SMĚRNICE KOMISE 2010/60/EU
ze dne 30. srpna 2010,
kterou se stanovují některé odchylky pro uvádění směsí osiv pícnin určených k uchování přirozeného životního prostředí na trh
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Rady 66/401/EHS ze dne 14. června 1966 o uvádění osiva pícnin na trh (1), a zejména na čl. 13 odst. 1 čtvrtý pododstavec uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Otázky biologické rozmanitosti a zachování genetických zdrojů rostlin získávají v průběhu posledních let stále více na významu, jak ukazuje vývoj na mezinárodní úrovni a na úrovni EU. Jako příklady lze uvést rozhodnutí Rady 93/626/EHS ze dne 25. října 1993 o uzavření Úmluvy o biologické rozmanitosti (2), rozhodnutí Rady 2004/869/ES ze dne 24. února 2004 o uzavření Mezinárodní smlouvy o genetických zdrojích rostlin pro výživu a zemědělství jménem Evropského společenství (3), nařízení Rady (ES) č. 870/2004 ze dne 26. dubna 2004, kterým se zřizuje program Společenství pro zachování, popis, sběr a využití genetických zdrojů v zemědělství a kterým se zrušuje nařízení (ES) č. 1467/94 (4), a nařízení Rady (ES) č. 1698/2005 ze dne 20. září 2005 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (5). V rámci právních předpisů EU, jimiž se řídí uvádění směsí osiv pícnin na trh, a to směrnice 66/401/EHS, by měly být stanoveny zvláštní podmínky, aby byly tyto otázky zohledněny.
(2)
Aby bylo umožněno uvádění směsí osiv pícnin určených k uchování přirozeného životního prostředí na trh v rámci uchování genetických zdrojů (dále jen „směsi určené k uchování“) i v případech, kdy tyto směsi nesplňují některé obecné požadavky pro uvádění na trh stanovené ve směrnici 66/401/EHS, je nezbytné stanovit některé odchylky.
(3)
Aby se zajistilo, že směsi uváděné na trh jako směsi určené k uchování budou splňovat požadavky těchto odchylek, je nezbytné stanovit, že při uvádění těchto směsí na trh je zapotřebí povolení. Toto povolení by se mělo udělovat na základě žádosti.
(4)
Touto směrnicí by však neměla být dotčena směrnice Komise 2008/62/ES ze dne 20. června 2008, kterou se stanovují některé odchylky pro povolování zemědělských krajových odrůd a odrůd, které jsou přirozeně adaptovány na místní a regionální podmínky a ohroženy genetickou erozí, a pro uvádění osiva a sadby brambor těchto odrůd na trh (6), pokud jde o směsi určené k uchování obsahující uchovávané odrůdy ve smyslu směrnice 2008/62/ES.
(5)
Zvláštní oblasti ochrany vyhlášené členskými státy v souladu se směrnicí Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (7) jsou oblasti s přirozenými a polopřirozenými stanovišti, která si zasluhují ochranu. Tyto oblasti by měly být považovány za zdrojové oblasti směsí určených k uchování. Členské státy by také měly mít možnost vyhlásit další oblasti přispívající k uchování genetických zdrojů rostlin v případě, že tyto oblasti podléhají srovnatelným pravidlům.
(6)
Mělo by být stanoveno, že složky směsi určené k uchování se budou v povolení a na návěsce uvádět jako druhy, případně poddruhy. Zároveň by zde měly být uvedeny konkrétní údaje o klíčivosti složek směsi, na něž se vztahuje směrnice 66/401/EHS a které nesplňují požadavky ohledně klíčivosti stanovené v příloze II uvedené směrnice. Pokud jde o tyto požadavky, u přímo sklízených směsí určených k uchování je nezbytné zohlednit použitou metodu sklizně.
(7)
Před vydáním povolení pro uvedení na trh je nezbytné stanovit odchylky pro zkoušku směsi určené k uchování prováděnou členskými státy. Způsob provádění zkoušek těchto směsí by měl také v určitých případech umožnit rozlišení mezi metodami sklizně směsí z jednotlivě pěstovaných plodin a přímo sklízených směsí určených k uchování.
(8)
Aby se zajistilo, že uvádění směsí určených k uchování na trh probíhá v souladu s cílem uchování genetických zdrojů, měla by být stanovena omezení, zejména pokud jde o oblast původu a zdrojovou oblast.
(9)
Mělo by být pevně stanoveno maximální množství směsí určených k uchování uváděných na trh. K zajištění toho, aby bylo toto maximální množství dodržováno, by měly členské státy od producentů vyžadovat, aby oznamovali množství směsí určených k uchování, u kterých chtějí žádat o povolení, a je-li to nutné, měly by příslušné množství producentům přidělovat.
(10)
Sledovatelnost směsí určených k uchování by měla být zajištěna prostřednictvím příslušných požadavků na uzavírání a označování.
(11)
K zajištění správného používání pravidel stanovených v této směrnici by mělo být prováděno úřední sledování.
