zabezpečení informací, stejně jako ostatní informace, kterými disponuje platební agentura, a to v souladu s nařízením Komise (ES) č. 885/2006 (2), aby se zajistilo, že jsou přístupné k požadované kontrole Komise v podobě, která přesně odráží původní doklady v tištěné podobě.
(2)
Podle čl. 31 odst. 1 nařízení (ES) č. 1290/2005, jestliže výdaje nebyly uskutečněny v souladu s pravidly Unie, Komise rozhodne, které částky mají být vyloučeny z financování Unií. V zájmu účinnosti a účelnosti procesu schvalování účetní závěrky je třeba Komisi umožnit, aby se nezabývala případy, kdy výsledky jejího vyšetřování vedou k závěru, že předpokládané příslušné maximální částky jsou nižší než 50 000 EUR a představují méně než 10 % příslušných výdajů.
(3)
Aby se zajistilo, že postup při výkonu rozhodnutí přijatých podle článků 30 a 31 nařízení (ES) č. 1290/2005, pokud jde o EZFRV, je účinný a průhledný, je nezbytné zajistit, že postavení dotčeného členského státu je takové, aby byly zohledněny finanční důsledky těchto rozhodnutí při předkládání prohlášení o výdajích uvedených v článku 27 zmíněného nařízení.
(4)
S ohledem na možnost, že členský stát může mít vážné finanční obtíže způsobené značným zhoršením mezinárodního hospodářského prostředí, by měla mít Komise možnost odložit odpočty z financování Unií těch výdajů, jež nebyly uskutečněny v souladu s předpisy Unie, jestliže to dotyčný členský stát požaduje. Odklad odpočtu na dobu nejvýše osmnácti měsíců by měl být poskytnut také těm členským státům, které o to požádají a které zároveň využívají finanční pomoci v souladu s nařízením Rady (ES) č. 332/2002 ze dne 18. února 2002, kterým se zavádí systém střednědobé finanční pomoci platebním bilancím členských států (3), s nařízením Rady (EU) č. 407/2010 ze dne 11. května 2010 o zavedení evropského mechanismu finanční stabilizace (4), Smlouvou o založení Evropského mechanismu stability podepsanou dne 11. července 2011 a smlouvou o úvěru podepsanou s Řeckem dne 8. května 2010. Členské státy využívající rozhodnutí o odkladu zajistí, aby nedostatky, které byly důvodem pro odpočty a které stále přetrvávají i v době přijetí rozhodnutí, byly odstraněny na základě akčního plánu vypracovaného po konzultaci s Komisí a obsahujícího zřetelné ukazatele pokroku. Pokud členský stát využívající takového odkladu nezjedná nápravu nedostatků v souladu s akčním plánem, a vystavuje tak rozpočet Unie dodatečným finančním rizikům, měla by Komise zrušit své rozhodnutí, kterým se odkládá datum provedení odpočtů při dodržení zásady proporcionality.
(5)
Nařízení (ES) č. 885/2006 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(6)
Výbor zemědělských fondů nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 885/2006 se mění takto:
1)
V článku 9 se doplňuje nový odstavec 5, který zní:
„5. Podklady uvedené v odstavcích 1 až 4 se uchovávají k dispozici Komisi v tištěné podobě a/nebo v elektronické podobě.
Členský stát se může rozhodnout uchovávat doklady výhradně v elektronické podobě, pouze pokud jeho vnitrostátní právní předpisy povolují používání elektronických dokumentů jako důkazu účtovaných transakcí ve vnitrostátních soudních řízeních.
