PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 452/2011
ze dne 6. května 2011
o uložení konečného antisubvenčního cla na dovoz bezdřevého natíraného papíru pocházejícího z Čínské lidové republiky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 597/2009 ze dne 11. června 2009 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“), a zejména na článek 15 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Evropské komise (dále jen „Komise“) po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
1.1. ZAHÁJENÍ
(1)
Dne 17. dubna 2010 zveřejnila Komise v Úředním věstníku Evropské unie (2) oznámení o zahájení antisubvenčního řízení týkajícího se dovozu bezdřevého natíraného papíru pocházejícího z Čínské lidové republiky (dále jen „ČLR“ nebo „dotčená země“) do Unie (dále jen „oznámení o zahájení řízení“).
(2)
Antisubvenční řízení bylo zahájeno na základě podnětu, který dne 4. března 2010 podala Evropská asociace výrobců bezdřevého papíru CEPIFINE (dále jen „žadatel“) jménem výrobců představujících významný podíl, v tomto případě více než 25 %, celkové výroby bezdřevého natíraného papíru v Unii. Podnět obsahoval zjevné důkazy o subvencování bezdřevého natíraného papíru a o podstatné újmě z něj vyplývající, což bylo považováno za dostačující pro zahájení řízení.
(3)
V souladu s čl. 10 odst. 7 základního nařízení oznámila Komise před zahájením šetření vládě ČLR (dále jen „čínská vláda“), že obdržela náležitě doložený podnět, podle nějž působí subvencovaný dovoz bezdřevého natíraného papíru pocházejícího z ČLR výrobnímu odvětví Unie podstatnou újmu. Čínská vláda byla vyzvána ke konzultacím, aby se vyjasnily otázky uvedené v podnětu a aby bylo dosaženo řešení na základě dohody. Čínská vláda nabídku ke konzultacím přijala a tyto konzultace následně proběhly. V jejich průběhu se nepodařilo řešení na základě dohody nalézt. Bylo však řádně přihlédnuto ke stanoviskům, jež k tvrzením v podnětu předložila čínská vláda a jež se týkaly nenapadnutelnosti daných programů. V návaznosti na konzultace předložila čínská vláda vlastní podání.
1.2. ANTIDUMPINGOVÉ ŘÍZENÍ
(4)
Dne 18. února 2010 zveřejnila Komise v Úředním věstníku Evropské unie (3) oznámení o zahájení antidumpingového řízení týkajícího se dovozu bezdřevého natíraného papíru pocházejícího z ČLR.
(5)
Dne 17. listopadu 2010 uložila Komise nařízením (EU) č. 1042/2010 (4) na dovoz bezdřevého natíraného papíru pocházejícího z ČLR prozatímní antidumpingové clo.
(6)
Analýza újmy provedená v rámci tohoto antisubvenčního šetření a analýza újmy provedená v rámci souběžně probíhajícího antidumpingového šetření jsou shodné, neboť definice výrobního odvětví Unie, reprezentativních výrobců v Unii a období šetření jsou v obou šetřeních stejné. Z tohoto důvodu byly připomínky týkající se aspektů újmy, jež vznesly strany při jednom z těchto řízení, zohledněny při obou řízeních.
1.3. STRANY DOTČENÉ ŘÍZENÍM
(7)
O zahájení řízení Komise úředně vyrozuměla žadatele, další známé výrobce v Unii, známé vyvážející výrobce v ČLR a sdružení výrobců (sdružení papírenského průmyslu), zástupce dotčené země, známé dovozce a známé uživatele. Zúčastněné strany dostaly možnost písemně se k věci vyjádřit a požádat o slyšení ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení řízení.
(8)
Vzhledem ke zjevně vysokému počtu vyvážejících výrobců, výrobců v Unii a dovozců, kteří nejsou ve spojení, se v oznámení o zahájení řízení počítalo s výběrem vzorku podle článku 27 základního nařízení. Aby mohla Komise rozhodnout, zda je výběr vzorku nutný, a bude-li tomu tak, aby mohla vzorky vybrat, byli všichni vyvážející výrobci a jejich známé sdružení (sdružení papírenského průmyslu), všichni výrobci v Unii a dovozci, kteří nejsou ve spojení, požádáni, aby se Komisi přihlásili a aby v souladu s oznámením o zahájení řízení uvedli za období od 1. ledna 2009 do 31. prosince 2009 základní informace o svých činnostech souvisejících s dotčeným výrobkem (vymezeným v oddíle 2.1). Proběhly rovněž konzultace s orgány ČLR.
(9)
Jak je vysvětleno v 51. bodě odůvodnění, dvě skupiny čínských vyvážejících výrobců poskytly požadované informace a souhlasily se zařazením do vzorku. Na základě výše uvedených skutečností bylo rozhodnuto, že výběr vzorku není u vyvážejících výrobců v ČLR nutný.
(10)
Jak je vysvětleno ve 53. bodě odůvodnění, bylo rozhodnuto, že u výrobců v Unii není výběr vzorku nutný.
(11)
Jak je vysvětleno ve 54. bodě odůvodnění, bylo rozhodnuto, že u dovozců, kteří nejsou ve spojení, není výběr vzorku nutný.
(12)
Komise rozeslala dotazníky všem stranám, o kterých bylo známo, že se jich řízení týká, a všem dalším stranám, které o to požádaly ve lhůtách stanovených v oznámení o zahájení řízení, a to jmenovitě žadateli, dalším známým výrobcům v Unii, známým vyvážejícím výrobcům v ČLR a sdružení výrobců, zástupcům dotčené země, známým dovozcům a známým uživatelům.
(13)
Odpovědi na dotazníky a další podání byly doručeny od dvou skupin čínských vyvážejících výrobců, od CEPIFINE, od čtyř výrobců v Unii vystupujících jako žadatelé a jednoho dalšího výrobce v Unii, dále od třinácti dovozců a obchodníků, kteří nejsou ve spojení, pěti uživatelů a od jednoho sdružení tiskařského průmyslu.
(14)
Komise si opatřila a ověřila veškeré informace, které považovala za nezbytné, aby mohla rozhodnout o subvencování, výsledné újmě a zájmu Unie. Inspekce na místě se uskutečnily v prostorách těchto státních orgánů a společností:
a)
Vláda Čínské lidové republiky:
-
Čínské ministerstvo obchodu, Peking, Čína
b)
Výrobci v Unii a jejich sdružení:
-
CEPIFINE, Brusel, Belgie,
-
Sappi Fine Paper Europe, Brusel, Belgie,
-
skupina LECTA (CARTIERE DEL GARDA SpA, Riva del Garda, Itálie, CONDAT SAS, Le Plessis Robinson, Francie, a TORRASPAPEL, S.A., Barcelona, Španělsko), Barcelona, Španělsko,
-
skupina Burgo Group spa, Altavilla Vicentina, Itálie, a společnosti, které jsou s ní ve spojení, tj. Burgo Distribuzione srl, Milán, Itálie, a Ebix sa, Barcelona, Španělsko,
-
Papierfabrik Scheufelen GmbH, Lenningen, Německo.
c)
Vyvážející výrobci v ČLR:
1)
Sinar Mas Paper (China) Investment Co Ltd, holdingová společnost skupiny Asia Pulp & Paper Group (dále jen „APP“)
-
Gold East Paper (Jiangsu) Co., Ltd, město Čen-tiang, provincie Ťiang-su, ČLR,
-
Gold Huasheng Paper (Suzhou Industrial Park) Co., Ltd, město Su-čou, provincie Ťiang-su, ČLR,
-
Ningbo Zhonghua Paper Co., Ltd, město Ning-po, provincie Če-ťiang, ČLR,
-
Ningbo Asia Pulp & Paper Co., Ltd, město Ning-po, provincie Če-ťiang, ČLR.
2)
Skupina Chenming Paper Group (dále jen „Chenming“)
-
Shangdong Chenming Paper Holdings Limited, město Šou-kuang, provincie Šan-tung, ČLR,
-
Shouguang Chenming Art Paper Co., Ltd, město Šou-kuang, provincie Šan-tung, ČLR.
d)
Dovozci v Unii:
-
Cartaria Subalpina, Turín, Itálie,
-
Paperlinx, Northampton, Spojené království.
1.4. OBDOBÍ ŠETŘENÍ A POSUZOVANÉ OBDOBÍ
(15)
Šetření subvencování a újmy se týkalo období od 1. ledna 2009 do 31. prosince 2009 (dále jen „období šetření“). Zkoumání tendencí významných pro posouzení újmy se týkalo období od 1. ledna 2006 do konce období šetření (dále jen „posuzované období“).
2. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
2.1. DOTČENÝ VÝROBEK
(16)
Dotčeným výrobkem je bezdřevý natíraný papír, což je papír, kartón nebo lepenka, natíraný na jedné nebo na obou stranách (nikoli papír, kartón nebo lepenka kraft), v listech (arších) nebo kotoučích, o plošné hmotnosti nejméně 70 g/m2, avšak nejvýše 400 g/m2, a bělosti vyšší než 84 (měřeno podle normy ISO 2470-1), pocházející z ČLR (dále jen „dotčený výrobek“), v současnosti kódů KN ex 4810 13 20, ex 4810 13 80, ex 4810 14 20, ex 4810 14 80, ex 4810 19 10, ex 4810 19 90, ex 4810 22 10, ex 4810 22 90, ex 4810 29 30, ex 4810 29 80, ex 4810 99 10, ex 4810 99 30 a ex 4810 99 90.
(17)
Bezdřevý natíraný papír je vysoce jakostní papír, kartón a lepenka všeobecně používané k tisku materiálů určených ke čtení, jako jsou například časopisy, katalogy, výroční zprávy, ročenky. Dotčený výrobek zahrnuje jak listy (archy), tak kotouče vhodné pro použití v archových tiskařských strojích (kotouče určené k rozřezání). Kotouče vhodné pro použití v archových tiskařských strojích jsou určeny k tomu, aby byly před tiskem rozřezány na archy, a jsou tudíž považovány za zaměnitelné a za přímo soutěžící s archy.
(18)
Dotčený výrobek nezahrnuje kotouče vhodné pro použití v kotoučových strojích. Kotouče vhodné pro použití v kotoučových strojích jsou definovány jako kotouče, které při zkoušce ISO podle normy ISO 3783:2006 na určení pevnosti v tahu metodou vzrůstající rychlosti za použití zkušebního přístroje IGT (elektrického modelu) vykáží výsledek nižší než 30 N/m v příčném směru (cross-direction, CD) a výsledek nižší než 50 N/m v podélném směru výroby na stroji (machine direction, MD). Také, na rozdíl od kotoučů používaných v archových tiskařských strojích, se kotouče určené pro použití v kotoučových tiskařských strojích obvykle vkládají do těchto tiskařských strojů přímo a předem se nerozřezávají.
(19)
Jedna ze zúčastněných stran namítla, že výrobek, který je předmětem tohoto šetření, je příliš úzce vymezen a že by do něho měly být zahrnuty i kotouče bezdřevého natíraného papíru určené pro kotoučové tiskařské stroje. Tato strana tvrdila, že kotouče pro kotoučové stroje a kotouče zahrnuté do oblasti působnosti tohoto šetření (kotouče určené k rozřezání a archy) mají stejné základní technické a fyzikální vlastnosti a nejsou navzájem rozlišitelné. Kromě toho tvrdila, že oba tyto druhy se používají pro vysoce kvalitní tisk, a že jsou proto do určité míry vzájemně zaměnitelné.
(20)
Šetření však na rozdíl od výše uvedeného tvrzení potvrdilo, že skutečně existují zřetelně rozdílné technické a fyzikální vlastnosti, jako je vlhkost a tuhost, které papír používaný v kotoučových strojích odlišují od papíru používaného při archovém tisku. Šetření dále potvrdilo, že technické vlastnosti uvedené v 18. bodě odůvodnění jsou charakteristické výhradně pro kotouče papíru vhodné k použití v kotoučových tiskařských strojích. V důsledku těchto rozdílů nelze papír používaný v kotoučových strojích nebo papír používaný v archových strojích používat ve stejném typu tiskařského stroje, a proto nejsou vzájemně zaměnitelné. Je třeba poznamenat, že všechny strany souhlasily s tím, že uvedené dva druhy papíru se od sebe odlišují pevností povrchu a pevností v tahu.
(21)
Navíc zmíněná strana tvrdila, že odběratelé považují bezdřevý natíraný papír ve formě listů (archů), kotoučů určených k rozřezání a kotoučů pro kotoučové stroje za jeden jediný trh, a proto jsou distribuční kanály stejné. Rozdílné technické vlastnosti se odrážejí jen v malých cenových rozdílech u těchto skupin výrobků.
(22)
Šetření však odhalilo, že uvedené dva typy kotoučů jsou nezaměnitelné také z ekonomického hlediska, protože kotouče určené pro kotoučový tisk se používají při velkoobjemovém tisku a obvykle se vyrábějí na zakázku a vyžadují dodání v přesně určenou dobu, a proto nejsou tyto výrobky skladovány zprostředkovateli, nýbrž jsou zasílány přímo konečným uživatelům, tzn. že se také prodávají prostřednictvím odlišného distribučního kanálu než kotouče používané při archovém tisku. Odlišný výrobní postup a odlišné úspory z rozsahu při tisku se odrážejí ve výrazných cenových rozdílech.
(23)
Navíc z ČLR nebyly v posuzovaném období dovezeny žádné kotouče určené pro kotoučové stroje. Rovněž lze považovat za nepravděpodobné, že by tyto výrobky byly dováženy v budoucnu, neboť pořizování těchto výrobků na dlouhou vzdálenost je z důvodů uvedených v předchozím bodě odůvodnění ekonomicky neúnosné.
(24)
Na tomto základě byla tato tvrzení odmítnuta.
(25)
Stejná strana tvrdila, že pevnost v tahu není vhodnou technickou vlastností pro odlišení těchto výrobků, protože tato zkouška je obecná a její výsledky kromě toho mohou být ovlivněny vlhkostí zkoušeného papíru. Tato strana dále tvrdila, že na základě některých dalších zkoušek, jež proběhly v její vlastní laboratoři a při nichž byla měřena pevnost v tahu kotoučů pro kotoučové stroje, jež vyrábějí výrobci v Unii, je zřejmé, že tyto výrobky nespadají do současné definice výrobku, což by dokazovalo, že kritérium „pevnosti v tahu“ není pro odlišení bezdřevého natíraného papíru používaného pro kotoučový tisk od bezdřevého natíraného papíru používaného pro archový tisk vhodné. Tato strana na základě tohoto důkazu tvrdila, že kotouče pro kotoučové stroje byly z oblasti působnosti šetření vyloučeny svévolně.
(26)
V souvislosti s tvrzením, že vlhkost papíru může způsobit, že výsledky zkoušky podle normy ISO 3783:2006 nejsou spolehlivé, nebyl předložen žádný důkaz.
(27)
Výsledky zkoušek předložené vyvážejícím výrobcem spočívaly v souhrnu výsledků zkoušek provedených v jeho vlastní laboratoři. Nejdůležitější však je, že výsledky nebyly poskytnuty k nahlédnutí a připomínkování dalšími zúčastněnými stranami, zejména výrobním odvětvím Unie, a vyvážející výrobce ani přes opakované upomínky nepředložil smysluplné shrnutí nedůvěrné povahy.
(28)
Po poskytnutí základních informací vyvážející výrobce nepředložil žádné další podrobnější informace, které by mohly pomoci posoudit spolehlivost zkoušky. Jelikož nebyla poskytnuta nedůvěrná verze této zkoušky, nemohly společnosti, jejichž kotouče pro kotoučové stroje byly údajně testovány, na výsledky zkoušky reagovat. Komise proto nemohla objektivně zjistit, zda jsou předložené výsledky zkoušky spolehlivé a správné a zda se na ně lze pro účely šetření spolehnout. Na základě údajů, jež měla Komise k dispozici, bylo zjištěno, že objektivita a spolehlivost zkoušky je nedostatečná, jelikož informace předložené v rámci utajení nemohly být ověřeny podle žádných spolehlivých zdrojů.
(29)
Po zveřejnění příslušných zjištění týž vyvážející výrobce předložil výsledky další zkoušky provedené v jeho zastoupení externí zkušební laboratoří a znovu zopakoval, že bezdřevý natíraný papír používaný v kotoučových tiskařských strojích byl z rozsahu šetření svévolně vyloučen. V protokolu o zkoušce je uvedeno, že pevnost v tahu se měřila na 25 vzorcích kotoučů pro kotoučové stroje, jež laboratoři poskytl vyvážející výrobce a označil je za vzorky papíru vyráběného výrobci v Unii. Podle tohoto protokolu žádný ze vzorků papíru nesplnil obě kritéria uvedená v 18. bodě odůvodnění.
(30)
Posouzení zprávy o zkoušce ukázalo, že tato zpráva vypracovaná zmíněnou externí laboratoří se za prvé týká většinou výrobků, pro něž byly tyto výsledky bezpředmětné, neboť naprostá většina zkoušených vzorků ve skutečnosti nebyly kotouče pro kotoučové stroje; za druhé se zpráva týká výrobků, které nebyly dostatečně identifikovány, jelikož na základě protokolu o zkoušce nelze určit, zda je testovaný papír určen k archovému tisku nebo k tisku z kotoučů, jelikož druh papíru popsaný v protokolu existuje v obou formátech. Kromě toho neposkytl protokol o zkoušce jistotu, že kotouče, z nichž vzorky údajně pocházejí, jsou skutečně totožné s kotouči, jež byly testovány.
(31)
V reakci na zprávu o zkoušce vypracovanou zmíněnou externí laboratoří žadatel předložil výsledky zkoušek, jež provedl jeden z unijních výrobců na stejných vzorcích kotoučů pro kotoučové stroje, které údajně zkoušela uvedená externí laboratoř. Výsledky této zkoušky byly odlišné. Dle žadatele byly odlišnosti způsobeny možnými odlišnými podmínkami zkoušky, a tudíž možným nedodržením normy ISO 3783:2006, tj. normy, podle které by měla měřit pevnost v tahu dle vymezení v 16. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(32)
Po poskytnutí konečných zjištění zmíněný vyvážející výrobce zpochybnil objektivnost rozhodnutí Komise odmítnout výsledek uvedené zkoušky provedené externí laboratoří. Prohlásil, že zkoušku provedl nezávislý odborník na náhodném vzorku a v souladu s příslušnou normou ISO. Poskytl přísežné prohlášení svého vedoucího s vysvětlením postupu výběru vzorku pro zkoušky tak, aby byla zajištěna nezávislost, správnost a reprezentativnost zkoušky.
(33)
Za prvé, Komise nikdy nezpochybnila objektivitu zprávy o zkoušce vypracované uvedenou externí laboratoří a z tohoto hlediska není důležité, zda byla zkouška provedena na náhodném vzorku. Na druhou stranu byly vyjádřeny pochyby, pokud jde o ujištění týkající se výběru a původu zkoušených vzorků, a nikoli pokud jde o zkoušku samotnou. Argumenty zmíněného vyvážejícího výrobce tyto pochybnosti neodstranily, neboť nebyly ucelené a byly v řadě ohledů nejasné; např. zařazení výrobků jiných než kotoučů pro kotoučové stroje bylo podle jeho tvrzení způsobeno administrativními chybami nebo byla vina připisována chybám dodavatelů, kteří údajně zřejmě dodali špatné vzorky.
(34)
Jelikož ani zdroj, ani vzorky údajně zkoušených výrobků nebyly jasně identifikovány a výsledky zkoušek provedených různými stranami byly protichůdné, mělo se za to, že předložená zpráva o zkoušce vypracovaná externí laboratoří jednající jménem příslušného čínského vyvážejícího výrobce neprokazuje nade vší pochybnost, že zkouška pevnosti v tahu nebyla vhodná pro odlišení bezdřevého natíraného papíru vhodného pro kotoučové tiskařské stroje a bezdřevého natíraného papíru vhodného pro archové tiskařské stroje. Uvedená zpráva o zkoušce tudíž neprokázala, že bezdřevý natíraný papír používaný pro kotoučové tiskařské stroje byl z oblasti působnosti šetření vyloučen svévolně.
(35)
Co se týče vhodnosti zvolení pevnosti v tahu jako rozlišovacího kritéria pro určení kotoučů vhodných pro tisk na kotoučových tiskových strojích, je třeba připomenout, že v definici výrobku jsou tyto dvě skupiny výrobků od sebe odlišeny mimo jiné na základě jejich použití, tzn. zda je daný výrobek vhodný k použití při kotoučovém tisku, nebo archovém tisku, což se určuje na základě požadavků příslušných strojů, pro něž jsou určeny, kterým odpovídá, mimo jiné, pevnost v tahu. Dále je třeba poznamenat, že pevnost v tahu je pouze jednou z vlastností, které odlišují bezdřevý natíraný papír vhodný pro použití při kotoučovém tisku od bezdřevého natíraného papíru používaného při archovém tisku; v 18. a 20. bodě odůvodnění jsou uvedena další kritéria, která nebyla dotyčným vyvážejícím výrobcem zpochybněna. Jedna ze stran prohlásila, že vlhkost, jak je definována ve 20. bodě odůvodnění, není základní rozlišující vlastností výrobků. Během šetření se však další strany k této otázce vyjadřovaly různě. V každém případě bylo shledáno, že tuhost a pevnost v tahu jsou nejdůležitější činitele.
(36)
V podání v reakci na výše uvedené žadatel uznal, že mohou existovat kotouče, které sice zcela nesplňují všechna kritéria týkající se pevnosti v tahu uvedená v 18. bodě odůvodnění, ale přesto by se daly použít při kotoučovém tisku. Nadále však trval na svém názoru, že pevnost v tahu je jedinou zkouškou, která může s jistotou stanovit, že je daný kotouč skutečně vhodný pro kotoučový tisk, tzn. že pokud určitý kotouč splňuje kritérium pevnosti v tahu uvedené v 18. bodě odůvodnění, jedná se zcela jistě o kotouč pro kotoučový tisk.
(37)
Na podporu výše uvedených tvrzení o pevnosti v tahu odkázal vyvážející výrobce na argumenty předložené jedním žadatelem z řad výrobců v Unii v rámci antidumpingových a antisubvenčních šetření v USA, ve kterých dotyčný výrobce z Unie údajně uznal, že kotouče pro kotoučový tisk nelze rozlišit na základě zkoušky pevnosti v tahu ani žádným jiným měřením.
(38)
Žadatel zpochybnil tato tvrzení vyvážejícího výrobce a tvrdil, že z řízení v USA naopak vyplývá, že existuje jasná dělicí čára, která odlišuje kotouče pro kotoučový tisk od bezdřevého natíraného papíru.
(39)
Za prvé je třeba si uvědomit, že výroky, na něž odkazoval vyvážející výrobce, byly předneseny v rámci šetření v jiných jurisdikcích a odlišnými stranami, než jsou strany tohoto řízení, a tudíž nejsou relevantní. Za druhé, orgány USA ve zmíněných šetřeních dospěly k závěru, že existuje jasný rozdíl mezi bezdřevým natíraným papírem používaným při archovém tisku na straně jedné a kotouči vhodnými k použití při kotoučovém tisku na straně druhé. Kotouče vhodné pro použití v archových tiskařských strojích byly považovány za polotovary, zatímco kotouče vhodné pro kotoučový tisk nebyly považovány za dotčený výrobek. Orgány USA ve své definici dotčeného výrobku kotouče pro kotoučové stroje explicitně nedefinují. Při vymezení výrobku, který byl předmětem zmíněných šetření, proto nebyla pevnost v tahu relevantní.
(40)
Na základě výše uvedených připomínek bylo potvrzeno, že technická vlastnost „pevnost v tahu“ je spolehlivou vlastností k popisu bezdřevého natíraného papíru vhodného k použití při kotoučovém tisku.
(41)
Vznesené připomínky však také ukázaly, že existují i kotouče, jež lze při kotoučovém tisku použít, přestože plně nesplňují všechna kritéria pevnosti v tahu. Z tohoto důvodu bylo považováno za nezbytné dále upřesnit definici kotoučů vhodných pro kotoučový tisk.
(42)
S cílem poskytnout další kritérium pro odlišení kotoučů pro kotoučový tisk, které ne zcela splňují všechna kritéria týkající se pevnosti v tahu, žadatel navrhl, že by se kotouč, který sice plně nevyhověl při zkoušce pevnosti v tahu, ale má vnitřní cívku o velikosti menší než 80 mm, měl považovat za kotouč pro kotoučový tisk.
(43)
Čínská vláda a dotyčný vyvážející výrobce uvedli, že přidáním velikosti cívky jako nové součásti definice výrobku dochází k úpravě definice kotoučů pro kotoučový tisk, a tedy definice dotčeného výrobku. Rovněž uvedli, že velikost vnitřní cívky není vhodným kritériem, jelikož existují kotouče pro kotoučový tisk o velikosti vnitřní cívky vyšší než 80 mm a kotouče určené k rozřezání o velikosti vnitřní cívky nižší než 80 mm.
(44)
Komise usilovala o zpřesnění definice kotoučů vhodných pro kotoučový tisk a o další objasnění s cílem ještě zřetelněji rozlišit dotčený výrobek a další výrobky, též za účelem minimalizace možnosti, že opatření budou obcházena. Předložené údaje týkající se vhodnosti velikosti cívky jako alternativního kritéria pro definici však prokázaly, že toto kritérium by vedlo k možnému vyloučení dotčeného výrobku, tj. kotoučů určených k rozřezání o velikosti cívky nižší než 80 mm, z působnosti opatření. Proto bylo od záměru použít toto kritérium pro definici kotoučů vhodných k použití při kotoučovém tisku upuštěno.
(45)
Výše uvedenými skutečnostmi není dotčena spolehlivost metody, podle níž byly kotouče vhodné k použití při kotoučovém tisku vyloučeny z oblasti působnosti šetření, jak to tvrdily čínské skupiny vyvážejících výrobců.
(46)
V průběhu šetření některé zúčastněné strany také tvrdily, že by z oblasti působnosti šetření měly být vyloučeny vícevrstvý papír a vícevrstvý kartón a lepenka (dle definice v 47. bodě odůvodnění). Tvrdily, že vícevrstvý papír a vícevrstvý kartón a lepenka mají odlišné fyzikální vlastnosti, například několik vrstev, vyšší tuhost a nižší hustotu, a že je konečné použití těchto výrobků odlišné, neboť se obvykle používají pro výrobu skládačkových krabic a obalových materiálů. Tyto strany nakonec tvrdily, že jednovrstvý papír, kartón a lepenku a vícevrstvý papír, kartón a lepenku lze navzájem snadno rozlišit podle jejich fyzického vzhledu.
(47)
Vícevrstvý papír, kartón a lepenka, definované ve vysvětlivkách k harmonizovanému systému k číslu 4805, jsou výrobky získané stlačením dvou či více vrstev vlhké buničiny, z nichž alespoň jedna má jiné vlastnosti než ostatní. Tyto rozdíly mohou být způsobeny vlastnostmi použité buničiny (např. recyklovaný odpad), výrobním postupem (např. mechanický či chemický), nebo stupněm zpracování (např. nebělené, bělené nebo barvené), má-li buničina stejné vlastnosti a je-li vyrobena stejným postupem.
(48)
Šetření ukázalo, že vícevrstvý papír, kartón a lepenka mají skutečně některé odlišné fyzikální a technické vlastnosti, konkrétně jsou složeny z více vrstev buničiny, což jim poskytuje větší tuhost. Vícevrstvý papír, kartón a lepenka se vyrábějí odlišným výrobním postupem, který vyžaduje jiný papírenský stroj, než jaký se používá při výrobě bezdřevého natíraného papíru, jelikož se při výrobním postupu navrství několik vrstev buničiny do podoby jediného výrobku. A konečně vícevrstvý papír, kartón a lepenka slouží k odlišným účelům (hlavně jako obalový materiál) ve srovnání s bezdřevým natíraným papírem, který se používá pro vysoce kvalitní tisk propagačních materiálů, časopisů apod. Vícevrstvý papír, kartón a lepenka definované ve 47. bodě odůvodnění se proto považují za výrobek, který není dotčeným výrobkem. V důsledku toho se uvedené kódy KN, které se vztahují na dovoz vícevrstvého papíru, kartónu a lepenky, vyjímají z oblasti působnosti šetření.
(49)
A konečně jeden čínský výrobce tvrdil, že by tzv. „lepenka“ neboli „kartón“ měl být vyloučen z oblasti působnosti šetření, protože nespadá pod definici bezdřevého papíru (ať už natíraného, či nikoli) kvůli údajným rozdílům ve své hmotnosti, tloušťce a tuhosti. Bylo zjištěno, že výrazy „lepenka“ a „kartón“ se obvykle používají pro papír obsahující látky o vysoké hustotě, které činí papír obecně těžším, tzn. že „lepenka“ a „kartón“ se běžně definují jako papír o hmotnosti vyšší než 224 g/m2. Šetření však odhalilo, že rozdíl v hmotnosti nemá významný dopad na zbývající fyzikální a technické vlastnosti a konečná užití, jež by lepenku/kartón odlišily od dotčeného výrobku. Rovněž je třeba poznamenat, že, jak je uvedeno v 16. bodě odůvodnění, veškerý bezdřevý natíraný papír o hmotnosti nejméně 70 g/m2, avšak nejvýše 400 g/m2, byl výslovně zahrnut do definice dotčeného výrobku. Proto se lepenka/kartón považuje za dotčený výrobek.
2.1.1. OBDOBNÝ VÝROBEK
(50)
Bylo zjištěno, že dotčený výrobek, výrobek vyráběný a prodávaný na domácím trhu v ČLR, jakož i výrobek vyráběný a prodávaný na trhu Unie výrobci v Unii mají tytéž základní fyzikální a technické vlastnosti i stejná základní užití. Proto se považují za obdobné ve smyslu čl. 2 písm. c) základního nařízení.
3. VÝBĚR VZORKŮ
3.1. VÝBĚR VZORKU VYVÁŽEJÍCÍCH VÝROBCŮ V ČLR
(51)
Pouze dvě skupiny vyvážejících výrobců v ČLR se přihlásily a odpověděly na žádost o poskytnutí údajů týkajících se výběru vzorku, která byla součástí oznámení o zahájení řízení. Jedna skupina (Chenming) zastupuje dva vyvážející výrobce ve spojení, zatímco druhá skupina (APP) zastupuje čtyři vyvážející výrobce ve spojení. Tito spolupracující vyvážející výrobci představují celkový vývoz dotčeného výrobku z ČLR do Unie. Za těchto okolností Komise rozhodla, že výběr vzorku není u vyvážejících výrobců v ČLR nutný.
(52)
U dvou ze čtyř vyvážejících výrobců ve spojení ze skupiny APP bylo zjištěno, že vyrábějí pouze vícevrstvý kartón a lepenku uvedené ve 47. bodě odůvodnění. V této souvislosti je třeba připomenout vyvozený závěr, že by vícevrstvý kartón a lepenka měly být z vymezení výrobku, který je předmětem tohoto šetření, vyloučeny. Dále je třeba připomenout, že vícevrstvý kartón a lepenka byly vyloučeny z vymezení výrobku, který je předmětem souběžného antidumpingového řízení. Byl tedy učiněn závěr, že uvedení dva vyvážející výrobci ve spojení, u nichž bylo zjištěno, že vyrábějí pouze vícevrstvý kartón a lepenku, nebudou zahrnuti do tohoto šetření. Zjištění předložená v tomto nařízení se proto nezakládají na informacích a údajích, jež tito dva výrobci poskytli.
3.2. VÝBĚR VZORKU VÝROBCŮ V UNII
(53)
Vzhledem k potenciálně vysokému počtu výrobců v Unii se v oznámení o zahájení řízení v souladu s článkem 27 základního nařízení předpokládal výběr vzorku. Po přezkoumání předložených informací a vzhledem ke skutečnosti, že se ve lhůtách stanovených v oznámení o zahájení řízení přihlásili pouze čtyři výrobci v Unii, však bylo rozhodnuto, že výběr vzorku není nutný. Tito čtyři výrobci byli považováni za reprezentativní (při pokrytí 61 % celkové výroby) pro výrobní odvětví Unie definované ve 372. bodě odůvodnění. Informace poskytnuté těmito čtyřmi společnostmi byly ověřeny na místě a byly použity pro analýzu mikroekonomických ukazatelů, jak je uvedeno ve 386. bodě odůvodnění.
3.3. VÝBĚR VZORKU DOVOZCŮ, KTEŘÍ NEJSOU VE SPOJENÍ
(54)
Vzhledem k potenciálně vysokému počtu dovozců se v oznámení o zahájení řízení v souladu s článkem 27 základního nařízení předpokládal výběr vzorku. Avšak po přezkoumání předložených informací a vzhledem k malému počtu dovozců, kteří projevili ochotu spolupracovat, bylo rozhodnuto, že výběr vzorku není nutný.
4. SUBVENCOVÁNÍ
4.1. PŘEDBĚŽNÉ POZNÁMKY
(55)
Je nutno připomenout, že čínská vláda a čtyři čínští vyvážející výrobci poskytli odpovědi na dotazník a souhlasili s inspekcemi na místě, jež měly jejich odpovědi ověřit.
(56)
Pokud jde o čínskou vládu, Komise poté, co obdržela odpovědi na dotazník, jí zaslala tři písemná upozornění na nedostatky a jedno oznámení o inspekci. Poskytla čínské vládě dostatek času na přípravu a předložení vlastního vyjádření, kdykoli ji o to čínská vláda s uvedením důvodů požádala. V několika případech tak byly čínské vládě výrazně prodlouženy lhůty, jmenovitě o dva týdny v případě odpovědi na dotazník, takže celková lhůta pro předložení odpovědi na dotazník činila 49 dní, a o tři týdny v případě odpovědi na první z písemných upozornění na nedostatky, takže celková lhůta pro její předložení činila 40 dní.
(57)
Před konáním inspekcí na místě požádala čínská vláda Komisi o další písemné informace, zejména o kompletní seznam dotazů, jež Komise zamýšlela během inspekcí položit, a o seznam orgánů státní správy, jež se měly inspekcí na místě účastnit. Čínská vláda uvedla, že dokud jí tyto informace nejsou k dispozici, neplní Komise své povinnosti orgánu provádějícího šetření podle Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních, zejména pak povinnosti podle odstavce 8 přílohy VI. Tvrdila dále, že nebudou-li jí tyto informace předloženy, nebude schopna zaručit výsledek inspekcí.
(58)
S tímto požadavkem čínské vlády vyjádřila Komise zdvořilý nesouhlas. V této souvislosti je nutno poznamenat, že Komise splnila veškeré příslušné podmínky, jež stanoví odstavec 8 přílohy VI Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních a článek 26 základního nařízení. Čínské vládě bylo zasláno podrobné oznámení o inspekci, v němž byl potvrzen program návštěvy (termíny a skupina programů, jež měly být projednávány v jednotlivé dny, kdy měla inspekce probíhat) a v němž byla čínská vláda požádána o to, aby byli přítomni zástupci orgánů příslušných pro dotyčné programy a úředníci, kteří se podíleli na přípravě podání čínské vlády. Komise před provedením inspekcí na místě dále ozřejmila, že orgány příslušné za programy, jež jsou předmětem šetření, jakož i úředníky, kteří jsou nejvíce povoláni k účasti na inspekcích a k zodpovídání dotazů, zná pouze čínská vláda. K seznamu svých konkrétních dotazů Komise před provedením inspekcí na místě a v jejich průběhu vysvětlila, že tento seznam nepožadují právní předpisy WTO ani Unie a že účelem šetření je ověřit odpověď čínské vlády na dotazník a relevantní doplňující podání, a že se inspekce tedy bude řídit strukturou těchto dokumentů. Komise dále vysvětlila, že se pokusí získat a objasnit další informace potřebné pro probíhající řízení, avšak konkrétní formulace dotazů kladených v této souvislosti bude záviset na odpovědích čínské vlády na původní ověřování jejích odpovědí. Komise dále čínskou vládu před provedením inspekcí na místě upozornila, že odmítne-li čínská strana poskytovat potřebné informace či být orgánu provádějícímu šetření nápomocna při ověřování informací a údajů pokládaných za nezbytné pro účely řízení, může to postup šetření vážně ohrozit. Čínská vláda byla dále upozorněna na důsledky článku 28 základního nařízení.
(59)
Během inspekce na místě u čínského ministerstva obchodu v Pekingu se Komise v souladu s články 11 a 26 základního nařízení snažila předložené informace ověřit na základě podkladů použitých při přípravě odpovědi čínské vlády. Dospěla přitom k předběžnému závěru, že vzhledem k nedostatku dostupných údajů a podkladů nelze odpověď na dotazník řádně ověřit. Určité informace navíc nebyly předloženy vůbec, přestože o ně Komise výslovně požádala, a část dotazů nebyla zodpovězena. Čínská vláda byla upozorněna na důsledky nedostatečné spolupráce podle čl. 28 odst. 1 a 6 základního nařízení.
(60)
Čínská vláda uvedla, že orgán provádějící šetření by měl určit nezbytnost informací přiměřeným způsobem tak, aby přitom nezneužil svých práv. Uvedla dále, že přestože nejsou informace pokládány za ideální ve všech ohledech, neměly by být považovány za bezpředmětné. Na základě těchto argumentů uvedla, že součinnost poskytuje podle svého nejlepšího vědomí a že její odpověď na dotazník je úplná. Tvrdila rovněž, že jsou inspekce na místě špatně naplánovány, neboť z oznámení o inspekci nebylo dostatečně zřejmé, co má být předmětem ověřování, a Komise neprovedla specifické inspekce na místě u všech vládních subjektů. V neposlední řadě tvrdila, že jí Komise ukládá neúměrnou zátěž a požaduje irelevantní a zbytečné informace.
(61)
V souvislosti s plánováním inspekcí na místě je třeba připomenout, že čínská vláda s termínem, programem inspekce i místem jejího konání souhlasila. Konkrétně byl termín inspekce na místě projednán v srpnu 2010. Komise původně navrhla, aby se inspekce na místě uskutečnila v prvním říjnovém týdnu roku 2010, a svůj návrh následně na základě požadavků čínské strany dvakrát změnila, nejprve na druhý a poté na třetí říjnový týden roku 2010. Stížnosti na načasování inspekcí na místě jsou tedy neopodstatněné, neboť Komise učinila maximum pro to, aby řádně odůvodněným požadavkům čínské vlády vyhověla. K požadovaným informacím je nutno poznamenat, že čínská vláda nic nenamítala vůči formátu dotazníku ani způsobu, jakým byly informace vyžádány. Odpověď na dotazník a následná vyjádření předkládalo jménem čínské vlády čínské ministerstvo obchodu. Komise si vyžádala informace, jež jsou pokládány za nezbytné pro reprezentativní zjištění, a zůstala ve svých požadavcích důsledná, když během šetření žádala o tytéž údaje a informace a čínskou vládu žádala o vysvětlení k předloženým informacím a jejímu zapojení do programů, jež byly předmětem šetření.
4.2. KONKRÉTNÍ PROGRAMY
(62)
Na základě informací v podnětu a odpovědí na dotazník Komise byly předmětem šetření následující programy, jež byly údajně zapojeny do poskytování vládních subvencí.
I)
Preferenční úvěry výrobcům natíraného papíru
II)
Programy týkající se daně z příjmu
-
Preferenční daňové schéma pro podniky, které využívají nejnovější a špičkové technologie
-
Preferenční daňové schéma pro výzkum a vývoj
-
Osvobození od daně dividend vyplácených mezi způsobilými tuzemskými podniky
III)
Programy týkající se nepřímých daní a dovozního cla
-
Osvobození dováženého zařízení od DPH a cla
-
Vracení DPH v případě zařízení vyrobeného na domácím trhu
-
Osvobození podniků se zahraničními investicemi od daní za údržbu města, výstavbu a od příplatků na vzdělávání
IV)
Grantové programy
-
Známé značky
-
Zvláštní fondy pro přilákání zahraničních investičních projektů
-
Pomoc v antidumpingovém řízení
-
Grant na technologickou modernizaci v městě Šou-kuang
-
Fond na ochranu práv duševního vlastnictví průmyslové zóny ve městě Su-čou
-
Subvence z Fondu průmyslového rozvoje v oblasti špičkových technologií
-
Cena průmyslové zóny ve městě Su-čou za zachování hospodářského růstu
-
Zvláštní fond na úpravu znečištěné vody z jezera Tchaj-chu v provincii Ťiang-su
-
Zvláštní fond na úspory energie v průmyslové zóně ve městě Su-čou
-
Zvláštní fond na snížení celkových emisí nejdůležitějších znečišťujících látek ve městě Su-čou
-
Subvence na úspory vody a snížení emisí
-
Ekologická cena udělovaná odborem ochrany životního prostředí ve městě Su-čou
-
Cena udělovaná za energetické úspory ve městě Šou-kuang
V)
Dodání zboží nebo poskytnutí služeb vládou za cenu nižší než přiměřenou
-
Poskytování práv na využití půdy
-
Poskytování chemikálií na výrobu papíru
-
Poskytování elektřiny
4.2.1. PREFERENČNÍ ÚVĚRY VÝROBCŮM NATÍRANÉHO PAPÍRU
a) Úvod
(63)
Čínští výrobci dotčeného výrobku údajně využívají výhod úvěrů s nízkými úrokovými sazbami, které jim poskytují banky spojené s vládní politikou a komerční banky ve státním vlastnictví. Děje se tak v souladu s politikou čínské vlády poskytovat podnikům finanční pomoc, jež má stimulovat a podporovat hospodářský růst a rozvoj čínského papírenského průmyslu. Jak vyplývá z pětiletých plánů a průmyslové politiky, nabízí bankovní systém papírenskému průmyslu zvýhodněné finanční programy.
b) Využití dostupných údajů
(64)
Komise se na základě informací v podnětu snažila vyšetřit poskytování bankovních úvěrů výrobcům natíraného papíru. Proto bylo pokládáno za nezbytné požádat čínskou vládu, aby ve své odpovědi na dotazník a následných podáních uvedla konkrétní informace a údaje k několika vládním plánům a projektům, jež jsou zaměřeny na stimulaci a podporu rozvoje čínského odvětví výroby papíru. Jednalo se o tyto plány a projekty:
-
Desátý pětiletý plán civilního hospodářství a společenského rozvoje v Číně („10. pětiletka“),
-
„Desátý pětiletý plán“ papírenského průmyslu („pětiletka papírenského průmyslu“),
-
Desátý pětiletý plán a zvláštní plán na rok 2010 pro budování národního lesnictví a integraci papírenského průmyslu („integrační projekt“),
-
Rozhodnutí Státní rady č. 40 o vyhlášení a provedení „Dočasných pravidel o podpoře průmyslové restrukturalizace“ („rozhodnutí č. 40“),
-
Směrný index restrukturalizace průmyslu („směrný index“),
-
Hlavní směry pro Jedenáctý pětiletý plán národního hospodářského a společenského rozvoje (2006-2010) („11. pětiletka“),
-
Oběžník Státní rady k realizaci hlavních cílů (11. pětiletka) a dělbě úkolů („prováděcí oběžník k 11. pětiletce“),
-
Koncepce rozvoje papírenského průmyslu na rok 2007 („strategie papírenství na rok 2007“),
-
Rozvojový plán provincie Kuan-tung,
-
Jedenáctá pětiletka města Čan-ťiang,
-
Jedenáctá pětiletka města Ťi-ning.
(65)
Informace vyžádané k uvedeným plánům poskytla čínská vláda jen zčásti. V plném rozsahu, tj. v čínském znění s anglickým překladem, byly předloženy pouze dva z vyžádaných plánů (rozhodnutí č. 40 a směrný index restrukturalizace průmyslu). Ke třem regionálním plánům, jež si Komise původně vyžádala, čínské orgány uvedly, že nejsou relevantní, neboť v daných regionech nejsou usazeni vyvážející výrobci, kteří na šetření spolupracují („spolupracující vyvážející výrobci“). Tyto plány proto nebyly předloženy, což Komise akceptovala, avšak požádala o plány rozvoje oblastí (regionů, provincií, obcí), v nichž tito výrobci usazeni jsou. Čínská vláda předložila znění 11. pětiletky provincie Ťiang-su a 11. pětiletky provincie Šan-tung v čínském jazyce, nikoli však jejich překlad, a to ani překlad jejich obsahu. Ke dvěma plánům, jež předloženy nebyly, čínská vláda uvedla, že se týkají období 2000-2005, a jsou tedy již zastaralé. Komise toto tvrzení akceptovala. Zbývající plány (integrační projekt, 11. pětiletka, prováděcí oběžník k 11. pětiletce a strategie papírenství na rok 2007) byly předloženy pouze v čínštině spolu s anglickým překladem jejich obsahu. Čínská vláda uvedla, že požadavky Komise bylo příliš náročné splnit a že vláda má pouze omezené zdroje, a tedy nemohla tyto dokumenty přeložit.