(12)
Po uplynutí odpovídajícího období by Komise měla posoudit, zda jsou opatření stanovená touto směrnicí účinná.
(13)
Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Definice
Pro účely této směrnice:
a)
„zdrojovou oblastí“ se rozumí:
i)
oblast vyhlášená členským státem jako zvláštní oblast ochrany v souladu s čl. 4 odst. 4 směrnice 92/43/EHS,
ii)
oblast podílející se na uchování genetických zdrojů rostlin vyhlášená členským státem v souladu s vnitrostátním postupem založeném na kritériích srovnatelných s kritérii podle čl. 4 odst. 4 směrnice 92/43/EHS ve spojení s čl. 1 písm. k) a l) uvedené směrnice, která je spravována, chráněna a sledována způsobem odpovídajícím článkům 6 a 11 uvedené směrnice;
b)
„lokalitou sběru“ se rozumí část zdrojové oblasti, na níž byl proveden sběr osiva;
c)
„přímo sklízenou směsí“ se rozumí směs osiv uváděná na trh jako směs získaná v lokalitě sběru s čištěním nebo bez čištění;
d)
„směsí z jednotlivě pěstovaných plodin“ se rozumí směs osiv vyrobená podle následujícího procesu:
i)
v lokalitě sběru je získáno osivo jednotlivých druhů,
ii)
osivo uvedené v bodu i) se namnoží mimo lokalitu sběru jako jednodruhové osivo,
iii)
tato jednodruhová osiva se poté smíchají, a tak se vytvoří směs složená z rodů, druhů a případně poddruhů, které jsou typické pro typ stanoviště v lokalitě sběru.
Článek 2
Směsi určené k uchování
1. Odchylně od čl. 3 odst. 1 a 2 směrnice 66/401/EHS mohou členské státy povolit uvádění směsí různých rodů, druhů a případně poddruhů na trh, které jsou určeny k uchování přirozeného životního prostředí v kontextu uchování genetických zdrojů podle čl. 22a odst. 1 písm. b) uvedené směrnice.
Tyto směsi mohou obsahovat osivo pícnin, na něž se vztahuje směrnice 66/401/EHS, a dále osivo rostlin, které nejsou pícninami ve smyslu uvedené směrnice.
Tyto směsi se dále označují jako „směsi určené k uchování“.
2. V případech, kdy směs určená k uchování obsahuje uchovávanou odrůdu, použije se směrnice 2008/62/ES.
3. Pokud není v této směrnici uvedeno jinak, použije se směrnice 66/401/EHS.
Článek 3
Oblast původu
Když členský stát udělí povolení k uvedení směsi určené k uchování na trh, určí zároveň oblast, s níž je směs přirozeně spojena a která se dále označuje jako „oblast původu“. Zohlední přitom informace od orgánů odpovědných za genetické zdroje rostlin nebo od organizací, které jsou v členských státech pro tento účel uznávány. Pokud se oblast původu nachází ve více než jednom členském státě, bude určena všemi dotčenými členskými státy na základě vzájemné dohody.
Článek 4
Povolení
1. Členské státy mohou povolit uvádění směsí určených k uchování na trh v jejich oblasti původu za podmínky, že tyto směsi splňují požadavky uvedené v článku 5 v případě přímo sklízených směsí, nebo požadavky uvedené v článku 6 v případě směsí z jednotlivě pěstovaných plodin.
2. Povolení musí obsahovat tyto údaje:
a)
jméno a adresa producenta;
b)
metoda sklizně: přímá sklizeň nebo z jednotlivě pěstovaných plodin;
c)
procentní podíl hmotnosti složek představovaných jednotlivými druhy a případně poddruhy;
d)
v případě směsí z jednotlivě pěstovaných plodin konkrétní údaje o klíčivosti složek směsi, na něž se vztahuje směrnice 66/401/EHS a které nesplňují požadavky ohledně klíčivosti stanovené v příloze II uvedené směrnice;
e)
množství směsi, které se má povolení týkat;
f)
oblast původu;
g)
omezení uvádění na trh v oblasti původu;
h)
zdrojová oblast;
i)
lokalita sběru a v případě směsi určené k uchování z jednotlivě pěstovaných plodin také lokalita, kde se provádí množení;
j)
typ stanoviště v lokalitě sběru;
k)
rok sběru.
3. Pokud jde o odst. 2 písm. c), u přímo sklízených směsí určených k uchování je dostačující uvést ty složky představované druhy a případně poddruhy, které jsou typické pro typ stanoviště v lokalitě sběru a které mají jakožto složky směsi význam pro ochranu životního prostředí v kontextu zachování genetických zdrojů.
Článek 5
Požadavky pro získání povolení pro přímo sklízené směsi určené k uchování
1. Přímo sklízená směs určená k uchování musí být ve zdrojové oblasti získána z lokality sběru, která nebyla oseta po dobu 40 let před podáním žádosti producentem podle čl. 7 odst. 1. Zdrojová oblast musí spadat do oblasti původu.