Pokud jsou doklady uchovávány pouze v elektronické podobě, musí být dotyčný systém v souladu s bodem 3 B) přílohy I.“
2)
V čl. 10 odst. 2 se druhá věta druhého pododstavce nahrazuje tímto:
„Komise tuto částku odečte od první platby nebo ji k ní přičte; jde o první platbu, za niž členský stát předkládá prohlášení o výdajích poté, co bylo přijato rozhodnutí podle článku 30 nařízení (ES) č. 1290/2005.“
3)
Článek 11 se mění takto:
a)
V odstavci 3 se doplňuje čtvrtý pododstavec, který zní:
„Komise může v jakékoli fázi ukončit řízení, pokud očekává, že případné finanční důsledky nesouladu zjištěné na základě šetření uvedeného v prvním odstavci by neměly překročit 50 000 EUR a 10 % příslušných výdajů.“
b)
V odstavci 4 se druhý a třetí pododstavec nahrazují tímto:
„Pokud jde o EZFRV, provádí Komise odpočty z financování Unií od platby, za niž členský stát předložil prohlášení o výdajích poté, co bylo přijato rozhodnutí podle článku 31 nařízení (ES) č. 1290/2005.
Na žádost členského státu a po konzultaci s Výborem zemědělských fondů však Komise může přijmout rozhodnutí:
a)
kterým se stanoví různé lhůty pro provedení odpočtů nebo povoluje jejich náhrada v jedné či více splátkách, pokud je to odůvodněno závažností odpočtů zahrnutých do prováděcího aktu přijatého na základě článku 31 nařízení (ES) č. 1290/2005; nebo
b)
kterým se odkládá na období nejvýše osmnácti měsíců od data jeho přijetí provádění všech odpočtů, které mají být realizovány v průběhu tohoto období, a současně schvaluje jejich provádění po skončení odkladu v nejvýše třech stejných ročních splátkách pro ty členské státy, které využívají finanční pomoci podle nařízení Rady (ES) č. 332/2002 (5), nařízení Rady (EU) č. 407/2010 (6), Smlouvy o založení Evropského mechanismu stability a smlouvy o úvěru podepsané s Řeckem dne 8. května 2010.
Období odkladu podle písmene b) třetího pododstavce nemůže být prodlouženo a žádné další rozhodnutí povolující odklad nemůže být v případě téhož členského státu přijato. Členský stát využívající rozhodnutí o odkladu zajistí, aby nedostatky, které byly důvodem pro odpočty a které stále přetrvávají i v době přijetí rozhodnutí o odkladu, byly odstraněny na základě akčního plánu vypracovaného po konzultaci s Komisí a obsahujícího zřetelné ukazatele pokroku. Pokud členský stát nepřijme nezbytná opatření k odstranění těchto nedostatků, jak předpokládá akční plán, pokud pokrok nápravné akce podle ukazatelů pokroku není dostatečný nebo pokud výsledek akce není uspokojivý, Komise zruší své rozhodnutí, kterým se odkládá datum provedení odpočtů při dodržení zásady proporcionality.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 2. května 2012.
REGULAMENTO DE EXECUÇÃO (UE) N.o 375/2012 DA COMISSÃO
de 2 de maio de 2012
que altera o Regulamento (CE) n.o 885/2006 que estabelece as regras de execução do Regulamento (CE) n.o 1290/2005 do Conselho no respeitante à acreditação dos organismos pagadores e de outros organismos e ao apuramento das contas do FEAGA e do FEADER
A COMISSÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia,
Tendo em conta o Regulamento (CE) n.o 1290/2005 do Conselho, de 21 de junho de 2005, relativo ao financiamento da política agrícola comum (1), nomeadamente o artigo 42.o,
Considerando o seguinte:
(1)
Nos termos do artigo 6.o, n.o 1, alínea e), do Regulamento (CE) n.o 1290/2005, os organismos pagadores acreditados dos Estados-Membros devem assegurar que os documentos relativos aos pagamentos que efetuam estejam acessíveis e sejam conservados de forma a garantir a sua integridade, validade e legibilidade ao longo do tempo. A fim de acompanhar a evolução da tecnologia da informação e da comunicação, que permite conservar os documentos comprovativos dos pedidos de ajuda em formato digital, de modo seguro e eficaz em termos de custos, os Estados-Membros devem ser autorizados a conservar os referidos documentos em formato digital, em vez de em formato papel. Os Estados-Membros devem poder recorrer a essa opção quando a legislação nacional permitir a utilização, nos procedimentos jurisdicionais nacionais, de documentos digitais como prova das transações correspondentes. Os documentos digitais devem ser protegidos segundo as normas internacionais relativas à segurança das informações, do mesmo modo que as outras informações que estejam na posse do organismo pagador, em conformidade com o Regulamento (CE) n.o 885/2006 da Comissão (2), a fim de assegurar a sua disponibilidade para exame pela Comissão, de forma que reflita exatamente os documentos originais em papel.