(66)
K výše uvedenému je třeba poznamenat, že Komise žádala o informace, jež pro účely šetření pokládala za nezbytné vzhledem k tomu, že je zmiňoval podnět. Komise navíc opakovaně zdůrazňovala, že je požadované dokumenty zapotřebí předložit v angličtině. U tohoto druhu důležitého dokumentu se jedná o nezbytnost, jelikož ze samotného obsahu nebylo možno určit, která část dokumentu je pro šetření relevantní. Plány předložené v čínštině navíc nejsou dlouhé a podle všeho jsou k dispozici relevantní dokumentace i v angličtině, která byla pořízena buď nezávislými zdroji (advokátní kanceláře specializované na čínské právo) nebo při antisubvenčních šetřeních, jež v Číně prováděly Spojené státy americké (dále jen „USA“).
(67)
Komise tak měla možnost ověřit pouze tyto dokumenty: rozhodnutí č. 40, směrný index a strategii papírenství na rok 2007, jejichž anglická verze byla součástí podnětu a kterou poskytl i jeden z vyvážejících výrobců.
(68)
K tomu, aby mohla vyšetřit míru vládních zásahů na čínském finančním trhu a vytvořit si potřebný přehled o finančním sektoru v ČLR, si Komise vyžádala jednak informace o tom, jaký procentní podíl představuje majetková účast vlády ve finančních institucích, jednak údaje k výši, resp. procentnímu podílu úvěrů, jež poskytují banky ve státním vlastnictví. Čínská vláda tvrdila, že nemá o podílnících bank k dispozici žádné záznamy, přestože článek 61 zákona o komerčních bankách (Law on Commercial Banks) [2003] č. 13 stanoví, že banky tyto údaje vykazují „orgánu bankovního dohledu při Státní radě a Čínské lidové bance (People's Bank of China)“. Pokud jde o výši, resp. procentní podíly úvěrů, jež banky ve státním vlastnictví poskytují, čínská vláda potvrdila, že přestože jsou relevantní údaje zaznamenávány, nemůže je dát Komisi k dispozici. Komise dále usnadnila čínské vládě práci tím, že omezila požadované informace o výši vládní účasti pouze na ty finanční instituce, o nichž se zjistilo, že úvěrují spolupracující vyvážející výrobce. Čínská vláda však neposkytla relevantní údaje ani o tomto omezeném segmentu finančních institucí, jež v Číně působí.
(69)
K tomu, aby mohla vyšetřit úvěrovou politiku čínských bank (např. metod při určování úrokových sazeb úvěrů, oceňování úvěrů atd.), požádala Komise čínskou vládu o informace ke strategiím, jež sledují příslušné státní orgány, konkrétně Čínská lidová banka a Komise pro bankovní dohled. Čínská vláda k této úvěrové politice neposkytla žádné relevantní informace. K doložení úlohy, jakou Čínská lidová banka sehrává při určování úrokových sazeb, a vztahu, jaký zaujímá vůči bankovnímu systému, nebyl předložen jediný dokument, předpis ani pokyny, jež by uvedená banka bankovnímu systému adresovala. Vysvětlena nebyla ani aplikace zákona o komerčních bankách [2003] č. 13, zejména jeho článků 34, 38 a 39, jež stanoví základní pravidla pro poskytování úvěrů a další podnikatelské činnosti komerčních bank, přestože Komise o toto vysvětlení výslovně žádala.
(70)
Za účelem vyšetřit úvěrovou politiku čínských bank, jež během období šetření poskytovaly úvěry spolupracujícím vyvážejícím výrobcům, požádala Komise čínskou vládu, aby uspořádala schůzky s těmito konkrétními bankami, tak aby mohla Komise ověřit informace o preferenčních úvěrech poskytovaných čínským výrobcům bezdřevého natíraného papíru. Čínská vláda uvedla, že nemůže bankám ve státním vlastnictví uložit, aby tyto schůzky organizovaly. K otázce, zda uvedené banky při poskytování úvěrů posuzují úvěrová rizika, a pokud ano, jakým způsobem, tedy nebyly od čínských bank shromážděny žádné důkazy.
(71)
Čínská vláda byla upozorněna na důsledky nedostatečné spolupráce podle čl. 28 odst. 1 a 6 základního nařízení. S ohledem na takto nedostatečnou spolupráci bylo vedle relevantních dokumentů čínské vlády, jež předložily další strany, nezbytné použít informace ze sekundárních zdrojů včetně podnětu a veřejně dostupných informací pořízených na internetu. Čínská vláda vznesla vůči použití dostupných údajů námitku, avšak žádné nové důkazy nepředložila.
(72)
Aby bylo možno ověřit informace o preferenčních úvěrech poskytovaných čínským výrobcům bezdřevého natíraného papíru, byli spolupracující vyvážející výrobci požádáni, aby uspořádali schůzky s konkrétními bankami, které je během období šetření pokytovaly úvěry. Žádné schůzky však neproběhly. Opakované žádosti Komise o jejich uspořádání postupovali spolupracující vyvážející výrobci příslušným bankám, ty však odmítaly na šetření spolupracovat. Spolupracující vyvážející výrobci byli upozorněni na důsledky nedostatečné spolupráce podle čl. 28 odst. 1 a 6 základního nařízení. S ohledem na takto nedostatečnou spolupráci bylo pokládáno za nezbytné opřít veškerá zjištění k bankovním úvěrům, jež byly těmto výrobcům poskytnuty, na dostupných údajích. Výrobci vznesli vůči použití dostupných údajů námitku, avšak žádné další důkazy nepředložili.
(73)
Jeden z čínských vyvážejících výrobců byl požádán o konkrétní informace ke konkrétní dohodě se třemi čínskými bankami o restrukturalizaci dluhu. Uvedený výrobce odmítl nezbytné informace poskytnout, a proto nebylo možné ověřit ani tuto celkovou dohodu a související úvěry poskytnuté na základě smluv, ani žádné konkrétní údaje, např. dobu, na niž byly úvěry poskytnuty, splátkový harmonogram či úrokovou sazbu. Tento spolupracující vyvážející výrobce byl upozorněn na důsledky nedostatečné spolupráce podle čl. 28 odst. 1 a 6 základního nařízení. S ohledem na takto nedostatečnou spolupráci bylo pokládáno za nezbytné opřít veškerá zjištění k bankovním úvěrům, jež byly tomuto spolupracujícímu vyvážejícímu výrobci poskytnuty, na dostupných údajích. Tento výrobce vznesl vůči použití dostupných údajů námitku, avšak žádné další důkazy nepředložil.
c) Zjištění, jež šetření přineslo
i) Vládní zásahy do finančního bankovního systému v souvislosti s preferenčními úvěry papírenskému průmyslu
- Úloha vládních plánů
(74)
Šetření zjistilo, že jsou papírenskému průmyslu věnovány konkrétní strategické plány. Podle nich mají výkonnost tohoto odvětví pozorně sledovat státní orgány, jež mají v úkolu realizovat zvláštní politiku (např. provádět dekrety), tak aby byly cíle těchto strategických plánů naplněny. Šetření dále zjistilo, že tyto specifické strategické plány upravují i preferenční úvěry papírenskému průmyslu.
(75)
Po prostudování rozhodnutí č. 40 a zvláštního oddílu o financování ve strategii papírenství na rok 2007 je totiž zřejmé, že čínský systém státního plánování bankám ukládá poskytovat papírenskému průmyslu úvěry.
(76)
K rozhodnutí č. 40 je nutno poznamenat, že se jedná o příkaz Státní rady jakožto nejvyššího správního orgánu ČLR, a je tedy právně závazný pro další veřejnoprávní a hospodářské subjekty. Rozhodnutí klasifikuje průmyslová odvětví na „podporované, omezované a eliminované projekty“. Tento akt představuje průmyslověpolitickou směrnici, která spolu se směrným indexem ozřejmuje způsob, jakým čínská vláda realizuje svou politiku stimulovat a podporovat určité skupiny podniků či odvětví, např. papírenského odvětví, které směrný index řadí do kategorie odvětví „podporovaných“. K počtu odvětví klasifikovaných jako „podporovaná“ je třeba poznamenat, že jich je celkem 26, a představují tedy jen zlomek čínského hospodářství. Navíc v rámci těchto 26 odvětví mají status „podporovaných“ jen určité činnosti. Rozhodnutí č. 40 v článku 17 dále stanoví, že pro „podporované investiční projekty“ platí zvláštní výhody a pobídky (finanční podpora, osvobození od dovozního cla, osvobození od DPH či osvobození od daně). Na straně druhé rozhodnutí č. 40 v souvislosti s „restriktivními a eliminovanými projekty“ zmocňuje státní orgány, aby přímo intervenovaly za účelem regulace trhu. Články 18 a 19 de facto požadují, aby příslušný orgán uložil finančním institucím úvěry již neposkytovat, a útvaru státní cenové správy ukládají, aby zvýšil ceny elektřiny a dodavatelům elektřiny nařídil, aby své dodávky „restriktivním a eliminovaným projektům“ ukončily. Z výše uvedeného je zřejmé, že rozhodnutí č. 40 stanoví pravidla závazná pro všechny hospodářské instituce, a to v podobě směrnic o pomoci podporovaným odvětvím, k nimž patří rovněž papírenský průmysl.
(77)
Strategie papírenství na rok 2007 stanoví pro uvedené odvětví konkrétní podmínky, směr a cíle. Popisuje stav papírenského průmyslu v Číně (např. počet podniků, výrobu, spotřebu, vývoz či statistické údaje k druhu používaných surovin). Stanoví strategie a cíle papírenského průmyslu, pokud jde o plánování v tomto odvětví, využívání surovin, technologií a zařízení, strukturu výrobků a organizační strukturu výrobců. Strategie dále upravuje „vstupní kritéria“ tohoto odvětví, neboť určuje konkrétní požadavky na poměr mezi majetkem a závazky a stanoví, jaký konkrétní úvěrový rating a konkrétní cílové úspory z rozsahu, podíly na trhu a spotřebu energie a vody mají společnosti v tomto odvětví dosáhnout. Podniky mají na jejím základě zpracovat vlastní plány rozvoje. Provinciím a regionům dále strategie ukládá, aby se podílely na její realizaci, a celou kapitolu věnuje „investicím a financování“ papírenského průmyslu. V této souvislosti je třeba poznamenat, že podle strategie finanční instituce výslovně nesmějí úvěrovat žádný projekt, který neodpovídá jejím ustanovením. Úhrnem řečeno je po prostudování strategie papírenství na rok 2007 a z její formulace zřejmé, že se jedná o specifický nástroj státu, jehož cílem je regulovat papírenský průmysl v Číně a jejž je nutno pokládat za povinný nástroj průmyslové politiky, který jsou příslušné zúčastněné strany v Číně (státní orgány, finanční instituce a výrobci) povinny konkrétním způsobem realizovat.
(78)
Čínská vláda uvedla, že je strategii papírenství na rok 2007 nutno pokládat za směrný, nezávazný plán. Tvrdila dále, že v témže kontextu není právně závazný žádný z vládních plánů a projektů, a tudíž nelze v jejich rámci poskytnout žádný finanční příspěvek či výhodu. Pouhé pročtení strategie papírenství na rok 2007 a jeho výše uvedených konkrétních ustanovení však ozřejmí, že tento dokument nelze pokládat za nezávaznou směrnici. V tomto ohledu se připomíná, že ve strategii papírenství na rok 2007 se mimo jiné uvádí: „Politika průmyslového rozvoje je vytvářena na základě požadavků zdokonalení reformy socialistického tržního hospodářství, jakož i na základě souvisejících právních a správních předpisů s cílem vytvořit spravedlivé tržní podmínky a prostředí příznivé pro rozvoj, řešit stávající problémy rozvoje papírenského průmyslu a řídit zdravý rozvoj tohoto odvětví“. K ostatním plánům a projektům, jež jsou vyjmenovány v 64. bodě odůvodnění, je třeba uvést, že přinejmenším jeden z nich odkazuje na prováděcí oběžník k 11. pětiletce. Není snadné porozumět tomu, jak může být k právně údajně nezávaznému dokumentu (vládnímu plánu) vydán právně závazný prováděcí akt (v daném případě oběžník Státní rady).
(79)
Článek 34 zákona o komerčních bankách [2003] č. 13 mimoto uvádí, že banky „vykonávají úvěrovou činnost v souladu s potřebami národního hospodářství a společenského rozvoje a pod vedením státní průmyslové politiky“. V tomto zvláštním případě je relevantní státní průmyslová politika zakotvena ve strategii papírenství na rok 2007. Je tedy jen logické vyvodit závěr, že úvěry, jež výrobci bezdřevého natíraného papíru získávají u komerčních bank ve státním vlastnictví, se řídí vládními směrnicemi.
(80)
Předmětem šetření byla i úloha, kterou sehrává Národní komise pro rozvoj a reformy (National Development and Reform Commission). Čínská vláda k němu uvedla, že se jedná o agenturu Státní rady, která koordinuje makroekonomickou politiku a řídí vládní investice. Tento státní orgán vydal kromě jiných plánů i strategii papírenství na rok 2007. K právnímu rámci, podle nějž byla Národní komise pro rozvoj a reformy zřízena a vyvíjí svou činnost, např. její stanovy, nebyly přes výslovnou žádost předloženy žádné dostupné informace. Komisi se od čínské vlády dostalo pouze vysvětlení, že se Národní komise pro rozvoj a reformy musí řídit pokyny Státní rady jakožto nejvyššího orgánu státní správy, že jsou však tyto informace pro šetření irelevantní. Toto tvrzení nelze akceptovat. Stanovy orgánu, který vydává vládní plány, jsou pro účely šetření pokládány za relevantní, neboť jsou to vládní plány a projekty, které jsou jeho předmětem. Komise požádala i o zdůvodnění skutečnosti, proč čínská Národní komise pro rozvoj a reformy systematicky shromažďuje od společností podrobné údaje. Čínská vláda k tomu uvedla, že tyto informace lze shromažďovat prostřednictvím průmyslových sdružení a z jiných veřejných zdrojů. Ze skutečnosti, že jsou v rámci zvláštního mechanismu systematicky shromažďovány údaje o společnostech určené pro zpracování vládních plánů a projektů, však vyplývá, že jsou tyto plány a projekty pokládány za významnou součást státní průmyslové politiky.
(81)
Z uvedeného vyplývá, že veškerá rozhodnutí, jež finanční instituce přijímají vůči papírenskému průmyslu, musí brát v úvahu nutnost plnit cíle příslušných strategických plánů. O společnostech, jež tyto konkrétní strategické plány zařazují mezi „podporovaná odvětví“, se totiž předpokládá, že mají velmi dobrý úvěrový rating, což má přímý dopad na hodnocení jejich úvěruschopnosti v čínském finančním systému. Jak dále vyplývá z kapitoly o financování ve strategii papírenství na rok 2007 a ze sdělení o úvěrovém ratingu, které Komisi poskytl jeden ze spolupracujících vyvážejících výrobců, nařizuje čínský systém státního plánování bankám, aby úvěrovaly papírenský průmysl; podle těchto zdrojů je společnostem udělován velmi dobrý úvěrový rating, neboť tyto společnosti splňují podmínky konkrétních strategických plánů. Zde je třeba poznamenat, že uvedené sdělení o úvěrovém ratingu, jež bylo předloženo během šetření, přímo spojuje pozitivní budoucí vyhlídky společnosti s existencí strategických plánů pro papírenství a splnění jejich cílů. Existují i důkazy o tom, že státní orgány sledují výkonnost společností, neboť každoročně přezkoumávají jejich podnikatelská oprávnění a shromažďují tímto způsobem statistické údaje o jejich finanční situaci a výkonnosti. Z informací od spolupracujících vyvážejících výrobců byly dále získány důkazy o tom, že Čínská lidová banka sleduje v souladu s článkem 9 nařízení o registraci a konzultaci bank úvěrovou situaci společností, a to prostřednictvím ročního přezkumu úvěrů, jež si společnosti každoročně berou.
(82)
Všechny výše uvedené skutečnosti prokazují, že mezi konkrétními strategickými plány a financováním papírenského průmyslu existuje vazba.
- Vládní zásahy v bankovním sektoru
(83)
Pokud jde o spolupracující vyvážející výrobce, šetření zjistilo, že dvěma z nich byla ve většině případů automaticky poskytována nejnižší možná úroková sazba v rámci limitů, jež stanovila Čínská lidová banka, zatímco další dva využívali výhodných změn splátkového harmonogramu, jež byly sjednány v roce 2008. Čínské banky ve státním vlastnictví totiž odkoupily veškeré úvěry poskytnuté zahraničními bankami; úvěry se změněným splátkovým harmonogramem nebyly poskytovány s významnou rizikovou prémií nad rámec základní úrokové sazby Čínské lidové banky.
(84)
Šetření dále zjistilo, že jsou vládní zásahy pro čínský finanční trh charakteristické, neboť většina významných bank je ve státním vlastnictví. Čínské orgány předložily pouze velmi omezené informace k podílníkům, resp. vlastnické struktuře bank v Číně. Jak je však uvedeno dále, Komise zkompilovala všechny dostupné údaje, tak aby dospěla k reprezentativnímu zjištění. Při analýze, zda jsou bankám svěřeny pravomoci státní správy nebo zda je vykonávají, nezjišťovala Komise pouze informace týkající se státního vlastnictví bank, ale také další parametry, jako je zastoupení vlády ve správní radě, vládní dozor nad činností, provádění vládní politiky nebo sledování vládních zájmů a skutečnost, zda byl příslušný subjekt zřízen zákonem.
(85)
Z dostupných informací lze vyvodit závěr, že banky ve státním vlastnictví mají v Číně největší podíl na trhu a jsou na čínském finančním trhu předními aktéry. Podle průzkumu čínského bankovního sektoru, který v roce 2006 provedla Deutsche Bank (2006 Deutsche Bank Research on China's banking sector), může podíl bank ve státním vlastnictví dosahovat více než 2/3 čínského trhu. Zpráva WTO o výsledcích přezkumu obchodní politiky Číny ke stejnému tématu uvádí: „Dalším významným rysem finančního sektoru v Číně je vysoká míra státního vlastnictví“. (5) Je třeba poznamenat, že na čtyři velké banky ve státním vlastnictví (Agricultural Bank, Bank of China, Construction Bank a Industrial and Commercial Bank) připadá z čínského bankovního sektoru podle všeho více než polovina. Podíl státu v bankách spojených s vládní politikou a v dalších bankách ve státním vlastnictví dosahuje přes 50 %, a tyto banky tak kontroluje vláda. Komise rovněž požádala o informace týkající se struktury vládního dozoru ve výše uvedených čínských bankách a provádění vládní politiky nebo sledování vládních zájmů, pokud jde o papírenský průmysl (tj. složení správní rady a valné hromady, zápisy z valných hromad / zasedání správní rady, státní příslušnost akcionářů / členů vedení, politika poskytování úvěrů a posouzení rizik souvisejících s úvěry poskytnutými spolupracujícím vyvážejícím výrobcům). Čínská vláda ani uvedené banky nicméně takové informace neposkytly. Pouze opakovaně odkazovaly na informace obsažené ve výročních zprávách bank, které předložily. Informace ve výročních zprávách bank však neobsahovaly (a nemohly obsahovat) informace v tak podrobné míře, jak bylo požadováno.
Komise musela tudíž použít dostupné informace. Na základě dostupných informací došla k závěru, že výše uvedené banky podléhají vládnímu dozoru a vykonávají vládní politiku takovým způsobem, že jejich jednání lze považovat za jednání státu. Zdrojem relevantních údajů, o něž se opírají výše uvedená zjištění, byly informace od čínské vlády, výroční zprávy čínských bank, jež buď předložila čínská vláda, nebo jsou veřejně dostupné, dále informace extrahované z průzkumu, který v roce 2006 provedla Deutsche Bank o čínském bankovním sektoru, informace od spolupracujících vyvážejících výrobců a údaje v podnětu. Pokud jde o zahraniční banky, připadá na ně v čínském bankovním sektoru podle nezávislých odhadů jen malý podíl, a hrají tedy při poskytování úvěrů podle politického záměru jen nevýznamnou roli; podle relevantních údajů by tento podíl mohl činit pouhé 1 % čínského trhu (6). Relevantní veřejně dostupné informace dále potvrzují, že zejména velké čínské komerční banky nadále spoléhají na to, že se v případě nedostatečné kapitálové přiměřenosti v důsledku úvěrové expanze postarají o zvýšení kapitálu jejich podílníci ve státním vlastnictví a vláda (7). V této souvislosti je třeba uvést, že velká většina bank, které úvěrovaly spolupracující vyvážející výrobce, je ve státním vlastnictví. Z dostupných údajů bylo totiž zjištěno, že přinejmenším třináct z uváděných devatenácti bank je ve státním vlastnictví; patří k nim i dvě banky spojené s vládní politikou (Export-Import Bank of China a China Development Bank) a významné čínské komerční banky, např. Agricultural Bank of China, Bank of China, China Construction Bank a Industrial and Commercial Bank of China.
Pokud jde o ostatní státem vlastněné banky, Komise požádala o stejné informace týkající se vládního dozoru a provádění vládní politiky nebo sledování vládních zájmů, pokud jde o papírenský průmysl, jaké byly zmíněny výše. Tyto podrobné informace opět nebyly poskytnuty kromě opakovaného odkazu na informace v příslušných výročních zprávách bank, které byly ve většině případů pouze v čínštině bez anglického překladu. Informace ve výročních zprávách bank však nemohou poskytnout informace v tak podrobné míře, jak bylo požadováno. Pokud jde o banky spojené s vládní politikou, jak je vysvětleno níže, šetřením bylo zjištěno, že neexistuje žádná jasná právní úprava jejich úlohy a jejich vztahu k vládě. Podle tvrzení čínské vlády při inspekci na místě se však zdá, že banky spojené s vládní politikou podporují pro vládní politiku v Číně a nejsou provozovány za účelem dosahování zisku. Všechny výše uvedené skutečnosti potvrzují, že uvedené čtyři banky jsou kontrolovány vládou a vykonávají vládní politiku takovým způsobem, že jejich jednání lze považovat za jednání státu.
(86)
Komise se dále snažila prošetřit rozdíl mezi bankami spojenými s vládní politikou (podle dostupných informací se jedná o Export-Import Bank of China, China Development Bank a Agricultural Development Bank of China) a státem vlastněnými bankami komerčními. K těmto dvěma odlišným kategoriím finančních institucí si vyžádala vysvětlení. Podle vyjádření čínské vlády nereguluje činnost bank spojených s vládní politikou žádný právní předpis, neboť čínské orgány v současnosti teprve pracují na návrhu příslušného zákona. Čínská vláda dále uvedla, že jedna z bank spojených s vládní politikou (jmenovitě China Development Bank) by neměla být pokládána za banku spojenou s vládní politikou, neboť byla přeměněna na holdingovou společnost a nachází se v přechodné fázi. K tomu budiž poznamenáno, že předložené informace potvrzují, že k bankám spojeným s vládní politikou je přistupováno odlišně od komerčních bank. Ačkoli činnost ani chování těchto bank na čínském finančním trhu nejsou upraveny žádnými pravidly, vyplývá z oběžníků Čínské lidové banky, kde se o nich výslovně hovoří, že banky spojené s vládní politikou mají v porovnání s komerčními bankami zvláštní postavení. Pokud jde o postavení China Development Bank, čínský stát v ní drží (prostřednictvím čínského ministerstva financí) více než 50 % akcií, a její přeměna na holdingovou společnost tedy nemá na vládní kontrolu žádný vliv.
(87)
Dalším faktorem, jenž zkresluje podmínky na čínském finančním trhu, je úloha, kterou sehrává Čínská lidová banka při určování konkrétních limitů pro způsob určování úrokových sazeb a jejich fluktuace. Šetření totiž zjistilo, že uvedená banka má konkrétní pravidla, jež pohyb úrokových sazeb v Číně regulují. Podle dostupných informací je úprava těchto pravidel obsažena v Oběžníku Čínské lidové banky o otázkách úpravy úrokových sazeb u vkladů a úvěrů - Yinfa [2004] č. 251. Finanční instituce mají podle nich stanovovat své úrokové sazby v určitém rozmezí, jež je odvozeno od základní úrokové sazby Čínské lidové banky. V případě úvěrů od komerčních bank a komerčně spravovaných úvěrů od bank spojených s vládní politikou není stanoveno horní, nýbrž jen dolní limitní rozmezí. V případě městských a venkovských úvěrových družstev je stanoveno horní i dolní limitní rozmezí. V případě preferenčních úvěrů a úvěrů, pro něž Státní rada vydala zvláštní úpravu, se úrokové sazby nepohybují směrem nahoru. Komise žádala čínskou vládu o vysvětlení k definicím a formulacím, jež jsou obsaženy ve výše uvedeném oběžníku, a k právnímu předpisu, který oběžníku č. 251 předcházel (Oběžník Čínské lidové banky o rozšíření rozmezí pro pohyb úrokových sazeb u úvěrů poskytovaných finančními institucemi - YinFa [2003] č. 250). Čínská vláda uvedla, že tyto oběžníky byly součástí reformy, v jejímž rámci probíhala liberalizace úrokových sazeb, bližší vysvětlení však nepodala. K žádosti o vysvětlení k preferenčním a dalším úvěrům, jež blíže vymezuje Státní rada, čínská vláda uvedla, že znění příslušného čínského dokumentu vychází z předpokladu, že další úvěry blíže vymezí Státní rada.
K vysvětlení, proč čínské právní předpisy vymezují preferenční úvěry, čínská vláda neuvedla žádné další údaje ani relevantní dokumentaci. I pokud tato tvrzení čínské vlády akceptujeme, není v souvislosti s dalšími druhy úvěrů zřejmé, proč zákonodárce pokládal za nezbytné možnost dalších úvěrů vymezovaných Státní radou zavádět. Komise dále žádala o vysvětlení k existenci komerčně spravovaných politických úvěrů, o nichž se zmiňuje oběžník č. 251. Čínská vláda v této věci neposkytla žádná vysvětlení ani důkazy. Čínská vláda byla dále požádána o aktualizace či právní předpisy vydané v návaznosti na uvedené oběžníky, jež by se týkaly úvěrové politiky komerčních bank a bank spojených s vládní politikou, tyto informace však neposkytla.
(88)
V neposlední řadě je třeba poznamenat, že čínská vláda nepředložila ke struktuře čínského bankovního systému žádné další informace ani statistické údaje.
(89)
Na základě 74. až 88. bodu odůvodnění a s přihlédnutím k nedostatečné spolupráci čínské strany (a na základě úvah v 90. bodě odůvodnění) dospěla Komise k závěru, že finanční trh v Číně je narušen vládními zásahy a úrokové sazby, jež účtují nevládní banky a další finanční instituce, jsou se sazbami vládními pravděpodobně sladěny. Úrokové sazby, jež účtují nevládní banky a další finanční instituce, tedy nelze pokládat za vhodný komerční základ pro srovnání při určování případné výhody, kterou získávají příjemci vládních úvěrů.
ii) Finanční příspěvek
(90)
S ohledem na všechny uvedené skutečnosti se dále konstatuje, že naprostou většinu úvěrů poskytly uvedeným dvěma spolupracujícím výrobcům banky spojené s vládní politikou či jiné banky ve státním vlastnictví, jež jsou z důvodu úzkých vazeb na vládu považovány za veřejnoprávní subjekty. Tyto banky jsou z více než 50 % vlastněny státem, a jsou tedy považovány za banky kontrolované vládou. Existují i další důkazy o tom, že tyto banky ve skutečnosti konají z pověření vlády, neboť, jak je vysvětleno v 65. bodě odůvodnění, zasahuje stát (tj. Čínská lidová banka) zřetelně do způsobu, jakým komerční banky rozhodují o úrokových sazbách úvěrů, jež poskytují čínským společnostem; přitom v některých případech uvedených v 83. bodě odůvodnění byla společnostem téměř automaticky poskytnuta nejnižší možná sazba v rámci rozmezí, jež určil stát. Za těchto okolností jsou úvěrové postupy těchto subjektů přímo přičitatelné vládě. Skutečnost, že banky jednají z pověření vlády, potvrzuje rovněž způsob, jakým zajišťují naplňování průmyslové politiky vlády strategie papírenství na rok 2007, rozhodnutí 40 a článek 34 zákona o komerčních bankách (viz 74. až 81. bod odůvodnění). Existuje rovněž řada nepřímých důkazů podporovaných objektivními studiemi a zprávami, které svědčí o tom, že v čínském finančním systému stále dochází k rozsáhlým vládním intervencím (viz 312. bod odůvodnění). A konečně, Čína neposkytla informace, které by umožnily lepší pochopení vztahu mezi státem vlastněnými bankami a vládou (viz 68. až 70. a 84. až 86. bod odůvodnění). V případě úvěrů, jež poskytují banky spojené s vládní politikou či ve státním vlastnictví, tak Komise dospívá k závěru, že výrobci natíraného papíru získávají finanční příspěvek v podobě přímého převodu peněžních prostředků ze strany vlády ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) základního nařízení.
iii) Výhoda
(91)
V míře, v níž jsou vládní půjčky poskytovány za podmínek výhodnějších, než jaké by mohli jejich příjemci skutečně získat na trhu, je jim poskytována výhoda podle čl. 3 odst. 2 a čl. 6 písm. b) základního nařízení. Vzhledem ke zjištění, že nevládní úvěry v Číně nepředstavují vhodný základ pro srovnání podle obvyklých tržních podmínek, byl tento srovnávací základ sestaven pomocí metody popsané v 96. až 102. bodě odůvodnění.
iv) Specifičnost
(92)
Čínská vláda byla požádána o informace jednak ke kritériím, jejichž splněním vzniká na subvenci nárok, jednak k použití subvence, tak aby bylo možno zjistit, nakolik je přístup k subvenci omezen na určité podniky a zda se jedná o subvenci specifickou podle článku 4 základního nařízení. Čínská vláda tyto informace nepředložila. S ohledem na požadavek čl. 4 odst. 5 základního nařízení, podle nějž musí být určení, že se jedná o specifickou subvenci, „průkazně doloženo“, tak musela Komise podle článku 28 základního nařízení svá zjištění opřít o dostupné údaje. Je třeba poznamenat, že podle čl. 28 odst. 6 platí: „Nespolupracuje-li účastník řízení vůbec nebo jen částečně a následkem toho nebudou některé podstatné informace sděleny, může to vést k výsledku, který pro něj bude méně příznivý, než kdyby při šetření spolupracoval“. Přihlíženo bylo k následujícím údajům:
-
důkaz specifičnosti subvence, jenž předložil žadatel,
-
zjištění (viz 77. a 78. bod odůvodnění), podle nichž směřují do papírenského průmyslu specifické subvence na základě specifického plánu pro dané odvětví, tj. pětiletky papírenského průmyslu,
-
důkazy (viz 76. bod odůvodnění) o tom, že je papírenský průmysl „podporovaným odvětvím“ (rozhodnutí č. 40),
-
článek 34 zákona o komerčních bankách [2003] č. 13 (viz 79. bod odůvodnění), podle nějž komerční banky vykonávají úvěrovou činnost v souladu s potřebami národního hospodářství a společenského rozvoje a v duchu státní průmyslové politiky; v tomto konkrétním případě tedy úvěrová činnost těchto bank probíhá v intencích pětiletky papírenského průmyslu,
-
zjištění (viz 81. bod odůvodnění), podle nichž čínský systém státního plánování nařizuje bankám, aby papírenský průmysl úvěrovaly, a podle nichž se u společností předpokládá velmi dobrý úvěrový rating, neboť splňují podmínky podle konkrétních strategických plánů.
(93)
Na základě výše uvedeného a vzhledem k tomu, že čínská vláda během šetření nespolupracovala, z dostupných důkazů vyplývá, že subvence, jež jsou poskytovány společnostem v papírenském průmyslu, nejsou obecně dostupné všem podnikům, a jedná se tedy o subvence specifické ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení. Vzhledem k nedostatečné spolupráci čínské vlády nenasvědčuje nic tomu, že se nárok na subvenci zakládá na objektivních kritériích či podmínkách podle čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení.
d) Závěry
(94)
S ohledem na výše uvedené je třeba financování papírenského průmyslu pokládat za subvenci.
(95)
Tato subvence by měla být vzhledem k existenci finančního příspěvku, výhody vzniklé vyvážejícím výrobcům a specifičnosti pokládána za napadnutelnou.
e) Výpočet výše subvence
(96)
Výše napadnutelných subvencí byla vypočtena na základě výhody, kterou získal příjemce subvence a která byla zjištěna za období šetření. Podle čl. 6 písm. b) základního nařízení se za výhodu považuje rozdíl mezi částkou, kterou platí daná společnost za poskytnutí vládní půjčky, a částkou, kterou by tato společnost zaplatila za srovnatelnou obchodní půjčku, kterou by mohla získat na trhu.
(97)
Jak je vysvětleno výše, jsou úvěry, jež čínské banky poskytují, výrazem významných vládních zásahů v bankovním sektoru a jejich úrokové sazby neodrážejí sazby na fungujícím trhu; vhodný základ pro srovnání podle obvyklých tržních podmínek byl tudíž sestaven pomocí níže popsané metody. Vzhledem k nedostatečné spolupráci čínské vlády využila Komise ke zjištění vhodného srovnávacího základu u úrokových sazeb rovněž dostupných údajů.
(98)
Při sestavování vhodného srovnávacího základu je pokládáno za přiměřené použít čínské úrokové sazby upravené tak, aby odrážely běžné tržní riziko. Aktuální finanční situace vývozců byla totiž zjišťována za zkreslených tržních podmínek a čínské banky neposkytly spolehlivé údaje o tom, jak měří rizika a určují úvěrový rating. V takové situaci je proto pokládáno za nezbytné z údajů o úvěruschopnosti čínských vývozců sice vycházet, avšak uplatnit přirážku, která bude odrážet potenciální dopad zkreslených podmínek čínského trhu na finanční situaci těchto vývozců.
(99)
S ohledem na výše uvedené byli čínská vláda i spolupracující vyvážející vývozci (jak je uvedeno v 68. až 72. bodě odůvodnění) požádáni o informace k úvěrové politice čínských bank a ke způsobu, jakým byly tyto úvěry vyvážejícím výrobcům poskytovány. Navzdory opakovaným žádostem zúčastněné strany tyto informace neposkytly. Vzhledem k takto nedostatečné spolupráci a ke všem dostupným skutečnostem a v souladu s čl. 28 odst. 6 základního nařízení je pokládáno za náležité uvažovat situaci, že je všem podnikům v Číně udělena pouze nejvyšší známka pro dluhopisy neinvestičního stupně (BB dle agentury Bloomberg), a uplatnit na standardní úvěrovou sazbu Čínské lidové banky adekvátní prémii předpokládanou u dluhopisů, jež podniky s tímto ratingem vydávají. V případě úvěrů v cizí měně uplatňuje Komise na standardní úvěrovou sazbu uvedenou v příslušných čínských úvěrových smlouvách (sazbu LIBOR) adekvátní prémii předpokládanou u dluhopisů, jež podniky s tímto ratingem vydávají. Nicméně vzhledem k celkově nedostatečné spolupráci čínské vlády při poskytování informací o bankách ve státním vlastnictví a při zjednávání přístupu k nim je v souladu s čl. 28 odst. 6 základního nařízení a s ohledem na všechny dostupné skutečnosti pokládáno za náležité použít úvěrový rating BB (v neinvestičním, spekulativním stupni).
(100)
Výhoda pro vyvážející výrobce byla vypočtena tím způsobem, že byl úrokový diferenciál v procentním vyjádření vynásoben nesplacenou výší úvěru, tj. byl uvažován úrok nezaplacený během období šetření. Tato částka byla poté rozpočítána na celkový obrat spolupracujících vyvážejících výrobců.
(101)
Jak je vysvětleno v 73. bodě odůvodnění, odmítl jeden z vyvážejících výrobců předložit důležitou dohodu o restruktualizaci dluhu. Nebylo tak možno ověřit základní informace o úvěrech, jež jsou předmětem dohody, např. úrokovou sazbu, splatnost, splátkový harmonogram atd. Vyvážející výrobce ani neprokázal, že z předmětných úvěrů splatil jistinu. Při výpočtu výše výhody byly proto tyto úvěry posouzeny jako grant a byly rozpočítány na období šetření spolu s úrokem, jenž během tohoto období zůstal nezaplacen a jehož výpočet je uveden v 100. bodě odůvodnění.
(102)
Subvenční sazba zjištěná za období šetření u tohoto programu činí v případě společností ze skupiny APP 5,37 % a v případě společností ze skupiny Chenming 1,26 %.
4.2.2. PROGRAMY TÝKAJÍCÍ SE DANĚ Z PŘÍJMU
- Preferenční daňové schéma pro podniky, které využívají nejnovější a špičkové technologie
(103)
Společnostem, jež si úspěšně požádají o vydání osvědčení podniku, který využívá nejnovější a špičkové technologie, tento program umožňuje využít snížené sazby u daně z příjmů ve výši 15 % oproti běžné sazbě, jež činí 25 %.
a) Právní základ
(104)
Tento program je jakožto zvýhodněný daňový režim upraven jednak v článku 28 zákona ČLR o dani z příjmů podniků (Enterprise Income Tax Law of the PRC) (zákon č. 63 vyhlášený dne 16. března 2007), jednak ve Správních opatřeních k určování podniků, které využívají nejnovější a špičkové technologie. Týká se jej i Oznámení státní daňové správy o otázkách úhrady daně z příjmů podniků, které využívají nejnovější a špičkové technologie (Guo Shui Han [2008] č. 985). Toto oznámení podrobněji upravuje realizaci tohoto programu.
b) Nárok na subvenci
(105)
Článek 10 správních opatření k určování podniků, které využívají nejnovější a špičkové technologie, vyjmenovává seznam kritérií, jejichž splněním vzniká společnostem nárok na využití programu. Splňuje-li společnost veškeré podmínky článku 10, musí podat příslušným orgánům žádost postupem podle článku 11 zmíněných opatření.
c) Praktická realizace
(106)
Společnost, jež zamýšlí o účast v programu požádat, musí podat elektronickou cestou žádost u místního odboru pro vědu a technologie, který tuto žádost předběžně posoudí. Tento odbor následně společnost doporučí u útvaru pro vědu a technologie příslušné provincie. Před vydáním rozhodnutí o tom, že bude žadateli uděleno osvědčení podniku, který využívá nejnovější a špičkové technologie, je uvedený útvar oprávněn provést přímo v prostorách žadatele šetření.
d) Zjištění, jež šetření přineslo
(107)
Tohoto podpůrného programu se účastnili tři spolupracující vyvážející výrobci, kteří získali během období šetření výhody. Přestože čínská vláda nepředložila žádné správní předpisy, poskytli vyvážející výrobci dostupné právní texty. Ani z nich však nelze dost dobře vyčíst postup podávání žádosti, jenž tak zůstává vágní a netransparentní.
e) Závěry
(108)
Program je proto nutno pokládat za subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a odst. 2 základního nařízení v podobě prominutí příjmů vládou, kterým získávají společnosti z řad příjemců výhodu.
(109)
Čínská vláda byla požádána o informace ke kritériím, jejichž splněním vzniká na danou subvenci nárok, a k použití subvence, tak aby bylo možno zjistit, nakolik je přístup k subvenci omezen na určité podniky a zda se jedná o subvenci specifickou podle článku 4 základního nařízení. Čínská vláda tyto informace nepředložila. Jak je uvedeno v oddíle 4.1, musela proto Komise s ohledem na požadavek čl. 4 odst. 5 základního nařízení, podle nějž musí být určení, že se jedná o specifickou subvenci, „průkazně doloženo“, opřít svá zjištění podle článku 28 základního nařízení o dostupné údaje.
(110)
Tento subvenční program je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť přístup k němu je podle právních předpisů, jimiž se řídí orgán poskytující subvenci, omezen na určité podniky a odvětví zařazené do kategorie podporovaných, např. na výrobce natíraného papíru. V kapitole 4 zákona ČLR o dani z příjmů podniků (zákon č. 63 vyhlášený dne 16. března 2007) věnované „daňovým pobídkám“ totiž článek 25 stanoví, že „pobídky v oblasti daně z příjmů podniků poskytuje stát hlavním odvětvím a projektům, jež stát podporuje“. Komise má za to, že zásady a klasifikaci, z nichž vychází zařazení podniku do kategorie podporovaných, stanovila Státní rada v rozhodnutí č. 40 (článek 14) a ve směrném katalogu průmyslové restrukturalizace. Navíc nejsou dána ani objektivní kritéria, podle nichž lze vznik nároku na subvenci určit, ani přesvědčivé důkazy o tom, že nárok vzniká automaticky v souladu s čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení. Přestože se totiž během inspekcí u vyvážejících výrobců podařilo shromáždit některé správní předpisy, není v důsledku nedostatečné spolupráce čínské vlády možné existenci objektivních kritérií posoudit.
(111)
Tato subvence by proto měla být pokládána za napadnutelnou.
f) Výpočet výše subvence
(112)
Výše napadnutelné subvence byla vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za posuzované období. Za výhodu se považuje výše celkové daňové povinnosti vypočtené podle běžné daňové sazby po odečtení výše daně vypočtené podle snížené preferenční sazby. V souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení byla výše této subvence (čitatel) rozpočítána na obrat z prodeje výrobků, jehož spolupracující vyvážející výrobci za období šetření dosáhli, neboť daná subvence nebyla poskytnuta v závislosti na vývozní výkonnosti ani podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(113)
Subvenční sazba zjištěná za období šetření u tohoto programu činí v případě společností ze skupiny APP 1,22 % a v případě společností ze skupiny Chenming 0,58 %.
- Preferenční daňové schéma pro výzkum a vývoj
(114)
Tento program nabízí výhodu všem společnostem, jež jsou uznávanými realizátory výzkumných a vývojových projektů. Toto zařazení jim umožňuje u daně z příjmů právnických osob uplatnit 50 % skutečných výdajů na schválené projekty.
a) Právní základ
(115)
Tento program je jakožto zvýhodněný daňový režim upraven i) v čl. 30 odst. 1 zákona ČLR o dani z příjmů podniků (zákon č. 63 vyhlášený dne 16. března 2007), dále ii) v článku 95 Prováděcího nařízení k zákonu ČLR o dani z příjmů podniků, výnosu Státní rady ČLR č. 512 vyhlášeném dne 6. prosince 2007, a iii) v Průvodci hlavními odvětvími (oznámení č. 6 z roku 2007).
b) Nárok na subvenci
(116)
Tento program nabízí výhodu společnostem, jež byly uznány za realizátory výzkumných a vývojových projektů. Podmínky pro účast v něm splňují pouze výzkumné a vývojové projekty společností, jež využívají nejnovější a špičkové technologie a jimž se dostává primární podpory od státu; tyto podmínky splňují dále projekty vyjmenované v Průvodci hlavními odvětvími industrializace za pomoci špičkových technologií v rámci stávající rozvojové priority, který vydala Národní komise pro rozvoj a reformy.
c) Praktická realizace
(117)
Společnosti, jež zamýšlejí podat žádost o účast v programu, musí místnímu odboru pro vědu a technologie poskytnout podrobné údaje o daných výzkumných a vývojových projektech. Projekty schvaluje na základě posouzení žádosti daňový odbor. Částka, jež podléhá dani z příjmů právnických osob, se snižuje o 50 % skutečných výdajů na schválené projekty.
d) Zjištění, jež šetření přineslo
(118)
Tohoto programu se účastnili spolupracující vyvážející výrobci, kteří získali během období šetření výhody. Přestože čínská vláda nepředložila žádné správní předpisy, poskytli vyvážející výrobci dostupné právní texty. Ani z nich však nelze dost dobře vyčíst postup podávání žádosti, který tak zůstává vágní a netransparentní.
e) Závěry
(119)
Program je proto nutno pokládat za subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a odst. 2 základního nařízení v podobě prominutí příjmů vládou, kterým získávají společnosti z řad příjemců výhodu.