2. Procentní podíl složek přímo sklízené směsi určené k uchování, které představují druhy a případně poddruhy typické pro typ stanoviště v lokalitě sběru a které mají jakožto složky směsi význam pro uchování přirozeného životního prostředí v rámci uchování genetických zdrojů, musí být vhodný pro potřeby obnovy typu stanoviště v lokalitě sběru.
3. Klíčivost složek uvedených v odstavci 2 musí být dostačující pro potřeby obnovy typu stanoviště v lokalitě sběru.
4. Maximální obsah druhů a případně poddruhů, které nesplňují podmínky stanovené v odstavci 2, nesmí překročit 1 % hmotnostní. Přímo sklízená směs určená k uchování nesmí obsahovat druhy Avena fatua, Avena sterilis a Cuscuta spp. Maximální obsah Rumex spp. jiných než Rumex acetosella a Rumex maritimus nesmí překročit 0,05 % hmotnostních.
Článek 6
Požadavky pro získání povolení pro směsi určené k uchování z jednotlivě pěstovaných plodin
1. Pokud jde o směsi určené k uchování z jednotlivě pěstovaných plodin, osivo určené k výrobě směsi osiva z jednotlivě pěstovaných plodin musí být ve zdrojové oblasti získáno z lokality sběru, která nebyla oseta po dobu 40 let před podáním žádosti producentem podle čl. 7 odst. 1. Zdrojová oblast musí spadat do oblasti původu.
2. Osivo, z něhož se skládá směs určená k uchování z jednotlivě pěstovaných plodin musí tvořit druhy a případně poddruhy, které jsou typické pro typ stanoviště v lokalitě sběru a které mají jakožto složky směsi význam pro uchování přirozeného životního prostředí v rámci uchování genetických zdrojů.
3. Složky směsi určené k uchování z jednotlivě pěstovaných plodin, které jsou osivem pícnin ve smyslu směrnice 66/401/EHS, musí před smísením splňovat požadavky stanovené v části III přílohy II směrnice 66/401/EHS, pokud jde o technickou čistotu, jak je stanoveno ve sloupcích 4 až 11 tabulky v části I bodě 2 oddíle A uvedené přílohy, pokud jde o nejvyšší povolený výskyt jiných druhů rostlin ve vzorku o hmotnosti uvedené ve sloupci 4 přílohy III uvedené směrnice (celková hodnota pro daný sloupec), jak je stanoveno ve sloupcích 12, 13 a 14 tabulky v části I bodě 2 oddíle A přílohy II uvedené směrnice, a pokud jde o podmínky týkající se semen druhu Lupinus, jak je stanoveno ve sloupci 15 tabulky v části I bodě 2 oddíle A uvedené přílohy.
4. Množení může probíhat po pět generací.
Článek 7
Procesní požadavky
1. Povolení se uděluje na základě žádosti producenta.
K žádosti musejí být připojeny informace nutné k ověření souladu s články 4 a 5 v případě přímo sklízených směsí určených k uchování a s články 4 a 6 v případě směsí určených k uchování z jednotlivě pěstovaných plodin.
2. Pokud jde o přímo sklízené směsi určené k uchování, provede členský stát, ve kterém se nachází lokalita sběru, vizuální kontroly.
Tyto vizuální kontroly proběhnou v lokalitě sběru v průběhu období růstu v intervalech potřebných k zajištění toho, aby směs splňovala přinejmenším požadavky pro získání povolení uvedené v čl. 5 odst. 2 a 4.
Členský stát, který provedl vizuální kontrolu, zaznamená její výsledky.
3. Pokud jde o směsi určené k uchování z jednotlivě pěstovaných plodin, členský stát po přezkoumání žádosti provede zkoušky nebo pod vlastním oficiálním dohledem nechá provést zkoušky, kterými ověří, že směs určená k uchování splňuje přinejmenším požadavky pro získání povolení uvedené v čl. 6 odst. 2 a 3.
Tyto zkoušky se provádí v souladu se současnými mezinárodními metodami nebo, v případě, že takové metody neexistují, v souladu s jinými vhodnými metodami.
U těchto zkoušek dotčený členský stát zajistí, aby byly vzorky odebírány z homogenních partií. Zajistí také uplatňování pravidel pro hmotnost partie a hmotnost vzorku podle čl. 7 odst. 2 směrnice 66/401/EHS.
Článek 8
Množstevní omezení
Každý členský stát zajistí, aby celkové množství osiva ve směsích určených k uchování uváděných na trh ročně nepřesáhlo 5 % celkové hmotnosti všech směsí osiv pícnin, na něž se vztahuje směrnice 66/401/EHS a které se uvádí na trh v daném roce v dotčeném členském státě.
Článek 9
Uplatňování množstevních omezení
1. V případě přímo sklízených směsí určených k uchování zajistí členské státy, aby producenti před začátkem každého pěstitelského období informovali o množství osiva ve směsích určených k uchování, pro které chtějí žádat o povolení, a o velikosti a poloze plánované lokality nebo plánovaných lokalit sběru.