(2)
Nos termos do artigo 31.o, n.o 1, do Regulamento (CE) n.o 1290/2005, se as despesas não tiverem sido efetuadas de acordo com as regras da União, a Comissão decide dos montantes a excluir do financiamento da União. No interesse da eficácia e eficiência do procedimento de apuramento da conformidade, a Comissão deve poder não dar seguimento a processos quando as conclusões do seu inquérito conduzam à conclusão de que os montantes máximos em causa não excederão 50 000 EUR nem 10 % das despesas pertinentes.
(3)
A fim de garantir a eficácia e a transparência da execução das decisões tomadas em conformidade com os artigos 30.o e 31.o do Regulamento (CE) n.o 1290/2005, no domínio do FEADER, é necessário assegurar que o Estado-Membro em causa esteja em condições de ter em conta as consequências financeiras de tais decisões na declaração de despesas referida no artigo 27.o do referido regulamento.
(4)
Tomando em consideração a possibilidade de um Estado-Membro poder vir a defrontar-se com dificuldades financeiras graves causadas por uma forte deterioração da situação económica internacional, a Comissão deve ter a possibilidade de diferir as deduções do financiamento da União de despesas efetuadas em infração das regras da União, caso o Estado-Membro em causa o solicite. O diferimento das deduções por um período não superior a dezoito meses deve também ser concedido aos Estados-Membros que o solicitem quando recebam apoio financeiro ao abrigo do Regulamento (CE) n.o 332/2002 do Conselho, de 18 de fevereiro de 2002, que estabelece um mecanismo de apoio financeiro a médio prazo às balanças de pagamentos dos Estados-Membros (3), do Regulamento (UE) n.o 407/2010 do Conselho, de 11 de maio de 2010, que cria um mecanismo europeu de estabilização financeira (4), do Acordo-Quadro relativo ao Fundo Europeu de Estabilidade Financeira, assinado em 7 de junho de 2010, e do Tratado que institui o Mecanismo Europeu de Estabilidade, assinado em 11 de julho de 2011. Os Estados-Membros que beneficiem de uma decisão de diferimento devem assegurar que as deficiências que constituíram a razão para as deduções e que ainda persistam aquando da decisão são corrigidas com base num plano de ação, estabelecido em consulta com a Comissão, com indicadores de progresso claros. Caso os Estados-Membros que beneficiem desse diferimento não consigam corrigir as deficiências de acordo com o plano de ação e, em consequência, exponham o orçamento da União a riscos financeiros suplementares, a Comissão deve revogar a sua decisão de diferimento do prazo para a execução das deduções, no respeito do princípio da proporcionalidade.
(5)
O Regulamento (CE) n.o 885/2006 deve, por conseguinte, ser alterado em conformidade.
(6)
O Comité dos Fundos Agrícolas não emitiu parecer dentro do prazo estabelecido pelo seu presidente,
ADOTOU O PRESENTE REGULAMENTO:
Artigo 1.o
O Regulamento (CE) n.o 885/2006 é alterado do seguinte modo:
(1)
Ao artigo 9.o, é aditado o seguinte n.o 5:
«5. Os documentos comprovativos referidos nos n.os 1 a 4 devem ser mantidos à disposição da Comissão em formato papel, em formato digital e/ou em ambos os formatos.