(120)
Čínská vláda byla požádána o informace ke kritériím, jejichž splněním vzniká na danou subvenci nárok, a k použití subvence, tak aby bylo možno zjistit, nakolik je přístup k subvenci omezen na určité podniky a zda se jedná o subvenci specifickou podle článku 4 základního nařízení. Čínská vláda tyto informace nepředložila. Jak je uvedeno v oddíle 4.1, musela proto Komise s ohledem na požadavek čl. 4 odst. 5 základního nařízení, podle nějž musí být určení, že se jedná o specifickou subvenci, „průkazně doloženo“, opřít svá zjištění podle článku 28 základního nařízení o dostupné údaje.
(121)
Tento subvenční program je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť přístup k němu je podle právních předpisů, jimiž se řídí orgán poskytující subvenci, omezen na určité podniky a odvětví zařazené do kategorie podporovaných, např. na výrobce natíraného papíru. Navíc nejsou dána ani objektivní kritéria, podle nichž lze vznik nároku na subvenci omezit, ani přesvědčivé důkazy o tom, že nárok vzniká automaticky v souladu s čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení. Přestože se totiž během inspekcí u vyvážejících výrobců podařilo shromáždit některé správní předpisy, není v důsledku nedostatečné spolupráce čínské vlády možné existenci objektivních kritérií posoudit.
(122)
Tato subvence by proto měla být pokládána za napadnutelnou.
f) Výpočet výše subvence
(123)
Výše napadnutelné subvence byla vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Za výhodu se považuje celková daňová povinnost vypočtená podle běžné daňové sazby, od níž se odečte daň skutečně zaplacená po 50 % odpočtu skutečných výdajů na výzkum a vývoj u schválených projektů. V souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení byla výše této subvence (čitatel) rozpočítána na obrat z prodeje výrobků, jehož spolupracující vyvážející výrobci za období šetření dosáhli, neboť daná subvence nebyla poskytnuta v závislosti na vývozní výkonnosti, ani podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(124)
Subvenční sazba zjištěná za období šetření u tohoto programu činí 0,02 % u společností ze skupiny APP a 0,05 % u společností ze skupiny Chenming.
- Osvobození od daně dividend vyplácených mezi způsobilými tuzemskými podniky
(125)
Program je určen podnikům se sídlem v Číně, které drží podíly v jiných tuzemských podnicích. V případě příjmů, jež jim plynou z určitých dividend vyplácených těmito tuzemskými podniky, mají tito podílníci nárok na osvobození od daně.
a) Právní základ
(126)
Tento program je jakožto zvýhodněný daňový režim upraven v článku 26 zákona ČLR o dani z příjmů podniků a je blíže rozveden v článku 83 prováděcího předpisu k zákonu ČLR o dani z příjmů podniků, výnosu Státní rady ČLR č. 512 vyhlášeném dne 6. prosince 2007.
(b) Nárok na subvenci
(127)
Tento program poskytuje výhody všem společnostem se sídlem v Číně, které mají podíly v jiných podnicích se sídlem v Číně.
c) Praktická realizace
(128)
Společnosti mohou programu využít přímo při vyplňování daňového přiznání.
d) Zjištění, jež šetření přineslo
(129)
Spolupracující vyvážející výrobci ve svém přiznání k dani z příjmů vykázali osvobození od daně u částky, která je označena jako dividendy, bonusy a jiné příjmy z kapitálových investic, které plynou způsobilým rezidentům a podnikům v souladu s podmínkami přílohy 5 k přiznání k dani z příjmů (roční výkaz daňových zvýhodnění). Tyto společnosti neodváděly z vykázaných částek daň z příjmů.
e) Závěry
(130)
Program je proto nutno pokládat za subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a odst. 2 základního nařízení v podobě prominutí příjmů vládou, kterým získávají společnosti z řad příjemců výhodu.
(131)
Čínská vláda byla požádána o informace ke kritériím, jejichž splněním vzniká na danou subvenci nárok, a k použití subvence, tak aby bylo možno zjistit, nakolik je přístup k subvenci omezen na určité podniky a zda se jedná o subvenci specifickou podle článku 4 základního nařízení. Čínská vláda tyto informace neposkytla. Jak je uvedeno v oddíle 4.1, musela proto Komise s ohledem na požadavek čl. 4 odst. 5 základního nařízení, podle nějž musí být určení, že se jedná o specifickou subvenci, „průkazně doloženo“, opřít svá zjištění podle článku 28 základního nařízení o dostupné údaje.
(132)
Tento subvenční program je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť přístup k němu je podle právních předpisů, jimiž se řídí orgán poskytující subvenci, omezen na podniky se sídlem v Číně, jimž plynou od jiných podniků se sídlem v Číně příjmy z dividend - na rozdíl od podniků, které investují do podniků zahraničních.
(133)
Vzhledem k tomu, že jsou všechny uvedené daňové programy podle kapitoly 4 zákona ČLR o dani z příjmů podniků vyhrazeny výlučně významným výrobním odvětvím a projektům, které stát podle článku 25 podporuje či stimuluje, jedná se rovněž v tomto případě o specifický program, neboť tento je vyhrazen pouze určitým podnikům a výrobním odvětvím, jež jsou klasifikovány jako podporované a k nimž patří např. výroba natíraného papíru. Komise má totiž za to, že zásady a klasifikaci, z nichž vychází zařazení podniku do kategorie podniků podporovaných, stanovila Státní rada v rozhodnutí č. 40 (článek 14) a ve směrném katalogu průmyslové restrukturalizace. Navíc nejsou v daném případě dána ani objektivní kritéria, podle nichž lze vznik nároku na subvenci omezit, ani přesvědčivé důkazy o tom, že nárok vzniká automaticky v souladu s čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení. Přestože se totiž během inspekcí u vyvážejících výrobců podařilo shromáždit některé správní předpisy, není v důsledku nedostatečné spolupráce čínské vlády možné existenci objektivních kritérií posoudit.
(134)
Tato subvence by proto měla být pokládána za napadnutelnou.
f) Výpočet výše subvence
(135)
Výše napadnutelné subvence byla vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Za výhodu se považuje výše celkové daňové povinnosti (včetně daně z příjmu z dividend, jenž příjemcům plyne od jiných podniků se sídlem v Číně), po odečtení částky, kterou příjemci skutečně zaplatili při zohlednění osvobození dividend od daně. V souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení byla výše této subvence (čitatel) rozpočítána na celkový obrat z prodeje výrobků, jehož spolupracující vyvážející výrobci za období šetření dosáhli, neboť daná subvence nebyla poskytnuta v závislosti na vývozní výkonnosti, ani podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(136)
Subvenční sazba zjištěná za období šetření u tohoto programu činí v případě společností ze skupiny APP 1,34 % a v případě společností ze skupiny Chenming 0,21 %.
4.2.3. PROGRAMY TÝKAJÍCÍ SE NEPŘÍMÝCH DANÍ A DOVOZNÍHO CLA
- Osvobození dováženého zařízení od DPH a cla
(137)
Tento program stanoví výhody v podobě osvobození dlouhodobých aktiv od DPH a jejich bezcelního dovozu, jichž mohou využít podniky se zahraničními investicemi a podniky domácí, které si u čínských orgánů opatří osvědčení o státem podporovaných projektech v souladu s příslušnými právními předpisy v oblasti investic, daní a cel.
a) Právní základ
(138)
Tento program se opírá o soubor právních předpisů, jmenovitě o i) Oběžník Státní rady č. 37/1997 o úpravě daňových schémat pro dovážené zařízení, ii) Sdělení ministerstva financí, všeobecné celní správy a státní daňové správy [2008] č. 43, iii) Oznámení Národní komise pro rozvoj a reformy č. 316 2006 ze dne 22. února 2006 o důležitých otázkách k vyřizování potvrzení o státem podporovaných projektech financovaných z domácích a zahraničních zdrojů a o iv) Katalog zboží dováženého pro podniky se zahraničními investicemi a podniky domácí, jež nelze vyjmout z celní povinnosti, pro rok 2008.
b) Nárok na subvenci
(139)
Nárok na subvenci mají pouze žadatelé z řad podniků se zahraničními investicemi a podniků domácích, jež si opatří osvědčení o státem podporovaných projektech.
c) Praktická realizace
(140)
Oznámení Národní komise pro rozvoj a reformy č. 316 2006 ze dne 22. února 2006 o důležitých otázkách k vyřizování potvrzení o státem podporovaných projektech financovaných z domácích a zahraničních zdrojů ve svém článku I.1 stanoví, že v případě projektů zahraničních investic, jež odpovídají „podporovaným projektům podle Katalogu výrobních odvětví pro účely směrování zahraničních investic a podle Katalogu prioritních výrobních odvětví pro účely zahraničních investic ve středozápadním regionu spojených s přenosem technologií, je od cla a DPH osvobozeno jednak zařízení určené k vlastnímu použití a dovezené v rámci celkové investice, jednak technologie, díly, součásti a náhradní díly dovezené spolu s tímto zařízením v souladu se smlouvou; toto neplatí pro komodity uvedené v Katalogu komodit dovážených v rámci projektů zahraničních investic, jež nejsou osvobozeny od daně“. Potvrzení vystavované podporovaným projektům zahraničních investic, v jejichž případě dosahuje celková investice alespoň 30 milionů USD, vydává Národní komise pro rozvoj a reformy. V případech, kdy je celková investice nižší než 30 milionů USD, vystavují potvrzení téhož druhu komise či odbory pro ekonomiku na úrovni provincie. Poté, co obdrží uvedené potvrzení o podporovaném projektu, předloží společnosti místním celním orgánům uvedená osvědčení a další doklady k žádosti, aby získaly nárok na osvobození dovezeného zařízení od cla a DPH.
d) Zjištění, jež šetření přineslo
(141)
Tohoto programu využívali všichni spolupracující vyvážející výrobci.
e) Závěry
(142)
Program je proto nutno pokládat za subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a odst. 2 základního nařízení v podobě prominutí příjmů vládou, kterým získávají společnosti z řad příjemců výhodu.
(143)
Čínská vláda byla požádána o informace ke kritériím, jejichž splněním vzniká na danou subvenci nárok, a k použití subvence, tak aby bylo možno zjistit, nakolik je přístup k subvenci omezen na určité podniky a zda se jedná o subvenci specifickou podle článku 4 základního nařízení. Čínská vláda tyto informace nepředložila. Jak je uvedeno v oddíle 4.1, musela proto Komise s ohledem na požadavek čl. 4 odst. 5 základního nařízení, podle nějž musí být určení, že se jedná o specifickou subvenci, „průkazně doloženo“, opřít svá zjištění podle článku 28 základního nařízení o dostupné údaje.
(144)
Tento subvenční program je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť přístup k němu je podle právních předpisů, jimiž se řídí orgán poskytující subvenci, omezen na podniky, které svou investiční činnost uskutečňují v rámci specifických kategorií podnikání, jejichž taxativní výčet podávají právní předpisy (tj. katalog výrobních odvětví pro účely směrování zahraničních investic a katalog prioritních výrobních odvětví, výrobků a technologií, jejichž rozvoj stát v současnosti podporuje). Navíc nejsou dána ani objektivní kritéria, podle nichž lze vznik nároku na subvenci určit, ani přesvědčivé důkazy o tom, že nárok vzniká automaticky v souladu s čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení. Přestože se totiž během inspekcí u vyvážejících výrobců podařilo shromáždit některé správní předpisy, není v důsledku nedostatečné spolupráce čínské vlády možné existenci objektivních kritérií posoudit.
(145)
Tato subvence by proto měla být pokládána za napadnutelnou.
f) Výpočet výše subvence
(146)
Výše napadnutelné subvence byla vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Tato výhoda, kterou příjemci získali, byla vypočtena s přihlédnutím k osvobození dovezeného zařízení od DPH a cla. V souladu s čl. 7 odst. 3 základního nařízení byla výše této subvence (čitatel) rozpočítána na dobu šetření; přitom byla uvažována životnost v délce trvání průměrné doby odepisování v daném výrobním odvětví (tj. patnáct let). Výsledná částka byla poté rozpočítána na celkový obrat z prodeje výrobků, jehož spolupracující vyvážející výrobci za období šetření dosáhli, neboť daná subvence nebyla poskytnuta v závislosti na vývozní výkonnosti, ani podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(147)
Subvenční sazba zjištěná za období šetření u tohoto programu činí u společností ze skupiny APP 1,17 % a u společností ze skupiny Chenming 0,61 %.
- Vracení DPH v případě zařízení vyrobeného na domácím trhu
(148)
Tento program stanoví výhody v podobě vracení DPH, jež podniky se zahraničními investicemi uhradí při nákupu zařízení vyrobeného na domácím trhu.
a) Právní základ
(149)
Program se opírá o Oběžník státní daňové správy č. 171, 1999 ze dne 20. září 1999 o vyhlášení prozatímních opatření o navrácení daně daně při nákupu zařízení vyrobeného na domácím trhu podniky se zahraničními investicemi. Platnost programu pak ukončil Oběžník o ukončení politiky refundací daně při nákupu zařízení vyrobeného na domácím trhu ze strany podniků se zahraničními investicemi [Caishui 2008, č. 176]. Druhý uvedený oběžník stanoví po ukončení programu k 1. lednu 2009 přechodné období.
b) Nárok na subvenci
(150)
Nárok na subvenci vzniká jen podnikům se zahraničními investicemi, jež nakupují zařízení vyrobené na domácím trhu.
c) Praktická realizace
(151)
Cílem programu je refundovat podnikům se zahraničními investicemi DPH zaplacené při nákupu zařízení vyrobeného na domácím trhu. Předpokladem je, že toto zařízení není klasifikováno jako zboží bez možnosti osvobození a jeho hodnota nepřekračuje celkový investiční limit pro podniky se zahraničními investicemi podle „Zkušebních správních opatření o nákupu zařízení vyrobeného na domácím trhu“.
d) Zjištění, jež šetření přineslo
(152)
Tohoto programu využívali všichni spolupracující vyvážející výrobci.
e) Závěry
(153)
Program je proto nutno pokládat za subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a odst. 2 základního nařízení v podobě prominutí příjmů vládou, kterým získávají společnosti z řad příjemců výhodu.
(154)
Čínská vláda byla požádána o informace ke kritériím, jejichž splněním vzniká na danou subvenci nárok, a k použití subvence, tak aby bylo možno zjistit, nakolik je přístup k subvenci omezen na určité podniky a zda se jedná o subvenci specifickou podle článku 4 základního nařízení. Čínská vláda tyto informace nepředložila. Jak je uvedeno v oddíle 4.1, musela proto Komise s ohledem na požadavek čl. 4 odst. 5 základního nařízení, podle nějž musí být určení, že se jedná o specifickou subvenci, „průkazně doloženo“, opřít svá zjištění podle článku 28 základního nařízení o dostupné údaje.
(155)
Tento subvenční program je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť přístup k němu je podle právních předpisů, jimiž se řídí orgán poskytující subvenci, omezen na podniky určitého druhu (tj. podniky se zahraničními investicemi). Navíc nejsou dána ani objektivní kritéria, podle nichž lze vznik nároku na subvenci určit, ani přesvědčivé důkazy o tom, že nárok vzniká automaticky v souladu s čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení. Přestože se totiž během inspekcí u vyvážejících výrobců podařilo shromáždit některé správní předpisy, není v důsledku nedostatečné spolupráce čínské vlády možné existenci objektivních kritérií posoudit.
(156)
Tento subvenční program je specifický i ve smyslu čl. 4 odst. 4 písm. b) základního nařízení, neboť subvence je poskytována v závislosti na používání zboží vyrobeného na domácím trhu na úkor zboží dovezeného.
(157)
Tato subvence by proto měla být pokládána za napadnutelnou.
f) Výpočet výše subvence
(158)
Výše napadnutelné subvence byla vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Tato výhoda, kterou příjemci získali, byla vypočtena s přihlédnutím k vrácení DPH uhrazeného při nákupu zařízení vyrobeného na domácím trhu. V souladu s čl. 7 odst. 3 základního nařízení byla výše této subvence (čitatel) rozpočítána na dobu šetření; přitom byla uvažována životnost v délce trvání průměrné doby odepisování v daném výrobním odvětví (tj. patnáct let). Výsledná částka byla poté rozpočítána na celkový obrat z prodeje výrobků, jehož spolupracující vyvážející výrobci za období šetření dosáhli, neboť daná subvence nebyla poskytnuta v závislosti na vývozní výkonnosti, ani podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(159)
Subvenční sazba zjištěná za období šetření u tohoto programu činí v případě společností ze skupiny APP 0,03 % a v případě společností ze skupiny Chenming 0,05 %.
- Osvobození podniků se zahraničními investicemi od daní za údržbu města, výstavbu a od příplatků na vzdělávání
(160)
Tento program vyjímá podniky se zahraničními investicemi z povinnosti hradit místní daně za údržbu města, výstavbu a příplatek na vzdělávání.
a) Právní základ
(161)
Program se opírá o Dočasný předpis Čínské lidové republiky o dani za údržbu města Kuo-fa, (zveřejněno dne 8. února 1985, č. 19) a Předpis ministerstva financí k několika specifickým otázkám provádění Dočasného předpisu Čínské lidové republiky o dani za údržbu města Cchaj-šuej-c' (zveřejněno dne 22. března 1985, č. 69).
b) Nárok na subvenci
(162)
Nárok na subvenci vzniká pouze podnikům se zahraničními investicemi.
c) Praktická realizace
(163)
Podle Dočasného předpisu Čínské lidové republiky o dani za údržbu města se základ daně za údržbu města a za výstavbu určí jako „výše daně z výrobku, DPH a daně z podnikatelské činnosti, kterou poplatníci daně skutečně zaplatí, a je hrazena současně s daní z výrobku, DPH a daní z podnikatelské činnosti“.
d) Zjištění, jež šetření přineslo
(164)
Jak je vysvětleno v 347. a 348. bodě odůvodnění, daňové povinnosti v souvislosti s tímto programem platí od 1. prosince 2010 pro všechny společnosti působící v Číně.
e) Závěry
(165)
Proto a na základě informací do 30. listopadu 2010 je program nutno pokládat za subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a odst. 2 základního nařízení v podobě prominutí příjmů vládou, kterým získávají společnosti z řad příjemců výhodu.
(166)
Tento subvenční program je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť právní předpisy, jimiž se řídí orgán poskytující subvenci, osvobozují od daňové povinnosti v případě daně za údržbu města a za výstavbu určité podniky (tj. podniky se zahraničními investicemi).
(167)
Tato subvence by proto měla být pokládána za napadnutelnou.
(168)
Vzhledem k informacím, které poskytla čínská vláda a příslušní spolupracující vyvážející výrobci, se však usuzuje, že se dotyčným stranám podařilo prokázat, že tento program již nepředstavuje žádnou výhodu pro dotyčné výrobce.
(169)
Jsou proto splněny podmínky stanovené v článku 15 základního nařízení. Proto bylo rozhodnuto, že v souvislosti s tímto programem nebudou uložena vyrovnávací opatření.
4.2.4. GRANTOVÉ PROGRAMY
(170)
U dvou z grantových programů uvedených v podnětu bylo zjištěno, že jich využívali spolupracující vyvážející výrobci; jednalo se o cenu za známou značku a o Zvláštní fondy pro podporu hospodářské a obchodní výměny se zahraničím a pro přilákání významných zahraničních investičních projektů do provincie Šan-tung. Ostatní programy, jejichž využití bylo v daném případě zjištěno, oznámili spolupracující vyvážející výrobci. Čínská vláda byla na existenci těchto programů upozorněna a byla požádána o nezbytné informace k nim. Podle jejího vyjádření nemohou být programy v podnětu neuvedené předmětem šetření, neboť to odporuje pravidlům WTO. Žádost Komise je podle ní tedy v rozporu s pravidly pro provádění důkazů a konzultací, jež upravuje Dohoda WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních. Čínská vláda dále uvedla, že informace, jež Komise k těmto programům předložila, jsou obecné povahy a že by Komise i za předpokladu, že by programy předmětem šetření být mohly, měla čínské vládě zaslat novou, řádně zdůvodněnou žádost o podrobnosti k nově namítaným subvencím, jež by byly pro šetření relevantní.
(171)
V této souvislosti je třeba poznamenat, že je běžným postupem Unie vyrozumívat orgány země, proti níž je vedeno šetření, o existenci dalších namítaných subvenčních programů, než o jakých hovoří podnět a jichž využívají spolupracující vyvážející výrobci, a tyto orgány požádat o příslušné informace a vysvětlení. Postup zvolený v daném případě je v souladu s příslušnými pravidly WTO. Komise čínskou vládu vyrozuměla o existenci těchto programů v okamžiku, kdy se o nich dozvěděla, a poskytla čínské vládě informace, jež od čínských spolupracujících vyvážejících výrobců obdržela. Čínské vládě současně poskytla příležitost ke konzultacím o těchto programech a čínská vláda této příležitosti využila. Byly tak v plném rozsahu dodrženy články 12.1, 13.1 a 13.2 Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních i čl. 11 odst. 10 základního nařízení. Níže uvedená zjištění zohledňují informace, jež čínská vláda k příslušným programům poskytla.
i) Programy uvedené v podnětu
- Známé značky
a) Právní základ
(172)
Program je realizován na základě Sdělení provincie Šan-tung o rozpočtových prostředcích vyčleněných v roce 2008 na zvláštní cenu za rozvoj vývozních značek [Lucaiqizhi (2008) č. 75]. Na základě programu jsou společnostem poskytovány granty, jejichž účelem je podpořit vývozní značky a zvýšit tržní podíl známých značek.
b) Nárok na subvenci
(173)
Cenu mohou získat pouze podniky, jež vyvážejí známé značky a jsou usazeny v provincii Šan-tung. K doložení kritérií pro vznik nároku na cenu nebyly předloženy žádné právní ani správní akty.
c) Praktická realizace
(174)
Cílem programu je odměnit podniky, jež jsou uznávanými vývozci známých značek a jsou usazeny v provincii Šan-tung, a podpořit tak jejich rozvoj a konkurenceschopnost. Žádost o účast v programu nemusí podnik podávat, a proto není vydáváno žádné formální rozhodnutí o jejím schválení.
d) Zjištění, jež šetření přineslo
(175)
Tohoto programu využíval jeden spolupracující vyvážející výrobce.
e) Závěry
(176)
Program je proto nutno pokládat za subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) a odst. 2 základního nařízení v podobě přímého převodu peněžních prostředků, kterým získávají společnosti z řad příjemců výhodu.
(177)
Čínská vláda byla požádána o informace ke kritériím, jejichž splněním vzniká na danou subvenci nárok, a k použití subvence, tak aby bylo možno zjistit, nakolik je přístup k subvenci omezen na určité podniky a zda se jedná o subvenci specifickou podle článku 4 základního nařízení. Čínská vláda tyto informace nepředložila. Jak je uvedeno v oddíle 4.1, musela proto Komise s ohledem na požadavek čl. 4 odst. 5 základního nařízení, podle nějž musí být určení, že se jedná o specifickou subvenci, „průkazně doloženo“, opřít svá zjištění podle článku 28 základního nařízení o dostupné údaje.
(178)
Tento subvenční program je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť přístup k němu je omezen na určité podniky, tj. podniky, jež vyvážejí známé značky. Vzhledem k tomu, že ke kritériím vzniku nároku na subvenci nejsou k dispozici žádné údaje právní ani správní povahy, nenasvědčuje nic tomu, že se nárok na subvenci zakládá na objektivních kritériích a podmínkách podle čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení.
(179)
Tato subvence by proto měla být pokládána za napadnutelnou.
f) Výpočet výše subvence
(180)
Výše napadnutelné subvence byla vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Tato částka (čitatel) byla rozpočítána na celkový obrat z prodeje výrobků, jehož spolupracující vyvážející výrobce za období šetření dosáhl, neboť daná subvence nebyla poskytnuta v závislosti na vývozní výkonnosti, ani podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(181)
Subvenční sazba zjištěná za období šetření u tohoto programu je v případě společností ze skupiny Chenming zanedbatelná (méně než 0,01 %).
- Zvláštní fondy pro přilákání zahraničních investičních projektů
a) Právní základ
(182)
Oficiálním dokumentem, který je tomuto programu věnován, je Oznámení lidové vlády města Šou-kuang o vyznamenání podniků za zásluhy v roce 2008 (Announcement of Shouguang People's Government on Commendation of advanced enterprises in 2008). Tento program zřízený dne 9. února 2008 vyznamenává podniky, jež v roce 2008 dosáhly vynikajících výsledků.
b) Nárok na subvenci
(183)
Do programu se mohou zapojit společnosti, jež byly uznány jako „podniky se zásluhami o přilákání zahraničních investic“ či jako „podniky se zásluhami o zahraniční obchod“ a jež vykazují pozoruhodné výsledky v zahraničním obchodu či dokázaly přilákat významné zahraniční investice. Čínská vláda k této strategii ani k vymezení „podniku se zásluhami o přilákání zahraničních investic“ či „podniku se zásluhami o zahraniční obchod“ nepředložila žádný právní ani správní předpis.
c) Praktická realizace
(184)
Přidělování prostředků z fondů „podnikům se zásluhami o přilákání zahraničních investic“ či „podnikům se zásluhami o zahraniční obchod“ je věcí lidové vlády města Šou-kuang.
(185)
Podle údajů čínské vlády nemusí podnik o účast v programu žádat, a proto není vydáváno žádné formální rozhodnutí o jejím schválení.
d) Zjištění, jež šetření přineslo
(186)
Tohoto programu využíval jeden spolupracující vyvážející výrobce.
e) Závěry
(187)
Program je proto nutno pokládat za subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) a odst. 2 základního nařízení v podobě přímého převodu peněžních prostředků, kterým získávají společnosti z řad příjemců výhodu.
(188)
Čínská vláda byla požádána o informace ke kritériím, jejichž splněním vzniká na danou subvenci nárok, a k použití subvence, tak aby bylo možno zjistit, nakolik je přístup k subvenci omezen na určité podniky a zda se jedná o subvenci specifickou podle článku 4 základního nařízení. Čínská vláda tyto informace nepředložila. Jak je uvedeno v oddíle 4.1, musela proto Komise s ohledem na požadavek čl. 4 odst. 5 základního nařízení, podle nějž musí být určení, že se jedná o specifickou subvenci, „průkazně doloženo“, opřít svá zjištění podle článku 28 základního nařízení o dostupné údaje.
(189)
Tento subvenční program je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť přístup k němu je omezen na určité podniky, tj. podniky se zásluhami o přilákání zahraničních investic a podniky se zásluhami o zahraniční obchod. Vzhledem k tomu, že ke kritériím vzniku nároku na subvenci nejsou k dispozici žádné údaje právní ani správní povahy, nenasvědčuje nic tomu, že se nárok na subvenci zakládá na objektivních kritériích a podmínkách podle čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení.
(190)
Tato subvence by proto měla být pokládána za napadnutelnou.
f) Výpočet výše subvence
(191)
Výše napadnutelné subvence byla vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Tato částka (čitatel) byla rozpočítána na celkový obrat z prodeje, jehož spolupracující vyvážející výrobce za období šetření dosáhl, neboť daná subvence nebyla poskytnuta v závislosti na vývozní výkonnosti, ani podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(192)
Subvenční sazba zjištěná za období šetření u tohoto programu je v případě společností ze skupiny Chenming zanedbatelná (méně než0,01 %).
ii) Programy, jež uvedli spolupracující vyvážející výrobci
- Pomoc v antidumpingovém řízení
a) Právní základ
(193)
Oficiálním dokumentem, jenž je tomuto programu věnován, jsou Prováděcí pravidla pro politiku podpory subjektům, proti nimž je vedeno antidumpingové, antisubvenční či ochranné šetření (Rules for the Implementation of the Support Policy for Anti-dumping, Anti-subsidy, Safeguard investigation Respondent). Podle tvrzení čínské vlády byl tento program ukončen v roce 2008, nebylo však doloženo relevantní vyhlášení právního předpisu.
b) Nárok na subvenci
(194)
Subvenci uděluje finanční odbor příslušného regionu či provincie s cílem usnadnit dané společnosti účast v antidumpingovém šetření, které pro ní vedou USA. K získání nároku na subvenci musí být společnost registrována v provincii Šan-tung (s výjimkou města Čching-tao) a postupovat v souladu s pokyny, jež vydávají ministerstvo obchodu a orgány dané provincie.
c) Praktická realizace
(195)
Program je specifický pro určitý region (platí pouze v provincii Šan-tung, avšak s výjimkou jejího největšího města Čhing-tao) a kritéria způsobilosti pro účast v něm nejsou objektivně stanovena právním předpisem.
(196)
Podle příslušného právního předpisu je ve prospěch žadatele hrazeno 40 % nákladů na právní poradenství.
d) Zjištění, jež šetření přineslo
(197)
Tohoto programu využíval jeden spolupracující vyvážející výrobce.
e) Závěry
(198)
Program je proto nutno pokládat za subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) a odst. 2 základního nařízení v podobě přímého převodu peněžních prostředků, kterým získávají společnosti z řad příjemců výhodu.
(199)
Tento subvenční program je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 3 základního nařízení, neboť přístup k němu je podle právních předpisů, jimiž se řídí orgán poskytující subvenci, omezen na společnosti ve vymezené územní oblasti.
(200)
Tato subvence by proto měla být pokládána za napadnutelnou.
f) Výpočet výše subvence
(201)
Výše napadnutelné subvence byla vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Tato částka (čitatel) byla rozpočítána na celkový obrat z prodeje výrobků, jehož spolupracující vyvážející výrobce za období šetření dosáhl, neboť daná subvence nebyla poskytnuta v závislosti na vývozní výkonnosti, ani podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(202)
Subvenční sazba zjištěná za období šetření u tohoto programu je v případě společností ze skupiny Chenming zanedbatelná (méně než 0,01 %).
- Grant na technologickou modernizaci v městě Šou-kuang
a) Právní základ
(203)
Realizace programu se řídila Stanoviskem k urychlení rozvoje odvětví využívajících špičkových technologií (zkušební realizace) (Shoufa [2005] č. 37) (Opinion to accelerate high-tech industry development (Trial Implementation) (Shoufa [2005] No. 37), jež vydala obecní samospráva města Šou-kuang. Podle údajů čínské vlády se program opírá o konkrétní právní rámec, avšak nepředložila jeho znění.
b) Nárok na subvenci
(204)
V případě tohoto programu se jedná o subvenci, jež je poskytována ke zvýšení konkurenceschopnosti podniků. K doložení kritérií vzniku nároku na subvenci nebyly předloženy žádné právní ani správní akty.
c) Praktická realizace
(205)
Podle údajů čínské vlády se jedná o grantový program na místní úrovni, jenž má podporovat výzkum a vývoj, úspory energie a ochranu životního prostředí. Postup podávání žádosti o účast v programu není upraven. Regionální vláda vydává nepravidelná sdělení, jimiž vyvážející výrobce informuje o tom, že jim byl udělen grant v určité výši.
d) Zjištění, jež šetření přineslo
(206)
Tohoto programu využíval jeden spolupracující vyvážející výrobce.
e) Závěry
(207)
Program je proto nutno pokládat za subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) a odst. 2 základního nařízení v podobě přímého převodu peněžních prostředků, kterým získávají společnosti z řad příjemců výhodu.
(208)
Čínská vláda byla požádána o informace ke kritériím, jejichž splněním vzniká na danou subvenci nárok, a k použití subvence, tak aby bylo možno zjistit, nakolik je přístup k subvenci omezen na určité podniky a zda se jedná o subvenci specifickou podle článku 4 základního nařízení. Čínská vláda tyto informace nepředložila. Jak je uvedeno v oddíle 4.1, musela proto Komise s ohledem na požadavek čl. 4 odst. 5 základního nařízení, podle nějž musí být určení, že se jedná o specifickou subvenci, „průkazně doloženo“, opřít svá zjištění podle článku 28 základního nařízení o dostupné údaje.
(209)
Tento subvenční program je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť přístup k němu je omezen na určité podniky. Vzhledem k tomu, že ke kritériím vzniku nároku na subvenci nejsou k dispozici žádné údaje právní ani správní povahy, nenasvědčuje nic tomu, že se nárok na subvenci zakládá na objektivních kritériích a podmínkách podle čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení.
(210)
Tato subvence by proto měla být pokládána za napadnutelnou.
f) Výpočet výše subvence
(211)
Výše napadnutelné subvence byla vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Tato částka (čitatel) byla rozpočítána na celkový obrat z prodeje výrobků, jehož spolupracující vyvážející výrobce za období šetření dosáhl, neboť daná subvence nebyla poskytnuta v závislosti na vývozní výkonnosti, ani podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(212)
Subvenční sazba zjištěná za období šetření u tohoto programu činí v případě společností ze skupiny Chenming 0,59 %.
- Fond na ochranu práv duševního vlastnictví průmyslové zóny ve městě Su-čou
a) Právní základ
(213)
Realizace programu se řídí Dočasnými opatřeními k posílení práce na ochraně práv duševního vlastnictví průmyslové zóny ve městě Su-čou a dále Správními předpisy o Fondu na ochranu práv duševního vlastnictví průmyslové zóny ve městě Su-čou.
b) Nárok na subvenci
(214)
Do programu se mohou zapojit pouze společnosti usazené v průmyslové zóně ve městě Su-čou, jež získaly osvědčení o zápisu v rejstříku autorských práv k programovému vybavení počítačů, osvědčení o zápisu v rejstříku topografie integrovaných obvodů a jež nově vytvořily výrobky známých značek.
c) Praktická realizace
(215)
K získání grantu na podání žádosti o registraci patentu či obchodní známky musí daná společnost vyplnit formulář žádosti o udělení ceny za známou značku na úrovni města Su-čou či nadřazeného územního celku a předložit jej odboru pro vědu a technologie uvedené průmyslové zóny. Granty uděluje průmyslová zóna ve městě Su-čou. K financování této průmyslové zóny ani ke státním orgánům, od nichž prostředky na granty získává, nebyly předloženy žádné údaje.
d) Zjištění, jež šetření přineslo
(216)
Tohoto programu využíval jeden spolupracující vyvážející výrobce. Komise však poznamenává, že jí k tomuto výrobci nebyla předložena žádná relevantní dokumentace, neboť jí nebyla dodána ani žádost o účast v programu, ani rozhodnutí o udělení ceny.
e) Závěry
(217)
Program je proto nutno pokládat za subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) a odst. 2 základního nařízení v podobě přímého převodu peněžních prostředků, kterým získávají společnosti z řad příjemců výhodu.
(218)
Čínská vláda byla požádána o informace ke kritériím, jejichž splněním vzniká na danou subvenci nárok, a k použití subvence, tak aby bylo možno zjistit, nakolik je přístup k subvenci omezen na určité podniky a zda se jedná o subvenci specifickou podle článku 4 základního nařízení. Čínská vláda tyto informace nepředložila. Jak je uvedeno v oddíle 4.1, musela proto Komise s ohledem na požadavek čl. 4 odst. 5 základního nařízení, podle nějž musí být určení, že se jedná o specifickou subvenci, „průkazně doloženo“, opřít svá zjištění podle článku 28 základního nařízení o dostupné údaje.
(219)
Tento subvenční program je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť přístup k němu je omezen na určité podniky. Vzhledem k tomu, že ke kritériím vzniku nároku na subvenci nejsou k dispozici žádné údaje právní ani správní povahy, nenasvědčuje nic tomu, že se nárok na subvenci zakládá na objektivních kritériích a podmínkách podle čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení.
(220)
Tento subvenční program je specifický i ve smyslu čl. 4 odst. 3 základního nařízení, neboť přístup k němu je podle právních předpisů, jimiž se řídí orgán poskytující subvenci, omezen na společnosti ve vymezené územní oblasti. Do programu se mohou zapojit pouze společnosti usazené v průmyslové zóně ve městě Su-čou.
(221)
Tato subvence by proto měla být pokládána za napadnutelnou.
f) Výpočet výše subvence
(222)
Výše napadnutelné subvence byla vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Tato částka (čitatel) byla rozpočítána na celkový obrat z prodeje výrobků, jehož spolupracující vyvážející výrobce za období šetření dosáhl, neboť daná subvence nebyla poskytnuta v závislosti na vývozní výkonnosti, ani podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(223)
Subvenční sazba zjištěná za období šetření u tohoto programu činí v případě společností ze skupiny APP méně než 0,01 %.
- Subvence z Fondu průmyslového rozvoje v oblasti špičkových technologií
a) Právní základ
(224)
Čínská vláda ani vyvážející výrobci neuvedli žádný právní základ. Program upravuje finanční pomoc společnostem v průmyslové zóně ve městě Su-čou a podle údajů čínské vlády je jeho cílem jednak urychlit reformu a modernizaci této zóny, jednak podpořit kvalitnější vědecký výzkum, kterým se podniky v této průmyslové zóně zabývají.
b) Nárok na subvenci
(225)
Do programu se mohou zapojit pouze společnosti usazené v průmyslové zóně ve městě Su-čou, jež splňují požadavky řady plánů a mají zpracovány příslušné vědeckovýzkumné projekty. Čínská vláda předložila popis programu, avšak nepředložila znění příslušných plánů.
c) Praktická realizace
(226)
Pomoc v rámci tohoto programu získávají společnosti, jež v průmyslové zóně investují a žádají o granty na specifické druhy opatření (výzkum a vývoj, pomoc při vývoji nových výrobků, správa práv duševního vlastnictví, rozvoj trhů v zámoří, koordinace projektů s vládou, veřejné služby v oblasti technologií). Granty uděluje průmyslová zóna ve městě Su-čou. K financování této průmyslové zóny ani ke státním orgánům, od nichž prostředky na granty získává, nebyly předloženy žádné údaje.
d) Zjištění, jež šetření přineslo
(227)
Tohoto programu využíval jeden spolupracující vyvážející výrobce.
e) Závěry
(228)
Program je proto nutno pokládat za subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) a odst. 2 základního nařízení v podobě přímého převodu peněžních prostředků, kterým získávají společnosti z řad příjemců výhodu.
(229)
Čínská vláda byla požádána o informace ke kritériím, jejichž splněním vzniká na danou subvenci nárok, a k použití subvence, tak aby bylo možno zjistit, nakolik je přístup k subvenci omezen na určité podniky a zda se jedná o subvenci specifickou podle článku 4 základního nařízení. Čínská vláda tyto informace nepředložila. Jak je uvedeno v oddíle 4.1, musela proto Komise s ohledem na požadavek čl. 4 odst. 5 základního nařízení, podle nějž musí být určení, že se jedná o specifickou subvenci, „průkazně doloženo“, opřít svá zjištění podle článku 28 základního nařízení o dostupné údaje.
(230)
Tento subvenční program je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť přístup k němu je omezen na určité podniky. Vzhledem k tomu, že ke kritériím vzniku nároku na subvenci nejsou k dispozici žádné údaje právní či správní povahy, nenasvědčuje nic tomu, že se nárok na subvenci zakládá na objektivních kritériích a podmínkách podle čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení.
(231)
Tento subvenční program je specifický i ve smyslu čl. 4 odst. 3 základního nařízení, neboť přístup k němu je podle právních předpisů, jimiž se řídí orgán poskytující subvenci, omezen na společnosti ve vymezené územní oblasti. Do programu se mohou zapojit pouze společnosti usazené v průmyslové zóně ve městě Su-čou.
(232)
Tato subvence by proto měla být pokládána za napadnutelnou.
f) Výpočet výše subvence
(233)
Výše napadnutelné subvence byla vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Tato částka (čitatel) byla rozpočítána na celkový obrat z prodeje výrobků, jehož spolupracující vyvážející výrobce za období šetření dosáhl, neboť daná subvence nebyla poskytnuta v závislosti na vývozní výkonnosti, ani podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(234)
Subvenční sazba zjištěná za období šetření u tohoto programu činí u společností ze skupiny APP 0,03 %.
- Cena průmyslové zóny ve městě Su-čou za zachování hospodářského růstu
a) Právní základ
(235)
Čínská vláda ani vyvážející výrobci neuvedli žádný právní základ. Podle údajů čínské vlády je program realizován v souladu se Stanoviskem průmyslové zóny ve městě Su-čou k podpoře hladkého, stabilního a rychlého hospodářského růstu a jeho cílem je urychlit strukturální růst průmyslu a zahraničního obchodu.
b) Nárok na subvenci
(236)
Do programu se mohou zapojit pouze společnosti usazené v průmyslové zóně ve městě Su-čou. Pro účast v něm nestanovily čínské orgány jednoznačná kritéria, avšak k získání grantu musí podniky usazené v průmyslové zóně dosáhnout v roce 2009 ve srovnání s rokem předchozím lepší vývozní výkonnosti.
c) Praktická realizace
(237)
Přestože podniky nemusí podle čínské vlády o účast v programu žádat, předložil příslušný spolupracující vyvážející výrobce formulář žádosti průmyslové zóny ve městě Su-čou o příspěvek z Fondu průmyslového rozvoje v oblasti špičkových technologií. Podle údajů čínské vlády je program vázán na vývozní výkonnost podniků tím způsobem, že je podnikům vyplácena předem stanovená částka v RMB za každý dolar, o který se zvýší objem a hodnota jejich vývozu. Tato pobídka znějící na RMB se dále rozlišuje podle druhu výrobků a modelů. Granty uděluje průmyslová zóna ve městě Su-čou. K financování této průmyslové zóny ani ke státním orgánům, od nichž prostředky na granty získává, nebyly předloženy žádné údaje.
d) Zjištění, jež šetření přineslo
(238)
Tohoto programu využíval jeden spolupracující vyvážející výrobce.
e) Závěry
(239)
Program je proto nutno pokládat za subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) a odst. 2 základního nařízení v podobě přímého převodu peněžních prostředků, kterým získávají společnosti z řad příjemců výhodu.
(240)
Čínská vláda byla požádána o informace ke kritériím, jejichž splněním vzniká na danou subvenci nárok, a k použití subvence, tak aby bylo možno zjistit, nakolik je přístup k subvenci omezen na určité podniky a zda se jedná o subvenci specifickou podle článku 4 základního nařízení. Čínská vláda tyto informace nepředložila. Jak je uvedeno v oddíle 4.1, musela proto Komise s ohledem na požadavek čl. 4 odst. 5 základního nařízení, podle nějž musí být určení, že se jedná o specifickou subvenci, „průkazně doloženo“, opřít svá zjištění podle článku 28 základního nařízení o dostupné údaje.
(241)
Tento subvenční program je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 3 základního nařízení, neboť přístup k němu je podle právních předpisů, jimiž se řídí orgán poskytující subvenci, omezen na společnosti ve vymezené územní oblasti. Do programu se mohou zapojit pouze společnosti usazené v průmyslové zóně ve městě Su-čou.
(242)
Program je navíc po právní stránce vázán na vývozní výkonnost, a je proto podle čl. 4 odst. 4 písm. a) základního nařízení pokládán za specifický a napadnutelný. Grant je spojen s vývozní výkonností a jeho výše je podle této výkonnosti určována, neboť výhoda, kterou jeho příjemci získávají, je odvozena od zvýšení objemu a hodnoty vývozu v meziročním srovnání.
(243)
Tato subvence by proto měla být pokládána za napadnutelnou.
e) Výpočet výše subvence
(244)
Výše napadnutelné subvence byla vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Tato částka (čitatel) byla rozpočítána na celkový obrat z vývozu, jehož spolupracující vyvážející výrobce za období šetření dosáhl, neboť daná subvence byla poskytnuta v závislosti na vývozní výkonnosti.
(245)
Subvenční sazba zjištěná za období šetření u tohoto programu činí u společností ze skupiny APP 0,05 %.
- Programy, jež uvedli spolupracující vyvážející výrobci, jež však nebyly předmětem posouzení
(246)
Spolupracující vyvážející výrobci uvedli rovněž následující režimy a programy vázané na úspory energie a ochranu životního prostředí:
-
Zvláštní fond na úpravu znečištěné vody z jezera Tchaj-chu v provincii Ťiang-su
-
Zvláštní fond na úspory energie v průmyslové zóně ve městě Su-čou
-
Zvláštní fond na snížení celkových emisí nejdůležitějších znečišťujících látek ve městě Su-čou
-
Subvence na úspory vody a snížení emisí
-
Ekologická cena udělovaná odborem ochrany životního prostředí ve městě Su-čou
-
Cena udělovaná za energetické úspory ve městě Šou-kuang
(247)
Vzhledem k tomu, že je s uvedenými programy spojeno jen málo výhod, nepovažovala Komise za nutné podrobit tyto programy šetření.