V případě směsí určených k uchování z jednotlivě pěstovaných plodin zajistí členské státy, aby producenti před začátkem každého pěstitelského období informovali o množství osiva ve směsích určených k uchování, pro které chtějí žádat o povolení, a o velikosti a poloze plánované lokality nebo plánovaných lokalit sběru a plánované lokality nebo plánovaných lokalit, kde bude probíhat množení.
2. Pokud z informací oznámených podle odstavce 1 vyplývá, že by mohlo dojít k překročení množství uvedeného v článku 8, přidělí členské státy každému z dotčených producentů množství, které bude moci v daném pěstitelském období uvést na trh.
Článek 10
Uzavírání obalů a nádob
1. Členské státy zajistí, aby byly směsi určené k uchování uváděny na trh pouze v uzavřených obalech a nádobách opatřených uzávěrem.
2. Aby se zajistila funkčnost uzávěru, musí být součástí uzavíracího systému alespoň návěska nebo připevněná plomba.
3. Obaly a nádoby uvedené v odstavci 1 musejí být uzavřeny tak, aby nemohly být otevřeny bez poškození uzavíracího systému nebo bez zanechání stop po manipulaci buď na návěsce producenta, nebo na obalu či nádobě.
Článek 11
Označování
1. Členské státy zajistí, aby byly obaly a nádoby směsí určených k uchování opatřeny návěskou producenta nebo vytištěným či orazítkovaným nápisem obsahujícím alespoň tyto informace:
a)
slova „pravidla a normy EU“;
b)
jméno a adresa osoby odpovědné za připevňování návěsek nebo její identifikační značka;
c)
metoda sklizně: přímá sklizeň nebo z jednotlivě pěstovaných plodin;
d)
rok uzavření vyjádřený slovy: „uzavřeno …“ (rok);
e)
oblast původu;
f)
zdrojová oblast;
g)
lokalita sběru;
h)
typ stanoviště v lokalitě sběru;
i)
slova „směs osiva pícniny určená k uchování, která má být použita v oblasti se stejným typem stanoviště jako lokalita sběru, bez ohledu na biotické podmínky“;
j)
číslo partie přidělené osobou odpovědnou za připevňování návěsek;
k)
procentní podíl hmotnosti složek představovaných jednotlivými druhy a případně poddruhy;
l)
deklarovaná čistá nebo hrubá hmotnost;
m)
v případě použití granulovaných pesticidů, granulovacích látek nebo jiných tuhých přídavných látek je nutné uvést druh přídavné látky a přibližný poměr mezi hmotností klubíček nebo čistých semen a celkovou hmotností a
n)
v případě směsí z jednotlivě pěstovaných plodin konkrétní údaje o klíčivosti složek směsi, na něž se vztahuje směrnice 66/401/EHS a které nesplňují požadavky ohledně klíčivosti stanovené v příloze II uvedené směrnice.
2. Pokud jde o odst. 1 písm. k), postačí uvést složky přímo sklízených směsí určených k uchování podle čl. 4 odst. 3.
3. Pokud jde o odst. 1 písm. n), postačí uvést průměr požadovaných hodnot klíčivosti v případě, že je počet požadovaných hodnot klíčivosti vyšší než pět.
Článek 12
Sledování
Členské státy zajistí dodržování této směrnice prostřednictvím úředního sledování.
Článek 13
Podávání zpráv
Členské státy zajistí, aby producenti působící na jejich území podali za každé pěstitelské období zprávu o množství směsí určených k uchování uvedených na trh.
Na požádání podají členské státy Komisi a ostatním členským státům zprávu o množství směsí určených k uchování uvedených na trh na jejich území.
Článek 14
Oznámení uznávaných organizací odpovědných za genetické zdroje rostlin
Členské státy na požádání uvědomí Komisi o orgánech odpovědných za genetické zdroje rostlin nebo organizacích, které jsou v členských státech pro tento účel uznávány.
Článek 15
Hodnocení
Komise zhodnotí provádění této směrnice do 31. prosince 2014.
Článek 16
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 30. listopadu 2011. Neprodleně sdělí Komisi jejich znění a srovnávací tabulku mezi těmito předpisy a touto směrnicí.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 17
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 18
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 30. srpna 2010.