Os documentos só podem ser conservados exclusivamente em formato digital se a legislação nacional do Estado-Membro em causa permitir a utilização, nos processos perante os tribunais nacionais, de documentos digitais como prova das transações correspondentes.
Se os documentos forem conservados apenas em formato digital, o sistema utilizado deve ser conforme com o disposto no anexo I, ponto 3.B).»
(2)
No artigo 10.o, n.o 2, o segundo período do segundo parágrafo passa a ter a seguinte redação:
«Esse montante deve ser deduzido ou adicionado pela Comissão ao primeiro pagamento para o qual o Estado-Membro apresente a declaração de despesas após a tomada da decisão prevista no artigo 30.o do Regulamento (CE) n.o 1290/2005.»
(3)
O artigo 11.o é alterado do seguinte modo:
a)
Ao n.o 3, é aditado o seguinte quarto parágrafo:
«A Comissão pode, em qualquer fase, pôr termo ao procedimento, sem consequências financeiras para o Estado-Membro em causa, caso preveja que as possíveis consequências financeiras do incumprimento identificadas em resultado de um inquérito, conforme referido no n.o 1, não excedam 50 000 EUR nem 10 % das despesas pertinentes ou dos montantes a recuperar.»;
b)
No n.o 4, os segundo e terceiro parágrafos passam a ter a seguinte redação:
«No respeitante ao FEADER, as deduções do financiamento da União devem ser efetuadas pela Comissão do pagamento para o qual o Estado-Membro apresente a declaração de despesas após a tomada da decisão prevista no artigo 31.o do Regulamento (CE) n.o 1290/2005.
Todavia, a pedido do Estado-Membro e após consulta do Comité dos Fundos Agrícolas, a Comissão pode adotar uma decisão que:
a)
Fixe uma data diferente para as deduções ou autorize o seu reembolso numa ou mais prestações quando a importância das deduções o justificar, num ato de execução adotado com base no artigo 31.o do Regulamento (CE) n.o 1290/2005; ou
b)
Difira, até ao termo de um período de dezoito meses, no máximo, a contar da data da sua adoção, a execução de todas as deduções a executar durante esse período e, ao mesmo tempo, autorize a sua execução após o termo do diferimento, num máximo de três prestações anuais idênticas, em relação aos Estados-Membros que recebam apoio financeiro ao abrigo do Regulamento (CE) n.o 332/2002 do Conselho (5), do Regulamento (UE) n.o 407/2010 do Conselho (6), do Acordo-Quadro relativo ao Fundo Europeu de Estabilidade Financeira assinado, em 7 de junho de 2010, ou do Tratado que institui o Mecanismo Europeu de Estabilidade.
O termo do período de diferimento referido no terceiro parágrafo, alínea b), não pode ser prorrogado e, em relação ao mesmo Estado-Membro, não pode ser adotada qualquer outra decisão que autorize um diferimento. Os Estados-Membros que beneficiem de uma decisão de diferimento devem assegurar que as deficiências que constituíram a razão para as deduções e que ainda persistam aquando da adoção da decisão de diferimento são corrigidas com base num plano de ação, estabelecido em consulta com a Comissão, com indicadores de progresso claros. Caso o Estado-Membro não empreenda as ações necessárias para corrigir essas deficiências de acordo com o plano de ação, o progresso das ações corretivas não seja suficiente de acordo com os indicadores de progresso ou o resultado da ação não seja satisfatório, a Comissão deve revogar a sua decisão de diferimento do prazo para a execução das deduções, no respeito do princípio da proporcionalidade.
Artigo 2.o
O presente regulamento entra em vigor no sétimo dia seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia.
O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e diretamente aplicável em todos os Estados-Membros.
Feito em Bruxelas, em 2 de maio de 2012.