4.2.5. DODÁNÍ ZBOŽÍ NEBO POSKYTNUTÍ SLUŽEB VLÁDOU ZA CENU NIŽŠÍ NEŽ PŘIMĚŘENOU
i) Programy uvedené v podnětu, jež byly předmětem posouzení
- Poskytování práv na využití půdy
a) Právní základ a nárok na subvenci
(248)
Podle údajů v podnětu poskytla čínská vláda spolupracujícím vývozcům užívací práva k pozemkům za cenu nižší než přiměřenou. V reakci na toto tvrzení předložila čínská vláda Zákon o správě půdy a Předpis č. 39 ze dne 28. září 2007 o přidělování práv užívání ke stavebním pozemkům ve státním vlastnictví na základě výzev k podávání nabídek, aukcí a cenových odhadů. Čínská vláda odmítla poskytnout jakékoli údaje ke skutečným cenám za práva užívání k pozemkům, srovnávací základ pro minimální ceny půdy, o nichž tvrdí, že existují, ke způsobu hodnocení těchto srovnávacích základů, ani k metodice, kterou se stát řídí při vyvlastňování půdy.
b) Praktická realizace
(249)
Podle článku 2 zákona o správě půdy je vlastníkem veškeré půdy vláda, neboť podle čínské ústavy a příslušných právních předpisů je půda v kolektivním vlastnictví čínského lidu. Podle tohoto zákona nelze půdu prodávat, lze však přidělovat práva užívání k ní; státní orgány tak činí na základě veřejných soutěží, cenových nabídek či aukcí.
c) Zjištění, jež šetření přineslo
(250)
Spolupracující vyvážející výrobci předložili údaje k pozemkům, jež mají v držbě, i smlouvy či osvědčení o příslušných užívacích právech; čínská vláda však neuvedla údaje k tomu, jak jsou užívací práva k pozemkům oceňována.
(d) Závěry
(251)
Poskytování užívacích práv k pozemkům čínskou vládou je proto nutno pokládat za subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu iii) a odst. 2 základního nařízení v podobě dodání zboží, kterým získávají společnosti z řad příjemců výhodu. Jak je vysvětleno ve 260. až 262. bodě odůvodnění, neexistuje v Číně fungující trh s půdou; jak ukázalo použití externího srovnávacího základu, je částka, kterou spolupracující výrobci za užívací práva k pozemkům zaplatili, výrazně pod úrovní běžné tržní ceny.
(252)
Čínská vláda byla požádána o informace ke kritériím, jejichž splněním vzniká na danou subvenci nárok, a k použití subvence, tak aby bylo možno zjistit, nakolik je přístup k subvenci omezen na určité podniky a zda se jedná o subvenci specifickou podle článku 4 základního nařízení. Čínská vláda tyto informace nepředložila. S ohledem na požadavek čl. 4 odst. 5 základního nařízení, podle nějž musí být určení, že se jedná o specifickou subvenci, „průkazně doloženo“, tak musela Komise podle článku 28 základního nařízení svá zjištění opřít o dostupné údaje. Je třeba poznamenat, že podle čl. 28 odst. 6 platí: „Nespolupracuje-li účastník řízení vůbec nebo jen částečně a následkem toho nebudou některé podstatné informace sděleny, může to vést k výsledku, který pro něj bude méně příznivý, než kdyby při šetření spolupracoval“. Přihlíženo bylo k následujícím údajům:
(253)
Důkazy o specifičnosti subvence, jež předložili žadatelé.
(254)
Zjištění (viz 77. a 78. bod odůvodnění), podle nichž směřují do papírenského průmyslu specifické subvence na základě specifického plánu pro dané odvětví, tj. pětiletky papírenského průmyslu. V této souvislosti je třeba poznamenat, že články 7 až 11 uvedeného plánu stanoví pro strukturu odvětví konkrétní pravidla, neboť uvádějí, které kategorie papírenské výroby mají být v tom kterém zeměpisném regionu země realizovány.
(255)
Důkazy (viz 76. bod odůvodnění) o tom, že je papírenský průmysl „podporovaným výrobním odvětvím“ (rozhodnutí č. 40).
(256)
Zjištění (viz 260. až 262. bod odůvodnění), že v Číně neexistuje fungující trh s půdou.
(257)
Zjištění na základě údajů spolupracujících vyvážejících výrobců, jež byla potvrzena v současně probíhajícím antidumpingovém šetření, o tom, že byla těmto výrobcům přidělena půda vzhledem k jejich projektům v oblasti papírenství (8).
(258)
Na základě výše uvedeného a vzhledem k tomu, že čínská vláda s Komisí během šetření nespolupracovala, z dostupných důkazů vyplývá, že subvence, jež jsou poskytovány společnostem v papírenském průmyslu, nejsou obecně k dispozici všem podnikům, a jedná se tedy o subvence specifické ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení. Vzhledem k nedostatečné spolupráci čínské vlády nenasvědčuje nic tomu, že se nárok na subvenci zakládá na objektivních kritériích a podmínkách podle čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení.
(259)
Tato subvence by proto měla být pokládána za napadnutelnou.
e) Výpočet výše subvence
(260)
Z výše uvedeného by měl být vyvozen závěr, že pokud jde o užívací práva k půdě, neřídí se situace v Číně tržními pravidly. Podle všeho se totiž zdá, že v Číně nejsou k dispozici žádné údaje ze soukromého sektoru, jež by mohly sloužit jako srovnávací základ. Úprava nákladů či cen tedy není v případě Číny proveditelná. Za těchto okolností se má za to, že v Číně neexistuje trh, a v souladu s čl. 6 písm. d) bodem ii) základního nařízení je oprávněné použít pro účely srovnání externí základ, tak aby bylo možno výši výhody určit. S ohledem na to, že čínská vláda nespolupracovala a nenavrhla žádný externí základ, jenž by mohl být pro srovnání použit, musela Komise ke stanovení vhodného externího srovnávacího základu využít dostupných údajů. V této souvislosti pokládala za vhodné použít k jeho stanovení údaje ze samostatného celního území Tchaj-wan, Penghu, Kinmen a Matsu (čínská Taipei) (dále jen „Tchaj-wan“).
(261)
Podle názoru Komise jsou ceny pozemků na Tchaj-wanu aproximačně nejbližší k oblastem v Číně, kde jsou spolupracující vyvážející výrobci usazeni. Všichni tito výrobci jsou usazeni na východě Číny, v rozvinutých oblastech s vysokým HDP v provinciích v okolí Šanghaje, jež se vyznačují vysokou hustotou obyvatel. Výše napadnutelné subvence byla vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Tato výhoda, kterou příjemci získali, se vypočte s přihlédnutím k rozdílu mezi částkou, kterou jednotlivé společnosti za užívací práva k pozemkům zaplatily, a částkou, kterou by musely zaplatit za běžných podmínek při zohlednění tchaj-wanského srovnávacího základu.
(262)
Při tomto výpočtu použila Komise průměrnou cenu pozemků za metr čtvereční na Tchaj-wanu, jež byla upravena o depreciaci měny ode dne, kdy byla uzavřena ta která smlouva o přidělení užívacích práv k pozemkům. Údaje o cenách pozemků pro průmyslové využití byly získány z internetové stránky odboru průmyslu tchajwanského ministerstva obchodu. Depreciace měny byla vypočtena na základě míry inflace na Tchaj-wanu, kterou zveřejnil Mezinárodní měnový fond ve svém výhledu na rok 2009 s názvem World Economic Outlook. V souladu s čl. 7 odst. 3 základního nařízení byla výše této subvence (čitatel) rozpočítána na dobu šetření; přitom byla uvažována běžná životnost užívacích práv k pozemkům určeným k průmyslovému využití v Číně, tj. 50 let. Tato částka byla následně rozpočítána na celkový obrat z prodeje výrobků, jehož spolupracující vyvážející výrobci za období šetření dosáhli, neboť daná subvence nebyla poskytnuta v závislosti na vývozní výkonnosti, ani podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(263)
Subvenční sazba zjištěná za období šetření u tohoto programu činí v případě společností skupiny APP 2,81 % a v případě společností skupiny Chenming 0,69 %.
(ii) Programy uvedené v podnětu, jež nebyly předmětem posouzení
- Poskytování elektřiny
(264)
Bylo zjištěno, že spolupracující vyvážející výrobci tohoto programu v období šetření nevyužívali. Nebylo tedy zapotřebí vyhodnocovat, jedná-li se o program napadnutelný, či nikoli.
- Poskytování chemikálií na výrobu papíru
(265)
Bylo zjištěno, že spolupracující vyvážející výrobci tohoto programu v období šetření nevyužívali. Nebylo tedy zapotřebí vyhodnocovat, jedná-li se o program napadnutelný, či nikoli.
4.3. PŘIPOMÍNKY STRAN TÝKAJÍCÍ SE SUBVENCOVÁNÍ
4.3.1. ÚVOD
(266)
Čínská vláda, dvě skupiny spolupracujících vyvážejících výrobců (APP a Chenming) a žadatel z Unie předložili své připomínky k poskytnutí konečných informací.
(267)
Žadatel z Unie podpořil zjištění Komise.
(268)
Čínská vláda a skupiny APP a Chenming zjištění Komise zpochybnily. Vzhledem k tomu, že argumenty již byly v plném rozsahu řešeny v rámci poskytnutí konečných informací, nejsou v tomto nařízení znovu uváděny.
4.3.2. TVRZENÍ O DVOJÍ NÁPRAVĚ
(269)
Čínská vláda tvrdila, že návrh vyrovnávacích opatření svým rozsahem představuje dvojí nápravu. Bylo konstatováno, že v Unii se v rámci antidumpingových šetření vůči Číně určuje běžná hodnota podle údajů získaných od výrobců ve třetí zemi s tržním hospodářstvím. V takových případech by tudíž vyrovnávací cla představovala dvojí nápravu ve stejné záležitosti, jelikož antidumpingová cla prakticky kompenzují případné subvence údajně poskytované čínským společnostem.
(270)
Skupina APP tvrdila, že pokud běžná hodnota vychází z prodeje na domácím trhu ve srovnatelné zemi, zamítnutí žádosti o zacházení jako v tržním hospodářství a použití nesubvencované běžné hodnoty se projeví zvýšením cla o výši subvence, a tudíž budou tyto subvence započítány dvakrát.
(271)
Čínská vláda uvedla, že stejnými údajnými zkresleními se již zabývalo souběžné antidumpingové řízení. Čínská vláda rovněž uvedla, že praxe Komise je v rozporu s právem Unie a WTO a že by Komise měla buď zastavit řízení o vyrovnávacím clu, nebo spolupracujícím vyvážejícím výrobcům v souběžném antidumpingovém řízení přiznat zacházení jako v tržním hospodářství. Čínská vláda rovněž uvedla, že nepřijímá tvrzení Komise, že nedochází k dvojímu započítání na základě rozpětí újmy, které je nižší než dumpingové rozpětí. A konečně, čínská vláda namítla, že na základě zjištění odvolacího orgánu WTA ve sporu US - ČLR DS379 (9) týkajících se dvojí nápravy, by toto řízení mělo být zastaveno.
(272)
Tato tvrzení musela být odmítnuta. V této souvislosti je třeba poznamenat, že dvojí náprava nehraje v tomto řízení žádnou úlohu. Ať již současné uložení antidumpingových a vyrovnávacích cel v případě netržního hospodářství může či nemůže vést k možné „dvojí náhradě“, k této situaci by mohlo z povahy věci dojít pouze v případě kumulace dumpingového rozpětí a výše subvence, tzn. pokud celková úroveň obou dvou druhů cla přesahuje vyšší z částek dumpingového rozpětí a subvence. Tak tomu ovšem, jak bude vysvětleno níže, v tomto případě není.
(273)
Především je třeba připomenout, že Unie při ukládání antidumpingových a vyrovnávacích cel na stejný výrobek uplatňuje pravidlo nižšího cla. Jinými slovy, v rámci šetření Unie Komise zjistí úroveň dumpingu, subvencí a újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie. Úroveň cel nemůže být nikdy vyšší než rozpětí újmy, přičemž v tomto případě je rozpětí újmy stejné v obou řízeních. V souběžném antidumpingovém řízení Komise zjistila dumpingové rozpětí, které je mnohem vyšší než rozpětí újmy. V souladu s pravidlem nižšího cla Komise navrhla zavedení opatření, která jsou založena na rozpětí újmy (viz nařízení Rady (EU) č. 451/2011 ze dne 6. května 2011 o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímně uloženého cla na dovoz bezdřevého natíraného papíru pocházejícího z Čínské lidové republiky (10). Rozpětí subvence zjištěné v rámci tohoto antisubvenčního šetření tudíž ve srovnání s dumpingovým rozpětím neposkytne výrobnímu odvětví Unie žádnou dodatečnou ochranu, neboť maximální výše antidumpingového cla již bude omezena rozpětím újmy. Proto v těchto dvou souběžných řízeních nedochází k žádnému překrývání ani kumulaci cel, a tudíž i za předpokladu, že existuje možnost dvojí nápravy, jak je popsáno v 269. bodě odůvodnění, nemůže ze zákona vyplývat žádný požadavek upravit výši dumpingu podle výše subvence. Rozdíl mezi rozpětími dumpingu a újmy zjištěnými v rámci antidumpingových řízení byl skutečně mnohem vyšší než výše subvencí zjištěná v tomto šetření. Rovněž je třeba zdůraznit, že pokud jde o skutečné složení cel, která je nutno uhradit, Komise v praxi nejprve uloží clo ve výši, jež vyplývá z šetření, které se týká vyrovnávacího cla. Pokud zůstane rozdíl mezi výše uvedenou úrovní cla a rozpětím újmy, může být tento rozdíl pokryt clem vyplývajícím z antidumpingového šetření. To však neznamená, že dochází k dvojímu započítání, jelikož celková úroveň cel by mohla být zdůvodněná již výsledkem samotného antidumpingového šetření.
(274)
Za druhé je třeba poznamenat, že opravné prostředky navržené čínskou vládou nejsou právně přípustné, neboť i) šetření prokázalo existenci vyrovnávacích subvencí, které výrobnímu odvětví Unie způsobily podstatnou újmu, a bylo shledáno, že zavedení dotyčných opatření bylo v zájmu Unie, takže toto řízení nelze ukončit, ii) ne všechny čínské strany požádaly v souběžném antidumpingovém řízení o zacházení jako v tržním hospodářství, iii) zacházení jako v tržním hospodářství nelze automaticky přiznat stranám, které o ně nepožádaly a iv) u těch stran, jejichž žádost o zacházení jako v tržním hospodářství byla zamítnuta, došlo k zamítnutí z důvodu závažných nedostatků zjištěných s ohledem na kritéria 1, 2 a 3 čl. 2 odst. 7 písm. c) základního antidumpingového nařízení.
4.3.3. TVRZENÍ O POUŽITÍ NEPŘÍZNIVÝCH ZÁVĚRŮ
(275)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že Komise protiprávně použila nepříznivé závěry v důsledku nedostatečné spolupráce. V této souvislosti se čínská vláda odvolává na čl. 28 odst. 6 základního nařízení, který mimo jiné uvádí, že pokud účastník řízení nespolupracuje nebo spolupracuje jen částečně, může to vést k výsledku, který pro něj bude méně příznivý, než kdyby při šetření spolupracoval. Podle čínské vlády je uplatnění nepříznivých závěrů v rozporu s čl. 12 odst. 7 Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních, jakož i přílohy II antidumpingové dohody WTO.
(276)
V této souvislosti je třeba poznamenat, že toto chápání čl. 28 odst. 6 základního nařízení čínskou vládou je neopodstatněné. Komise neuplatnila vůči čínské vládě žádné nepříznivé závěry v tom smyslu, že by záměrně zvolila méně příznivý výsledek pro dotyčné vývozce, ani se nesnažila uplatnit sankční možnost, co se týče existence subvencí nebo výše vyrovnávacích cel. Komise, jakožto orgán provádějící šetření, požádala čínskou vládu, aby v přiměřené lhůtě předložila soubor příslušných informací. Čínská vláda však neposkytla informace považované za nezbytné pro šetření (například kopie plánů, informace o bankách, posouzení, jež banky prováděly při poskytování úvěrů spolupracujícím vyvážejícím výrobcům, ocenění práv k užívání pozemků). Za těchto okolností byla Komise nucena použít článek 28 základního nařízení o dostupných údajích umožňujících dospět k reprezentativnímu zjištění. Je vhodné zdůraznit, že to neproběhlo formou uplatnění sankčních zjištění vůči čínské vládě. Jako příklad se uvádí, že Komise neodmítla informace o právech k užívání pozemků, nýbrž že čínská vláda naopak nepředložila všechny požadované informace o oceňování těchto práv. Stejně tak Komise neuplatnila vůči čínské vládě žádné nepříznivé závěry, pokud jde o preferenční úvěrování výrobců natíraného papíru, nýbrž si musela vyhledat chybějící informace, které se týkají plánů, úlohy bank a úvěrové politiky uplatňované bankami vůči spolupracujícím vyvážejícím výrobcům, jelikož tyto informace čínská vláda prostě neposkytla. Komise tedy použila veškeré informace předložené čínskou vládou. Pokud předložené informace nebyly dostatečné nebo nebyly shledány průkaznými, Komise je musela doplnit dalšími důležitými údaji, aby mohla dospět ke svým zjištěním. V některých případech nelze vyloučit, že výsledek byl pro čínskou vládu méně příznivý, než kdyby plně spolupracovala, avšak toto nebylo záměrem Komise.
(277)
Přístup Komise v tomto případě lze porovnat se způsobem, jakým pojetí „nepříznivých závěrů“ podle odstavce 7 přílohy V Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních využívají panely WTO. Například panel EC-Aircraft uplatnil nepříznivé závěry při dvou příležitostech v souvislosti se španělským programem výzkumu a vývoje „PROFIT“ v případech, kdy Unie poskytla nedostatečné údaje. Co se týče jak výše finanční částky, tak otázky faktické specifičnosti, panel nezohlednil důkazy předložené Unií a své závěry nahradil řešením navrženým žadatelem (USA) (11). V tomto šetření tomu tak nebylo, jelikož nedošlo k tomu, že by Komise nezohlednila jakékoli údaje předložené čínskou vládou a jednoduše nahradila řešení navržené žadatelem, nýbrž použila celý souhrn informací, které měla k dispozici, aby dospěla k závěru. S ohledem na tyto skutečnosti se konstatuje, že výše uvedená tvrzení musela být odmítnuta.
(278)
Jelikož Komise nepoužila nepříznivé závěry ve vztahu k čínské vládě nebo kterémukoli vývozci, tvrzení, že uplatnění nepříznivých závěrů vůči vládě je v rozporu s právem WTO, postrádá jakýkoli účel.
(279)
Toto tvrzení bylo nutno odmítnout, jelikož není podloženo skutečnými fakty. O článku 28 a o tom, na jaké případy se může uplatnit, Komise informovala čínskou vládu v prvním dopise, který čínská vláda obdržela při zahájení tohoto řízení, jakož i v posledním dopise, který čínská vláda obdržela před inspekcí na místě. Kromě toho byla čínská vláda upozorněna na důsledky nedostatečné spolupráce vysvětlené v 59. bodě odůvodnění.
(280)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že ji Komise nikdy nepožádala, aby zajistila setkání s představiteli státem vlastněných bank.
(281)
Toto tvrzení muselo být odmítnuto. V této souvislosti je třeba poznamenat, že Komise požádala o přímé zapojení čínské vlády při sjednávání schůzek s bankami, které poskytly úvěry spolupracujícím vyvážejícím výrobcům. Za tímto účelem byl také čínské vládě předán seznam bank, které takové úvěry poskytly. Čínská vláda byla rovněž požádána, aby zajistila účast představitelů bank spojených s vládní politikou a představitelů dalších finančních institucí při inspekci na místě na čínském úřadu vlády za účelem zodpovězení otázek týkajících se části dotazníku určené pro tyto strany. Čínská vláda na žádnou z výše uvedených žádostí nikdy nezareagovala.
(282)
Čínská vláda tvrdila, že použití nepříznivých závěrů je v tomto případě neodůvodněné, jelikož podle svých nejlepších schopností poskytla informace, které měla k dispozici. Čínská vláda uvedla, že banky jsou v tomto řízení třetími stranami, a nikoli zúčastněnými stranami, které jsou vymezeny v čl. 12 odst. 9 Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních, a proto nejsou povinny spolupracovat. Bylo rovněž konstatováno, že Komise jednala svévolně a v rozporu s pravidly WTO, jelikož čínská vláda předložila dostatečné informace o poskytování úvěrů bankami a právech k užívání pozemků.
(283)
Tato tvrzení musela být odmítnuta. V této souvislosti je třeba připomenout, že Komise nepříznivé závěry vůči čínské vládě neuplatnila. Kromě toho, jak je uvedeno v 276. bodě odůvodnění, Komise použila veškeré informace, které čínská vláda poskytla, ale jelikož chyběly podstatné informace, musela údaje doplnit o další dostupné zdroje, aby dospěla k reprezentativnímu zjištění.
(284)
Pokud jde o tvrzení o zúčastněných stranách, je třeba připomenout, že čl. 12 odst. 9 Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních jasně stanoví, že za zúčastněné strany lze považovat i jiné domácí nebo zahraniční strany než ty, které jsou v něm uvedeny. Pokud jde o toto řízení, Komise si na základě podnětu vyžádala informace o poskytování preferenčních úvěrů výrobcům natíraného papíru. Tyto informace navíc přímo souvisejí s bankami, jejichž většinovým vlastníkem je stát. Čínská vláda i oba spolupracující vyvážející výrobci o tom byli informováni. Skutečnost, že prostě nebyly předloženy dostatečné informace o poskytování úvěrů bankami, donutila Komisi uchýlit se k použití dostupných údajů v souladu s článkem 28 základního nařízení.
4.3.4. TVRZENÍ O POUŽITÍ NEJSPOLEHLIVĚJŠÍCH DOSTUPNÝCH INFORMACÍ
(285)
Skupina APP tvrdila, že Komise nemůže vyřadit informace, které nejsou ve všech ohledech dokonalé, pokud zúčastněná strana, která tyto informace poskytla, nicméně jednala podle svého nejlepšího vědomí a svědomí. Skupina APP také tvrdila že i v případech, kdy některá zúčastněná strana nespolupracovala podle svého nejlepšího vědomí a svědomí, musí Komise při použití jí dostupných údajů brát v úvahu všechny odůvodněné skutečnosti předložené zúčastněnou stranou, ačkoli tyto skutečnosti nemusejí představovat úplné informace vyžadované od dotyčné zúčastněné strany. Komise je proto nucena jak podle základního nařízení, tak podle Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních tyto informace neopomíjet.
(286)
Čínská vláda uvedla, že uchýlit se k použití dostupných údajů není přípustné, pokud zúčastněný člen nebo zúčastněná strana prokázali, že jednali podle svého nejlepšího vědomí a svědomí a poskytli informace, které bylo možno ověřit, byly předány vhodným způsobem, takže je lze použít při šetření, byly předloženy včas a na takovém nosiči dat nebo v takovém počítačovém jazyce, jak o to orgány provádějící šetření požádaly.
(287)
V tomto případě tomu tak nebylo. V této souvislosti je třeba připomenout, že se Komise, aby dospěla k reprezentativnímu zjištění, uchýlila k použití dostupných údajů v souladu s článkem 28 základního nařízení a čl. 12 odst. 7 Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních, protože čínská vláda a vyvážející výrobci navzdory opakovaným žádostem neposkytli informace, které byly považovány za nezbytné pro šetření. Komise se totiž skutečně musela snažit vyřešit základní problém, s nímž se jakožto orgán provádějící šetření setkala, tzn. skutečnost, že čínská vláda odepřela přístup k aktuálním informacím o plánech, úloze bank, hodnocení úvěrového rizika při poskytování úvěrů spolupracujícím vyvážejícím výrobcům, oceňování práv k užívání pozemků nebo právních dokumentech týkajících se jednotlivých programů, jež byly předmětem šetření. Stejně tak spolupracující vyvážející výrobci neposkytli informace o úvěrech, jež jim poskytly čínské banky. Způsob, jakým čínská vláda a vyvážející výrobci spolupracovali, proto nesplňuje normy stanovené odvolacím orgánem WTO ve věci United States - Anti-Dumping Measures on Certain Hot-Rolled Steel Products from Japan (Spojené státy - Antidumpingová opatření vztahující se na některé ocelové výrobky válcované za tepla, které pocházejí z Japonska), jenž dospěl k závěru, že se od zúčastněných stran požaduje „vysoká“ úroveň spolupráce a že zúčastněné strany musí jednat podle „svého nejlepšího vědomí a svědomí“ (12). Komise nechápe, proč čínská vláda a vyvážející výrobce nemohli předložit nebo zařídit přdložení chybějící údajů, přičemž čínská vláda ani vyvážející výrobci neposkytli žádné věrohodné vysvětlení. Čínská vláda rovněž uvedla, že nebyly splněny podmínky k tomu, aby se Komise uchýlila k použití nejspolehlivějších dostupných informací, a že čínská vláda možná neposkytla určité informace prostě proto, že tyto informace neexistují, nejsou už relevantní nebo jsou nedostupné a nebyly požadovány v dotazníku nebo v předstihu před inspekcí.
(288)
Toto tvrzení muselo být odmítnuto. V této souvislosti je třeba poznamenat, že jak bylo jasně prokázáno v oddíle Subvencování, bylo použití dostupných údajů jedinou možností, kterou Komise jakožto orgán provádějící šetření měla, aby dospěla k reprezentativnímu zjištění. Co se týče druhu požadovaných informací, je třeba připomenout, že Komise požádala o informace, které existovaly (například informace o plánech, úloze bank, hodnocení úvěrového rizika při poskytování úvěrů spolupracujícím vyvážejícím výrobcům, oceňování práv k užívání pozemků nebo právních dokumentech týkajících se jednotlivých programů, jež byly předmětem šetření), a od zahájení řízení při mnoha příležitostech nabízela čínské vládě možnost tyto informace poskytnout.
(289)
Dále je třeba zdůraznit, že jakožto orgán provádějící šetření musela Komise vyšetřovat tvrzení, která byla uvedena v podnětu a pro něž existovaly dostatečné důkazy umožňující zahájit šetření (například o použití pětiletých plánů a průmyslové politiky pro preferenční úvěrování výrobců natíraného papíru, o úloze bank jakožto veřejnoprávních subjektů, o existenci přímých nebo nepřímých daní a grantových programů), a tak byla čínská vláda jakožto zúčastněná strana požádána, aby poskytla veškeré informace, které považuje za nezbytné. Čínská vláda však zaujala jiný přístup, který v podstatě znamenal, že sama sebe postavila do role subjektu, který nahrazuje orgán provádějící šetření. Čínská vláda skutečně chtěla sama posuzovat, co je relevantní, a předkládat pouze dokumenty, jež považuje za důležité, aniž by orgánu provádějícímu šetření povolila tyto záležitosti přezkoumat. Dokonalým příkladem, který to dokládá, je přístup čínské vlády k otázce státem vlastněných bank (viz 282. bod odůvodnění).
Čínská vláda tvrdila, že tyto banky jsou „třetími stranami“, avšak žadatel předložil dostatečné důkazy o tom, že jsou „veřejnoprávními subjekty“, takže Komise byla oprávněna žádat, aby čínská vláda poskytla požadované informace o jejich činnosti. V reakci na to čínská vláda sama rozhodla, že tyto banky nejsou veřejnoprávními subjekty, a odmítla o nich poskytnout jakékoliv informace. Toto rozhodnutí však náleží orgánu provádějícímu šetření, tj. Komisi, a nikoli čínské vládě. Takové chování zcela jednoznačně není v souladu s výše uvedenou judikaturou WTO, která stanoví, že zúčastněné strany musí jednat podle „svého nejlepšího vědomí a svědomí“. Je obtížné pochopit, jak se to srovnává se závěrem odvolacího orgánu ve věci United States - Anti-Dumping Measures on Certain Hot-Rolled Steel Products from Japan, že „…spolupráce je proces, který znamená společné pracovní úsilí stran za účelem dosažení společného cíle“ (13). Je třeba rovněž poznamenat, že Komise poskytla každé zúčastněné straně na předložení požadovaných informací dostatek času a prováděla šetření v souladu s přílohou VI Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních, která stanoví pravidla pro inspekce na místě, jež mimo jiné umožňují s ohledem na získané informace na místě požádat o další podrobnosti.
(290)
Čínská vláda namítala, že požadované plány jsou objemné, protože obsahují 282 000 stran, a proto jejich překlad představuje neúměrnou mimořádnou zátěž. Tvrdila rovněž, že neví o plánech uvedených v nezávislých překladech a že v rámci řízení v USA národní pětileté plány neposkytla.
(291)
Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Rozsah plánů zmíněných v 65. bodě odůvodnění, které čínská vláda přeložila v čínštině, činil méně než 300 stran. Tvrzení o 282 000 stran není potvrzeno tím, co čínská vláda oficiálně předložila. Toto tvrzení je nicméně znepokojivé, protože může ukazovat na ještě mnohem podrobnější vládní zásahy, než jaké byly zjištěny v rámci tohoto šetření a souběžného antidumpingového šetření. Pokud jde o plány v nezávislých překladech, je třeba poznamenat, že Komise takovou dokumentaci obdržela od jiných zúčastněných stran, přičemž pro účely tohoto šetření byly tyto přeložené plány použity v tom rozsahu, v jakém je Komise obdržela. Závěrem je třeba objasnit, že Komise nechtěla tvrdit, že čínská vláda předložila plány pro účely řízení v USA. V 66. bodě odůvodnění se pouze uvádí, že podle všeho existují přeložené informace tohoto druhu.
4.3.5. TVRZENÍ O POUŽITÍ INFORMACÍ, KTERÉ NEJSOU VE VŠECH OHLEDECH DOKONALÉ
(292)
Čínská vláda tvrdila, že Komise před použitím nejspolehlivějších dostupných informací musí provést analýzu, jak to vyžaduje čl. 28 odst. 3 základního nařízení, a vyslovit závěr, zda jsou splněny zvláštní podmínky stanovené v uvedeném odstavci.
(293)
V této souvislosti je třeba poznamenat, že se Komise uchýlila k použití dostupných údajů v souladu s článkem 28 základního nařízení, protože zvláštní podmínky stanovené v čl. 28 odst. 3 nebyly splněny. Jak je vysvětleno výše, čínská vláda buď předložila informace, které byly nedostatečné, nebo v mnoha případech požadované informace ani neposkytla. Je nutno připomenout, že informace o plánech buď nebyly poskytnuty vůbec nebo byly poskytnuty jen částečně, informace o úloze bank byly neúplné nebo nepřesvědčivé, hodnocení úvěrového rizika bankami při poskytování úvěrů spolupracujícím vyvážejícím výrobcům nebylo předloženo, ocenění práv k užívání pozemků nebylo předloženo a řada právních dokumentů týkajících se některých daňových a grantových programů rovněž nebyla poskytnuta. Vzhledem k nedostatkům nebo neexistenci informací nebyla Komise schopna některé předložené informace ověřit. Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem, vzhledem k tomu, že za těchto okolností nelze mít za to, že čínská vláda jednala podle svého nejlepšího vědomí a svědomí, a vzhledem k neúměrným obtížím ztěžujícím snahu Komise dospět k přiměřeně správným závěrům, byla Komise nucena uchýlit se k použití dostupných údajů.
(294)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že Komise měla jako nejspolehlivější dostupné informace použít informace, které již poskytla čínská vláda.
(295)
V této souvislosti je třeba poznamenat, že Komise použila celý souhrn informací poskytnutých zúčastněnými stranami (včetně veškerých informací předložených čínskou vládou) a vyhledaných z veřejně dostupných zdrojů, aby dospěla k reprezentativnímu zjištění.
(296)
V souvislosti s úvěry bylo konstatováno, že v případě neexistence informací od konkrétních bank za účelem vyhodnocení úvěrového rizika při poskytování úvěrů se měla Komise uchýlit k vysvětlením poskytnutým Čínskou lidovou bankou (PBOC) a Čínskou bankovní regulační komisí (CBRC), jakož i k výročním zprávám komerčních bank.
(297)
Toto tvrzení muselo být odmítnuto. V této souvislosti je třeba poznamenat, že banky, ačkoli o to byly výslovně požádány, potřebné údaje neposkytly. Informace poskytnuté Čínskou lidovou bankou a Čínskou bankovní regulační komisí byly pouze velmi obecné povahy a v žádném případě přímo nesouvisely s úvěry poskytnutými spolupracujícím vyvážejícím výrobcům. Čínská vláda zařadila do spisu několik výročních zpráv komerčních bank (z nichž některé byly pouze v čínštině) a tvrdila, že komerční banky o své podnikatelské činnosti rozhodují samy v souladu s právními předpisy, bez jakýchkoli zásahů jakékoli organizace nebo osoby. Jedná se však o prosté výroky, které neumožňují ověřit, zda a jak banky hodnotily úvěrové riziko při poskytování úvěrů spolupracujícím vyvážejícím výrobcům, a je nutno je porovnat s konkrétními případy, jež se vyskytly při šetřeních, kdy firmy zcela jasně získaly úvěry, aniž proběhlo jakékoli zřejmé ohodnocení jejich úvěrového rizika.
(298)
Pokud jde o práva k užívání pozemků, bylo konstatováno, že Komise měla použít údaje předložené čínskou vládou, které podle čínské vlády prokazují existenci fungujícího trhu. Bylo uvedeno, že informace požadované Komisí o minimálních cenách práv k užívání pozemků byly velmi rozsáhlé a nebyly požadovány v dotazníku nebo v předstihu před inspekcí.
(299)
Toto tvrzení muselo být odmítnuto. V této souvislosti je třeba připomenout, že bez informací o ocenění práv k užívání pozemků nelze dospět k jakémukoli závěru, pokud jde o existenci fungujícího trhu s pozemky v Číně, který odráží síly nabídky a poptávky. Rovněž je třeba poznamenat, že Komise dala čínské vládě dostatek času, aby poskytla tyto informace za oblasti, kde sídlí spolupracující vyvážející výrobci, avšak čínská vláda nepředložila v tomto ohledu jediný údaj. V každém případě Komise dodržela přílohu VI Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních, která stanoví pravidla pro inspekce na místě, jež mimo jiné umožňují s ohledem na získané informace na místě požádat o další podrobnosti.
4.3.6. TVRZENÍ O DEFINICI VEŘEJNOPRÁVNÍCH SUBJEKTŮ
(300)
Čínská vláda tvrdila, že státní vlastnictví není přiměřeným kritériem pro zjištění, zda je určitá banka nebo subjekt provozující veřejnou službu veřejnoprávním subjektem, a že by k takové analýze měla Komise používat pravidla Unie pro státní podpory. Čínská vláda rovněž žádala, aby na základě zjištění odvolacího orgánu WTO ve sporu US - ČLR DS379 týkajících se definice veřejnoprávního subjektu bylo toto řízení zastaveno.
(301)
Toto tvrzení muselo být odmítnuto. V této souvislosti je třeba poznamenat, že Komise v 90. bodě odůvodnění vysvětlila definici veřejnoprávního subjektu. Tato definice je v souladu s příslušnou judikaturou WTO týkající se antisubvenčních řízení, včetně výše zmíněné zprávy odvolacího orgánu. Není tudíž nutné se odchylovat od obecně přijímaného pojetí a používat jiný srovnávací základ (tj. pravidla Unie pro státní podporu), který se vztahuje na velmi odlišné odvětví práva. Je třeba si uvědomit, že právní úprava státní podpory se uplatňuje ve zcela jiných souvislostech, tj. nikoli za účelem regulace mezinárodního obchodu se zbožím, nýbrž jako doplněk ke společnému trhu. A konečně požadavek, aby bylo toto řízení zastaveno, nemá žádné právní ani věcné opodstatnění.
4.3.7. PREFERENČNÍ ÚVĚRY VÝROBCŮM NATÍRANÉHO PAPÍRU
(302)
Čínská vláda v souvislosti s preferenčním úvěrováním výrobců natíraného papíru uvedla, že Komise neposkytla dostatečné důkazy o specifickém subvencování, jak to vyžaduje čl. 2 odst. 1 písm. a) Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních a čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení. Bylo namítnuto, že analýza Komise nesplnila svůj úkol potvrdit de jure specifičnost údajné subvence.
(303)
Dva spolupracující vyvážející výrobci rovněž tvrdili, že úvěry poskytnuté čínskými státními bankami nejsou specifické.
(304)
Toto tvrzení muselo být odmítnuto. V této souvislosti je třeba připomenout, že specifičnost byla zjištěna na základě celkového souhrnu informací obsažených ve spisu včetně informací poskytnutých čínskou vládou, jejichž přehled je uveden v 92. bodě odůvodnění. Tyto informace potvrzují existenci specifičnosti de jure v souladu s čl. 2 odst. 1 písm. a) Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních a čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení.
(305)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že Komisi se nepodařilo subvencování průkazně doložit v souladu s čl. 2 odst. 4 Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních a čl. 4 odst. 5 základního nařízení, jelikož důkazy, které Komise použila, nelze považovat za skutečné důkazy, protože nejsou potvrzující, objektivní a ověřitelné, a tedy důvěryhodné.
(306)
Toto tvrzení muselo být odmítnuto. V této souvislosti je třeba poznamenat, že skutečnosti popsané v 92. bodě odůvodnění průkazně dokládají specifičnost (tzn. že byly poskytnuty specifické subvence prostřednictvím odvětvového průmyslového plánu, papírenský průmysl se považuje za podporované odvětví, je potvrzena úloha komerčních bank a čínského státního plánovacího systému, jakož i vysoký úvěrový rating firem, jelikož splňují kritéria pro uplatnění konkrétních politických plánů). Tyto informace jsou potvrzující, protože jsou jasné, objektivní a přesvědčivé. Pocházejí z různých zdrojů a byly poskytnuty zúčastněnými stranami nebo vyhledány mezi veřejně dostupnými údaji.
(307)
Pokud jde o Koncepci rozvoje papírenského průmyslu na rok 2007, čínská vláda tvrdila, že papírenskému průmyslu neposkytuje specifické subvence ani preferenční zacházení. Cílem ustanovení tohoto plánu, že finanční instituce nesmějí poskytovat úvěry na jakýkoli projekt, který není v souladu s jeho regulací, je podle čínské vlády pouze pozastavit projekty, které způsobily vážné znečištění.
(308)
Toto tvrzení muselo být odmítnuto. V této souvislosti je třeba poznamenat, že formulace použité v Koncepci rozvoje papírenského průmyslu na rok 2007, jak je podrobně vysvětleno v 77. bodě odůvodnění, nenechávají nikoho na pochybách o existenci specifických subvencí a preferenčního zacházení pro papírenský průmysl. Tvrzení, že podrobná pravidla týkající se finančních institucí existují pouze z důvodů ochrany životního prostředí, není skutečným zněním příslušných textů potvrzeno.
(309)
V souvislosti s politickými plány, jakož i průvodními dokumenty, například integračním projektem a směrným indexem, čínská vláda znovu zopakovala, že podle čínského zákona o legislativě nejsou jako takové právně závazné. Čínská vláda prý spíše potřebovala právně závazný prováděcí akt. Byla rovněž vznesena námitka, že plány jsou příliš obecné, než aby mohly sloužit jako podklad pro určení specifičnosti, a pouhá skutečnost, že papírenský průmysl je podporovaným odvětvím, nedokazuje, že čínská vláda výslovně omezuje přístup k subvencím jen na určité podniky.
(310)
Tato tvrzení musela být odmítnuta. V této souvislosti je třeba připomenout, že šetření prokázalo, že plány jsou právně závazné z důvodů uvedených v 78. bodě odůvodnění. Šetření rovněž prokázalo, že přiznání statutu „podporovaného odvětví“ papírenskému průmyslu s sebou přináší zvláštní výhody pro příslušné podniky.
(311)
O poskytování úvěrů čínská vláda tvrdila, že z analýzy výročních zpráv čínských bank, které poskytly úvěry spolupracujícím vyvážejícím výrobcům, nevyplývá, že byly úvěry poskytnuty na základě politických plánů.
(312)
Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Jak je uvedeno výše, výroční zprávy bank neposkytují konkrétní informace o poskytování úvěrů spolupracujícím vyvážejícím výrobcům. Ve skutečnosti jsou výroční zprávy všeobecnými dokumenty, které neposkytují žádné informace o tom, jak čínské banky poskytovaly úvěry spolupracujícím vyvážejícím výrobcům, ani o způsobu, jakým banky hodnotily úvěrové riziko u spolupracujících vyvážejících výrobců. Tyto informace byly po zúčastněných stranách opakovaně požadovány a jsou považovány za rozhodující mimo jiné s ohledem na zjištění uvedená ve zprávě MMF z roku 2006, která naznačovala, že liberalizace bankovnictví v Číně je neúplná a úvěrové riziko není náležitě zohledněno (14), ve zprávě MMF z roku 2009, která zdůraznila nedostatečnou liberalizaci úrokových sazeb v Číně (15), ve zprávě MMF o zemích z roku 2010, která uvádí, že kapitálové náklady v Číně jsou relativně nízké, přidělování úvěrů se někdy řídí jinými než cenovými hledisky a vysoké úspory společností částečně souvisí s nízkými náklady různých vstupů (včetně kapitálu a půdy) (16), ve zprávě OECD o čínské ekonomice z roku 2010 (17) a v pracovním dokumentu hospodářské sekce OECD č. 747 o reformách čínského finančního sektoru (18), které konstatují, že vlastnictví finančních institucí je nadále převážně státní, což vede k otázkám, do jaké míry jsou rozhodnutí bank o poskytování úvěrů založena na čistě komerčních úvahách, přičemž se zdá, že banky hrají typicky roli vládních agentur s vazbami na vládu.
(313)
V souvislosti s výše uvedeným sdělením o úvěrovém ratingu čínská vláda tvrdila, že jediné sdělení o úvěrovém ratingu nelze považovat za průkazné doložení specifičnosti. Čínská vláda se domnívá, že pokud se u většiny nebo dokonce u všech úvěrů poskytnutých spolupracujícím vyvážejícím výrobcům neukáže, že průmyslová politika umožnila, aby tito výrobci měli během období šetření vyšší úvěrový rating, nemůže Komise podmínky jednoho konkrétního případu vztahovat na všechna úvěrová rozhodnutí.
(314)
Toto tvrzení muselo být odmítnuto. V tomto ohledu je třeba připomenout, že sdělení o úvěrovém ratingu zmíněné v 81. bodě odůvodnění vytváří přímou souvislost mezi příznivými vyhlídkami spolupracujícího vyvážejícího výrobce do budoucna a existencí plánů papírenské politiky a plněním jejich cílů. Při formulování svých závěrů kladla Komise značný důraz na tento dokument spolu s Koncepcí rozvoje papírenského průmyslu na rok 2007, protože - jak je popsáno výše- další informace požadované v této souvislosti, například hodnocení rizik u úvěrů, nebyly přes opakované žádosti poskytnuty.
(315)
Čínská vláda rovněž argumentovala, že Komise při analýze tvrzení o preferenčních úvěrech nevzala v úvahu oběžník PBOC o zlepšení správy zvláštních úvěrů YINFA [1999] č. 228. Podle čínské vlády výše uvedený oběžník potvrzuje, že preferenční úvěrování nebo zvláštní úvěry byly odstraněny.
(316)
Toto tvrzení muselo být odmítnuto. V této souvislosti je třeba připomenout, že jak je vysvětleno v 87. bodě odůvodnění, Komise zjistila, že existují novější oběžníky PBOC než oběžník z roku 1999, přičemž tyto oběžníky jednoznačně zmiňují existenci preferenčních úvěrů a dalších úvěrů určených Státní radou. Argumenty čínské vlády o zrušení preferenčního úvěrování a zvláštních úvěrů nejsou tudíž podloženy fakty o skutečných případech. Bez ohledu na výše uvedené skutečnosti je třeba poznamenat, že oběžník z roku 1999 uvádí, že banky, které jsou zcela ve vlastnictví státu, musí aktivně komunikovat s orgány odpovědnými za příslušná odvětví, aby získaly jejich pochopení a podporu. To je další výrok, který potvrzuje kontrolu státních orgánů nad bankami, které jsou zcela ve vlastnictví státu.