DIRECTIVA 2010/60/UE DA COMISSÃO
de 30 de Agosto de 2010
que prevê determinadas derrogações à comercialização de misturas de sementes de plantas forrageiras destinadas a serem utilizadas na preservação do meio natural
(Texto relevante para efeitos do EEE)
A COMISSÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia,
Tendo em conta a Directiva 66/401/CEE do Conselho, de 14 de Junho de 1966, relativa à comercialização de sementes de plantas forrageiras (1), e, nomeadamente, o seu artigo 13.o, n.o 1, quarto parágrafo,
Considerando o seguinte:
(1)
As questões associadas à biodiversidade e à preservação dos recursos fitogenéticos adquiriram maior importância ao longo dos últimos anos, conforme demonstrado pelos diferentes desenvolvimentos verificados a nível internacional e da UE. A título de exemplo, são de citar a Decisão 93/626/CEE do Conselho, de 25 de Outubro de 1993, relativa à celebração da Convenção sobre a Diversidade Biológica (2), a Decisão 2004/869/CE do Conselho, de 24 de Fevereiro de 2004, relativa à celebração, em nome da Comunidade Europeia, do Tratado Internacional sobre os Recursos Fitogenéticos para a Alimentação e a Agricultura (3), o Regulamento (CE) n.o 870/2004 do Conselho, de 26 de Abril de 2004, que estabelece um programa comunitário de conservação, caracterização, recolha e utilização dos recursos genéticos na agricultura e que revoga o Regulamento (CE) n.o 1467/94 (4), e o Regulamento (CE) n.o 1698/2005 do Conselho, de 20 de Setembro de 2005, relativo ao apoio ao desenvolvimento rural pelo Fundo Europeu Agrícola de Desenvolvimento Rural (FEADER) (5). Deveriam ser definidas condições específicas ao abrigo da legislação da UE que regula a comercialização de misturas de sementes de plantas forrageiras, nomeadamente a Directiva 66/401/CEE, no sentido de ter em conta estas questões.
(2)
É necessário prever algumas derrogações para permitir a comercialização e de misturas de sementes de plantas forrageiras destinadas a utilização na preservação do meio natural, no contexto da conservação dos recursos genéticos (a seguir designadas «misturas de preservação»), mesmo quando os componentes dessas misturas não cumpram alguns dos requisitos gerais de comercialização previstos na Directiva 66/401/CEE.
(3)
Para garantir que as misturas comercializadas como misturas de preservação cumprem os requisitos dessas derrogações, é necessário que a comercialização de tais misturas seja sujeita a autorização. A autorização deve ser concedida com base num pedido.
(4)
No que se refere a misturas de preservação contendo variedades de conservação na acepção da Directiva 2008/62/CE da Comissão, de 20 de Junho de 2008, que prevê determinadas derrogações aplicáveis à admissão de variedades autóctones e variedades agrícolas naturalmente adaptadas às condições regionais e locais e ameaçadas pela erosão genética, bem como à comercialização de sementes e batatas de semente dessas variedades (6), a presente directiva deve ser sem prejuízo da Directiva 2008/62/CE.
(5)
Áreas especiais de conservação designadas pelos Estados-Membros em conformidade com a Directiva 92/43/CEE do Conselho, de 21 de Maio de 1992, relativa à preservação dos habitats naturais e da fauna e da flora selvagens (7), servem de abrigo a habitats naturais e semi-naturais dignos de conservação. Estas áreas devem ser consideradas como áreas-fonte para as misturas de preservação. Os Estados-Membros devem também dispor da possibilidade de designar outras áreas que contribuem para a conservação de recursos fitogenéticos desde que cumpram normas equivalentes.
(6)
Deve estabelecer-se que os componentes da mistura de preservação devem ser indicados na autorização e no rótulo sob a forma de espécie e, se for caso disso, subespécie. Deve também ser prevista a taxa de germinação específica dos componentes da mistura abrangidos pela Directiva 66/401/CEE, que não cumpram os requisitos de germinação definidos no anexo II da referida directiva. Relativamente a estes requisitos, para misturas de preservação colhidas directamente, é necessário ter em conta o método de colheita.
(7)
Importa prever derrogações relativamente ao exame da mistura de preservação pelos Estados-Membros antes de a sua comercialização ser autorizada. A forma como estas misturas são examinadas deve, em alguns casos, prever também as diferenças entre os métodos de colheita de misturas de preservação desenvolvidas por cultura e as que são directamente colhidas.
(8)
Devem ser previstas restrições, sobretudo no que diz respeito à região de origem e à área-fonte, a fim de garantir que a comercialização de misturas de preservação se efectua no contexto da preservação de recursos genéticos.
(9)
Deve ser definida uma quantidade máxima para a comercialização de misturas de preservação. Para garantir que esta quantidade máxima é respeitada, os Estados-Membros devem exigir que os produtores notifiquem as quantidades de misturas de preservação para as quais pretendem solicitar autorização e, se necessário, os Estados-Membros devem atribuir as quantidades aos produtores.
(10)
Deve ser assegurada a rastreabilidade das misturas de preservação mediante requisitos de selagem e de rotulagem adequados.
(11)
Deve ser posta em prática uma monitorização oficial, por forma a que as normas definidas na presente directiva sejam correctamente aplicadas.
(12)
Após um período adequado, a Comissão deve avaliar a eficácia das medias previstas na presente directiva.