(317)
V souvislosti s důkazy specifičnosti předloženými žadatelem byl vznesen argument, že se jedná pouze o odkazy na zjištění z různých šetření v USA, v rámci kterých byla specifičnost potvrzena mimo jiné odkazem na pětileté plány.
(318)
V této souvislosti je třeba poznamenat, že aby dospěla k reprezentativnímu zjištění, použila Komise všechny podstatné informace, jež měla k dispozici. Veřejně dostupné informace uvedené v podnětu, ačkoli odkazují na zjištění jiných orgánů provádějících šetření, byly tudíž považovány za podstatné a jejich použití bylo vhodné.
(319)
V souvislosti s rozhodnutím Státní rady č. 40 a směrným indexem byl vznesen argument, že výslovně nedefinují výrobu bezdřevého natíraného papíru jako podporované odvětví nebo podporované projekty. Čínská vláda rovněž tvrdila, že výraz „podporované projekty“ zahrnuje v Číně širokou škálu hospodářských činností pokrývajících různá odvětví.
(320)
Tato tvrzení musela být odmítnuta. V této souvislosti je třeba připomenout, že rozhodnutí č. 40 a směrný index definují papírenský průmysl, do něhož výroba bezdřevého natíraného papíru patří, jako podporované odvětví nebo podporované projekty. V souvislosti s podporovanými projekty je třeba připomenout, že zahrnují pouze některé činnosti v rámci 26 odvětví, a proto nelze toto třídění, které pokrývá jen určitou podmnožinu podniků v Číně, považovat za obecné a nespecifické. Komise toto považovala za nejpřirozenější výklad v situaci, kdy neměla k dispozici žádné vysvětlení (a podpůrné dokumenty) o tom, jak přesně čínská vláda používala pojem „papírenský průmysl“, například pro účely rozhodnutí č. 40 a směrného indexu.
(321)
V souvislosti se zákonem o komerčních bankách čínská vláda tvrdila, že článek 34 je obecné povahy a že v souladu s článkem 41 téhož zákona nejsou komerční banky povinny poskytovat úvěry na základě průmyslové politiky.
(322)
Tato tvrzení musela být odmítnuta. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že znění článku 34 dává poskytování úvěrů komerčními bankami do přímé souvislosti s průmyslovou politikou státu. Nelze je tudíž považovat za ustanovení obecné a nepovinné povahy. Pokud jde o článek 41 uvedeného zákona, je třeba poznamenat, že tento článek hovoří o pravomoci komerčních bank poskytovat úvěry, avšak nestanoví podmínky, jež budou muset banky brát v úvahu při přijímání úvěrových rozhodnutí.
(323)
Skupina APP tvrdila, že poskytla Komisi dostatečné informace a dokumenty, které prokazují, že skupina APP byla ratingovou agenturou Moody v letech 2007 a 2008 hodnocena známkou A-1, a proto nebylo správné, že Komise tento rating nezohlednila a použila známku BB od agentury Bloomberg.
(324)
Ratingové zprávy předložené skupinou APP Komise pečlivě analyzovala. Tyto ratingové zprávy dávají slibný výhled papírenského průmyslu do budoucna do souvislosti s vyhlášením Koncepce rozvoje papírenského průmyslu. Informace obsažené v těchto dokumentech proto vlastně potvrzují zjištění Komise, že současný finanční stav vývozce byl zjištěn ve zkresleném tržním prostředí, a tudíž nebylo možné vycházet z této míry úvěruschopnosti čínských vývozců uznat za bernou minci. Toto tvrzení muselo být odmítnuto.
(325)
Skupina APP rovněž tvrdila, že interní zprávy o finančním řízení zmíněné v tomto bodě v připomínkách APP k poskytnutí obecných informací jsou „mnohem uspokojivější než údaje, z nichž se momentálně vychází“.
(326)
Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Údaje vypočtené v těchto zprávách vycházejí z finanční situace společnosti dosažené ve zkresleném tržním prostředí, které je samozřejmě ovlivněno preferenčním úvěrováním, jehož existenci Komise zjistila. Jedná se tedy o uzavřený kruh, tzn. že společnost obdrží preferenční úvěr, který má příznivý vliv na její finanční ukazatele, jež mají následně příznivý vliv na podmínky budoucích úvěrů.
(327)
Skupina APP tvrdila, že metodika použitá Komisí při stanovení srovnávacích základů pro úvěry v USD a EUR je nesprávná a že Komise započítala přirážku k sazbě LIBOR dvakrát, čímž zvýšila referenční úrokovou sazbu.
(328)
Toto tvrzení je nutno odmítnout. Komise nezapočítala přirážky k sazbě LIBOR dvakrát. Jak je vysvětleno v poskytnutí konečných informací, při zjišťování srovnávacích základů pro úvěry v USD a EUR s lhůtou splatnosti delší než 1 rok Komise k příslušné jednoleté sazbě LIBOR přičetla rozdíl mezi firemními dluhopisy s ratingem BB a s lhůtou splatnosti 1 roku a firemními dluhopisy s ratingem BB a s lhůtou splatnosti n let, kde n je počet let představující dobu, pro kterou byla „dlouhodobá sazba LIBOR v USD“ vypočtena (tj. dva roky, tři roky, …, patnáct let). Je třeba zdůraznit, že tento rozdíl, jak je popsán výše, se připočítával k „čisté“ jednoleté sazbě LIBOR (tzn. nikoli k sazbě zvýšené o x základních bodů, jak tvrdila skupina APP).
4.3.8. PREFERENČNÍ DAŇOVÉ SCHÉMA PRO PODNIKY, KTERÉ JSOU UZNÁNY, ŽE VYUŽÍVAJÍ NEJNOVĚJŠÍ A ŠPIČKOVÉ TECHNOLOGIE
(329)
V souvislosti s tímto programem čínská vláda uvedla, že Komisi se nepodařilo specifičnost jednoznačně doložit. Uvedla, že článek 25 zákona o dani z příjmů podniků je obecný právní předpis, který se vztahuje na celé čínské hospodářství, a nikoli jen na výrobce bezdřevého natíraného papíru.
(330)
Čínská vláda také tvrdila, že kritéria způsobilosti pro tento program jsou objektivní a podrobně vymezená, že nárok na subvenci vzniká automaticky, a tudíž tento program nelze podle čl. 2 odst. 1 písm. b) Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních a čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení považovat za specifický.
(331)
Tato tvrzení musela být odmítnuta. Zjištění Komise byla tudíž učiněna na základě jednoznačných důkazů. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že článek 25 zákona o dani z příjmů podniků omezuje přístup k tomuto programu pouze na některé podniky a odvětví, jež patří do kategorie „podporovaných“, tzn. na určitou podmnožinu podniků v Číně. Jak je uvedeno výše, Komise dospěla k závěru, že odvětví výroby natíraného papíru do této kategorie patří, a proto jsou výhody v rámci tohoto programu specifické podle čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení. Pokud jde o kritéria způsobilosti, je třeba poznamenat, že příslušná ustanovení mimo jiné uvádějí, že výrobky musí spadat do rozmezí uvedeného v popisu odvětví využívajících nejnovější a špičkové technologie v rámci klíčové podpory ze strany státu a že podniky musí neustále provádět výzkum a vývoj za účelem získání nových vědeckotechnických poznatků, inovativně uplatňovat nové poznatky nebo výrazně zdokonalovat technologie či výrobky. Tyto podmínky jako celek nelze považovat za objektivní kritéria způsobilosti, která vedou k automatickému poskytnutí subvence v souladu s čl. 2 odst. 1 písm. b) Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních a čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení.
(332)
Skupina APP se dotázala, zda by se výše napadnutelných subvencí vyplývajících z těchto programů neměla vypočítávat spíše na základě daňového přiznání a platby za rok 2008 namísto za rok 2009 (období šetření). Skupina tvrdila, že tyto dva programy souvisejí s daní z příjmů, která se v Číně obvykle v plné výši platí a vyrovnává v kalendářním roce následujícím po zdaňovacím období. Proto bylo o dani z příjmů za rok 2009 nebo o jakémkoli preferenčním zacházení přiznaném za uvedený rok rozhodnuto teprve v roce 2010.
(333)
Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Skutečná výše získaných výhod byla potvrzena a ověřena na základě daňového přiznání za rok 2009, a proto se jedná o výhody týkající se prodeje a příjmů vytvořených v roce 2009, tj. v období šetření.
4.3.9. PREFERENČNÍ DAŇOVÉ SCHÉMA PRO VÝZKUM A VÝVOJ
(334)
V souvislosti s tímto programem čínská vláda uvedla, že Komisi se nepodařilo specifičnost jednoznačně doložit. Rovněž uvedla, že kritéria způsobilosti pro tento program jsou objektivní a podrobně vymezená a že nárok na subvenci vzniká automaticky, a tudíž tento program nelze podle čl. 2 odst. 1 písm. b) Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních a čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení považovat za specifický.
(335)
Toto tvrzení muselo být odmítnuto. V této souvislosti je třeba připomenout, že šetření prokázalo existenci zvýhodněného daňového režimu určeného pro některé společnosti, u nichž je prokázáno, že provádějí určitý druh výzkumných a vývojových projektů, tzn. pro určitou podmnožinu podniků v Číně. Jak je uvedeno výše, jedná se o společnosti, které patří do odvětví, jež využívají nejnovější a špičkové technologie a jimž se dostává primární podpory od státu, a projekty vyjmenované v Průvodci hlavními odvětvími industrializace za pomoci špičkových technologií, tedy například i v rámci výroby natíraného papíru, a proto výhody v rámci tohoto programu jsou podle čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení specifické. Pokud jde o kritéria způsobilosti, je třeba poznamenat, že příslušná ustanovení, jež předložili spolupracující vyvážející výrobci, jsou obecná a neprůhledná, a tudíž je nelze považovat za objektivní kritéria způsobilosti, která vedou k automatickému poskytnutí subvence. Zjištění Komise byla tudíž učiněna na základě jednoznačných důkazů v souladu s čl. 2 odst. 1 písm. b) Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních a čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení.
4.3.10. OSVOBOZENÍ OD DANĚ DIVIDEND VYPLÁCENÝCH MEZI ZPŮSOBILÝMI TUZEMSKÝMI PODNIKY
(336)
V souvislosti s tímto programem čínská vláda uvedla, že Komisi se nepodařilo specifičnost jednoznačně doložit. Bylo namítnuto, že osvobození dividend od daně není subvencí ve smyslu Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních, jelikož osvobození dividend od daně není svou povahou subvencí a příslušné čínské předpisy mají objasnit daňový základ, aby se zabránilo dvojímu zdanění.
(337)
Skupina APP tvrdila, že tento program není specifický, jelikož je obecně a jednotně uplatňován v celé Číně na základě objektivního kritéria, kterým je zdroj příjmů z dividend. Tvrdila také, že tento program nepředstavuje subvenci.
(338)
Tato tvrzení musela být odmítnuta. V této souvislosti je třeba upozornit, že příjmy z dividend od tuzemských podniků jsou osvobozeny od daně z příjmů právnických osob odváděné tuzemskými podniky. Především je třeba připomenout, že šetření prokázalo existenci zvýhodněného daňového režimu určeného pro některé společnosti, tj. tuzemské podniky, které dostávají dividendy od jiných tuzemských podniků, a kromě toho také pro důležitá průmyslová odvětví a projekty podporované státem, jako je například i výroba natíraného papíru, tj. pro konkrétní podmnožinu podniků v Číně. Proto výhody v rámci tohoto programu jsou podle čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení specifické. Za druhé, jedná se o daňovou pobídku, která vede k tomu, že v souladu s definicí subvence uvedenou v čl. 1 odst. 1 písm. a) Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních a v čl. 3 odst. 1 písm. a) základního nařízení stát nevybere určitý příjem. Pokud jde o tvrzení, že cílem této pobídky je zabránit dvojímu zdanění, je třeba poznamenat, že ačkoli Dohoda WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních uznává, že členové WTO nejsou omezeni v přijímání opatření, jež mají zamezit dvojímu zdanění (viz Dohoda WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních, příloha I, poznámka pod čarou č. 59), toto ustanovení je tzv. „afirmativní námitkou“ a nebyly předloženy žádné konkrétní důkazy, jež by dokládaly tvrzení, že například dividendám od tuzemských podniků je z důvodu právních závazků, jež ČLR přijala v rámci příslušných dvoustranných dohod o dvojím zdanění uzavřených se třetími zeměmi, přiznáno jiné zacházení než dividendám od podniků se sídlem mimo Čínu.
(339)
Bylo rovněž konstatováno, že tento program je zcela bezvýznamný pro podniky a odvětví, jež patří do kategorie podporovaných, avšak z definice tohoto programu vyplývá, že se vztahuje na všechny tuzemské společnosti. Čínská vláda rovněž uvedla, že čl. 2 odst. 2 Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních stanoví, že stanovení obecně platných daňových sazeb se za specifickou subvenci nepovažuje. Čínská vláda proto tvrdila, že kritéria způsobilosti pro tento program jsou objektivní a podrobně vymezená a že nárok na subvenci vzniká automaticky, a tudíž tento program nelze podle čl. 2 odst. 1 písm. b) Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních a čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení považovat za specifický.
(340)
Tato tvrzení musela být odmítnuta. V této souvislosti je třeba připomenout, že právní předpisy, které vytyčují tento program, spadají pod kapitolu 4 „Zvýhodněné daňové režimy“ zákona o daních z příjmů podniků, která předpokládá zvláštní daňové pobídky pro významná odvětví a projekty podporované státem. Jak je vysvětleno výše, výhody v rámci tohoto programu jsou za těchto podmínek podle čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení specifické. Šetření neprokázalo existenci objektivních kritérií omezujících způsobilost ani nepřineslo nezvratné důkazy umožňující dospět k závěru, že nárok na subvenci vzniká automaticky. Pokud jde o tvrzení o čl. 2 odst. 2 Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních, je třeba poznamenat, že tento program se nevztahuje na stanovení obecně platné daňové sazby, nýbrž na existenci osvobození určitého druhu příjmů od daně, které vyplývá z příslušnosti k určitému druhu společností.
4.3.11. OSVOBOZENÍ DOVÁŽENÉHO ZAŘÍZENÍ OD DPH A CLA
(341)
V souvislosti s tímto programem čínská vláda uvedla, že Komisi se nepodařilo specifičnost jednoznačně doložit. Byla vznesena námitka, že konkrétní obchodní kategorie taxativně vymezené zákonem nejsou specifické, protože zahrnují široké rozpětí hospodářských činností pokrývajících různá odvětví. Čínská vláda proto tvrdila, že kritéria způsobilosti pro tento program jsou objektivní a podrobně vymezená a že nárok na subvenci vzniká automaticky, a tudíž tento program nelze podle čl. 2 odst. 1 písm. b) Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních a čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení považovat za specifický.
(342)
Tato tvrzení musela být odmítnuta. V této souvislosti je třeba připomenout, že tento program je k dispozici pouze pro společnosti, které investují do určitých obchodních kategorií taxativně vymezených zákonem (tj. prostřednictvím katalogu, který slouží jako vodítko pro zahraniční investice do jednotlivých odvětví, a katalogu klíčových průmyslových odvětví, produktů a technologií, jejichž rozvoj stát v současné době podporuje). Skutečnost, že způsobilost je omezena na určité obchodní kategorie, potvrzuje, že tento program není běžně k dispozici pro široká hospodářská odvětví, a proto výhody, které z něho vyplývají, jsou podle čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení specifické. Šetření navíc neprokázalo existenci objektivních kritérií omezujících způsobilost ani nepřineslo nezvratné důkazy umožňující dospět k závěru, že nárok na subvenci vzniká automaticky. Zjištění Komise byla tudíž průkazně doložena v souladu s čl. 2 odst. 1 písm. b) Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních a čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení.
(343)
Skupina APP tvrdila, že doba odepisování použitá Komisí pro výpočet výhody vyplývající z tohoto programu, která připadá na období šetření, není správná a že měla Komise použít dobu odepisování uváděnou společnostmi ze skupiny APP. Podle skupiny APP je tato metodika v rozporu s čl. 7 odst. 3 základního nařízení.
(344)
Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Doba odepisování uváděná skupinou APP je určena pro účetní a finanční účely. Jiní spolupracující vyvážející výrobci a výrobní odvětví Unie vykázali odlišné doby odepisování. Komise proto v souladu se svou obvyklou praxí a s čl. 7 odst. 3 základního nařízení použila pro účely tohoto výpočtu jako životnost stroje dobu patnácti let, která se v dotyčném odvětví považuje za „běžnou“ dobu odepisování.
4.3.12. VRACENÍ DPH V PŘÍPADĚ ZAŘÍZENÍ VYROBENÉHO NA DOMÁCÍM TRHU
(345)
V souvislosti s tímto programem čínská vláda uvedla, že Komisi se nepodařilo specifičnost průkazně doložit. Tvrdila rovněž, že vysvětlila kritéria způsobilosti pro tento program, a tudíž není žádný důvod k tomu, aby Komise použila pouze dostupné údaje.
(346)
Tato tvrzení musela být odmítnuta. V této souvislosti je třeba připomenout, že účast v tomto programu je vyhrazena pro podniky se zahraničními investicemi, které nakupují určitý druh zařízení vyrobených v tuzemsku, tj. pro určitou podmnožinu podniků v Číně, a proto výhody v rámci tohoto programu jsou podle čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení specifické. Šetření navíc neprokázalo existenci objektivních kritérií omezujících způsobilost ani nepřineslo nezvratné důkazy umožňující dospět k závěru, že nárok na subvenci vzniká automaticky. Zjištění Komise byla tudíž za použití předložených informací a článku 28 základního nařízení průkazně doložena v souladu s čl. 2 odst. 1 písm. b) Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních a čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení.
4.3.13. OSVOBOZENÍ PODNIKŮ SE ZAHRANIČNÍMI INVESTICEMI OD DANÍ ZA ÚDRŽBU MĚSTA, VÝSTAVBU A OD PŘÍPLATKŮ NA VZDĚLÁVÁNÍ
(347)
Jak APP, tak Chenming tvrdily, že se podle Oznámení o sjednocení daní za údržbu města a výstavbu a příplatků za vzdělávání vztahujících se na domácí podniky, podniky se zahraničními investicemi a fyzické osoby vydaného Státní radou Číny dne 18. října 2010 a použitelného ode dne 1. prosince 2010 výše uvedená daň a příplatky nyní vztahují na všechny podniky a fyzické osoby v Číně bez jakékoli výjimky. Podle těchto tvrzení již není tento program subvencí napadnutelný.
(348)
Tato tvrzení byla analyzována na základě předložené dokumentace a podkladů, které strany poskytly. Čínská vláda byla požádána o potvrzení výše uvedených informací. Čínská vláda, která je účastníkem řízení a orgánem, který v rámci tohoto programu subvenci poskytuje, Komisi sdělila, že byl tento program ukončen a nebyl nahrazen žádnými jinými pobídkami souvisejícími s toutéž daňovou povinností. Na základě informací od spolupracujících vyvážejících výrobců se konstatuje, že obě uvedené skupiny prokázaly, že již nevyužívají subvencí v rámci tohoto programu. V tomto ohledu se připomíná, že v souladu s článkem 15 základního nařízení se žádná opatření nepřijmou, pokud subvence skončí nebo se prokáže, že subvence již nepředstavují žádnou výhodu pro dotyčné vývozce. Vzhledem k výše uvedenému a na základě spisu se usuzuje, že subvence v rámci tohoto programu již nepředstavují žádnou výhodu pro dotyčné vývozce. Zjištění uvedená ve 160. až 169. bodě odůvodnění byla proto odpovídajícím zpsobem upravena.
4.3.14. ZNÁMÉ ZNAČKY A ZVLÁŠTNÍ FONDY PRO PŘILÁKÁNÍ ZAHRANIČNÍCH INVESTIČNÍCH PROJEKTŮ
(349)
V souvislosti s těmito programy čínská vláda uvedla, že Komisi se nepodařilo specifičnost průkazně doložit. Čínská vláda tvrdila, že poskytla dostatečné informace o těchto programech a že neexistuje žádný zákon ani nařízení, které se jich týkají.
(350)
Tato tvrzení musela být odmítnuta. V této souvislosti je třeba připomenout, že tyto programy byly shledány specifickými a napadnutelnými na základě informací předložených čínskou vládou a spolupracujícími vyvážejícími výrobci, přestože nebyly předloženy žádné právní předpisy jako takové. Skutečnost, že - jak tvrdila čínská vláda - nejsou pro tyto programy přijaty žádné právní předpisy, potvrzuje mimo jakoukoli pochybnost, že objektivní kritéria ani podmínky stanovené zákonem upravujícím tyto programy prostě neexistují. Zjištění Komise byla tudíž za použití předložených informací a článku 28 základního nařízení průkazně doložena v souladu s čl. 2 odst. 1 písm. b) Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních a čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení. Zdá se, že při absenci jakýchkoli kritérií či podmínek má vláda široký prostor pro vlastní uvážení, a tudíž se má za to, že přístup k subvencím je omezen jen na určité podniky.
4.3.15. SUBVENCE Z FONDU PRŮMYSLOVÉHO ROZVOJE V OBLASTI ŠPIČKOVÝCH TECHNOLOGIÍ A CENA PRŮMYSLOVÉ ZÓNY VE MĚSTĚ SU-ČOU ZA ZACHOVÁNÍ HOSPODÁŘSKÉHO RŮSTU
(351)
V souvislosti s těmito programy čínská vláda tvrdila, že Komise nesprávně vykládá čl. 2 odst. 2 Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních, jelikož průmyslové zóny nejsou vymezenými zeměpisnými oblastmi.
(352)
Toto tvrzení muselo být odmítnuto. V této souvislosti je třeba připomenout, že průmyslová zóna ve městě Su-čou je jednoznačně dílčí hospodářskou a správní jednotkou v rámci výsostného území ČLR, a tedy vymezenou zeměpisnou oblastí podle čl. 2 odst. 2 Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních. Bez ohledu na výše uvedené skutečnosti je třeba rovněž poznamenat, že i kdyby skutečná fakta zjištěná v rámci šetření nepotvrdila výše uvedené skutečnosti, může se v průmyslové zóně, jak vyplývá již z její samotné definice, nacházet pouze podmnožina ze všech podniků na území dané země nebo v působnosti orgánu poskytujícího subvence, a v souladu s čl. 2 odst. 1 písm. a) Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních by se tudíž subvence poskytnuté průmyslovou zónou považovaly za specifické.
4.3.16. POSKYTOVÁNÍ PRÁV NA VYUŽITÍ PŮDY
(353)
Co se týče práv k užívání pozemků, čínská vláda tvrdila, že je protiprávní použít vnější srovnávací základ spočívající v odkazu na čl. 14 písm. d) Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních a na rozhodnutí odvolacího orgánu ve věci US - Softwood Lumber IV (USA - řezivo z jehličnatých dřevin IV). Bylo namítnuto, že právo Unie a WTO omezuje použití vnějších srovnávacích základů na velmi výjimečné okolnosti, což znamená, že je lze použít pouze tehdy, když jsou ceny uplatňované na trhu soukromými subjekty zkreslené v důsledku rozhodující úlohy vlády jakožto poskytovatele dotyčného zboží nebo služby. Podle čínské vlády Komise neprokázala, že ceny uplatňované na trhu soukromými subjekty jsou zkreslené v důsledku rozhodující úlohy čínské vlády jakožto poskytovatele.
(354)
Tato tvrzení musela být odmítnuta. Především je třeba poznamenat, že pravidla WTO, jak potvrdil odvolací orgán WTO ve věci US - Softwood Lumber IV (USA - řezivo z jehličnatých dřevin IV) (DS257) a příslušný panel WTO ve věci US - China countervailing duties (USA - Vyrovnávací cla uvalená na Čínu) (DS379), nezakazují použití vnějších srovnávacích základů. Za druhé, Komise ve svém přístupu plně zohlednila zvláštní podmínky, které požaduje judikatura WTO v případech, kdy se Komise uchyluje k použití vnějších srovnávacích základů. Jak bylo prokázáno v 248. až 259. bodě odůvodnění, půda je v Číně majetkem státu a vláda poskytuje pozemky soukromým subjektům na základě nájemních smluv. Čínské orgány navíc regulují poskytování a přidělování pozemků podnikům, a to i na sekundárních trzích, a přidělování pozemků podnikům se řídí přísnými pravidly, přičemž každý druh změny přidělení pozemků, jako je například převod smlouvy o udělení práv k užívání pozemků z jednoho podniku na jiný, musí být schválen státem a potvrzen novou smlouvou o udělení práv k užívání pozemků mezi nabyvatelem a příslušným státním orgánem. S ohledem na výše uvedené skutečnosti se konstatuje, že čínská vláda má rozhodující úlohu v udělování práv k užívání pozemků a že jakékoli ceny uplatňované na čínském trhu soukromými subjekty (pokud vůbec existují - v rámci tohoto šetření totiž nebyly žádné takové ceny předloženy) jsou nutně zkreslené v důsledku rozhodující úlohy čínské vlády jakožto poskytovatele a jeho monopolního postavení regulátora transakcí s pozemky. V důsledku toho by finanční příspěvek čínské vlády prakticky určoval úroveň případných cen uplatňovaných soukromými subjekty.
(355)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že zvolení Tchaj-wanu jako vnějšího srovnávacího základu znamená, že Komise nepoužila vnější srovnávací základ, který se vztahuje k převládajícím podmínkám na trhu v Číně nebo na ně odkazuje či s nimi souvisí. Bylo namítnuto, že použití tchajwanského základu pro vyrovnání rozdílů v poměrných výhodách jednotlivých zemí je výslovně zakázáno pravidly WTO.
(356)
Tato tvrzení musela být odmítnuta. Komise považuje Tchaj-wan (19) za vhodný vnější srovnávací základ s ohledem na celkový souhrn informací ve spisu, tzn. s ohledem na i) úroveň hospodářského rozvoje a hospodářskou strukturu na Tchaj-wanu a v příslušných čínských provinciích, kde sídlí spolupracující vyvážející výrobci, ii) prostorovou blízkost těchto dvou čínských provincií a Tchaj-wanu, iii) vysoký stupeň rozvoje infrastruktury Tchaj-wanu i těchto dvou čínských provincií iv) silné hospodářské vazby a přeshraniční obchod mezi Tchaj-wanem a ČLR, v) podobnou hustotu obyvatelstva v dotčených čínských provinciích a na Tchaj-wanu, vi) podobný typ pozemků a transakcí použitých pro stanovení srovnávacího základu na Tchaj-wanu a v ČLR a vii) společné demografické, jazykové a kulturní charakteristiky Tchaj-wanu a ČLR. Ťiang-su a Šan-tung jsou navíc považovány za provincie s nejrozvinutějším zpracovatelským průmyslem v ČLR (20). Přestože úroveň HDP na obyvatele není u Tchaj-wanu a dotyčných dvou čínských provincií shodná, HDP těchto čínských provincií v posledních letech rychle roste, takže Tchaj-wan dohánějí.
Nejnovější údaje navíc naznačují, že ČLR i Tchaj-wan mají podobné míry růstu reálného HDP (21). Zároveň je třeba poznamenat, že přesné srovnání mezi HDP země s netržním hospodářstvím (ČLR) a HDP země se zavedeným tržním hospodářstvím (Tchaj-wanu) není rozhodující, protože je zcela běžné, že pokud jde o HDP, netržní hospodářství zaostává za fungujícím tržním hospodářstvím. Nabídku a poptávku po průmyslových pozemcích může navíc ovlivňovat mnoho dalších faktorů, například pravidla plánování, politika životního prostředí apod. Skutečnou otázkou je, jaké by byly „převládající podmínky na trhu“, pokud jde o práva k užívání pozemků v ČLR, kdyby se jednalo o fungující tržní hospodářství, přičemž na základě všech dostupných důkazů se zdá, že by byly velmi podobné podmínkám na Tchaj-wanu.
(357)
Na základě celkového souhrnu výše uvedených informací se má za to, že zvolený srovnávací základ je v souladu s požadavky rozhodnutí odvolacího orgánu ve věci US - Softwood Lumber IV (USA - řezivo z jehličnatých dřevin IV) (odst. 103), které konstatovalo, že „zvolený srovnávací základ se musí nicméně vztahovat k převládajícím podmínkám na trhu v dané zemi nebo na ně odkazovat či s nimi souviset a musí odrážet cenu, kvalitu, dostupnost, prodejnost, přepravu a jiné podmínky nákupu nebo prodeje, jak to vyžaduje čl. 14 písm. d)“. Celkový souhrn podmínek na Tchaj-wanu se skutečně vztahuje k převažujícím podmínkám na trhu v dotyčných dvou čínských provinciích. Pozemky jsou k dispozici v oblastech s podobně hustým osídlením, prostorová blízkost oblastí zajišťuje, že kvalita pozemků je podobná, zatímco skutečnost, že Tchaj-wan a dotyčné dvě čínské provincie mají stejný jazyk a kulturu, vývozně orientované hospodářství a významná odvětví zpracovatelského průmyslu, potvrzuje, že cena, prodejnost a další podmínky nákupu nebo prodeje pozemků jsou úzce spjaty.
(358)
Spolupracující vyvážející výrobci tvrdili, že informace, jež měla Komise k dispozici, byly dostatečné k závěru, že v Číně existuje trh s pozemky.
(359)
Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Na základě informací, které měla Komise k dispozici, nebylo možné dospět k závěru, že v Číně existuje funkční trh s pozemky. Z právních předpisů, jež čínská vláda poskytla Komisi, je zřejmé, že veškerá půda v ČLR patří státu a pozemky jsou poskytovány pouze na základě nájemních smluv. Čínské úřady mají plně pod kontrolou nabídku a přidělování pozemků podnikům, a to včetně transakcí na sekundárním trhu. Navzdory příslušným žádostem Komise nebyly předloženy žádné důkazy, že v oblasti udělování práv k užívání pozemků existuje nějaký tržní mechanismus. Situace je podrobně vysvětlena v 354. bodě odůvodnění, který se týká podobných tvrzení čínské vlády.
(360)
Skupina APP uvedla, že by se jako srovnávací základ měly použít současné čínské ceny týkající se práv k užívání pozemků nebo případně dnešní ceny půdy v indickém státě Maháráštra. Skupina Chenming rovněž navrhla jako srovnávací základ indický stát Maháráštra.
(361)
Jak již bylo popsáno v 359. bodě odůvodnění, funkční trh s pozemky v Číně neexistuje. Proto není vhodné používat jako srovnávací základ dnešní čínské ceny týkající se práv k užívání pozemků. Ve svých tvrzeních, že jako srovnávací základ by se mohly použít ceny pozemků ve státě Maháráštra, vycházeli vyvážející výrobci ze srovnání indického státu Maháráštra, pokud jde o HDP na obyvatele a hustotu osídlení v době pořízení práv k užívání pozemků. Jak je vysvětleno výše, Komise je toho názoru, že HDP na obyvatele a hustota obyvatelstva nemohou být jedinými rozhodujícími faktory při výběru země nebo oblasti za účelem jejího použití jako vnějšího srovnávacího základu. V každém případě, metodika navržená spolupracujícími vyvážejícími výrobci není v souladu s jejich tvrzeními. V období šetření činila v Bombaji, hlavním městě a zdaleka nejrozvinutější oblasti státu Maháráštra, úroveň příjmů na jednoho obyvatele 2 675 USD, což je ve skutečnosti méně než čínský celostátní průměr 3 529 USD (22), nemluvě o HDP na obyvatele ve vysoce rozvinutých provinciích Šan-tung a Ťiang-su (5 255 USD respektive 6 550 USD). Co se týče hustoty osídlení, ani ta není sama o sobě rozhodujícím faktorem, ale pro pořádek uvádíme, že ve státě Maháráštra připadá 314 obyvatel na 1 km2, zatímco v Ťiang-su je to 736 obyvatel na 1 km2 a v Šan-tungu 600 obyvatel na 1 km2, což znamená, že tyto hodnoty nejsou na stejné úrovni. Další faktory, jako je nedostatek prostorové blízkosti a společných charakteristik mezi Indií a Čínou, navíc vedou k závěru, že srovnávací základ v podobě státu Maháráštra se nevztahuje k převládajícím podmínkám na trhu v Číně ani na ně neodkazuje a nesouvisí s nimi. Z důvodů vysvětlených v 356. bodě odůvodnění trvá Komise na svém názoru, že ceny pozemků na Tchaj-wanu jsou jako vnější srovnávací zaklad mnohem vhodnější.
(362)
Skupina APP tvrdila, že některá práva k užívání pozemků, jež Komise vzala v úvahu při výpočtu výhody vyplývající z tohoto programu, již nemá skupina APP v držení. Skupina APP dále tvrdila, že na základě informací z internetových stránek odboru průmyslu tchajwanského ministerstva obchodu došla k jiné průměrné ceně pozemků za metr čtvereční a že Komise nevyvinula žádnou snahu hledat reprezentativní nabídky průmyslových pozemků.
(363)
Pokud jde o celkovou rozlohu pozemků, které skupina APP využívala, Komise toto tvrzení skupiny APP zohlednila a na základě informací a důkazů předložených v připomínkách k zveřejnění konečných informací je akceptovala. Takto opravený údaj se odrazil ve výpočtu subvence. Pokud jde o informace získané z Tchaj-wanu, oznamuje se, že toto tvrzení muselo být odmítnuto. Ačkoli tato strana nenavrhovala použít tuto cenu pro výpočet vhodného srovnávacího základu, je třeba zdůraznit následující skutečnosti. Komise použila, co se týče cen pozemků na Tchaj-wanu, informace dostupné ve spise a metoda, kterou došla ke srovnávací ceně byla stranám sdělena a vysvětlena v oznámení týkajícím se případu ze dne 11. února 2011. Na druhé straně údaje, které předložila skupina APP, se týkají pouze února 2011, tj. jiného období, než bylo použito ve výpočtu Komise, a také se zdá, že se jedná pouze o příklady určitých údajů vztahujících se pouze k některým oblastem Tchaj-wanu. Komise se také nemůže vyjádřit k výpočtu srovnávacího základu, který provedla skupina APP, jelikož APP neposkytla žádné podrobnosti o metodě výpočtu a nezdůvodnila, proč by její výpočet měl lépe odrážet ceny pozemků na Tchaj-wanu.
(364)
Spolupracující vyvážející výrobci tvrdili, že jakákoli subvence v podobě udělení práva k užívání pozemku za nižší než přiměřenou odměnu nebude specifická.
(365)
Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Jak již bylo vysvětleno v konečném informačním dokumentu, čínská vláda poskytla v souvislosti s tímto programem nedostatečné informace, které musely být ve spisu doplněny o další informace a údaje. Na tomto základě se tudíž dospělo k uvedeným zjištěním, která jsou vysvětlena a rozebrána v 253. až 258. bodě odůvodnění.
4.3.17. OSTATNÍ
(366)
Skupina APP tvrdila, že úroková sazba použitá Komisí k přepočtu nominální hodnoty subvence na hodnotu v období šetření není správná.
(367)
Komise toto tvrzení skupiny APP zohlednila a na základě informací a důkazů předložených v připomínkách k zveřejnění konečných informací je akceptovala. Při výpočtu subvence byla použita úroková sazba navržená skupinou APP. Tato změna se již odráží v bodech odůvodnění týkajících se výpočtu rozpětí subvence a ve výsledných rozpětích subvence u jednotlivých dotyčných programů.
(368)
Skupina APP tvrdila, že výše subvence musí být vyjádřena jako procento jimi uváděné ceny CIF, a ne jako procento z obratu a že Komise by pro výpočet rozpětí subvence měla použít tuto metodu.
(369)
Předložené argumenty byly analyzovány v souladu s dokumentací a podklady, které příslušná strana poskytla. Je třeba poznamenat, že s výjimkou jednoho ze subvenčních programů, jež byly shledány jako napadnutelné, nebylo u žádného jiného programu konstatováno, že je závislý na vývozní výkonnosti a poskytovaný podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků. Proto byla výše subvence přepočtena na celkový obrat z prodeje společností skupiny APP v souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení, který zní: „Pokud se subvence neposkytuje podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků, určí se výše napadnutelné subvence tak, že celková výše subvence se přiměřeně přepočte na množství výrobků, které byly v posuzovaném období vyrobeny, prodány nebo vyvezeny“. Jelikož není tato subvence spojena s výrobou žádného konkrétního výrobku ani s vývozem, je nejvhodnějším ukazatelem celkový obrat z prodeje, kterého daná společnost dosáhla. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že příslušný obrat byl stanoven na základě, jenž zajišťuje, že odráží co nejvěrněji prodejní hodnotu výrobku, který prodává společnost, jež je příjemcem. Tato změna je již zohledněna v bodech odůvodnění týkajících se výpočtu rozpětí subvence a ve výsledných rozpětích subvence pro jednotlivé dotčené programy. Jakákoli jiná navrhovaná metoda výpočtu napadnutelných subvencí by byla v rozporu s příslušnými ustanoveními základního nařízení (články 7 a 15) a s úředním postupem Komise při jejích antisubvenčních řízeních, kterým vybírá vhodného čitatele/jmenovatele pro přepočet výše napadnutelných subvencí.
Uvedená strana se rovněž odvolávala na část obecných zásad (23) týkající se výpočtu subvencí na jednotku jako na základ pro své tvrzení. Nicméně ze stejných důvodů, jaké byly uvedeny výše, nebyl výpočet na jednotku považován za vhodný přístup pro tento případ. Navrhovaná metodika se skutečně nepokládá za reprezentativní, neboť směšuje obrat a počet vyrobených jednotek, pouze co se týče dotčeného výrobku, a nezohledňuje počet jiných vyrobených výrobků. Nebyly předloženy ani ověřeny žádné informace o celkovém počtu vyrobených jednotek všech výrobků podle jednotlivých společností a subvence nebyly v žádném případě poskytovány na základě množství. Co se týče cen CIF, je na místě připomenout, že údaje ze spisu naznačují, že se tyto ceny liší jak mezi různými typy výrobků, tak v rámci jednoho typu. Dotčené subvence každopádně nesouvisí s typem výrobku. Komise navíc stanovila výši subvencí v ČLR a přepočetla ji tak, že vydělila výši celkové subvence výší obratu zaznamenaného v Číně, s ohledem na zvláštní situaci příslušných spolupracujících čínských vyvážejících výrobců. Tím je zajištěno použití ověřené výše subvencí a nejvhodnějšího obratu. A konečně se připomíná, že vzhledem k praktickým okolnostem tohoto řízení, tj. uvalení antidumpingových a antisubvenčních cel na úrovni rozpětí újmy, se usuzuje, že to nemá absolutně žádný dopad na postavení APP, bez ohledu na to, jaká metoda pro přepočet napadnutelných subvencí a vyrovnávacího cla se použije.
4.4. VÝŠE NAPADNUTELNÝCH SUBVENCÍ
(370)
Výše valoricky vyjádřených subvencí, jež byly poskytnuty vyšetřovaným společnostem a jsou napadnutelné v souladu se základním nařízením, jsou uvedeny v této tabulce:
Vyvážející výrobce
Antisubvenční rozpětí
Skupina APP
12,04 %
Skupina Chenming
4,06 %
(371)
Z informací z podnětu a od spolupracujících čínských vyvážejících výrobců je patrné, že v ČLR existují i další známí výrobci dotčeného výrobku. Nicméně s ohledem na skutečnost, že uvedený objem vývozu byl shledán vyšším než údaj o dovozu získaný z Eurostatu, byla úroveň spolupráce považována za vysokou. V zájmu účelnosti opatření bylo tedy pokládáno za vhodné stanovit výši subvence v případě nespolupracujících vyvážejících vývozců na nejvyšší úrovni subvencování, jež byla zjištěna u spolupracujících vyvážejících výrobců, tj. na úrovni 12,04 %.
5. VÝROBCI V UNII
5.1. VÝROBCI V UNII
(372)
Během období šetření vyrábělo obdobný výrobek čtrnáct známých výrobců a někteří další velmi malí výrobci v Unii. Odhaduje se, že údaj poskytnutý sdružením CEPIFINE představuje 98 % výroby výrobců v Unii. Na tomto základě bylo odhadnuto, že celková výroba v Unii během období šetření činila asi 5 270 000 tun. Výrobci v Unii tvořící celkovou výrobu Unie představují výrobní odvětví Unie ve smyslu čl. 9 odst. 1 základního nařízení.
(373)
Výroba bezdřevého natíraného papíru je energeticky a kapitálově náročná. Z tohoto důvodu se uplatňují úspory z rozsahu, které vysvětlují koncentraci výroby do několika velkých společností, doplněných o menší výrobce, kteří se zaměřují na zeměpisně blízké trhy. Většinu trhu Unie pokrývá pět podobně velkých výrobců s výrobními závody po celé Evropě. Velká část bezdřevého natíraného papíru představuje výrobek komoditního typu, s nímž se obchoduje hlavně prostřednictvím obchodníků a velkoobchodníků s papírem. Tyto distribuční kanály se vyznačují vysokým stupněm koncentrace kupní síly a transparentnosti cen prostřednictvím cenových nabídek.
(374)
Jak je uvedeno v 19. bodě odůvodnění, jedna ze zúčastněných stran tvrdila, že bezdřevý natíraný papír vhodný pro kotoučové tiskařské stroje by měl být zahrnut do oblasti působnosti tohoto šetření. Na základě tohoto tvrzení by podle této strany nemělo výrobní odvětví Unie, které podalo podnět, v tomto řízení dostatečně silnou pozici. Vzhledem k závěrům uvedeným ve 22. a 25. bodě odůvodnění, tedy že bezdřevý natíraný papír vhodný pro kotoučové tiskařské stroje a bezdřevý natíraný papír používaný při archovém tisku jsou dva různé výrobky, muselo být toto tvrzení odmítnuto.
(375)
Čínská vláda poznamenala, že jeden z reprezentativních výrobců byl údajně ve spojení s čínskou společností, a proto by měl být z definice výrobního odvětví Unie vyloučen. Šetření však ukázalo, že výrobky vyráběné zmíněnou čínskou společností nejsou dotčeným výrobkem. Tento vztah proto neměl žádný dopad na analýzu újmy ani na zahrnutí tohoto výrobce v Unii do výrobního odvětví Unie, tak jak bylo vymezeno.
6. ÚJMA
6.1. SPOTŘEBA V UNII
(376)
Spotřeba byla stanovena na základě těchto údajů:
-
údaje Eurostatu o dovozu ze třetích zemí, náležitě upravené na základě informací poskytnutých výrobci Unie o výrobcích, na které se nevztahuje toto řízení. Šetřením bylo na základě předložených dokladů zjištěno, že tyto předpoklady byly přiměřené a oprávněné,
-
ověřená výše celkového objemu vývozu spolupracujících vyvážejících výrobců v ČLR na trh Unie, jelikož bylo zjištěno, že vykázaný objem vývozu je vyšší než údaje o dovozu získané z Eurostatu,
-
celkový prodej všech výrobců v Unii na trhu Unie zjištěný na základě informací poskytnutých sdružením CEPIFINE.
(377)
Na tomto základě byla celková spotřeba v Unii zjištěna takto:
Tabulka 1
Spotřeba v Unii
Spotřeba v Unii
2006
2007
2008
2009/ období šetření
Tuny
5 308 275
5 508 183
5 384 770
4 572 057
Index
100
104
101
86
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník, upravené údaje Eurostatu a ověřené údaje poskytnuté sdružením CEPIFINE.
(378)
Celkově spotřeba v Unii v posuzovaném období klesla o 14 %. Bylo zjištěno, že spotřeba nejprve mezi lety 2006 a 2007 vzrostla o 4 %, načež mezi rokem 2007 a obdobím šetření klesla o 18 %. Snížení spotřeby v roce 2008 a v období šetření bylo způsobeno nižší poptávkou, zejména v první polovině roku 2009 v důsledku hospodářského útlumu.
6.1.1. DOVOZ DO UNIE Z ČLR
(379)
Jak je uvedeno ve 376. bodě odůvodnění, bylo zjištěno, že ověřená výše celkového objemu prodeje dotčeného výrobku uskutečněného spolupracujícími vyvážejícími výrobci z ČLR na trhu Unie byla vyšší než údaje o objemu dovozu vykázané Eurostatem. Jelikož byly ověřené informace považovány za přesnější než dostupné statistické údaje, byl celkový objem dovozu z ČLR stanoven na základě ověřených informací poskytnutých spolupracujícími společnostmi. Objem prodeje spolupracujících společností, u nichž bylo zjištěno, že v posuzovaném období vyvážely pouze vícevrstvý kartón a lepenku, byl z celkového dovozu vyloučen, protože bylo konstatováno, jak je vysvětleno ve 47. bodě odůvodnění, že vícevrstvý papír, kartón a lepenka by neměly být považovány za dotčený výrobek. Jelikož se údaje o dovozu dotčeného výrobku týkají pouze dvou společností, bylo z důvodu zachování jejich důvěrné povahy považováno za vhodné vykázat je v podobě indexu.
Tabulka 2
Celkový subvencovaný dovoz z ČLR
Celkový dovoz z ČLR
2006
2007
2008
2009/ období šetření
Objem (index)
100
218
212
283
Podíl na trhu (index)
100
210
209
329
Ceny (v EUR/t)
677
661
657
621
Index
100
98
97
92
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
(380)
Objem celkového dovozu z ČLR během posuzovaného období dramaticky vzrostl téměř na trojnásobek. V důsledku toho jeho podíl na trhu významně stoupl z přibližně 1 % v roce 2006 na více než 4 % v období šetření. To je nutno posuzovat na pozadí klesající spotřeby, která se ve stejné době snížila o 14 %. Průměrné ceny subvencovaného dovozu z ČLR vykázaly během posuzovaného období pokles o 8 %.
6.1.2. CENOVÉ PODBÍZENÍ
(381)
Za účelem analýzy cenového podbízení byly vážené průměrné prodejní ceny jednotlivých druhů výrobku prodávaných výrobci v Unii odběratelům na trhu Unie, kteří nejsou ve spojení, upravené na úroveň cen ze závodu, porovnány s odpovídajícími váženými průměrnými cenami dovozu z ČLR prodávaného prvnímu nezávislému odběrateli na trhu Unie, stanovenými na základě cen CIF s příslušnou úpravou o stávající cla a náklady po dovozu.
(382)
Jak je vysvětleno v 51. bodě odůvodnění, byla spolupráce čínských vývozců velmi intenzivní a má se za to, že pokrývá celkový objem vývozu z ČLR do Unie během období šetření. U dvou čínských vyvážejících výrobců, kteří se původně přihlásili, bylo - jak je vysvětleno v 52. bodě odůvodnění - shledáno, že dotčený výrobek na trh Unie nevyvážejí, a proto nebyl dovoz jejich výrobků vzat pro účely analýzy cenového podbízení v úvahu. Do srovnání nebyl zahrnut ani vývoz jedné společnosti patřící do skupiny jednoho ze spolupracujících vyvážejících výrobců, neboť žádný z reprezentativních výrobců v Unii nevyrábí srovnatelné druhy výrobků. V souvislosti s objemem vývozu této konkrétní společnosti je třeba poznamenat, že představoval pouze menší část celkového vývozu skupiny a jeho cenová hladina byla podle všeho v souladu s celkovou cenovou hladinou vývozu skupiny.
(383)
Srovnání ukázalo, že v období šetření byl dotčený subvencovaný výrobek z ČLR prodáván v Unii za ceny, které byly průměrně o 7,6 % nižší než prodejní ceny výrobců v Unii. Úroveň rozpětí cenového podbízení je třeba posuzovat na pozadí vysoké úrovně transparentnosti cen podporované cenovými nabídkami, která je pro distribuční trh s bezdřevým natíraným papírem charakteristická.
6.2. HOSPODÁŘSKÁ SITUACE VÝROBNÍHO ODVĚTVÍ UNIE A ČTYŘ REPREZENTATIVNÍCH VÝROBCŮ V UNII
6.2.1. PŘEDBĚŽNÉ POZNÁMKY
(384)
V souladu s čl. 8 odst. 4 základního nařízení zahrnovalo šetření dopadů subvencovaného dovozu na výrobce v Unii posouzení všech hospodářských ukazatelů s významem pro posouzení stavu výrobců v Unii od roku 2006 do konce období šetření.
(385)
Makroekonomické prvky (výroba, kapacita, využití kapacity, objem prodeje, podíl na trhu, růst a výše napadnutelných subvencí) byly posouzeny na úrovni celého výrobního odvětví Unie, a to na základě informací poskytnutých sdružením CEPIFINE.
(386)
Analýza mikroekonomických prvků (průměrných jednotkových cen, zaměstnanosti, mezd, produktivity, zásob, ziskovosti, peněžního toku, investic, návratnosti investic, schopnosti získávat kapitál) byla provedena na úrovni výrobců v Unii, a to na základě informací, které byly od nich obdrženy a řádně ověřeny.
(387)
Bylo vzneseno tvrzení, že v rámci analýzy újmy nebyly všechny ukazatele újmy u žadatelů a výrobního odvětví Unie jako celku analyzovány jednotně a komplexně. Zúčastněné strany tvrdily, že závěry o podstatné újmě by byly odlišné, kdyby byly na úrovni žadatelů zjištěny některé ukazatele, jako je podíl na trhu.
(388)
Za prvé je třeba poznamenat, že prohlášení těchto stran jsou, jak se zdá, vypracována na základě ukazatelů vypočítaných z odlišných souborů údajů a informací, než které byly zjištěny v průběhu šetření a jsou uvedeny níže. Proto jsou tyto závěry věcně nesprávné, a tudíž bezpředmětné.
(389)
Za druhé, Komise běžně hodnotí makroekonomické faktory pro určení újmy utrpěné na úrovni výrobního odvětví Unie jako celku, jak bylo vysvětleno výše. V rámci tohoto šetření bylo výrobní odvětví Unie vymezeno na úrovni výrobců v Unii, na něž připadá celková produkce Unie, jak je vysvětleno v 372. bodě odůvodnění, a to nehledě k tomu, zda výrobci stížnost podpořili nebo zda při šetření spolupracovali.
(390)
Mikroekonomické faktory se analyzují na úrovni reprezentativních výrobců v Unii bez ohledu na to, zda stížnost podpořili či nikoli. Na reprezentativní výrobce připadalo 58 % produkce v Unii. Žádný z ostatních výrobců v Unii se nepřihlásil s tvrzením, že by závěry Komise o mikroekonomických faktorech byly nespolehlivé nebo nepodložené. Proto není žádný důvod zpochybňovat zjištění učiněná na základě informací poskytnutých pouze reprezentativními výrobci v Unii.
(391)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že jeden ze čtyř reprezentativních výrobců plně nespolupracoval, neboť prý byl ve spojení s jiným výrobcem v Unii, který při šetření rovněž nespolupracoval. Spojení těchto společností se prý zakládalo na přechodných dohodách uzavřených v okamžiku, kdy spolupracující výrobce v Unii nabyl část podniku druhého výrobce na výrobu bezdřevého natíraného papíru. Tato strana tvrdila, že spolupracující výrobce v Unii ovládá na základě těchto přechodných dohod několik papíren, jež zůstaly ve vlastnictví výrobce, jehož část podniku byla předmětem akvizice. Na podporu svého tvrzení odkázal vyvážející výrobce na rozhodnutí Komise ze dne 31. října 2008 (24), jež v době uvedené akvizice zkoumalo, měla-li by být tato transakce považována za získání ve smyslu nařízení Rady (ES) č. 139/2004 ze dne 20. ledna 2004 o kontrole spojování podniků (Nařízení ES o spojování) (25).
(392)
Šetřením se však potvrdilo, že akciový podíl daného výrobce z Unie je zanedbatelný a nachází se pod hranicí stanovenou v článku 143 prováděcího předpisu k celnímu kodexu (26). Z uvedených přechodných dohod navíc nevyplývá, že by mezi těmito společnostmi existoval vztah, jenž by šel nad rámec běžného obchodního vztahu mezi zákazníkem a dodavatelem. Smyslem těchto přechodných dohod je zejména zorganizovat prodej natíraného papíru během přechodného období s tím, že výrobce v Unii během tohoto přechodného období pouze plní funkci srovnatelnou s obchodním zástupcem. Tento výrobce v Unii ve svých konsolidovaných a auditorem ověřených účetních závěrkách a ve své odpovědi na dotazník dále vykázal příjem z provize, kterou jako obchodní zástupce daných papíren získal; vlastnické podíly v těchto papírnách, a tedy ani náklady s papírnami spojené tento výrobce naopak nevykázal.
(393)
Podle uvedeného rozhodnutí Komise byla transakce mezi uvedenými společnostmi pokládána za akvizici části podniku dané společnosti výrobcem v Unii, a nikoli za převzetí společnosti jako takové. Z rozhodnutí nevyplývá, že by po této akvizici měly být společnosti pokládány za jeden subjekt; zejména společnosti nezaložily společný podnik (joint venture). Dále je třeba poznamenat, že byl předmět šetření v uvedeném rozhodnutí zeměpisně vymezen jako Evropský hospodářský prostor, a nikoli jako Unie. Je rovněž nutno poznamenat, že Komise v uvedeném rozhodnutí nepodrobila vztah mezi těmito společnostmi analýze podle článku 143 prováděcího předpisu k celnímu kodexu.
(394)
S ohledem na výše uvedené dospěla Komise k názoru, že uvedené dvě společnosti nejsou ve spojení ve smyslu článku 143 prováděcího předpisu k celnímu kodexu, a že daný výrobce v Unii tedy během šetření plně spolupracoval.
(395)
Při analýze mikroekonomických ukazatelů nebylo za celé období, jež bylo předmětem šetření, přihlíženo k údajům o papírnách, které nabyl výše uvedený výrobce v Unii, tak aby byl za toto období prezentován plně srovnatelný trend.
(396)
Tento vyvážející výrobce rovněž tvrdil, že každá dceřiná společnost výrobců z Unie měla vyplnit samostatný dotazník, jelikož jde o samostatné právní subjekty.
(397)
V případě dotyčného výrobce z Unie se mělo za to, že pro smysluplnou odpověď a analýzu aspektů újmy bude jeden dotazník stačit. Odpovědi především poskytly podrobný přehled informací na úrovni jednotlivých papíren a během inspekcí na místě mohly být ověřeny všechny potřebné údaje týkající se všech výrobců nebo prodejců obdobného výrobku, kteří jsou s nimi ve spojení.
(398)
V následném podání uvedený vyvážející výrobce rovněž tvrdil, že stejná společnost plně nespolupracovala, neboť vyplnila dotazník jménem neexistujícího subjektu a auditované účty společnosti neodpovídají údajům, které poskytla v odpovědi na dotazník. Závěry předchozího bodu odůvodnění jsou významné i v tomto ohledu.
6.2.2. ÚDAJE TÝKAJÍCÍ SE VÝROBNÍHO ODVĚTVÍ UNIE (MAKROEKONOMICKÉ UKAZATELE)
(399)
Po poskytnutí zjištění čínská vláda a jeden čínský vyvážející výrobce namítli, že makroekonomické údaje použité pro analýzu jsou neúplné a nepřesné, a nemohou být tedy použity jako důkaz podstatné újmy.
(400)
Inspekce na místě u sdružení, které podalo podnět, potvrdila, že údaje použité pro stanovení makroekonomických ukazatelů jsou přímo získány od výrobců v Unii, kteří představuji přibližně 98 % celkové výroby v Unii, a jsou dostatečně podrobné, aby umožnily identifikovat informace týkající se dotčeného výrobku. Předpoklady nebo odhady tudíž vycházejí z přiměřeného a podloženého základu, např. kotouče určené k rozřezání nebyly vzaty v úvahu vzhledem k tomu, že se ukázalo, že jejich podíl na celkovém objemu prodeje reprezentativních výrobců v Unii je naprosto zanedbatelný. Toto tvrzení proto muselo být odmítnuto.
6.2.2.1. Výroba, výrobní kapacita a využití kapacity
Tabulka 3
Výroba, výrobní kapacita a využití kapacity
2006
2007
2008
2009/ období šetření
Výroba (v tunách)
6 483 462
6 635 377
6 381 324
5 164 475
Index
100
102
98
80
Kapacita (v tunách)
7 032 734
7 059 814
6 857 226
6 259 129
Index
100
100
98
89
Využití kapacity
92 %
94 %
93 %
83 %
Index
100
102
101
90
Zdroj: ověřené údaje poskytnuté sdružením CEPIFINE.
(401)
Jak je patrné z výše uvedené tabulky, výroba výrobního odvětví Unie se v posuzovaném období snížila o 20 %. Je třeba poznamenat, že navzdory nárůstu spotřeby Unie mezi léty 2006 a 2008 přibližně o 1 % klesla výroba výrobního odvětví Unie v této době o 2 %, zatímco mezi rokem 2008 a obdobím šetření významně klesla v návaznosti na pokles spotřeby Unie.
(402)
Od roku 2000 vynaložili výrobci v Unii zásadní restrukturalizační úsilí zaměřené na řešení strukturálního přebytku kapacity. Prostřednictvím konsolidace a uzavírání papíren snížilo výrobní odvětví Unie svou kapacitu výroby bezdřevého natíraného papíru mezi rokem 2006 a obdobím šetření přibližně o 770 000 tun, tj. o 11 %.
(403)
I přes pokles celkové kapacity se míra využití ještě více snížila, a to z 92 % v roce 2006 na 83 % v období šetření. K hlavnímu poklesu došlo v době od roku 2008 do období šetření. Je třeba poznamenat, že vysoké využití kapacity je důležitým faktorem pro dlouhodobou životaschopnost výrobců papíru, a to v důsledku vysokých investic do stálých aktiv. Proto byla míra využití kapacity během období šetření považována za nízkou.
6.2.2.2. Objem prodeje a podíl na trhu
(404)
Údaje o prodeji uvedené v následující tabulce se týkají objemu prodaného prvnímu nezávislému odběrateli na trhu Unie.
Tabulka 4
Objem prodeje a podíl na trhu
2006
2007
2008
2009/ období šetření
Objem prodeje (v tunách)
4 921 141
4 999 524
4 875 841
4 008 354
Index
100
102
99
81
Podíl na trhu
93 %
91 %
91 %
88 %
Index
100
98
98
95
Zdroj: ověřené údaje poskytnuté sdružením CEPIFINE.
(405)
Zatímco spotřeba Unie vzrostla mezi léty 2006 a 2007 o 4 % (viz 377. bod odůvodnění), objem prodeje dotčeného výrobku uskutečňovaného výrobním odvětvím Unie nezávislým odběratelům na trhu Unie vzrostl během téže doby jen o 2 %. To znamená, že výrobní odvětví Unie nemohlo ze zvýšené spotřeby v tomto období v plném rozsahu těžit. A kromě toho, zatímco mezi rokem 2008 a obdobím šetření spotřeba v Unii klesla o 15 %, objem prodeje všech výrobců v Unii se snížil ještě víc, a sice o 18 %. Objem prodeje výrobního odvětví Unie se po malém zvýšení v roce 2007 v důsledku toho trvale a významně snižoval, což se projevilo snížením podílu na trhu během posuzovaného období o 5 procentních bodů.
(406)
Jedna skupina čínských vyvážejících výrobců tvrdila, že tržní podíl výrobců v Unii by měl rovněž zahrnovat dovoz ze Švýcarska, protože příslušné výrobky pocházejí z papírny, která patří jednomu reprezentativnímu výrobci v Unii.
(407)
Zeměpisný rozsah antisubvenčního šetření se omezuje na Unii. Proto muselo být toto tvrzení odmítnuto.
(408)
Bylo rovněž vzneseno tvrzení, že podíl žadatelů na trhu během posuzovaného období značně vzrostl.
(409)
Podíl na trhu je makroekonomický ukazatel, který se analyzuje na úrovni celého výrobního odvětví Unie, a nikoli na úrovni žadatelů. Tvrzení o podílu žadatelů na trhu je navíc věcně nesprávné.
6.2.2.3. Růst
(410)
Vzhledem k vývoji během posuzovaného období byl pokles objemu prodeje výrobního odvětví Unie o 19 % daleko výraznější než 14 % pokles spotřeby Unie. V důsledku toho během stejného období významně poklesl také podíl výrobního odvětví Unie na trhu, a to o 5 procentních bodů.
6.2.2.4. Výše napadnutelných subvencí
(411)
Výše napadnutelných subvencí v případě ČLR, jež je specifikována výše v oddíle věnovaném subvencím, je značná. Vzhledem k objemu a cenám subvencovaného dovozu nelze dopad skutečného subvenčního rozpětí považovat za zanedbatelný.
6.2.3. ÚDAJE TÝKAJÍCÍ SE ČTYŘ REPREZENTATIVNÍCH VÝROBCŮ V UNII (MIKROEKONOMICKÉ UKAZATELE)
6.2.3.1. Průměrné jednotkové ceny čtyř reprezentativních výrobců v Unii
(412)
Průměrné prodejní ceny ze závodu, za něž čtyři reprezentativní výrobci v Unii prodávali na trhu Unie dotčený výrobek odběratelům, kteří nejsou ve spojení, zůstaly v průběhu let celkově stabilní, pouze s výjimkou roku 2007, kdy se mírně zvýšily.
Tabulka 5
Ceny výrobců v Unii
Ceny výrobců v Unii
2006
2007
2008
2009/ období šetření
Průměrná cena (v EUR/t)
692
717
691
699
Index
100
104
100
101
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
6.2.3.2. Stav zásob
(413)
Zásoby v období šetření představovaly asi 10 % objemu výroby. Stav zásob čtyř reprezentativních výrobců v Unii se během posuzovaného období zvýšil o 10 %, a to zejména mezi léty 2006 a 2007 a později mezi rokem 2008 a obdobím šetření. Toto zvyšování se pozoruhodně časově shodovalo s prudkým nárůstem levného subvencovaného dovozu z ČLR.
Tabulka 6
Stav zásob
Stav zásob
2006
2007
2008
2009/ období šetření
Stav zásob (v tunách)
278 265
298 547
296 387
306 588
Index
100
107
107
110
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
6.2.3.3. Zaměstnanost, mzdy a produktivita
Tabulka 7
Zaměstnanost
Zaměstnanost
2006
2007
2008
2009/ období šetření
Zaměstnanost - v ekvivalentech plného pracovního úvazku (FTE)
7 756
7 487
7 207
6 197
Index
100
97
93
80
Mzdové náklady (v EUR/FTE)
54 053
54 948
57 026
58 485
Index
100
102
105
108
Produktivita (v jednotkách/FTE)
453
478
486
484
Index
100
106
107
107
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
(414)
V důsledku uzavření některých papíren a konsolidace čtyř reprezentativních výrobců v Unii se během posuzovaného období počet zaměstnanců výrazně snížil, a to o 20 % (téměř 1 600 pracovních míst).
(415)
Nárůstu efektivity bylo dosaženo zvýšením a udržením vysokého výkonu na jednoho zaměstnance dokonce i v době značného propouštění v letech 2007 a 2008. Mzdové náklady trvale rostly, přičemž za posuzované období se zvýšily celkem o 8 %.
6.2.3.4. Ziskovost, peněžní tok, investice, návratnost investic
Tabulka 8
Ziskovost
2006
2007
2008
2009/ období šetření
Ziskovost
-1,08 %
-0,20 %
-2,49 %
2,88 %
Změna (100=2006)
+0,88 %
-1,41 %
+3,95 %
Peněžní tok (v tisících EUR)
260 047
211 036
172 570
336 753
Index
100
81
66
129
Investice (v tisících EUR)
151 900
151 027
127 845
87 875
Index
100
99
84
58
Návratnost investic
-0,73 %
-0,54 %
-2,73 %
0,39 %
Změna (100=2006)
+0,19 %
-2,00 %
+1,12 %
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
(416)
Čtyři reprezentativní výrobci v Unii utrpěli v letech 2006 až 2008 ztráty a finanční situace se začala zlepšovat teprve v roce 2009, kdy světová cena buničiny, která je hlavní surovinou, výjimečně zaznamenala výrazný pokles v důsledku hospodářského útlumu. Toto snížení cen buničiny (o 20 %) bylo považováno za mimořádně velký pokles, který přímo přispěl ke zlepšení finanční situace v období šetření. Je třeba poznamenat, že se ceny buničiny od konce období šetření vrátily na úroveň před jeho začátkem.
(417)
Trend, který vykazuje peněžní tok, tj. schopnost výrobců samofinancovat své činnosti, do značné míry odráží vývoj ziskovosti. V důsledku toho vykazuje peněžní tok mimořádné zvýšení v období šetření díky klesajícím cenám buničiny. Návratnost investic vykázala nepříznivý vývoj v souladu se zápornými výsledky zisku dosaženými čtyřmi reprezentativními výrobci v Unii do roku 2008 a kladným trendem během období šetření v důsledku mimořádných úspor nákladů díky nízkým cenám buničiny.
(418)
V návaznosti na výše uvedené skutečnosti se schopnost čtyř reprezentativních výrobců v Unii investovat snížila, jelikož se během posuzovaného období s výjimkou období šetření výrazně zhoršil peněžní tok. V důsledku toho investice během posuzovaného období klesly o 35 % a omezily se na instalaci kogeneračních zařízení, která výrobcům v Unii pomohla zmírnit vliv neustále rostoucích nákladů na energii.
(419)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že zvýšení ziskovosti by se nemělo považovat za omezený případ na základě výjimečného poklesu nákladů na suroviny. Pokles nákladů prospěl všem místním i čínským výrobcům, nikoli jen žadatelům, a proto průlom v ziskovosti nebyl založen výlučně na poklesu nákladů, ale vyplýval spíše ze změny cenového chování žadatelů.
(420)
Uvedený vyvážející výrobce také tvrdil, že na ziskovost mají vliv spíše ceny bezdřevého natíraného papíru, a nikoli ceny buničiny. Bylo však zjištěno, že když ceny buničiny v roce 2009 prudce klesly, zůstaly ceny bezdřevého natíraného papíru stabilní a důsledkem byl růst zisku. Jelikož ceny zůstaly nezměněné, nebylo možné stanovit korelaci mezi cenami a ziskovostí v tomto konkrétním období.
(421)
Míra ziskovosti je ukazatel, který se analyzuje na úrovni reprezentativních výrobců v Unii, a nikoli na úrovni žadatelů, jak navrhla dotyčná zúčastněná strana. Analýza získaných informací ukázala přímou souvislost mezi výjimečným poklesem cen buničiny, která je hlavní surovinou, a zvýšením ziskovosti, přičemž stabilní ceny hotových výrobků skutečně sehrály ve zlepšení ziskovosti svou roli. Ačkoli tomu tak pravděpodobně bylo i v případě ostatních výrobců na trhu, nemá to žádný vliv na závěr, že toto dočasné zlepšení ziskovosti bylo způsobeno výjimečným poklesem cen surovin v období šetření.
6.2.3.5. Schopnost získávat kapitál
(422)
Papírenský průmysl se obecně vyznačuje vysokou zadlužeností spojenou s významnými investicemi do stálých aktiv. V důsledku ztrát utrpěných během převážné části posuzovaného období byla narušena také schopnost čtyř reprezentativních výrobců v Unii získávat kapitál a financovat své aktivity za přiměřených finančních nákladů. Tak tomu bylo zejména v roce 2008, kdy musel být jeden ze čtyř reprezentativních výrobců v Unii refinancován při významné výši rizikové prémie, zatímco nejmenší reprezentativní výrobce se v roce 2008 dostal do platební neschopnosti a převzal jej jiný výrobce v Unii.
6.3. ZÁVĚR O ÚJMĚ
(423)
Šetření prokázalo, že se během posuzovaného období zhoršovala většina ukazatelů újmy, jako je objem výroby (-20 %), využití kapacity (-10 %), objem prodeje na trhu Unie odběratelům, kteří nejsou ve spojení (-19 %), a podíl na trhu (-5 procentních bodů). Kromě toho byly až do roku 2008 velmi nepříznivě ovlivněny ukazatele újmy související s finančními výsledky čtyř reprezentativních výrobců v Unii, jako je návratnost investic a ziskovost. Náhlé zvýšení ziskovosti v období šetření bylo způsobeno čistě dočasným a výjimečným poklesem světových cen buničiny v období šetření. Je třeba poznamenat, že i během období šetření byla míra ziskovosti velmi nízká a nebyla považována za faktor, který by mohl změnit závěr, že čtyři reprezentativní výrobci v Unii byli ve velmi slabé finanční pozici.
(424)
Šetření také ukázalo, že výše uvedený obraz újmy lze vysvětlit zejména skutečností, že i přes své restrukturalizační úsilí a zlepšení produktivity nebyli čtyři reprezentativní výrobci v Unii schopni zvýšit své ceny bezdřevého natíraného papíru nad úroveň pokrývající náklady nebo na úroveň udržitelné ziskovosti. Je to způsobeno hlavně cenovým podbízením čínskými vývozci během období šetření, které má významný vliv na trhu, kde je vysoká transparentnost cen. V období šetření se čtyřem reprezentativním výrobcům v Unii podařilo snížit své výrobní náklady prostřednictvím dalšího zlepšování produktivity a v důsledku poklesu cen buničiny, ke kterému došlo zejména v druhé polovině období šetření. Jelikož se zlepšila rovnováha nabídky a poptávky na trhu v důsledku snahy výrobců řešit strukturální přebytek kapacity prostřednictvím konsolidace a uzavírání výrobních závodů, mohly být ceny bezdřevého natíraného papíru udržovány na stabilní úrovni. Čtyři reprezentativní výrobci v Unii však nebyli schopni zvýšit své prodejní ceny na úroveň, která by poskytla takové míry ziskovosti, které jsou nezbytné pro dlouhodobou životaschopnost.
(425)
Jak je uvedeno v 19. bodě odůvodnění, jedna strana tvrdila, že bezdřevý natíraný papír používaný pro kotoučové tiskařské stroje by měl být zahrnut do rozsahu působnosti tohoto šetření. Na základě tohoto tvrzení strana uvedla, že vynětím tohoto výrobku ze stanovení podstatné újmy a analýzy trendů se zkreslil obraz o újmě. Na základě závěrů uvedených ve 20. a 22. až 25. bodě odůvodnění, tedy že bezdřevý natíraný papír používaný pro kotoučové tiskařské stroje a bezdřevý natíraný papír používaný při archovém tisku jsou různé výrobky, však bylo toto tvrzení odmítnuto.
(426)
Stejná strana tvrdila, že akvizice jednoho výrobce v Unii jedním ze čtyř reprezentativních výrobců v Unii v roce 2008 bylo důkazem, že tito čtyři reprezentativní výrobci v Unii jsou v poměrně dobrém stavu. Za prvé je třeba poznamenat, že podstatná újma se posuzuje na základě situace výrobního odvětví Unie, a nikoli na základě konkrétní situace jediného výrobce. Jak je uvedeno ve 423. bodě odůvodnění, většina ukazatelů újmy vykázala během sledovaného období zápornou tendenci prokazující zhoršení situace výrobního odvětví Unie. Akvizice byla navíc považována za součást restrukturalizačního úsilí výrobního odvětví Unie během posuzovaného období. V každém případě je třeba poznamenat, že při analýze makroekonomických ukazatelů, jako je objem výroby, kapacita, objem prodeje a podíl na trhu, měla tato akvizice neutrální účinek, jelikož makroekonomické ukazatele se posuzují s ohledem na všechny výrobce v Unii tvořící výrobní odvětví Unie definované ve 372. bodě odůvodnění. Jinými slovy, tyto faktory by měly v případě změny vlastnictví zůstat celkově nezměněné.
(427)
Po poskytnutí informací strany tvrdily, že neexistují žádné důkazy o tom, že výrobci v Unii, kteří podali podnět, utrpěli podstatnou újmu. Naopak, tito výrobci vykazovali v období šetření celkově vyrovnané hospodářské výsledky a vyšší ziskovost.
(428)
Za prvé, stav výrobního odvětví Unie se analyzuje na úrovni reprezentativních výrobců v Unii, a ne na úrovni výrobců, kteří podali podnět, jak navrhovaly strany.
(429)
Za druhé, jak již bylo uvedeno ve 409. bodě odůvodnění, tyto strany patrně vyvodily své závěry na základě jiných souborů údajů a informací, než jsou ty, které byly zjištěny při šetření a jsou uvedeny výše. Tyto závěry jsou tudíž věcně chybné. Analýza, kterou strany provedly, navíc nebyla důsledná, neboť při ní byly použity dva různé soubory údajů pro makroukazatele a mikroukazatele.
(430)
Dále bylo uváděno, že zvýšení ziskovosti je třeba chápat také jako důsledek restrukturalizačního úsilí výrobního odvětví včetně snížení výroby, počtu zaměstanců a nárůstu produktivity. V tomto případě nelze posledně zmiňované činitele považovat za jediné ukazatele újmy, nýbrž je třeba posuzovat všechny ukazatele újmy dohromady.
(431)
V čl. 8 odst. 2 základního nařízení se uvádějí hospodářské činitele a ukazatele, které mají být posouzeny při zkoumání účinků subvencovaného dovozu na výrobní odvětví Unie. Zmíněné ustanovení výslovně uvádí, že výčet činitelů není vyčerpávající a žádné z těchto kritérií není nezbytně rozhodující. Proto ačkoli činitele musí být posouzeny jednotlivě, závěry by se měly vyvodit na základě analýzy všech činitelů.
(432)
Strany se rovněž vyjádřily k možné hrozbě další podstatné újmy v souvislosti s obrovským budováním kapacit, ke kterému dochází u čínských výrobců za podpory státní politiky a subvencí. Oblastí působnosti šetření byla existence podstatné újmy, a nikoli hrozba další podstatné újmy. Uvedené připomínky proto nemohly ovlivnit zjištění a nemohly být vzaty v úvahu.
(433)
Z výše uvedených skutečností by měl být vyvozen závěr, že výrobní odvětví Unie utrpělo podstatnou újmu ve smyslu čl. 8 odst. 4 základního nařízení.
7. PŘÍČINNÁ SOUVISLOST
7.1. ÚVOD
(434)
V souladu s čl. 8 odst. 5 a 6 základního nařízení se zkoumalo, zda byla podstatná újma, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, způsobena subvencovaným dovozem z dotčené země. Dále byly zkoumány kromě subvencovaného dovozu i další známé činitele, které mohly výrobnímu odvětví Unie způsobit újmu, aby se zajistilo, že jakákoli újma způsobená těmito jinými činiteli nebude připisována subvencovanému dovozu.
7.2. ÚČINEK SUBVENCOVANÉHO DOVOZU
(435)
Je třeba poznamenat, že trh Unie s bezdřevým natíraným papírem se vyznačuje vysokým stupněm koncentrace kupní síly a transparentnosti cen prostřednictvím cenových nabídek. Bezdřevý natíraný papír je navíc výrobkem komoditního typu a neumožňuje významné cenové rozdíly mezi různými zdroji. Velká část výrobků se prodává prostřednictvím obchodníků, kteří nutí výrobní odvětví Unie udržovat ceny v souladu s levným subvencovaným dovozem. Proto mají ceny dováženého bezdřevého natíraného papíru, z něhož 35 % pocházelo během období šetření z ČLR, obecně významný vliv na úroveň cen na trhu Unie.
(436)
Šetření ukázalo, že objem subvencovaného dovozu z ČLR během posuzovaného období dramaticky vzrostl (+183 %). Subvencovaný dovoz z ČLR se od roku 2006 do roku 2007 nejprve zdvojnásobil, zatímco ceny byly v roce 2007 o 2 % nižší než v předchozím roce. V roce 2008 zůstal dovoz z ČLR stabilní, zatímco průměrné ceny klesly o další 1 %. Objem čínského dovozu (+71 %) a jeho podíl na trhu (+120 %) v období šetření opět dramaticky vzrostly, přičemž ceny se snížily (-5 %) a byly nižší než ceny čtyř reprezentativních výrobců v Unii o 7,6 %, čímž vyvíjely tlak na ceny na trhu Unie a bránily výrobcům v Unii ve zvýšení jejich cen na ziskovou úroveň.
(437)
Je nutno připomenout, že během posuzovaného období spotřeba v Unii klesla zhruba o 14 %. Výrobní odvětví Unie čelilo značnému poklesu objemu prodeje (o 19 %). Tento pokles prodeje však byl mnohem výraznější než pokles poptávky a vedl ke snížení podílu na trhu o 5 procentních bodů. Čínský dovoz zároveň zvýšil svůj podíl na trhu přibližně o 3 procentní body. To ukazuje, že podíl výrobního odvětví Unie na trhu byl z velké části převzat subvencovaným dovozem z ČLR.
(438)
Má se tudíž za to, že pokračující tlak vyvíjený na trhu Unie levným subvencovaným dovozem z ČLR výrobnímu odvětví Unie neumožnil přizpůsobit své prodejní ceny zvýšeným nákladům na suroviny, zvláště v roce 2008, kdy ceny buničiny dosáhly nejvyšších hodnot. To vedlo ke ztrátě podílu na trhu a snížení ziskovosti výrobního odvětví Unie. Několik zúčastněných stran argumentovalo během šetření a po poskytnutí informací tím, že dovoz z ČLR nemá významný dopad, pokud jde o objem a ceny. Tvrdily, že dovoz z ČLR nerostl v průběhu let výrazně, nýbrž postupně, a jeho dopad byl tedy poměrně omezený a neměl by být pro účely určení újmy nadhodnocován.
(439)
Tyto strany dále tvrdily, že čínské ceny, přestože byly pod úrovní cen v Unii, neměly žádný dopad na relativně stabilní ceny výrobního odvětví Unie. Jeden vyvážející výrobce zpochybnil zjištění Komise, podle nějž způsobily čínské ceny stlačování cen. Uvedl, že v roce 2009, kdy čínské ceny dále klesly, nejenže zaznamenaly ceny výrobního odvětví Unie nárůst, ale dokonce tomuto odvětví umožnily dosáhnout zisku.
(440)
Vývoj čínského dovozu je podrobně analyzován ve 380. bodě odůvodnění a závěrem je, že nárůst objemu nelze považovat za nevýznamý.
(441)
Pokud jde o ceny, představují ceny čínského dovozu cenové podbízení vůči cenám reprezentativních výrobců v Unii o 7,6 %, což je na trhu s transparentními cenami považováno za značně vysoké procento. Jak je zaznamenáno ve 412. bodě odůvodnění, byly ceny reprezentativních výrobců v Unii v posuzovaném období skutečně stabilní, výjimečně pak vzrostly v roce 2007, kdy nedošlo k nárůstu čínského vývozu. V roce 2009 byli výrobci v Unii schopni udržet ceny na stabilní úrovni za cenu další ztráty podílu na trhu a poklesu ziskovosti v důsledku kombinace těchto stabilních cen a nižších nákladů na suroviny.
(442)
Jeden čínský vyvážející výrobce tvrdil, že dovoz bezdřevého natíraného papíru z Číny nemá dopad na ceny výrobního odvětví Unie, neboť tyto ceny nejsou srovnatelné s bezdřevým natíraným papírem vyráběným a prodávaným reprezentativními výrobci v Unii, jelikož při určování cenového podbízení a cenové úrovně nepůsobící újmu bylo porovnáno pouze 10 % prodeje uskutečněného reprezentativními výrobci v Unii. Poznamenává se, že při tomto stanovení se vychází z plně porovnatelných výrobků, jejichž všechny vlastnosti si přímo odpovídají, aby bylo zajištěno spravedlivé srovnání. Bezdřevý natíraný papír vyráběný výrobci v Číně a v Unii jsou však obecně srovnatelnými výrobky, jak se konstatuje v 50. bodě odůvodnění, a proto si na trhu Unie přímo konkurují.
(443)
Dále se se tvrdilo, že zjištění, že trh s bezdřevým natíraným papírem je komoditním trhem charakteristickým vysokou mírou transparentnosti, není správné, neboť výrobci v Unii prodávají přibližně polovinu svých výrobků přímo konečným uživatelům. V rozporu s tímto tvrzením prodávají reprezentativní výrobci v Unii většinu svých výrobků prostřednictvím obchodních zástupců, přímo či nepřímo (takzvaný indentní prodej, kdy jsou výrobky zasílány přímo zákazníkovi, avšak objednávání a fakturace probíhají prostřednictvím obchodníků). Obchodní zástupci skutečně hrají při dodávkách výrobků a zajišťování cenové transparentnosti na trhu klíčovou roli.
(444)
S ohledem na trend v dovozu z ČLR, jenž nelze hodnotit jako nevýznamný, však bylo zjištěno, že výrazný nárůst levného subvencovaného dovozu z ČLR měl značný nepříznivý dopad na hospodářskou situaci výrobního odvětví Unie.
7.3. VLIV DALŠÍCH ČINITELŮ
7.3.1. VÝVOJ SPOTŘEBY NA TRHU UNIE A HOSPODÁŘSKÁ KRIZE
(445)
Jak je uvedeno v 378. bodě odůvodnění, spotřeba bezdřevého natíraného papíru v Unii se v roce 2007 nejprve zvýšila, načež v roce 2008 a v období šetření klesla. Během posuzovaného období výrobní odvětví Unie přišlo o část svého podílu na trhu. Jeden ze spolupracujících vývozců v ČLR a čínská vláda tvrdili, že snížení objemu prodeje u výrobního odvětví Unie, jeho podílu na trhu a objemu výroby bylo způsobeno poklesem spotřeby, který byl důsledkem hospodářské krize a rozšíření elektronických médií, a nemělo by být připisováno dovozu z ČLR. Na podporu tohoto tvrzení citovala čínská vláda Manifest konkurenceschopnosti a zaměstnanosti (Manifesto for Competitiveness and Employment) (dále jen „manifest“), který vydal papírenský a celulózový průmysl v červnu 2009.
(446)
Přestože nelze přehlížet, že tento nepříznivý vývoj spotřeby Unie mezi rokem 2007 a obdobím šetření, ať už byly jeho příčiny jakékoli, měl nepříznivý dopad na situaci výrobního odvětví Unie, pokud jde o objem prodeje a výrobu, stojí rovněž za zmínku, že se čínským vývozcům v téže době a zejména od roku 2008 do roku 2009 podařilo zvýšit svůj objem prodeje a podíl na trhu prostřednictvím cenového tlaku, jejž subvencovaný dovoz na trhu způsoboval.
(447)
Manifest, na nějž se čínská vláda odvolala, se týká celého odvětví papírenského a celulózového průmyslu a slouží obecnému politickému účelu. Na základě údajů v tomto dokumentu nebylo možno učinit žádné oddělené závěry o výrobě ani prodeji dotčeného výrobku. Nelze tedy vyvodit, platí-li teze a konstatování v manifestu bezezbytku na dotčený výrobek. Jelikož navíc šetření neprokázalo, že by mezi finanční krizí a podstatnou újmou, kterou výrobní odvětví Unie utrpělo, existovala významná souvislost, musel být tento argument odmítnut.
(448)
S ohledem na výše uvedené se má za to, že zhoršení hospodářské situace výrobního odvětví Unie bylo způsobeno především výrazným nárůstem subvencovaného dovozu z ČLR a cenovým podbízením uplatňovaným čínskými vývozci, a nikoli klesající spotřebou. Přestože pokles poptávky k újmě přispěl, nemohl narušit příčinnou souvislost mezi utrpěnou podstatnou újmou a zvýšením subvencovaného dovozu.
7.3.2. CENY SUROVINY
(449)
Průměrné výrobní náklady čtyř reprezentativních výrobců v Unii se mírně zvýšily (o 2 %) mezi lety 2006 a 2008 a klesly o 5 % v období šetření. Šetření ukázalo, že náklady čtyř reprezentativních výrobců v Unii na výrobu bezdřevého natíraného papíru obecně sledovaly stejný trend jako vývoj cen buničiny, jedné z hlavních surovin při výrobě papíru. Průměrná cena buničiny se mezi roky 2006 a 2008 zvýšila o 8 % a poté od konce roku 2008 do posledního měsíce období šetření prudce klesala. Cena buničiny byla v roce 2009 průměrně o 19 % nižší než v předchozím roce.
(450)
Při neexistenci subvencování působícího újmu výrobnímu odvětví Unie by bylo možno očekávat pravidelné úpravy cen tak, aby odrážely vývoj jednotlivých složek výrobních nákladů. Až do roku 2008 k tomu však nedocházelo. Výrobci v Unii byli ve skutečnosti nuceni udržovat nízké prodejní ceny, i když ceny buničiny v roce 2008 rostly, aby mohli konkurovat levnému subvencovanému dovozu z ČLR, což v té době vedlo k značnému poklesu jejich ziskovosti. V období šetření se situace zlepšila v důsledku abnormálního poklesu cen buničiny, zatímco ceny bezdřevého natíraného papíru se podařilo ve stejné době udržet na stabilní úrovni. Avšak i v tomto výjimečném období stále velmi nízké úrovně zisku nedovolily čtyřem reprezentativním výrobcům v Unii zotavit se z dopadů pokračujících subvenčních praktik. Navzdory snížení nákladů na surovinu se skutečně ještě nepodařilo zvýšit cenové hladiny natolik, aby bylo dosaženo solidních ziskových rozpětí nezbytných pro toto kapitálově náročné výrobní odvětví.
(451)
Vyslovuje se tudíž závěr, že subvencovaný dovoz z ČLR, který byl levnější než ceny čtyř reprezentativních výrobců v Unii, stlačil ceny na trhu Unie a zabránil těmto čtyřem reprezentativním výrobcům v Unii zvýšit prodejní ceny tak, aby pokryli své náklady nebo dosáhli přiměřené ziskovosti. Vzhledem k tomu, že ceny suroviny v období šetření výrazně klesaly, bylo zjištěno, že nemohly mít vliv na podstatnou újmu, kterou výrobní odvětví Unie během téže doby utrpělo.
7.3.3. VÝVOZNÍ VÝKONNOST REPREZENTATIVNÍCH UNIJNÍCH VÝROBCŮ
(452)
Vedle dovozu subvencovaných výrobků byla jakožto jeden ze známých činitelů, které se mohly spolupodílet na újmě způsobené výrobnímu odvětví Unie, posuzována rovněž vývozní výkonnost, aby se prokázalo, že subvencovanému dovozu není přičítána možná újma způsobená těmito ostatními faktory. Tato analýza ukázala, že během posuzovaného období vývoz čtyř reprezentativních výrobců v Unii určený subjektům, které nejsou ve spojení, představoval důležitou část jejich prodeje (kolem 26 %). Přestože objem vývozu v posuzovaném období rovněž klesl o 16 %, byla ztráta objemu vývozu méně výrazná než ztráta objemu prodeje na trhu Unie (19 %). Proto se dospělo k závěru, že snížením objemu vývozu nelze vysvětlit úroveň újmy, kterou čtyři reprezentativní výrobci v Unii utrpěli. Vzhledem k tomu, že vývoz hraje důležitou úlohu při udržování vysoké úrovně využití kapacity, aby se pokryly vysoké fixní náklady na investice do strojního zařízení, bylo zjištěno, že ačkoliv se vývozní výkonnost zhoršovala, měl vývoz celkově kladný vliv. V souladu s tím se má za to, že i když snížení vývozní aktivity mohlo přispět k celkovému zhoršení situace výrobního odvětví Unie, tato aktivita přeci jen zmírnila ztráty utrpěné na trhu Unie, a tudíž není taková, aby narušila příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem z ČLR a újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie.
(453)
Jedna ze zúčastněných stran tvrdila, že výrobní odvětví Unie utrpělo výrazný pokles vývozu v důsledku silného kurzu eura vůči americkému dolaru a že újma způsobená tímto činitelem by neměla být přičítána dovozu z ČLR. Jak je uvedeno výše, zhoršení vývozní výkonnosti výrobního odvětví Unie, ať už jsou jeho příčiny jakékoli, není hlavním důvodem újmy, kterou výrobci utrpěli, a nenarušuje tudíž příčinnou souvislost uvedenou ve 444. bodě odůvodnění.