(13)
As medidas previstas na presente directiva estão em conformidade com o parecer do Comité Permanente das Sementes e Propágulos Agrícolas, Hortícolas e Florestais,
ADOPTOU A PRESENTE DIRECTIVA:
Artigo 1.o
Definições
Para efeitos da presente directiva, entende-se por:
a)
«Área-fonte»,
i)
uma área designada por um Estado-Membro como uma zona especial de conservação, em conformidade com o artigo 4.o, n.o 4, da Directiva 92/43/CEE, ou
ii)
uma área que contribui para a conservação de recursos fitogenéticos e que seja designada por um Estado-Membro em conformidade com um procedimento nacional baseado em critérios comparáveis com os previstos no artigo 4.o, n.o 4, da Directiva 92/43/CEE em conjugação com o seu artigo 1.o, alíneas k) e l), e que seja objecto de gestão, protecção e vigilância de uma forma equivalente à dos artigos 6.o e 11.o da referida directiva;
b)
«Local de colheita», a parte da área-fonte na qual a semente foi colhida;
c)
«Mistura directamente colhida», uma mistura de sementes comercializada tal como foi colhida no local de colheita com ou sem limpeza;
d)
«Mistura desenvolvida por cultura», uma mistura de sementes produzida em conformidade com o seguinte processo:
i)
a semente de uma espécie individual é colhida no local de colheita,
ii)
a semente referida na subalínea i) é multiplicada fora do local de colheita como espécie única,
iii)
as sementes dessas espécies são então misturadas por forma a criar uma mistura composta de géneros, espécies e, sempre que relevante, subespécies típicos do tipo de habitat do local de colheita.
Artigo 2.o
Misturas de preservação
1. Em derrogação ao disposto no artigo 3.o, n.os 1 e 2, da Directiva 66/401/CEE, os Estados-Membros podem autorizar a comercialização de misturas de vários géneros, espécies e, sempre que relevante, subespécies, destinadas a serem utilizadas na preservação do meio natural no contexto da conservação de recursos genéticos referida no artigo 22.oA, n.o 1, alínea b), daquela directiva.
Tais misturas podem conter sementes de plantas forrageiras abrangidas pela Directiva 66/401/CEE e, para além dessas, sementes de plantas que não sejam forrageiras na acepção daquela directiva.
Essas misturas são a seguir designadas «misturas de preservação».
2. Sempre que uma mistura de preservação contenha uma variedade de conservação, é aplicável a Directiva 2008/62/CE.
3. Salvo disposições em contrário na presente directiva, é aplicável a Directiva 66/401/CEE.
Artigo 3.o
Região de origem
Sempre que um Estado-Membro autorizar a comercialização de uma mistura de preservação, deve definir a região com a qual aquela mistura está associada naturalmente, a seguir designada «região de origem». Deve ter em conta outras informações provenientes das autoridades responsáveis pelos recursos fitogenéticos ou de organizações reconhecidas para o efeito pelos Estados-Membros. Se a região de origem estiver situada em mais de um Estado-Membro, deve ser identificada de comum acordo por todos os Estados-Membros em causa.
Artigo 4.o
Autorização
1. Os Estados-Membros podem autorizar a comercialização de misturas de preservação na respectiva região de origem desde que essas misturas cumpram o disposto no artigo 5.o, no caso das misturas de preservação directamente colhidas, ou o disposto no artigo 6.o, no caso de misturas de preservação desenvolvidas por cultura.
2. A autorização deve incluir os seguintes elementos:
a)
Nome e morada do produtor;
b)
Método de colheita: quer directamente colhida quer desenvolvida por cultura;
c)
Percentagem em peso dos componentes discriminada por espécie e, se relevante, por subespécie;
d)
No caso de misturas de preservação desenvolvidas por cultura, uma taxa de germinação específica dos componentes da mistura abrangidos pela Directiva 66/401/CEE que não cumpram os requisitos de germinação definidos no anexo II da referida directiva;
e)
Quantidade da mistura abrangida pela autorização;
f)
Região de origem;
g)
Restrição à comercialização na região de origem;
h)
Área-fonte;
i)
Local de colheita e, em complemento, no caso de uma mistura de preservação desenvolvida por cultura, o local de multiplicação;
j)
Tipo de habitat do local de colheita; e
k)
Ano da colheita.
3. No que se refere ao n.o 2, alínea c), para as misturas de preservação directamente colhidas, basta fornecer os componentes discriminados por espécie e, se relevante, por subespécie que sejam típicos para o tipo de habitat do local de colheita e que sejam, enquanto componentes da mistura, de importância para a preservação do meio natural no contexto da conservação dos recursos genéticos.
Artigo 5.o
Requisitos de autorização para misturas de preservação directamente colhidas
1. Uma mistura de preservação directamente colhida deve ter sido colhida na sua área-fonte num local de colheita que não tenha sido semeado nos 40 anos anteriores à data de apresentação do pedido pelo produtor, tal como previsto no artigo 7.o, n.o 1. A área-fonte deve situar-se na região de origem.
2. A percentagem dos componentes da mistura de preservação directamente colhida que sejam espécies e, se relevante, subespécies típicas para o tipo de habitat do local de colheita e que sejam, enquanto componentes da mistura, de importância para a preservação do meio natural no contexto da conservação dos recursos genéticos, deve ser adequada para fins de recriação do tipo de habitat do local de colheita.
3. A taxa de germinação dos componentes referidos no n.o 2 deve ser suficiente para fins de recriação do tipo de habitat do local de colheita.
4. O teor máximo de espécies e, se relevante, subespécies que não cumpram o disposto no n.o 2 não deve ultrapassar 1 % em peso. A mistura de preservação directamente colhida não deve conter Avena fatua, Avena sterilis nem Cuscuta spp. O teor máximo de Rumex spp., à excepção de Rumex acetosella e Rumex maritimus não deve ultrapassar 0,05 % em peso.
Artigo 6.o
Requisitos de autorização para as misturas de preservação desenvolvidas por cultura
1. No que se refere às misturas de preservação desenvolvidas por cultura, as sementes a partir das quais é produzida a mistura de sementes desenvolvida por cultura, devem ter sido colhidas na sua área-fonte num local de colheita que não tenha sido semeado nos 40 anos anteriores à data de apresentação do pedido pelo produtor, tal como previsto no artigo 7.o, n.o 1. A área-fonte deve situar-se na região de origem.
2. As sementes da mistura de preservação desenvolvida por cultura devem pertencer a espécies e, se relevante, subespécies típicas para o tipo de habitat do local de colheita e ser, enquanto componentes da mistura, de importância para a preservação do meio natural no contexto da conservação de recursos genéticos.
3. Os componentes de uma mistura de preservação que sejam sementes de plantas forrageiras na acepção da Directiva 66/401/CEE devem, antes da mistura, cumprir os requisitos aplicáveis às sementes comerciais, constantes do anexo II, secção III, da Directiva 66/401/CEE no que se refere à pureza analítica, tal como definidos nas colunas 4 a 11 do quadro da secção I, n.o 2, ponto A, do referido anexo, no que se refere ao teor máximo de outras espécies de plantas numa amostra com o peso especificado na coluna 4 do seu anexo III (total por coluna), tal como definidos nas colunas 12, 13 e 14 do quadro da secção I, n.o 2, ponto A, do seu anexo IIA e no que se refere às condições relativas às sementes de tremoço, tal como definidos na coluna 15 do quadro da secção I, n.o 2, ponto A, do referido anexo.
4. A multiplicação pode efectuar-se durante cinco gerações.
Artigo 7.o
Requisitos aplicáveis ao procedimento
1. A autorização é concedida com base num pedido apresentado pelo produtor.
O pedido deve ser acompanhado pela informação necessária para verificar a conformidade com os artigos 4.o e 5.o, no caso de misturas de preservação directamente colhidas ou os artigos 4.o e 6.o, no caso das misturas de preservação desenvolvidas por cultura.
2. No que diz respeito às misturas de preservação directamente colhidas, o Estado-Membro no qual se situa o local de colheita deve efectuar inspecções visuais.
Estas inspecções visuais devem ser efectuadas no local de colheita durante o período de crescimento a intervalos adequados para garantir que a mistura cumpre, pelo menos, os requisitos de autorização previstos no artigo 5.o, n.os 2 e 4.
O Estado-Membro que efectua as inspecções visuais deve documentar os respectivos resultados.
3. No que diz respeito às misturas de preservação desenvolvidas por cultura, sempre que um Estado-Membro examinar um pedido deve efectuar testes, ou estes devem ser efectuados sob supervisão oficial do Estado-Membro, no sentido de verificar que a mistura de preservação cumpre, pelo menos, os requisitos de autorização previstos no artigo 6.o, n.os 2 e 3.
Esses testes devem ser realizados em conformidade com os métodos internacionais em vigor, ou, caso esses métodos não existam, em conformidade com qualquer método adequado.
Para a realização destes testes, o Estado-Membro em questão deve assegurar que as amostras são colhidas de lotes homogéneos. Deve assegurar ainda a aplicação das regras relativas ao peso do lote e ao peso da amostra previstas no artigo 7.o, n.o 2, da Directiva 66/401/CEE.
Artigo 8.o
Restrições quantitativas
Cada Estado-Membro deve garantir que a quantidade total de sementes de misturas de preservação comercializadas anualmente não ultrapassa 5 % do peso total de todas as misturas de sementes de plantas forrageiras abrangidas pelo Directiva 66/401/CEE e que são comercializadas no ano respectivo no Estado-Membro em questão.
Artigo 9.o
Aplicação das restrições quantitativas
1. No caso de misturas de preservação directamente colhidas, os Estados-Membros devem garantir que os produtores notificam antes do início de cada campanha de produção a quantidade de sementes de misturas de preservação para as quais pretendem apresentar um pedido de autorização, juntamente com o tamanho e a localização do local(is) de colheita previsto(s).