7.3.4. DOVOZ Z DALŠÍCH TŘETÍCH ZEMÍ
(454)
Vývoj objemu a cen dovozu z jiných třetích zemí od roku 2006 do období šetření byl následující:
Tabulka 9
Dovoz ze třetích zemí
2006
2007
2008
2009/ období šetření
Švýcarsko
Dovoz (v tunách)
194 748
191 636
226 736
172 233
Index
100
98
116
88
Podíl na trhu
3,7 %
3,5 %
4,2 %
3,8 %
Index
100
95
115
103
Cena (v EUR/t)
787
782
758
793
Index
100
99
97
105
Indonésie
Dovoz (v tunách)
19 834
30 714
27 178
49 877
Index
100
155
137
251
Podíl na trhu
0,4 %
0,6 %
0,5 %
1,1 %
Index
100
149
135
292
Cena (v EUR/t)
855
818
845
681
Index
100
96
99
80
Jižní Korea
Dovoz (v tunách)
45 154
65 251
46 498
46 068
Index
100
145
103
102
Podíl na trhu
0,9 %
1,2 %
0,9 %
1,0 %
Index
100
139
102
118
Cena (v EUR/t)
562
669
664
618
Index
100
119
118
110
Všechny ostatní země
Dovoz (v tunách)
58 623
70 984
62 844
100 711
Index
100
121
107
172
Podíl na trhu
1,1 %
1,3 %
1,2 %
2,2 %
Index
100
117
106
199
Cena (EUR/tuna)
962
860
914
824
Index
100
89
95
86
Zdroj: Eurostat.
(455)
K hlavním ostatním třetím zemím vyvážejícím bezdřevý natíraný papír na trh Unie patří především Švýcarsko, Indonésie a Jižní Korea. Z vývoje objemů dovozu je patrné, že zvýšení dovozu z ČLR bylo výraznější než z jakékoli jiné z ostatních třetích zemí. Co se týče dovozu ze Švýcarska, ten byl prodáván vždy za podstatně vyšší ceny než výrobky dovážené z ČLR. Podíl švýcarských výrobků na trhu zůstal poměrně stabilní s výjimkou roku 2008, kdy se přechodně zvýšil na více než 4 %, načež v období šetření opět klesl přibližně na úroveň roku 2006. Bezdřevý natíraný papír dovážený ze Švýcarska byl tvořen především výrobou jedné společnosti vlastněné jedním ze čtyř reprezentativních výrobců v Unii a vyšší jednotkové ceny mohly být spojeny s různými druhy sortimentní skladby a prodejní struktury. Pokud jde o dovoz z Indonésie, ten se do Unie uskutečňoval také za vyšší ceny než v případě čínských výrobků, s výjimkou období šetření, kdy ceny klesly, velmi pravděpodobně z velké části v důsledku poklesu cen buničiny. Výsledný nárůst dovozu, který však během období šetření zůstal v objemovém vyjádření na nízké úrovni, vedl k podílu na trhu, který v té době také zůstal na nízké úrovni. Dovoz z Jižní Koreje přicházel do Unie v malých množstvích během celého posuzovaného období a podíl na trhu zůstal neměnný. I když byly korejské dovozní ceny srovnatelné s dovozními cenami z ČLR, korejské ceny nevykazovaly trvale klesající tendenci, jak tomu bylo u čínského dovozu po celé posuzované období. Dovoz ze všech dalších zemí měl podstatně vyšší ceny než dovoz z ČLR a objemy dovozu byly nízké.
(456)
Z výše uvedených skutečností by měl být vyvozen závěr, že dovoz z těchto třetích zemí nepřispěl k podstatné újmě, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie.
7.3.5. STRUKTURÁLNÍ PŘEBYTEK KAPACITY
(457)
Jeden spolupracující vývozce v ČLR tvrdil, že újma, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, byla způsobena jeho nadměrnou kapacitou. Snížení kapacity a konsolidace výrobního odvětví Unie proto nebyly důsledkem čínského dovozu, nýbrž je třeba považovat je za opatření proti nadměrné kapacitě. Šetření však ukázalo, že výrobní odvětví Unie utrpělo ztráty v posuzovaném období, a to zejména v roce 2008, navzdory restrukturalizaci výrobců, protože, jak je uvedeno ve 435. až 444. bodě odůvodnění, výrobní odvětví Unie stále nedokázalo zvýšit své ceny na úroveň přesahující jeho náklady. Tato situace byla způsobena hlavně cenovým tlakem subvencovaného dovozu, který probíhal za ceny nižší, než byly ceny výrobního odvětví Unie. Toto tvrzení proto muselo být odmítnuto.
(458)
Rovněž bylo namítnuto, že restrukturalizační úsilí výrobního odvětví Unie bylo završeno v roce 2009 fúzí dvou velkých výrobců, která vedla k okamžitému zlepšení situace výrobního odvětví Unie. Snahy o restrukturalizaci probíhaly od roku 2000 až do začátku období šetření. Pozitivní výsledek uvedené fúze by se byl musel projevit ve zlepšení využití kapacity a alespoň vyrovnaném objemu prodeje, oba tyto činitele se však v období šetření zhoršily. Na druhou stranu bylo zjištěno, že zvýšení ziskovosti výrobního odvětví Unie v období šetření bylo primárně a přímo způsobeno výjimečným jednorázovým poklesem cen buničiny. Tato námitka proto musela být odmítnuta.
7.4. ZÁVĚR O PŘÍČINNÉ SOUVISLOSTI
(459)
Výše uvedená analýza prokázala, že se během posuzovaného období podstatně zvýšil objem levného subvencovaného dovozu pocházejícího z ČLR i jeho podíl na trhu. Kromě toho bylo zjištěno, že tento dovoz probíhal za subvencované ceny, které byly nižší než ceny, jež si na trhu Unie za podobné druhy výrobků účtovalo výrobní odvětví Unie.
(460)
Uvedené zvýšení objemu levného subvencovaného dovozu z ČLR a jeho podílu na trhu se časově shodovalo s celkovým snížením poptávky na trhu Unie mezi rokem 2006 a obdobím šetření a také s nepříznivým vývojem podílu výrobců v Unii na trhu v téže době. Ve stejné době byl zaznamenán nepříznivý vývoj hlavních ukazatelů hospodářské a finanční situace výrobního odvětví Unie, jak je uvedeno ve 423. bodě odůvodnění.
(461)
Zkoumání ostatních známých činitelů, které mohly způsobit újmu výrobnímu odvětví Unie, ukázalo, že tyto činitele nejsou takové, aby narušily příčinnou souvislost zjištěnou mezi subvencovaným dovozem z ČLR a újmou, kterou výrobní odvětví Unie utrpělo.
(462)
Na základě výše uvedené analýzy, v jejímž rámci byly účinky všech známých činitelů na situaci výrobního odvětví Unie náležitě odlišeny a odděleny od účinků subvencovaného dovozu působícího újmu, se vyvozuje závěr, že subvencovaný dovoz z ČLR způsobil výrobnímu odvětví Unie podstatnou újmu ve smyslu čl. 8 odst. 5 základního nařízení.
8. ZÁJEM UNIE
8.1. PŘEDBĚŽNÉ POZNÁMKY
(463)
V souladu s článkem 31 základního nařízení bylo zkoumáno, zda navzdory výše uvedeným zjištěním neexistují přesvědčivé důvody pro zjištění, že v tomto konkrétním případě není v zájmu Unie přijmout vyrovnávací opatření. Za tímto účelem a v souladu s čl. 31 odst. 1 základního nařízení byl na základě všech předložených důkazů zvážen pravděpodobný dopad možných opatření na výrobce v Unii, dovozce, obchodníky, distributory a uživatele dotčeného výrobku a rovněž pravděpodobné následky nepřijetí opatření.
8.2. VÝROBNÍ ODVĚTVÍ UNIE
(464)
Výrobní odvětví Unie jako celek tvoří čtrnáct známých výrobců, kteří podle odhadu sdružení CEPIFINE představují zhruba 98 % výroby bezdřevého natíraného papíru v Unii. Výrobci působí v různých členských státech Unie a v souvislosti s výrobou dotčeného výrobku přímo zaměstnávají více než 11 000 lidí.
(465)
Dva ze známých výrobců se postavili proti zahájení šetření, avšak neposkytli žádné další informace a nespolupracovali při šetření. Na základě dostupných informací, a zejména na základě údajů poskytnutých sdružením CEPIFINE, jež ukázaly zhoršení situace výrobního odvětví Unie, však lze důvodně předpokládat, že tyto dvě společnosti byly subvencovaným dovozem rovněž nepříznivě ovlivněny. Skutečnost, že tyto dvě společnosti při šetření nespolupracovaly, tedy nebyla považována za známku toho, že by se jejich situace lišila od situace ostatních výrobců v Unii.
(466)
Výrobní odvětví Unie utrpělo podstatnou újmu způsobenou subvencovaným dovozem z ČLR. Je třeba připomenout, že většina ukazatelů újmy během posuzovaného období vykazovala zápornou tendenci. Vážné dopady se projevily zejména u ukazatelů újmy týkajících se finanční výkonnosti čtyř reprezentativních výrobců v Unii, jako je například ziskovost a návratnost investic, a to navzdory mírnému zlepšení v období šetření. Pokud by nebyla přijata opatření, hospodářská situace výrobního odvětví Unie by se s velkou pravděpodobností dále zhoršovala.
(467)
Předpokládá se, že uložením vyrovnávacích cel budou na trhu Unie znovu nastoleny účinné a rovné obchodní podmínky, které výrobnímu odvětví Unie umožní upravit ceny bezdřevého natíraného papíru tak, aby odrážely jednotlivé nákladové složky. Lze očekávat, že by výrobní odvětví Unie mohlo díky uloženým opatřením získat zpět přinejmenším část podílu na trhu, o který během posuzovaného období přišlo, což by mělo další příznivý dopad na jeho hospodářskou situaci a ziskovost.
(468)
Byl tudíž vyvozen závěr, že by uložení konečných vyrovnávacích opatření na dovoz bezdřevého natíraného papíru pocházejícího z ČLR bylo v zájmu výrobního odvětví Unie.
8.3. DOVOZCI A OBCHODNÍCI
(469)
Dotazníky byly zaslány čtrnácti známým dovozcům a obchodníkům v Unii, kteří nejsou ve spojení a byli uvedeni v podnětu. V průběhu šetření se přihlásilo několik dalších obchodníků (ve výrobním odvětví nazývaných též „kupci“). Nakonec spolupracovalo v rámci šetření třináct společností, i když někteří z těchto respondentů poskytli pouze částečné informace. Bylo zjištěno, že dovozci působí na trhu také jako obchodníci, a proto jsou všechny tyto zúčastněné strany nadále označovány jen jako „obchodníci“.
(470)
Šetření ukázalo, že všichni obchodníci nakupovali bezdřevý natíraný papír z více zdrojů a hlavně od výrobců v Unii. Dva obchodníci vůbec nenakupovali bezdřevý natíraný papír dovážený z ČLR nebo jej nakupovali jen příležitostně. Deset společností, které poskytly kvantitativní informace o svých nákupech dotčeného výrobku, představovalo dohromady 47 % celkového dovozu z ČLR. Dovoz, včetně dovozu z ČLR, představoval pouze omezenou část jejich celkového podnikání a jakýkoli nepříznivý dopad navrhovaných opatření bude tudíž pravděpodobně zanedbatelný. Všichni obchodníci uvedli, že bezdřevý natíraný papír vyráběný v Unii má velmi podobnou kvalitu jako bezdřevý natíraný papír vyráběný v ČLR a navzájem jsou tyto výrobky zaměnitelné. Šetření kromě toho potvrdilo, že existuje velké množství jiných dovozních zdrojů a obchodníci se mohou přeorientovat na tyto jiné zdroje dodávek, přinejmenším v dlouhodobém výhledu.
(471)
Dva dovážející obchodníci spoléhali při svých nákupech bezdřevého natíraného papíru hlavně na čínské zdroje. Obě tyto společnosti uvedly, že budou obtížně nakupovat výrobky od výrobců v Unii, protože existují tradiční prodejní kanály v důsledku minimálních objednacích množství požadovaných výrobci a distribuční smlouvy, jež se musí dodržovat. To však přímo neovlivnilo dostupnost bezdřevého natíraného papíru od výrobců v Unii, jelikož ti měli k dispozici dostatečnou volnou kapacitu. Toto tvrzení proto muselo být odmítnuto.
(472)
Pokud jde o možnost přenést případné zvýšení nákladů na své zákazníky, všichni spolupracující obchodníci se odvolávali na značnou transparentnost cen na trhu Unie a uváděli, že by mohli zvýšit své prodejní ceny pro konečné zákazníky pouze v případě, že by se cenová úroveň v Unii obecně zvýšila. Na tomto základě a vzhledem k tomu, že zamýšlený účinek vyrovnávacích cel spočívá mimo jiné ve zvýšení hladiny cen v Unii tak, aby pokrývaly náklady, se předpokládá, že dovozci by proto dokázali případné zvýšení cen způsobené vyrovnávacím clem přenést alespoň zčásti na své zákazníky. Je třeba také poznamenat, že jak je uvedeno výše, bylo zjištěno, že čínský dovoz tvoří jen velmi malou část celkového podnikání obchodníků, a proto by byl účinek vyrovnávacího cla obecně zanedbatelný. A konečně, má se také za to, že dovozci dosahují vyšší ziskovosti ze svého dalšího prodeje bezdřevého natíraného papíru nakupovaného od výrobců v ČLR, a proto by také byli schopni spokojit se s menším ziskem v důsledku toho, že by sami absorbovali alespoň částečné zvýšení nákladů.
(473)
Uložení konečných opatření by tudíž nemělo mít na dovozce a obchodníky celkově významný nepříznivý dopad.
8.4. UŽIVATELÉ
(474)
Dotazníky byly zaslány osmi známým uživatelům v Unii, kteří byli uvedeni v podnětu. Během šetření se přihlásilo několik dalších uživatelů. Dotazník úplně nebo částečně zodpovědělo celkem pět společností. Tyto společnosti sídlí po celé Unii a představují tiskařské a vydavatelské odvětví. Jelikož bylo zjištěno, že tržní podmínky a struktura nákladů jsou jiné u tiskáren než u vydavatelů, byl dopad opatření analyzován pro každou skupinu odděleně.
8.4.1. TISKÁRNY
(475)
Základní informace poskytla pouze jedna tiskárna. Podle informací, které tato tiskárna poskytla, je podíl bezdřevého natíraného papíru ve vztahu k celkovým nákladům na výrobu tiskovin poměrně vysoký. Z šetření vyplynulo, že tiskárny nakupují bezdřevý natíraný papír zejména od výrobců v Unii, přičemž bylo potvrzeno, že bezdřevý natíraný papír vyráběný v Unii a v ČLR má obdobnou jakost a že mezi obchodníky existuje silná cenová soutěž.
(476)
Tato tiskárna uvedla, že případné zvýšení cen bude mít významný nepříznivý vliv na její ziskovost. Bylo namítnuto, že tiskařský průmysl je již pod tlakem v důsledku strukturálního přebytku kapacity a případné zvýšení nákupních cen bezdřevého natíraného papíru by na tiskárny kladlo další tlak. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že vzhledem k malému množství čínského bezdřevého natíraného papíru používaného tiskárnami (které stále ještě většinu potřebného bezdřevého natíraného papíru nakupují od výrobců v Unii) se přímý dopad případného cla považuje za zanedbatelný. Pokud jde o obecné zvýšení cen na trhu Unie, mělo se za to, že tento nárůst cen by měl dopad na všechny hospodářské subjekty, a jeho účinek by proto byl neutrální.
8.4.2. VYDAVATELÉ
(477)
Pokud jde o vydavatelské odvětví, byly od společností obdrženy čtyři odpovědi na dotazník. Pouze jedna společnost nakupovala během období šetření menší množství bezdřevého natíraného papíru pocházejícího z ČLR. Dvě z těchto společností poskytly kvantitativní údaje o své spotřebě bezdřevého natíraného papíru.
(478)
Celkově bylo zjištěno, že výrobky, ve kterých se využívá bezdřevý natíraný papír, představovaly průměrně 16 % celkového obratu těchto společností a že průměrný zisk dosažený v tomto oboru podnikání činil kolem 12 %. Dále bylo zjištěno, že těchto šest společností nakupovalo bezdřevý natíraný papír zejména od výrobců v Unii, zatímco jen jedna z nich využívala bezdřevý natíraný papír dovážený z ČLR. Další společnost začala nakupovat čínské výrobky teprve po uplynutí období šetření. Není tudíž pravděpodobné, že by uložení vyrovnávacích opatření na dovoz z ČLR mohlo mít vážný celkový dopad na vydavatelské odvětví, a to zejména vzhledem k nízkým objemům bezdřevého natíraného papíru pocházejícího z ČLR, jež se v tomto odvětví používají. Kromě toho bylo zjištěno, že jsou tyto společnosti ziskové a mohly by přenést zvýšení cen na konečného zákazníka snadněji, protože je běžnější používání papíru určeného zákazníkem, kdy se používá při výrobě papír zakoupený samotným zákazníkem. A konečně, vydavatelé mají větší kupní sílu z důvodu úspor z rozsahu.
(479)
Podání předložila dvě sdružení tiskařského a vydavatelského průmyslu. Jedno se postavilo proti uložení cel, přičemž namítalo, že případné zvýšení cen by vedlo k vyšším nákladům a tím ke ztrátě konkurenceschopnosti a pracovních míst v navazujících odvětvích. Druhé zůstalo neutrální, avšak uvedlo, že by opatření mohla mít nepříznivý dopad na navazující odvětví, neboť by tiskařský průmysl mohl vlivem zvýšení cen přemístit výrobu jinam, čímž by zase vzrostl dovoz navazujících tiskařských výrobků.
(480)
Šetření ukázalo, že v rámci papírových výrobků existuje několik segmentů, co se týče očekávaného růstu, a že segment vysoce kvalitního tiskového papíru, ve kterém se bezdřevý natíraný papír především používá, stále ještě roste. Pokud jde o tvrzení, že by se ztráty přenesly na navazující trh, je toto tvrzení neurčité a nebylo podloženo žádnými informacemi nebo důkazy.
(481)
Po poskytnutí zjištění byl znovu vznesen argument o možném dopadu na navazující odvětví, který se opíral o skutečnost, že dovoz tiskařských výrobků z Číny v posledních letech rychle rostl a evidentně získal v rámci evropské spotřeby tiskařských výrobků značný podíl na trhu.
(482)
Jak bylo vysvětleno výše, byla spolupráce tiskáren omezená a na základě omezených kvantitativních informací, které byly získány, bylo zjištěno, že vzhledem k míře ziskovosti a podílu nákladů na bezdřevý natíraný papír na celkových nákladech může mít zvýšení cen na tiskárny skutečně citelný dopad. Většina tiskáren však v období šetření čínský papír přímo nenakupovala nebo nakupovala pouze ve velmi malém množství a množství čínského papíru používaného v tiskárnách je obecně nízké, a proto by byl přímý účinek cla zanedbatelný. Většina tiskáren také uvedla, že jelikož potřebují, aby dodací lhůty byly krátké, bude podíl přímých dodávek ze třetích zemí i nadále omezený.
(483)
Co se týče tvrzení o navazujících tiskařských výrobcích z Číny, je třeba poznamenat, že statistiky dovozu tiskařských výrobků pokrývají širokou škálu výrobků, které zahrnují i tiskařské výrobky, jež nejsou tištěny na bezdřevém natíraném papíře. Na základě dostupných informací nebylo možné posoudit, jak velká část výrobků dovážených z Číny je tištěna na dotčeném výrobku a co je tištěno na jiných typech papíru. Z poskytnutých informací je však známo, že tiskoviny pocházející z Číny představují speciální omezené kategorie knih, dětské knihy, kalendáře, balicí papír a pohlednice. U výrobků, u nichž je požadována aktuálnost, jako jsou časopisy vycházející každý týden či měsíc či jiné zpravodajské tiskoviny, je méně praktické, aby byly dováženy z Číny vzhledem k době nutné pro dovoz. Zatímco tisk některých tištěných výrobků je možné relokovat, existují výrobky, u nichž jsou blízkost a služby klíčové, a proto by na ně zahraniční konkurence neměla žádný vliv. Navíc i když je papír důležitou položkou nákladů v tiskařském průmyslu, jedná se rovněž o odvětví náročné na pracovní sílu, a náklady na práci proto mohou být důležitější motivací pro relokaci. Celkově však nelze vyloučit, že se zvýší dovoz výrobků tištěných na bezdřevém natíraném papíře, ale není možné nijak spolehlivě odhadnout, o jaké zvýšení by se mohlo jednat a do jaké míry by ovlivnilo konkurenceschopnost výrobců tiskovin, a jaký přímý dopad by tedy mohl nárůst cen mít na navazující tiskařské odvětví v Unii.
(484)
Z předložených informací je rovněž známo, že se tiskařský průmysl potýká se strukturálním přebytkem kapacity, což vede k neustálé restrukturalizaci odvětví. Jedním z hlavních motivů restrukturalizace byla i konsolidace výrobců papíru v rámci hodnotového řetězce. Jakékoli obtíže tiskařského průmyslu se zvyšováním cen se považují převážně za důsledek strukturálního přebytku kapacit přímo v tomto odvětví.
8.4.3. ZÁVĚR O UŽIVATELÍCH
(485)
S přihlédnutím k výše uvedeným skutečnostem se zdá, že dopad na uživatele v uvedených dvou odlišných odvětvích bude celkově omezený, i když na některé uživatele budou mít opatření uložená na dovoz z ČLR dopad pravděpodobně nepříznivý. Šetření kromě toho neodhalilo žádný významný dopad na uživatele, kteří nakupovali papír hlavně z jiných zdrojů než z ČLR. Většina uživatelů naopak uvedla, že jelikož pracují s krátkými dodacími lhůtami, je podíl dodávek z třetích zemí omezený. V neposlední řadě jsou obtíže tiskařského průmyslu při navyšování cen pokládány spíše za důsledek strukturálního přebytku kapacity, s nímž se tento průmysl potýká.
(486)
Uživatelé dále tvrdili, že by opatření mohla způsobit na trhu nedostatek na straně nabídky a delší dodací lhůty pro uživatele.
(487)
Zúčastněné strany, podle nichž by mohlo k případnému nedostatku na straně nabídky dojít, tento nedostatek nekvantifikovaly ani neodhadly. Uvedená tvrzení nejsou podle všeho doložena mírou využití kapacity na straně výrobců v Unii, jež v období šetření dosahovala 83 %, což znamenalo kapacitu asi jeden milion tun, která zůstala nevyužita. Nedostatek na straně nabídky je proto nepravděpodobný.
(488)
Proto byl učiněn závěr, že na základě dostupných informací je nanejvýš pravděpodobné, že účinek vyrovnávacích opatření uložených na dovoz bezdřevého natíraného papíru pocházejícího z ČLR nebude mít podstatný nepříznivý dopad na uživatele dotčeného výrobku.
8.5. ZÁVĚR TÝKAJÍCÍ SE ZÁJMU UNIE
(489)
Z výše uvedených skutečností by měl být vyvozen závěr, že na základě dostupných informací o zájmu Unie celkově neexistují přesvědčivé důvody proti uložení opatření na dovoz bezdřevého natíraného papíru pocházejícího z ČLR.
9. VYROVNÁVACÍ OPATŘENÍ
9.1. ÚROVEŇ PRO ODSTRANĚNÍ ÚJMY
(490)
Vzhledem k přijatým závěrům o subvencování, újmě, příčinné souvislosti a zájmu Unie by měla být uložena antisubvenční opatření, aby se předešlo vzniku další újmy výrobcům v Unii způsobené subvencovaným dovozem.
(491)
Ke stanovení výše těchto opatření byla vzata v úvahu zjištěná subvenční rozpětí a výše cla nezbytná pro odstranění újmy, kterou utrpěli výrobci v Unii, aniž by přitom bylo překročeno zjištěné subvenční rozpětí.
(492)
Při výpočtu výše cla nezbytného pro odstranění účinků subvencování působícího újmu se mělo za to, že případná opatření by měla výrobnímu odvětví Unie umožnit pokrýt výrobní náklady a dosáhnout zisku před zdaněním, kterého by mohlo výrobní odvětví tohoto druhu přiměřeně dosáhnout v běžných podmínkách hospodářské soutěže, tzn. bez subvencovaného dovozu, z prodeje obdobného výrobku v Unii.
(493)
Žadatel požádal, aby byla cílová výše zisku stanovena nejméně na 10 %, přičemž ve svých argumentech vycházel z očekávaného ziskového rozpětí, které ve své klasifikační metodice používají nezávislé ratingové agentury, a ze ziskovosti dosahované jedním výrobcem působícím v jiném odvětví výroby papíru, které není dotčeno čínským dovozem.
(494)
Cílová výše zisku uvedená v podnětu a následné žádosti žadatele byla přezkoumána na základě odpovědí na dotazník a inspekcí na místě u reprezentativních výrobců v Unii. Bylo zjištěno, že by cílová výše zisku měla odrážet vysoké nároky na počáteční investice a riziko, jež jsou tomuto výrobnímu odvětví náročnému na kapitál vlastní, za situace, kdy by nedocházelo k dumpingovému či subvencovanému dovozu. Rovněž byly zohledněny náklady na investice do strojního zařízení. Bylo zjištěno, že ziskové rozpětí 8 % z obratu lze považovat za přiměřené minimum, jehož by mohli výrobci v Unii pravděpodobně dosáhnout, pokud by neexistovalo subvencování působící újmu.
(495)
Na tomto základě byla vypočtena cena obdobného výrobku nepůsobící újmu výrobcům v Unii. Cena, která nepůsobí újmu, byla získána připočtením výše uvedeného ziskového rozpětí ve výši 8 % k výrobním nákladům.
(496)
Vývozní prodej jedné ze společností ze skupiny jednoho spolupracujícího vyvážejícího výrobce byl vyloučen na základě důvodů vysvětlených v 382. bodě odůvodnění.
(497)
Nutné zvýšení cen pak bylo stanoveno na základě srovnání váženého průměru dovozních cen jednotlivých druhů výrobků u vyvážejících výrobců v ČLR a újmu nepůsobící ceny příslušných druhů výrobků prodávaných během období šetření výrobci v Unii na trhu Unie. Rozdíl zjištěný tímto porovnáním byl poté vyjádřen jako procentní podíl průměrné dovozní hodnoty CIF porovnávaných druhů výrobků.
9.2. KONEČNÁ OPATŘENÍ
(498)
Na základě výše uvedených závěrů o subvencování, újmě, příčinné souvislosti a zájmech Unie a v souladu s čl. 15 odst. 1 základního nařízení se má za to, že na dovoz předmětného výrobku pocházejícího z ČLR by mělo být uloženo konečné vyrovnávací clo na úrovni nižší z hodnot odpovídajících subvenčnímu rozpětí a rozpětí újmy podle pravidla nižšího cla. V tomto případě by v souladu s tímto pravidlem měla být celní sazba stanovena na úrovni zjištěných subvenčních rozpětí.
(499)
Rozpětí pro odstranění újmy, subvenční rozpětí a navrhované sazby konečného vyrovnávacího cla pro ČLR, vyjádřená jako cena CIF na hranice Unie před proclením, jsou tato:
Vyvážející výrobce
Subvenční rozpětí
Rozpětí újmy
Sazba vyrovnávacího cla
Gold East Paper (Jiangsu) Co., Ltd, město Čen-tiang, provincie Ťiang-su, ČLR
12 %
20 %
12 %
Gold Huasheng Paper (Suzhou Industrial Park) Co., Ltd, město Su-čou, provincie Ťiang-su, ČLR
12 %
20 %
12 %
Shangdong Chenming Paper Holdings Limited, město Šou-kuang, provincie Šan-tung, ČLR
4 %
39,1 %
4 %
Shouguang Chenming Art Paper Co., Ltd, město Šou-kuang, provincie Šan-tung, ČLR
4 %
39,1 %
4 %
Všechny ostatní společnosti
12 %
39,1 %
12 %
(500)
Pokud jde o souběžné antidumpingové šetření, nesmí být podle čl. 24 odst. 1 druhého pododstavce základního nařízení a podle čl. 14 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (27) na jeden výrobek současně uloženo antidumpingové i vyrovnávací clo, aby se napravila táž situace, která vzniká jak dumpingem, tak poskytnutím vývozní subvence. Pokud jde o subvenční programy, byla vývozní subvence, jak je uvedeno ve 235. až 245. bodě odůvodnění, poskytnuta pouze v případě jednoho programu. Příslušné dumpingové rozpětí daného spolupracujícího vyvážejícího výrobce bude v souběžném antidumpingovém šetření náležitě upraveno. Co se týče dalších subvenčních programů, vzhledem k použití pravidla nižšího cla v paralelním antidumpingovém šetření a k výši subvencí zjištěné v tomto šetření, nebylo považováno za nutné dále zkoumat, zda a do jaké míry jsou stejné subvence vyrovnány dvakrát, jsou-li na stejný dovážený výrobek uvalena antidumpingová i antisubvenční cla.
(501)
Individuální sazby vyrovnávacího cla stanovené pro jednotlivé společnosti a uvedené v tomto nařízení byly stanoveny na základě zjištění tohoto šetření. Odrážejí tedy stav týkající se těchto společností zjištěný během šetření. Tyto celní sazby se tedy (na rozdíl od celostátního cla platného pro „všechny ostatní společnosti“) vztahují výlučně na dovoz výrobků pocházejících z dotčené země a vyrobených těmito společnostmi, a tedy vyjmenovanými právnickými osobami. Na dovážené výrobky vyrobené jakoukoli jinou společností, která není jmenovitě uvedena v článku 1 spolu se svým názvem a adresou, včetně subjektů ve spojení se společnostmi konkrétně uvedenými, se tyto sazby nevztahují a tyto výrobky podléhají celní sazbě platné pro „všechny ostatní společnosti“.
(502)
S veškerými žádostmi o použití těchto sazeb vyrovnávacího cla pro jednotlivé společnosti (např. po změně názvu subjektu nebo po vzniku nových výrobních či prodejních subjektů) je třeba se neprodleně obrátit na Komisi (28) a připojit veškeré příslušné informace, zejména pak o jakékoli změně v činnostech společnosti souvisejících s výrobou či domácím prodejem a prodejem na vývoz, která je spojena například s takovou změnou názvu nebo takovou změnou výrobních či prodejních subjektů. Nařízení bude poté podle potřeby odpovídajícím způsobem změněno a seznam společností požívajících výhod individuálních celních sazeb aktualizován.
(503)
Aby bylo zajištěno řádné vymáhání vyrovnávacího cla, neměla by se zbytková celní sazba vztahovat jen na nespolupracující vyvážející výrobce, ale rovněž na výrobce, kteří v období šetření neuskutečnili žádný vývoz do Unie.
10. POSKYTOVÁNÍ INFORMACÍ
(504)
Zúčastněné strany byly informovány o podstatných skutečnostech a úvahách, na jejichž základě je zamýšleno doporučit uložení konečného vyrovnávacího cla na dovoz bezdřevého natíraného papíru pocházejícího z Čínské lidové republiky. Byla jim rovněž poskytnuta lhůta, v níž mohly podat v návaznosti na poskytnutí těchto informací stanovisko. K vyjádřením stran bylo řádně přihlédnuto a zjištění byla v případě potřeby náležitým způsobem upravena,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné vyrovnávací clo na bezdřevý natíraný papír, což je papír, kartón nebo lepenka, natíraný na jedné nebo na obou stranách (nikoli papír, kartón nebo lepenka kraft), v listech (arších) nebo kotoučích, o plošné hmotnosti nejméně 70 g/m2, avšak nejvýše 400 g/m2, a bělosti vyšší než 84 (měřeno podle normy ISO 2470-1), v současnosti kódů KNex 4810 13 20, ex 4810 13 80, ex 4810 14 20, ex 4810 14 80, ex 4810 19 10, ex 4810 19 90, ex 4810 22 10, ex 4810 22 90, ex 4810 29 30, ex 4810 29 80, ex 4810 99 10, ex 4810 99 30 a ex 4810 99 90 (kódů TARIC 4810132020, 4810138020, 4810142020, 4810148020, 4810191020, 4810199020, 4810221020, 4810229020, 4810293020, 4810298020, 4810991020, 4810993020 a 4810999020), pocházející z Čínské lidové republiky.
Konečné vyrovnávací clo se nevztahuje na kotouče vhodné pro použití v kotoučových tiskařských strojích. Kotouče vhodné pro použití v kotoučových strojích jsou definovány jako kotouče, které při zkoušce ISO podle normy ISO 3783:2006 na určení pevnosti v tahu metodou vzrůstající rychlosti za použití zkušebního přístroje IGT (elektrického modelu) vykáží výsledek nižší než 30 N/m v příčném směru (cross-direction, CD) a výsledek nižší než 50 N/m v podélném směru výroby na stroji (machine direction, MD). Konečné vyrovnávací clo se rovněž nevztahuje na vícevrstvý papír a vícevrstvý kartón a lepenku.
2. Sazba konečného vyrovnávacího cla použitelná na čistou cenu s dodáním na hranice Unie před proclením pro výrobky popsané v odstavci 1 a vyrobené níže uvedenými společnostmi se stanoví takto:
Společnost
Sazba vyrovnávacího cla
Doplňkový kód TARIC
Gold East Paper (Jiangsu) Co., Ltd, město Čen-tiang, provincie Ťiang-su, ČLR; Gold Huasheng Paper (Suzhou Industrial Park) Co., Ltd, město Su-čou, provincie Ťiang-su, ČLR
12 %
B001
Shangdong Chenming Paper Holdings Limited, město Šou-kuang, provincie Šan-tung, ČLR; Shouguang Chenming Art Paper Co., Ltd, město Šou-kuang, provincie Šan-tung, ČLR
4 %
B013
Všechny ostatní společnosti
12 %
B999
3. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 6. května 2011.
REGULAMENTO DE EXECUÇÃO (UE) N.o 452/2011 DO CONSELHO
de 6 de Maio de 2011
que institui um direito anti-subvenção definitivo sobre as importações de papel fino revestido originário da República Popular da China
O CONSELHO DA UNIÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia,
Tendo em conta o Regulamento (CE) n.o 597/2009 do Conselho, de 11 de Junho de 2009, relativo à defesa contra as importações que são objecto de subvenções de países não membros da Comunidade Europeia (1) («regulamento de base»), nomeadamente o artigo 15.o, n.o 1,
Tendo em conta a proposta apresentada pela Comissão Europeia («Comissão») após consulta do Comité Consultivo,
Considerando o seguinte:
1. PROCEDIMENTO
1.1. INÍCIO
(1)
Em 17 de Abril de 2010, a Comissão publicou um aviso no Jornal Oficial da União Europeia (2) («aviso de início»), de início de um processo anti-subvenções relativo às importações, na União, de papel fino revestido originário da República Popular da China («RPC» ou «país em causa»).
(2)
O processo anti-subvenções foi iniciado na sequência de uma denúncia apresentada em 4 de Março de 2010 pela CEPIFINE, a associação europeia de fabricantes de papel fino («autor da denúncia»), em nome de produtores que representam uma parte importante, neste caso mais de 25 %, da produção total de papel fino revestido da União. A denúncia continha elementos de prova prima facie da existência de subvenções ao papel fino revestido, bem como de um prejuízo importante delas resultante, que foram considerados suficientes para justificar o início de um processo.
(3)
Antes do início do processo, e de acordo com o artigo 10.o, n.o 7, do regulamento de base, a Comissão notificou o Governo da RPC de que tinha recebido uma denúncia devidamente documentada, que alegava que as importações subvencionadas de papel fino revestido originário da RPC estavam a causar um prejuízo importante à indústria da União. O Governo da RPC foi convidado para consultas destinadas a esclarecer a situação no que se refere ao teor da denúncia e a chegar a uma solução mutuamente acordada. O Governo da RPC aceitou participar nas consultas, que foram realizadas subsequentemente, mas não foi possível alcançar uma solução por mútuo acordo. Todavia, foi tomada devida nota das observações formuladas pelas autoridades do Governo da RPC sobre as alegações apresentadas na denúncia sobre a ausência de medidas de compensação relativas aos regimes. Após as consultas, foram recebidas observações do Governo da RPC.
1.2. PROCESSO ANTI-DUMPING
(4)
Em 18 de Fevereiro de 2010, a Comissão publicou um aviso no Jornal Oficial da União Europeia (3), de início de um processo anti-dumping relativo às importações, na União, de papel fino revestido originário da RPC.
(5)
Em 17 de Novembro de 2010, a Comissão instituiu, pelo Regulamento (CE) n.o 1042/2010 (4), um direito anti-dumping provisório sobre as importações de papel fino revestido originário da RPC.
(6)
As análises de prejuízo realizadas no âmbito do presente inquérito anti-subvenções e do inquérito anti-dumping paralelo são idênticas, pois a definição de indústria da União, os produtores representativos da União e o período de inquérito são os mesmos em ambos os inquéritos. Por este motivo, as observações sobre os aspectos relacionados com o prejuízo apresentadas em qualquer dos processos foram tidas em conta em ambos os processos.
1.3. PARTES INTERESSADAS NO PROCESSO
(7)
A Comissão notificou oficialmente do início do processo o autor da denúncia, os outros produtores da União conhecidos, os produtores-exportadores da RPC conhecidos e uma associação de produtores (associação do sector do papel), os representantes do país em causa, os importadores conhecidos e os utilizadores conhecidos. Foi dada às partes interessadas a oportunidade de apresentarem os seus pontos de vista por escrito e de solicitarem uma audição no prazo fixado no aviso de início.
(8)
Tendo em conta o número aparentemente elevado de produtores-exportadores, de produtores da União e de importadores independentes, o aviso de início previu o recurso ao método de amostragem, nos temros do artigo 27.o do regulamento de base. Para que a Comissão pudesse decidir se era necessário recorrer à amostragem e, em caso afirmativo, seleccionar amostras, todos os produtores-exportadores e a sua associação do sector do papel conhecida, todos os produtores da União e os importadores independentes conhecidos foram convidados a darem-se a conhecer à Comissão e, tal como especificado no aviso de início, a fornecer informações de base sobre as respectivas actividades relacionadas com o produto em causa (tal como definido no ponto 2.1) durante o período de 1 de Janeiro de 2009 a 31 de Dezembro de 2009. As autoridades da RPC foram igualmente consultadas.
(9)
Tal como se indica no considerando 51, dois grupos de produtores-exportadores chineses forneceram a informação solicitada e aceitaram ser incluídos numa amostra. Com base no que precede, ficou decidido que a amostragem não era necessária para os produtores-exportadores da RPC.
(10)
Tal como mencionado no considerando 53, foi decidido que a amostragem não era necessária para os produtores da União.
(11)
Tal como se refere no considerando 54, foi decidido que a amostragem não era necessária para os importadores independentes.
(12)
A Comissão enviou questionários a todas as partes conhecidas como interessadas, bem como a todas as outras partes que o solicitaram, nos prazos estabelecidos no aviso de início, nomeadamente o autor da denúncia, outros produtores da União conhecidos, os produtores-exportadores da RPC conhecidos, uma associação de produtores, os representantes do país em causa, e os importadores e utilizadores conhecidos.
(13)
Foram recebidas respostas aos questionários e outras observações de dois grupos de produtores-exportadores chineses, da CEPIFINE, dos quatro produtores da União autores da denúncia e de um produtor adicional da União, de 13 importadores e comerciantes independentes, de cinco utilizadores e de uma associação do sector da impressão.
(14)
A Comissão procurou obter e verificou todas as informações consideradas necessárias para determinar a existência de subvenções, o prejuízo resultante e o interesse da União. Foram realizadas visitas de verificação nas instalações das seguintes autoridades públicas e empresas:
a)
Governo da República Popular da China
-
Ministério do Comércio chinês, Pequim, China
b)
Produtores e associação da União
-
CEPIFINE, Bruxelas, Bélgica,
-
Sappi Fine Paper Europe, Bruxelas, Bélgica,
-
LECTA Group (CARTIERE DEL GARDA SpA, Riva del Garda, Itália, CONDAT SAS, Le Plessis Robinson, França, e TORRASPAPEL, S.A., Barcelona, Espanha), Barcelona, Espanha,
-
Burgo Group spa, Altavilla Vicentina, Itália, e as empresas com ela coligadas Burgo Distribuzione srl, Milão, Itália, e Ebix sa, Barcelona, Espanha,
-
Papierfabriek Scheufelen GmbH, Lenningen, Alemanha.
c)
Produtores-exportadores da RPC
1)
Sinar Mas Paper (China) Investment Co Ltd, empresa holding da Asia Pulp & Paper Group («APP»)
-
Gold East Paper (Jiangsu) Co., Ltd, Zhenjiang, província de Jiangsu, RPC
-
Gold Huasheng Paper (Suzhou Industrial Park) Co., Ltd, Suzhou, província de Jiangsu, RPC
-
Ningbo Zhonghua Paper Co., Ltd, Ningbo, província de Zhejiang, RPC
-
Ningbo Asia Pulp & Paper Co., Ltd, Ningbo, província de Zhejiang, RPC
2)
Chenming Paper Group («Chenming»)
-
Shangdong Chenming Paper Holdings Limited, Shouguang, província de Shandong, RPC
-
Shouguang Chenming Art Paper Co., Ltd, Shouguang, província de Shandong, RPC
d)
Importadores da União
-
Cartaria Subalpina, Turim, Itália,
-
Paperlinx, Northampton, Reino Unido.
1.4. PERÍODO DE INQUÉRITO E PERÍODO CONSIDERADO
(15)
O inquérito sobre a existência de subvenções e o prejuízo abrangeu o período compreendido entre 1 de Janeiro de 2009 e 31 de Dezembro de 2009 («período de inquérito» ou «PI»). A análise das tendências relevantes para a avaliação do prejuízo abrangeu o período compreendido entre 1 de Janeiro de 2006 e o final do PI («período considerado»).
2. PRODUTO EM CAUSA E PRODUTO SIMILAR
2.1. PRODUTO EM CAUSA
(16)
O produto objecto do presente inquérito é o papel fino revestido, que pode ser papel ou cartão revestido de um ou ambos os lados (excluindo papéis ou cartões Kraft), em folhas ou rolos, com um peso igual ou superior a 70 g/m2 mas sem exceder 400 g/m2 e brilho superior a 84 (medido de acordo com a norma ISO 2470-1), originário da RPC («produto em causa» ou «PFR»), actualmente abrangido pelos códigos NC ex 4810 13 20, ex 4810 13 80, ex 4810 14 20, ex 4810 14 80, ex 4810 19 10, ex 4810 19 90, ex 4810 22 10, ex 4810 22 90, ex 4810 29 30, ex 4810 29 80, ex 4810 99 10, ex 4810 99 30 e ex 4810 99 90.
(17)
O PFR é um papel e cartão de grande qualidade, utilizado de modo geral na impressão de revistas, catálogos, relatórios anuais e anuários. O produto em causa tanto se pode apresentar em folhas como em rolos para utilização em máquinas de impressão folha a folha (do tipo «Cut-Star»). Os rolos de papel vendidos para as máquinas de impressão folha a folha (rolos para corte) são concebidos para serem cortados em folhas antes da impressão, pelo que se considera que podem substituir as folhas e que são concorrentes directos destas.
(18)
O produto objecto de inquérito não inclui os rolos próprios para prensas rotativas. Os rolos próprios para prensas rotativas são definidos como rolos que, se ensaiados de acordo com a norma ISO 3783:2006 relativa à determinação da resistência ao arrepelamento - método de impressão a velocidade acelerada com o aparelho IGT (modelo eléctrico), apresentam um resultado inferior a 30 N/m quando a medição é feita na direcção transversal (DT) do papel e um resultado inferior a 50 N/m quando a medição é feita na direcção da máquina (DM). Além disso, ao contrário do que acontece com os rolos utilizados nas máquinas de impressão folha a folha, os rolos para prensas rotativas são directamente inseridos nas máquinas de impressão, não sendo cortados de antemão.
(19)
Uma das partes alegou que a definição do produto objecto do inquérito é demasiado restrita e que os rolos de PFR utilizados para a impressão em máquinas rotativas deviam ter sido incluídos. Na opinião dessa parte, os rolos para prensas rotativas e os rolos incluídos na definição do produto objecto do presente inquérito (rolos para corte e folhas) partilham as mesmas características técnicas e físicas de base e não são distinguíveis uns dos outros. Além disso, a referida parte alegou ainda que ambos são utilizados na impressão de alta qualidade, pelo que são intercambiáveis em certa medida.
(20)
Contudo, contradizendo a alegação acima referida, o inquérito confirmou que há efectivamente características técnicas e físicas distintas - como a humidade e a rigidez - entre o papel utilizado na impressão em prensas rotativas e o utilizado na impressão folha a folha. O inquérito confirmou igualmente que as características técnicas enumeradas no considerando 18 são exclusivas dos rolos para prensas rotativas. Devido a estas diferenças, o papel utilizado na impressão em prensas rotativas e o papel utilizado na impressão folha a folha não podem ser utilizados no mesmo tipo de máquina de impressão, pelo que não são intercambiáveis. Refira-se que todas as partes se mostram de acordo quanto ao facto de os dois tipos de papel serem distintos no que toca à resistência superficial e à resistência à tracção.