No caso de misturas de preservação desenvolvidas por cultura, os Estados-Membros devem garantir que os produtores notificam antes do início de cada campanha de produção a quantidade de sementes de misturas de preservação para as quais pretendem apresentar um pedido de autorização, juntamente com o tamanho e a localização do local(is) de colheita previsto(s) e o tamanho e a localização do local(is) de multiplicação pretendido(s).
2. Se, com base nas notificações referidas no n.o 1, as quantidades estabelecidas no artigo 8.o forem susceptíveis de ser excedidas, os Estados-Membros devem atribuir a cada produtor em causa a quantidade que pode comercializar durante a respectiva campanha de produção.
Artigo 10.o
Selagem de embalagens e recipientes
1. Os Estados-Membros devem garantir que as misturas de preservação sejam comercializadas unicamente em embalagens e recipientes fechados e dotados de dispositivo de selagem.
2. A fim de garantir a inviolabilidade, o sistema de selagem deve incluir, pelo menos, o rótulo ou a aposição de um selo.
3. As embalagens e os recipientes referidos no n.o 1 devem ser selados de tal maneira que seja impossível abri-los sem danificar o sistema de selagem ou deixar vestígios de manipulação abusiva no rótulo do produtor, na embalagem ou no recipiente.
Artigo 11.o
Rotulagem
1. Os Estados-Membros devem garantir que as embalagens e os recipientes de misturas de preservação ostentem o rótulo do produtor, uma inscrição impressa ou um selo com, pelo menos, as informações seguintes:
a)
A menção «Regras e normas UE»;
b)
Nome e endereço do responsável pela aposição dos rótulos ou a sua marca de identificação;
c)
Método de colheita: quer directamente colhida quer desenvolvida por cultura;
d)
O ano de selagem expresso pela indicação: «selado em …» (ano);
e)
Região de origem;
f)
Área-fonte;
g)
Local de colheita;
h)
Tipo de habitat do local de colheita;
i)
A expressão «mistura de preservação de sementes de plantas forrageiras, destinada à utilização numa área com o mesmo tipo de habitat que o local de colheita, não tendo em consideração condições bióticas»;
j)
Número de referência dado ao lote pela pessoa responsável pela aposição dos rótulos;
k)
A percentagem em peso dos componentes discriminada por espécie e, se relevante, por subespécie;
l)
Peso bruto ou líquido declarado;
m)
Sempre que sejam utilizados pesticidas granulados, substâncias de revestimento ou outros aditivos sólidos, a indicação da natureza do aditivo, bem como a relação aproximada entre o peso de glomérulos ou de sementes puras e o peso total; e
n)
No caso de misturas de preservação desenvolvidas por cultura, uma taxa de germinação específica dos componentes da mistura abrangidos pela Directiva 66/401/CEE, que não cumpram os requisitos de germinação definidos no anexo II da referida directiva.
2. No que se refere ao n.o 1, alínea k), basta indicar os componentes das misturas de preservação directamente colhidas tal como previsto no artigo 4.o, n.o 3.
3. No que se refere ao n.o 1, alínea n), basta indicar uma média das taxas de germinação específicas exigidas, caso o número de taxas de germinação específicas exigidas for superior a cinco.
Artigo 12.o
Monitorização
Os Estados-Membros devem assegurar, através de monitorização oficial, o cumprimento da presente directiva.
Artigo 13.o
Notificação
Os Estados-Membros devem garantir que os produtores que operam no seu território notificam para cada campanha de produção, a quantidade de misturas de preservação comercializadas.
Os Estados-Membros devem notificar, a pedido, à Comissão e aos restantes Estados-Membros a quantidade de misturas de preservação comercializadas nos seus territórios.
Artigo 14.o
Notificação das organizações reconhecidas no domínio dos recursos fitogenéticos
Os Estados-Membros devem notificar, a pedido, à Comissão as autoridades ou organizações em matéria de recursos fitogenéticos reconhecidas para este fim pelos Estados-Membros.
Artigo 15.o
Avaliação
A Comissão deve avaliar a execução da presente directiva até 31 de Dezembro de 2014.
Artigo 16.o
Transposição
1. Os Estados-Membros devem pôr em vigor as disposições legislativas, regulamentares e administrativas necessárias para dar cumprimento à presente directiva até em 30 de Novembro de 2011. Os Estados-Membros comunicam imediatamente à Comissão o texto dessas disposições, bem como um quadro de correspondência entre essas disposições e a presente directiva.
As disposições adoptadas pelos Estados-Membros devem fazer referência à presente directiva ou ser acompanhadas dessa referência aquando da sua publicação oficial. As modalidades dessa referência são adoptadas pelos Estados-Membros.
2. Os Estados-Membros comunicam à Comissão o texto das principais disposições de direito interno que adoptarem no domínio abrangido pela presente directiva.
Artigo 17.o
Entrada em vigor
A presente directiva entra em vigor no vigésimo dia seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia.
Artigo 18.o
Destinatários
Os Estados-Membros são os destinatários da presente directiva.
Feito em Bruxelas, em 30 de Agosto de 2010.