(21)
Além disso, a parte em causa defende que, para os clientes, o PFR sob a forma de folhas, rolos para corte e rolos para impressão em prensas rotativas constitui um único mercado, pelo que os canais de distribuição são os mesmos. As diferentes características técnicas apenas se reflectem em pequenas diferenças de preço entre estes grupos do produto.
(22)
O inquérito revelou que os dois tipos de rolos também não são intercambiáveis do ponto de vista económico, dado que os rolos para prensas rotativas são utilizados para trabalhos de impressão de grande volume, são geralmente fabricados por encomenda e requerem a entrega «mesmo a tempo»; por conseguinte, estes produtos não são armazenados por intermediários mas directamente expedidos para os utilizadores finais, ou seja, são vendidos através de um canal de distribuição diferente do dos rolos utilizados na impressão folha a folha. Os diferentes processos de produção e as diferentes economias de escala do processo de impressão estão reflectidos nas diferenças de preços.
(23)
Além disso, durante o período considerado não foram importados rolos para prensas rotativas provenientes da RPC. Pode igualmente considerar-se improvável que estes produtos venham a ser importados no futuro pois o seu fornecimento com expedição a longa distância não é viável de um ponto de vista económico, pelos motivos explicados no considerando anterior.
(24)
Por conseguinte, essas alegações foram rejeitadas.
(25)
A mesma parte alegou que a resistência ao arrepelamento não constitui uma característica técnica apropriada para diferenciar os produtos, já que o ensaio realizado tem uma natureza geral e, além disso, os seus resultados podem ser afectados pelo teor de humidade do papel analisado. A mesma parte alegou ainda que, a julgar por outros ensaios realizados no seu próprio laboratório relativos à determinação da resistência ao arrepelamento de rolos para prensas rotativas fabricados pelos produtores da União, estes produtos não se enquadram na actual definição do produto, o que indicaria que o critério da «resistência ao arrepelamento» para distinguir o PFR destinado à utilização em prensas rotativas do destinado à utilização em máquinas de impressão folha a folha não é adequado. Com base neste elemento de prova, a parte afirmou que a exclusão dos rolos para prensas rotativas tinha sido arbitrária.
(26)
Não foram apresentados elementos de prova que consubstanciassem a alegação de que o teor de humidade do papel pode comprometer a fiabilidade dos resultados de ensaios realizados em conformidade com a norma ISO 3783:2006.
(27)
Os resultados do ensaio apresentados pelo produtor-exportador consistiam num resumo dos resultados do ensaio realizado no seu próprio laboratório. Mais crucial ainda, nem os resultados foram disponibilizados para análise e comentário por parte de outras partes interessadas, designadamente a indústria da União, nem o produtor-exportador facultou um resumo fundamentado e não confidencial, apesar de repetidas insistências.
(28)
Após a divulgação, o produtor-exportador não prestou quaisquer outras informações pormenorizadas susceptíveis de ajudar a avaliar a fiabilidade do ensaio. Como não foi disponibilizada uma versão não confidencial deste ensaio, as empresas cujos rolos para prensas rotativas tinham sido alegadamente objecto do mesmo não puderam reagir às conclusões assim alcançadas. A Comissão não pôde, objectivamente, verificar se os resultados apresentados eram fiáveis e correctos e se podiam ser invocados para efeitos do inquérito. Com base nos factos de que a Comissão dispunha, chegou-se à conclusão de que a objectividade e a fiabilidade do ensaio eram insuficientes, na medida em que as informações facultadas de forma confidencial não puderam ser verificadas por qualquer fonte de confiança.
(29)
Após a divulgação das conclusões, o mesmo produtor-exportador apresentou os resultados de um outro ensaio realizado a seu pedido por um laboratório externo e reiterou que o PFR destinado à impressão em prensas rotativas tinha sido arbitrariamente excluído do âmbito do inquérito. Os relatórios do ensaio indicavam que a resistência ao arrepelamento tinha sido medida em 25 amostras de rolos para prensas rotativas, rolos este que tinham sido fornecidos ao laboratório pelo produtor-exportador e identificados por este como sendo amostras do papel fabricado pelos produtores da União. De acordo com este relatório, nenhum dos papéis cumpria os critérios referidos no considerando 18.
(30)
A análise do relatório de ensaio revelou que, em primeiro lugar, o relatório apresentado pelo laboratório externo dizia sobretudo respeito a produtos cujos resultados eram irrelevantes, na medida em que a maior parte das amostras testadas não eram efectivamente rolos para prensas rotativas; em segundo lugar, o relatório do ensaio dizia respeito a produtos insuficientemente identificados, pois não foi possível depreender com base no relatório se o papel submetido ao ensaio se destinava à impressão folha a folha ou à impressão em prensas rotativas, porque a marca de papel indicada no relatório existia em ambos os formatos. Além disso, o relatório de ensaio não permite que se tenha a certeza de que os rolos indicados como objecto do ensaio tenham sido os rolos efectivamente testados.
(31)
Como resposta ao relatório do ensaio efectuado pelo laboratório externo, o autor da denúncia apresentou os resultados de um ensaio realizado por um dos produtores da União sobre as mesmas amostras de rolos para prensas rotativas que foram alegadamente submetidas ao ensaio efectuado pelo laboratório externo. Este ensaio chegou a resultados diferentes. O autor da denúncia atribuiu esta situação a uma possível diferença nas condições de ensaio e, assim, a uma potencial inconformidade com a norma ISO 3783:2006, ou seja, a norma segundo a qual deverá ser medida a resistência ao arrepelamento referida no considerando 16 do regulamento provisório.
(32)
Após a divulgação das conclusões definitivas, o produtor-exportador questionou a objectividade da Comissão ao rejeitar os resultados do laboratório externo. Declarou que o perito independente tinha realizado um ensaio cego e em conformidade com a norma ISO pertinente. Enviou um atestado do seu gerente explicando a origem das amostras utilizadas no ensaio, para provar a independência, exactidão e representatividade do ensaio.
(33)
Em primeiro lugar, a Comissão nunca pôs em causa a objectividade do relatório de ensaio efectuado pelo laboratório externo, pelo que, a este respeito, é irrelevante que se tenha realizado em ensaio cego. Por outro lado, levantaram-se dúvidas quanto às garantias referentes à selecção e à origem das amostras submetidas a ensaio e não ao ensaio em si. Os argumentos do produtor-exportador não esclareceram essas dúvidas, pois eram não só incompletos como também confusos em alguns aspectos, por exemplo, alegou-se que a inclusão de outros produtos além dos rolos para prensas rotativas se devia a erros administrativos ou a engano por parte dos fornecedores (que teriam possivelmente fornecido as amostras erradas).
(34)
Como a fonte e as amostras dos produtos alegadamente submetidos a ensaio não eram claras e os resultados dos ensaios realizados pelas diferentes partes eram contraditórios, considerou-se que o relatório do ensaio efectuado pelo laboratório externo em nome do produtor-exportador chinês não demonstrava de forma concludente que o ensaio de resistência ao arrepelamento não era adequado para distinguir o PFR destinado à utilização em prensas rotativas, por um lado, do destinado à utilização em máquinas de impressão folha a folha, por outro. Por consequência, o relatório do ensaio não demonstrou que o PFR destinado à impressão em prensas rotativas tinha sido arbitrariamente excluído do âmbito do inquérito.
(35)
No que se refere à pertinência da resistência ao arrepelamento como critério distintivo para rolos destinados à impressão em prensas rotativas, recorde-se que na definição do produto os dois grupos do produto distinguem-se entre si com base, entre outros aspectos, na utilização final dos produtos, ou seja, se o produto se destina à impressão em prensas rotativas ou à impressão folha a folha, conforme se pode determinar pelos requisitos das prensas em que é utilizado, o que se reflecte, designadamente, na característica «resistência ao arrepelamento». Assinale-se ainda que esta é apenas uma das características que diferencia o PFR que se destina à impressão em prensas rotativas do PFR que se destina à impressão folha a folha; os considerandos 18 e 20 referem outros critérios que o produtor-exportador em causa não contestou. Uma parte alegou que a humidade, como definida no considerando 20, não seria uma característica de base distintiva para diferenciar produtos. Durante o inquérito, todavia, outras partes apresentaram alegações diferentes. De qualquer modo, apurou-se que a rigidez e a resistência ao arrepelamento são os factores mais relevantes.
(36)
Na sua resposta, o autor da denúncia reconheceu que podem existir rolos que não cumprem todos os critérios de resistência ao arrepelamento referidos no considerando 18 mas que, apesar disso, podem ser utilizados na impressão em prensas rotativas. No entanto, manteve o seu parecer de que a resistência ao arrepelamento é o único ensaio que pode identificar com certeza se um rolo se destina, efectivamente, à impressão em prensas rotativas, ou seja, se um rolo cumpre os critérios referidos no considerando 18 em relação à resistência ao arrepelamento, é, sem dúvida, um rolo para prensas rotativas.
(37)
Em apoio das alegações atrás apresentadas no que se refere à resistência ao arrepelamento, o produtor-exportador referiu os argumentos avançados por um dos produtores da União, autor da denúncia, no âmbito de inquéritos anti-dumping e anti-subvenções nos EUA, segundo os quais o produtor da União alegadamente reconhece que os rolos para prensas rotativas não podem ser diferenciados com base no ensaio da resistência ao arrepelamento ou em qualquer outro tipo de ensaio.
(38)
O autor da denúncia contestou estas afirmações do produtor-exportador e explicou que, contrariamente a tais alegações, o processo nos EUA revela que existe uma clara demarcação que permite diferenciar os rolos para prensas rotativas do PFR.
(39)
Em primeiro lugar, note-se que as afirmações citadas pelo produtor-exportador foram apresentadas no âmbito de inquéritos sob outras jurisdições e por diferentes partes do que as envolvidas no caso vertente, pelo que são irrelevantes. Em segundo lugar, as autoridades dos EUA implicadas nos inquéritos referidos concluíram que se podia fazer uma clara distinção entre, por um lado, o PFR destinado à utilização em máquinas de impressão folha a folha e, por outro, os rolos destinados à impressão em prensas rotativas. Os rolos para corte foram considerados como produtos semiacabados ao passo que os rolos destinados à impressão em prensas rotativas não foram considerados como produto em causa. As autoridades dos EUA não definiram explicitamente o que se entendia por rolos para prensas rotativas na sua definição do produto em causa. Por este motivo, o critério da resistência ao arrepelamento não teve pertinência na definição do produto em causa nos inquéritos mencionados.
(40)
Com base nas observações acima referidas, confirmou-se que a «resistência ao arrepelamento» é uma característica fiável para descrever o PFR destinado à impressão em prensas rotativas.
(41)
Todavia, essas observações revelaram igualmente que existem rolos para prensas rotativas que podem ser utilizados na impressão em prensas rotativas embora não cumpram na íntegra todos os critérios da resistência ao arrepelamento. Por este motivo considerou-se necessário melhorar a definição de rolos destinados à impressão em prensas rotativas.
(42)
Como critério suplementar para diferenciar os rolos para prensas rotativas que não cumprem na íntegra todos os critérios da resistência ao arrepelamento, o autor da denúncia sugeriu que um rolo que não cumpra na íntegra os critérios do ensaio relativo à resistência ao arrepelamento mas que tenha um núcleo interno inferior a 80 mm deverá ser considerado um rolo para prensas rotativas.
(43)
O Governo da RPC e o produtor-exportador afirmaram que acrescentar a dimensão do núcleo como novo elemento na definição do produto constituía a revisão da definição de rolos para prensas rotativas e, assim, do produto em causa. Alegaram ainda que a dimensão do núcleo interno não é um critério adequado, pois existem rolos para prensas rotativas com um núcleo superior a 80 mm e rolos para corte com um núcleo inferior a 80 mm.
(44)
A Comissão tentou melhorar a definição de rolos destinados à impressão em prensas rotativas e aprofundar os esclarecimentos nesta matéria para diferenciar de modo mais claro o produto em causa dos outros produtos, tendo igualmente a preocupação de minimizar a possibilidade de evasão às medidas. Os elementos de prova apresentados em relação à adequação da dimensão do núcleo como critério alternativo a incluir na definição mostraram, todavia, que este critério implicaria a possível exclusão do produto em causa (ou seja, rolos para corte com um núcleo inferior a 80 mm) das medidas Por conseguinte, abandonou-se este critério para definir rolos destinados à impressão em prensas rotativas.
(45)
Estas explicações não prejudicam a fiabilidade do método segundo o qual os rolos destinados à impressão em prensas rotativas foram excluídos do âmbito do inquérito, como defendera o grupo de produtores-exportadores chineses.
(46)
No decurso do inquérito, certas partes alegaram igualmente que o papel e cartão de múltiplas camadas, referido no considerando 47, devia ser excluído do âmbito do inquérito. A seu ver, o papel e cartão de múltiplas camadas tem características físicas diferentes, como várias camadas, uma maior rigidez e uma menor densidade, e a utilização final destes produtos é diferente, uma vez que são geralmente utilizados como cartão dobrável ou embalagens. As referidas partes alegaram ainda que o papel e cartão de camada única seria facilmente distinguido do papel e cartão de múltiplas camadas pela sua aparência física.
(47)
O papel e cartão de múltiplas camadas, definido nas Notas Explicativas da subposição 4805 do Sistema Harmonizado, é um produto que se obtém comprimindo, quando húmidas, duas ou mais camadas de pastas, em que pelo menos uma apresente características diferentes das outras. Estas diferenças podem resultar quer da natureza das pastas (pastas de fibras recicladas, por exemplo) ou do processo de obtenção (pastas mecânicas, químicas, por exemplo), quer, para as pastas da mesma natureza e obtidas pelos mesmos processos, do grau de tratamento destas pastas (pasta crua, branqueada, colorida, por exemplo).
(48)
O inquérito revelou que o papel e cartão de múltiplas camadas têm efectivamente algumas características físicas e técnicas diferentes; mais especificamente, é composto por várias camadas de pasta de papel, que lhe conferem uma maior rigidez. O papel e cartão de múltiplas camadas é produzido com um método de produção distinto, que exige uma máquina de papel diferente da utilizada para a produção de PFR, já que, no processo de produção, diversas camadas de pasta de papel se sobrepõem para formar um único produto. Por último, o papel e cartão de múltiplas camadas serve objectivos diferentes (principalmente a embalagem), ao passo que o PFR é utilizado para a impressão de alta qualidade de material promocional, revistas, etc. Por conseguinte, o papel e cartão de múltiplas camadas definido no considerando 47 é considerado como não constituindo o produto em causa. Consequentemente, os códigos NC mencionados para as importações de papel e cartão de múltiplas camadas são excluídos do âmbito do inquérito.
(49)
Finalmente, um produtor chinês alegou que o produto designado por «cartão» deverá ser excluído do âmbito do inquérito, uma vez que não é abrangido pela definição de papel fino (revestido ou não) devido a alegadas diferenças de peso, espessura e rigidez. Constatou-se que o termo «cartão» designa, de modo geral, um papel com um elevado teor de substâncias, que o tornam, em geral, mais pesado, ou seja, o «cartão» é normalmente definido como papel com uma gramagem superior a 224 g/m2. No entanto, o inquérito revelou que a diferença a nível do peso não tem um impacto significativo nas restantes características físicas e técnicas e utilizações finais que permitiriam distinguir o cartão do produto em causa. Refira-se igualmente que, de acordo com o considerando 16, todo o PFR com um peso igual ou superior a 70 g/m2 mas não excedendo 400 g/m2 foi explicitamente incluído na definição do produto em causa. Por conseguinte, considera-se que o cartão constitui «o produto em causa».
2.1.1. PRODUTO SIMILAR
(50)
Apurou-se que o produto em causa, o produto produzido e vendido no mercado interno da RPC, bem como o produto fabricado e vendido na União pelos produtores da União, têm as mesmas características físicas e técnicas de base e as mesmas utilizações de base. São, por conseguinte, considerados produtos similares, na acepção do artigo 2.o, alínea c), do regulamento de base.
3. AMOSTRAGEM
3.1. AMOSTRA DE PRODUTORES-EXPORTADORES DA RPC
(51)
Apenas dois grupos de produtores-exportadores da RPC se deram a conhecer e responderam ao pedido de amostragem constante do aviso de início. Um dos grupos (Chenming) representa dois produtores-exportadores coligados e o outro grupo (APP) representa quatro produtores-exportadores coligados. Os produtores-exportadores que colaboraram no inquérito representam o total das exportações do produto em causa da RPC para a União. Nestas circunstâncias, a Comissão decidiu que não era necessário recorrer ao método de amostragem no que respeita aos produtores-exportadores da RPC.
(52)
Constatou-se que dois dos quatro produtores-exportadores coligados do grupo APP produziam apenas o cartão de múltiplas camadas referido no considerando 47. Convém relembrar que se concluiu pela exclusão do cartão de múltiplas camadas da definição do produto objecto do presente inquérito. Refira-se também que o cartão de múltiplas camadas foi excluído da definição do produto objecto do processo anti-dumping paralelo. Conclui-se, assim, que os dois produtores-exportadores coligados que produziam apenas o cartão de múltiplas camadas não devem ser incluídos no processo vertente. Logo, as conclusões apresentadas no presente regulamento não se baseiam nas informações e dados que lhes dizem respeito.
3.2. AMOSTRA DE PRODUTORES DA UNIÃO
(53)
Tendo em conta o número potencialmente elevado de produtores da União, o aviso de início previa o recurso ao método de amostragem, nos termos do artigo 27.o do regulamento de base. Todavia, após analisar da informação apresentada e dado que apenas quatro produtores da União se manifestaram dentro dos prazos fixados no aviso de início, a Comissão decidiu que a amostragem não era necessária. Esses quatro produtores foram considerados representativos (abrangendo 61 % da produção total) da indústria da União, tal como definida no considerando 372. A informação prestada pelas empresas que colaboraram no inquérito foi verificada nas instalações das mesmas e utilizada para os micro-indicadores, como se explica no considerando 386.
3.3. AMOSTRA DE IMPORTADORES INDEPENDENTES
(54)
Tendo em conta o número potencialmente elevado de importadores, o aviso de início previa para os importadores o recurso ao método de amostragem, nos termos do artigo 27.o do regulamento de base. Todavia, após a análise das informações fornecidas e atendendo ao reduzido número de importadores que manifestaram a intenção de colaborar, a Comissão decidiu que não seria necessário recorrer à amostragem.
4. SUBVENÇÕES
4.1. OBSERVAÇÕES PRELIMINARES
(55)
Refira-se que tanto o Governo da RPC como os quatro produtores-exportadores chineses responderam ao questionário e aceitaram visitas de verificação no local.
(56)
No que diz respeito ao Governo da RPC, após recepção das respostas ao questionário, a Comissão enviou às autoridades chinesas três cartas de reclamação e uma carta prévia à visita de verificação no local. A Comissão deu ao Governo da RPC tempo suficiente para a preparação e apresentação das observações, sempre que tal foi solicitado e justificado. De facto, o Governo da RPC beneficiou de prorrogações significativas, ou seja, uma extensão de duas semanas para dar resposta ao questionário, do que resultou um prazo total de 49 dias para responder ao questionário e três semanas para a resposta à carta de reclamação, atingindo um prazo de 40 dias no total.
(57)
Antes da visita de verificação no local, o Governo da RPC convidou a Comissão a disponibilizar mais informações por escrito, em particular, uma lista de todas as perguntas que pretendia fazer no decurso da visita de verificação no local, assim como uma lista dos departamentos governamentais que deveriam participar nessa visita. Na ausência desses elementos, alegou-se que a Comissão não cumpriria as suas obrigações como autoridade responsável pela condução do inquérito tal como previsto no Acordo sobre as subvenções e as medidas de compensação («Acordo SMC»), nomeadamente no que se refere às disposições do n.o 8 do anexo VI. O Governo da RPC argumentou ainda que se não dispusesse dessas informações não poderia garantir o resultado da verificação.
(58)
A Comissão, com o devido respeito, não concordou com o pedido do Governo da RPC. Note-se que a Comissão cumpriu todas as condições pertinentes do n.o 8 do anexo VI do Acordo SMC, bem como do artigo 26.o do regulamento de base. Foi enviada ao Governo da RPC uma carta prévia à verificação, confirmando o calendário (dias e grupos de regimes a serem discutidos por dia de verificação), na qual se solicitava a presença das autoridades responsáveis pelos regimes relevantes e dos funcionários envolvidos na preparação das observações apresentadas pelo Governo da RPC. A Comissão também explicou antes da visita de verificação no local que só o Governo da RPC poderia designar as autoridades responsáveis pelos regimes objecto de inquérito, bem como os funcionários mais aptos a participar na verificação e a responder às questões. No que diz respeito à lista de perguntas específicas, a Comissão explicou, antes e no decurso da visita de verificação no local que essa lista não é exigida pela legislação da UE nem pela OMC e que o objectivo deste inquérito é verificar as respostas ao questionário dadas pelo Governo da RPC e as observações complementares pertinentes; por conseguinte, a verificação seguiria a estrutura desses documentos. A Comissão também gostaria de obter e esclarecer outras informações necessárias para o processo em curso, mas, neste contexto, quaisquer eventuais perguntas específicas dependeriam das respostas do Governo da RPC à verificação inicial dos elementos já referidos. Explicou-se igualmente ao Governo da RPC, antes da visita de verificação no local, que a recusa de disponibilizar as informações necessárias ou de auxiliar a autoridade responsável pelo inquérito a verificar as informações e os dados considerados necessários para efeitos do processo pode prejudicar seriamente o desenrolar desse mesmo processo. O Governo da RPC foi também alertado para as consequências do disposto no artigo 28.o do regulamento de base.
(59)
Durante a visita de verificação no local, que decorreu no Ministério do Comércio da China, em Pequim, a Comissão diligenciou no sentido de verificar as informações prestadas com base em documentos comprovativos que foram utilizados para preparar a resposta do Governo da RPC, nos termos dos artigos 11.o e 26.o do regulamento de base. Ao fazê-lo, a Comissão chegou à conclusão preliminar de que a falta de informações e de documentos comprovativos disponíveis não permitia a verificação adequada das respostas ao questionário. Além disso, algumas informações não foram sequer disponibilizadas, embora tenham sido especificamente solicitadas, e a algumas questões o Governo da RPC simplesmente não tinha respondido, mesmo tendo sido informado das consequências da falta de colaboração, nos termos do artigo 28.o, n.os 1 e 6, do regulamento de base.
(60)
O Governo da RPC argumentou que a autoridade responsável pelo inquérito deverá determinar a necessidade de informação de um modo razoável, que não constitua um abuso de direito. Defendeu também que, apesar de a informação não poder ser considerada ideal em todos os aspectos não é por isso que deverá deixar de ser tida em conta. Com base nos argumentos acima apresentados, o Governo da RPC alegou que tinha colaborado o melhor possível atendendo às suas capacidades e que a sua resposta ao questionário tinha sido completa. Afirmou que a visita de verificação tinha sido mal programada, pois a carta enviada previamente não permitia uma compreensão razoável do que viria a ser verificado, e que a Comissão não tinha efectuado visitas específicas a cada entidade governamental. Também declarou que a Comissão provocara encargos injustificados ao Governo da RPC e solicitara informações irrelevantes e desnecessárias.
(61)
No que se refere ao calendário da visita de verificação no local, recorde-se que o Governo da RPC tinha concordado com as datas, horários e local da visita. Aliás, as discussões sobre o calendário da visita de verificação ocorreram em Agosto de 2010. A Comissão propôs inicialmente que a visita de verificação ocorresse na primeira semana de Outubro de 2010 tendo a sua proposta sido subsequentemente alterada, por duas vezes, a pedido da China: numa primeira vez passou para a segunda semana de Outubro de 2010 e em seguida para a terceira semana de Outubro de 2010. Assim, não há motivos para qualquer reclamação sobre o calendário das visitas, pois a Comissão fez os possíveis para satisfazer todos os pedidos devidamente justificados do Governo da RPC. No que se refere às informações solicitadas, note-se que o Governo da RPC nunca contestou o formato do questionário nem a forma como as informações foram solicitadas. O Ministério do Comércio chinês enviou, em nome do Governo da RPC, a resposta ao questionário e subsequentes observações. A Comissão solicitou as informações que considerou necessárias para conseguir chegar a uma conclusão representativa e foi sempre coerente nos seus pedidos, solicitando os mesmos dados e informações durante o processo de inquérito e solicitando ao Governo da RPC que esclarecesse as informações disponibilizadas e respectivas repercussões sobre os regimes objecto de inquérito.
4.2. REGIMES ESPECÍFICOS
(62)
Com base nas informações contidas na denúncia e nas respostas ao questionário da Comissão, foram analisados os seguintes regimes, que, alegadamente, envolvem a concessão de subvenções por parte das autoridades chinesas:
I)
Crédito preferencial para a indústria do papel revestido
II)
Programas em matéria de imposto sobre o rendimento
-
Políticas fiscais preferenciais para empresas reconhecidas como empresas de alta e nova tecnologia
-
Políticas fiscais preferenciais para a investigação e o desenvolvimento
-
Isenção de dividendos entre empresas residentes qualificadas
III)
Programas em matéria de impostos indirectos e direitos aduaneiros de importação
-
Isenção de IVA e de direitos aduaneiros sobre equipamentos importados
-
Descontos de IVA sobre equipamentos produzidos no país
-
Imposto «manutenção urbana e construção» e sobretaxas «educação» para sociedades de investimento estrangeiro (isenção)
IV)
Programas de subvenção
-
Marcas reputadas
-
Fundos especiais de incentivo a projectos de investimento estrangeiro
-
Assistência em matéria anti-dumping
-
Subvenção para a renovação tecnológica de Shouguang
-
Fundo para os direitos de propriedade intelectual do Parque Industrial de Suzhou
-
Subvenção do fundo para o desenvolvimento industrial de alta tecnologia
-
Prémio concedido pelo Parque Industrial de Suzhou para manter o crescimento
-
Fundo especial para o tratamento da poluição do lago Taihu da Província de Jiangsu
-
Fundos especiais para a poupança energética do Parque Industrial de Suzhou
-
Fundo especial do município de Suzhou para a redução das emissões totais dos principais poluentes a nível local
-
Subvenção para poupança de água e redução de emissões
-
Prémio de protecção ambiental concedido pelo Gabinete de Protecção Ambiental de Suzhou
-
Prémio de poupança energética em Shouguang
V)
Fornecimento público de bens e serviços por remuneração inferior à adequada (Less than Adequate Remuneration - «LTAR»)
-
Direitos de utilização de terrenos
-
Fornecimento de produtos químicos para fabricação de papel
-
Abastecimento de electricidade
4.2.1. CRÉDITO PREFERENCIAL PARA A INDÚSTRIA DO PAPEL REVESTIDO
a) Introdução
(63)
Alega-se que os produtores chineses de papel fino revestido beneficiam de empréstimos a taxas de juro reduzidas concedidos por bancos estatais de investimento (government policy banks) e por bancos comerciais estatais (state-owned commercial banks - «SOCB»), em conformidade com a política do Governo da RPC de prestar assistência financeira a fim de incentivar e apoiar o crescimento e o desenvolvimento da indústria do papel na China. Como mostram os planos quinquenais e a política industrial, o sistema bancário concedeu financiamento preferencial à indústria do papel.
b) Utilização dos dados disponíveis
(64)
Com base nas informações contidas na denúncia, a Comissão procurou analisar os empréstimos bancários concedidos à indústria do papel revestido. Para esse efeito, considerou-se necessário solicitar ao Governo da RPC que, na sua resposta ao questionário e subsequentes observações, facultasse informações e dados específicos sobre uma série de planos e projectos governamentais para incentivar e apoiar o desenvolvimento do sector do papel na China. Eram eles:
-
10.o plano quinquenal para a economia civil e o desenvolvimento social da China («10.o plano quinquenal»)
-
O 10.o plano quinquenal na indústria do papel («plano da indústria do papel»)
-
O 10.o plano quinquenal e o plano especial de 2010 para a construção de um projecto de integração entre a silvicultura nacional e a indústria do papel («projecto de integração»)
-
A Decisão n.o 40 do Conselho de Estado sobre a promulgação e a execução das «disposições transitórias sobre a promoção do ajustamento da estrutura industrial» («Decisão n.o 40»)
-
O catálogo da lista de intervenções em matéria de reajustamento da estrutura industrial («catálogo de intervenções»)
-
As orientações do 11.o plano quinquenal para o desenvolvimento económico e social nacional (2006-2010) («11.o plano quinquenal»)
-
A circular do Conselho Estatal sobre a realização dos objectivos mais importantes (11.o plano quinquenal) e divisão de tarefas («circular de execução do 11.o plano quinquenal»)
-
Política de desenvolvimento 2007 para a indústria do papel («plano de 2007 para a indústria do papel»)
-
O plano de desenvolvimento de Guandong
-
O 11.o plano quinquenal da cidade de Zhanjiang
-
O 11.o plano quinquenal do município de Jining
(65)
O Governo da RPC apenas facultou parte das informações solicitadas no que se refere aos planos. Só dois planos foram enviados na íntegra, ou seja, a versão chinesa juntamente com a tradução inglesa (a Decisão n.o 40 e o catálogo da lista de intervenções em matéria de reajustamento da estrutura industrial). No que diz respeito aos três planos regionais que a Comissão solicitara inicialmente, as autoridades chineses explicaram que esses planos não tinham relevância, pois os produtores-exportadores colaborantes não se situavam nessas regiões. Por este motivo, não foram disponibilizados. A Comissão aceitou a explicação, mas pediu então os planos de desenvolvimento relacionados com as áreas (regiões, províncias, municípios) onde os produtores-exportadores colaborantes se encontram estabelecidos. O Governo da RPC disponibilizou exemplares do 11.o plano quinquenal para a província de Jiangsu e do 11.o plano quinquenal para a província de Shandong, mas sem tradução, nem sequer a tradução do índice. Em relação aos dois planos que não foram disponibilizados, o Governo da RPC explicou que abrangem o período entre 2000 e 2005 pelo que eram irrelevantes. A Comissão aceitou a explicação. Os restantes planos foram disponibilizados apenas em chinês (projecto de integração, 11.o plano quinquenal, circular de execução do 11.o plano quinquenal, plano de 2007 para a indústria do papel) com a tradução inglesa dos índices. O Governo da RPC argumentou que os pedidos da Comissão representavam um encargo muito pesado pois as autoridades chinesas dispunham de recursos limitados e, portanto, não podiam traduzir os textos.
(66)
Em relação aos argumentos acima referidos, assinale-se que a Comissão solicitou as informações que foram consideradas necessárias para o inquérito, na medida em que os documentos em causa foram identificados na denúncia. Além disso, a Comissão repetidamente sublinhou a necessidade de se disponibilizarem os documentos solicitados em inglês. A tradução é necessária para este tipo de documento significativo, dado que tomando como única base o índice não foi possível determinar a parte do documento com pertinência para o inquérito. Por outro lado, os planos disponibilizados pela China não eram volumosos e parece que existem cópias da documentação pertinente em inglês tanto a partir de fontes independentes (gabinetes de advogados especializados em direito chinês) como de inquéritos anti-subvenções realizados na China pelos Estados Unidos da América («EUA»).
(67)
Consequentemente, a Comissão teve a possibilidade de verificar apenas os seguintes documentos: a Decisão n.o 40, o catálogo de intervenções e o plano de 2007 para a indústria do papel, pois da denúncia constava a tradução inglesa deste plano que também foi disponibilizado por um dos produtores-exportadores.
(68)
A fim de analisar o nível de intervenção governamental no mercado financeiro chinês e obter a necessária visão geral do sector financeiro na RPC, a Comissão solicitou informações sobre a percentagem da participação do Estado nas instituições financeiras e os registos de valores/percentagens dos empréstimos concedidos por bancos estatais. O Governo da RPC alegou que não tinha qualquer registo sobre a participação em bancos, embora o artigo 61.o da Lei sobre Bancos Comerciais [2003] n.o 13 disponha que os bancos devem comunicar esses dados «ao órgão regulador bancário do Conselho de Estado e ao Banco Popular da China». No que diz respeito aos valores/percentagens de empréstimos concedidos por bancos estatais, o Governo da RPC confirmou que embora os dados relevantes existam não os poderia facultar. A Comissão facilitou ainda mais a tarefa do Governo da RPC, limitando as informações solicitadas sobre a percentagem da participação do Estado apenas às instituições financeiras que tinham concedido empréstimos aos produtores-exportadores colaborantes. Mesmo assim, o Governo da RPC não facultou os dados relevantes para este segmento restrito de instituições financeiras que operam na China.
(69)
Para analisar as políticas de crédito dos bancos chineses (por exemplo, métodos utilizados no que diz respeito ao estabelecimento de taxas de juro dos empréstimos, avaliação de empréstimos, etc.), pediu-se ao Governo da RPC que fornecesse informações referentes às políticas seguidas pelas autoridades estatais pertinentes, designadamente o Banco Popular da China («BPC»), que é o banco central do país, e a comissão reguladora do sector bancário. O Governo da RPC não disponibilizou quaisquer informações pertinentes sobre as políticas de crédito. Não foram facultados quaisquer documentos, regulamentos ou orientações dirigidos ao sistema bancário pelo BPC que explicassem o papel do BPC no estabelecimento das taxas de juro e a sua relação com o sistema bancário. Aliás, não foi dada qualquer explicação, apesar de tal ter sido expressamente solicitado, referente à aplicação da Lei sobre Bancos Comerciais [2003] n.o 13, nomeadamente os artigos 34.o, 38.o e 39.o que estabelecem as regras de base que regem o crédito e outros negócios dos bancos comerciais.
(70)
Para analisar as políticas de crédito dos bancos chineses que concederam empréstimos durante o PI aos produtores-exportadores colaborantes, a Comissão solicitou ao Governo da RPC que organizasse reuniões com os bancos que concederam empréstimos aos produtores-exportadores colaborantes, para verificar as informações relativas ao crédito preferencial para a indústria do papel fino revestido na China. O Governo da RPC alegou que não podia intervir em bancos estatais para organizar essas reuniões. Portanto, não foram recolhidos quaisquer elementos de prova junto dos bancos chineses em relação ao modo como essas instituições bancárias avaliam o risco de crédito quando concedem empréstimos.
(71)
O Governo da RPC foi informado das consequências da falta de colaboração, nos termos do artigo 28.o, n.os 1 e 6, do regulamento de base. Dada a falta de colaboração, afigurou-se necessário utilizar não só a documentação pertinente do Governo da RPC facultada por outras partes, mas também as informações provenientes de fontes secundárias, incluindo a denúncia e informações de acesso público recolhidas na Internet. O Governo da RPC contestou a utilização dos dados disponíveis, mas não facultou quaisquer novos elementos de prova.
(72)
Os produtores-exportadores colaborantes foram também convidados a organizar reuniões com os bancos que lhes tinham concedido os empréstimos durante o PI, para verificar as informações referentes ao crédito preferencial para a indústria do PFR na China. No entanto, não se realizou qualquer reunião. Os produtores-exportadores colaborantes comunicaram os repetidos pedidos da Comissão para que se organizassem tais reuniões, mas os bancos em causa recusaram-se a colaborar no inquérito. Os produtores-exportadores colaborantes foram informados das consequências da falta de colaboração, nos termos do artigo 28.o, n.os 1 e 6, do regulamento de base. Devido à falta de colaboração, considerou-se necessário utilizar os factos disponíveis para fundamentar quaisquer conclusões referentes aos empréstimos concedidos pelos bancos aos produtores-exportadores colaborantes. Estes contestaram a utilização dos dados disponíveis, mas não disponibilizaram quaisquer novos elementos de prova.
(73)
A um produtor-exportador chinês foram pedidas informações específicas relativas a um determinado acordo de reestruturação da dívida com três bancos chineses. O referido produtor-exportador recusou-se a facultar as informações necessárias. Consequentemente, não foi possível verificar o acordo na sua globalidade e os correspondentes empréstimos, bem como todos os pontos específicos, designadamente a duração dos empréstimos, planos de amortização e taxas de juros. Os produtores-exportadores colaborantes foram informados das consequências da falta de colaboração, nos termos do artigo 28.o, n.os 1 e 6, do regulamento de base. Atendendo a esta falta de colaboração, considerou-se necessário basear nos dados disponíveis quaisquer conclusões referentes aos empréstimos relevantes concedidos pelos bancos ao produtor em causa. Este contestou a utilização dos dados disponíveis, mas não disponibilizou quaisquer novos elementos de prova.
c) Conclusões do inquérito
i) Intervenção estatal no sistema bancário financeiro no que se refere ao crédito preferencial para a indústria do papel
- Papel dos planos estatais
(74)
O inquérito confirmou a existência de planos políticos específicos em relação à indústria do papel. Esses planos prevêem que as autoridades estatais acompanhem de perto o desempenho da indústria do papel e apliquem políticas específicas (por exemplo, decretos de execução) para o cumprimento dos objectivos dos planos políticos. Além disso, o inquérito também revelou que os planos políticos específicos prevêem crédito preferencial para a indústria do papel.
(75)
De facto, examinando-se a Decisão n.o 40 e a secção dedicada ao financiamento do plano de 2007 para a indústria do papel, torna-se óbvio que o sistema de planificação estatal chinês insta os bancos a concederem empréstimos à indústria do papel.
(76)
Com referência à Decisão n.o 40, note-se que este diploma é uma ordem do Conselho de Estado, ou seja, a mais alta instância administrativa da RPC e, assim, juridicamente vinculativo para outras entidades públicas e os operadores económicos. A decisão classifica os sectores industriais em «projectos incentivados, restritivos e eliminados». Representa uma orientação de política industrial que, juntamente com o catálogo de intervenções, mostra como o Governo da RPC mantém uma política para incentivar e apoiar empresas ou indústrias, como a indústria do papel, classificadas no referido catálogo como uma «indústria incentivada». Quanto ao número de indústrias classificadas como «incentivadas», note-se que existem 26 no total, representando apenas uma parte da economia chinesa. Acrescente-se que apenas determinadas actividades desses 26 sectores beneficiam do estatuto de «incentivadas». A Decisão n.o 40 também estabelece no artigo 17.o que os «projectos de investimento incentivados» beneficiam de privilégios e incentivos específicos (apoio financeiro, isenção de direitos de importação, isenção de IVA, isenções fiscais). Por outro lado, no que se refere aos «projectos restritivos e eliminados», a Decisão n.o 40 autoriza as autoridades estatais a intervirem directamente para regular o mercado. De facto, segundo os artigos 18.o e 19.o solicita-se à autoridade competente que impeça as instituições financeiras de concederem empréstimos; também se dão instruções ao departamento estatal de fixação dos preços para aumentar o preço da electricidade e às empresas de abastecimento de electricidade para que cessem o fornecimento de electricidade a tais «projectos restritivos e eliminados». Decorre do acima exposto que a Decisão n.o 40 estabelece normas vinculativas para todas as instituições económicas sob a forma de directrizes sobre a promoção e o apoio às indústrias incentivadas, uma das quais é a indústria do papel.
(77)
O plano de 2007 para a indústria do papel estabelece condições, orientações e objectivos específicos para a indústria do papel. Descreve o estado dessa indústria na China (por exemplo, número de empresas, produção, consumo e exportações, estatísticas sobre o tipo de matérias-primas utilizadas). Estabelece as políticas e os objectivos para a indústria do papel em relação ao tecido industrial, à utilização de matérias-primas, à utilização de tecnologia e equipamentos, à estrutura do produto e ao organigrama dos produtores de papel. O texto também define os «critérios de admissão» da indústria, dado que estabelece requisitos específicos em matéria de rácio activo/passivo, notações de crédito específicas para a indústria do papel e objectivos específicos para economias de escala, partes de mercado, consumo de energia e água a ser alcançados pelas empresas. Insta as empresas a formularem planos de desenvolvimento com base no plano de 2007 para a indústria do papel. Também dá instruções às províncias e regiões locais no sentido de participarem na consecução do plano, dedicando um capítulo inteiro ao «Investimento e Financiamento» da indústria do papel. A este respeito, é pertinente salientar que o plano estabelece claramente que as instituições financeiras não devem conceder empréstimos a projectos que não respeitem as suas disposições. Em suma, o conteúdo e a formulação deste texto mostram claramente que o plano de 2007 para a indústria do papel é um acto estatal específico destinado a regular a indústria do papel na China e tem de ser considerado como um instrumento da política industrial de aplicação obrigatória a ser executado concretamente pelas partes interessadas pertinentes na China (autoridades estatais, instituições financeiras e produtores).
(78)
O Governo da RPC defendeu que o plano de 2007 para a indústria do papel deve ser considerado um plano de orientação, sem força vinculativa. Alegou também que, no mesmo contexto, nenhum dos planos e projectos governamentais são juridicamente vinculativos pelo que não pode ser concedida nenhuma contribuição ou vantagem financeira no respectivo âmbito. No entanto, uma simples leitura do plano de 2007 para a indústria do papel e das disposições específicas acima referidas revelam que o texto não pode ser considerado como uma orientação não vinculativa. A este respeito, note-se que no plano de 2007 para a indústria do papel pode ler-se o seguinte: «A política de desenvolvimento industrial é formulada com base nos requisitos de aperfeiçoamento da reforma da economia socialista de mercado e legislação e regulamentos conexos, de modo a estabelecer uma ordem de mercado justa e um bom contexto de desenvolvimento, resolver os problemas existentes no desenvolvimento da indústria do papel e orientar o desenvolvimento saudável da indústria». Quanto aos restantes planos e projectos citados no considerando 64, saliente-se que pelo menos um refere-se a uma circular de execução do 11.o plano quinquenal. É difícil entender como um documento alegadamente não vinculativo (um plano governamental) pode ter um diploma de execução juridicamente vinculativo (neste caso, uma circular do Conselho de Estado).
(79)
Além disso, o artigo 34.o da Lei sobre Bancos Comerciais [2003] n o 13 estabelece que os bancos «exercem a sua actividade de concessão de crédito em função das necessidades da economia nacional e do desenvolvimento social e sob a orientação da política industrial estatal». Neste caso específico, a política industrial estatal em causa é o plano de 2007 para a indústria do papel. Assim, é lógico concluir que os empréstimos concedidos aos produtores de PFR pelos bancos comerciais estatais (SOCB) obedecem às directrizes governamentais.
(80)
Foi igualmente examinado o papel da Comissão Nacional de Desenvolvimento e Reforma (National Development and Reform Commission - NDRC). O Governo da RPC afirmou que a NDRC é um órgão do Conselho de Estado responsável pela coordenação das políticas macroeconómicas e pela gestão dos investimentos governamentais. Esta autoridade estatal é a autora, designadamente, do plano de 2007 para a indústria do papel. Apesar de explicitamente solicitadas, não foram disponibilizadas quaisquer informações sobre o enquadramento jurídico da NDRC, por exemplo, o seu estatuto. O Governo da RPC limitou-se a explicar que o Conselho de Estado, o mais alto órgão administrativo do governo, dava as instruções que o NDRC tinha de seguir e que, em qualquer caso, esta informação era irrelevante para o inquérito. Essa alegação não pode ser aceite. Os estatutos da autoridade que emite os planos governamentais são relevantes para o inquérito na medida em que os planos e projectos governamentais são objecto de inquérito neste processo. A Comissão também perguntou por que razão a NDRC recolhe, de forma permanente, informações pormenorizadas sobra as empresas. O Governo da RPC esclareceu que as informações poderiam ser recolhidas através de associações industriais e outras fontes públicas. No entanto, a existência de um mecanismo sistemático de recolha de dados relacionados com as empresas que serão usados em planos e projectos governamentais, revela que esses planos e projectos são considerados como um elemento importante da política industrial estatal.
(81)
Resulta do exposto que qualquer decisão tomada pelas instituições financeiras em relação à indústria do papel teria de levar em consideração a necessidade de cumprir os objectivos dos planos políticos relevantes. Na verdade, às empresas qualificadas por estes planos políticos específicos como «indústrias incentivadas» é atribuída uma boa notação (rating) em termos de solvência, algo que tem consequências directas sobre a avaliação da fiabilidade creditícia pelo sistema financeiro chinês. Por outro lado, examinando a secção do plano de 2007 para a indústria do papel dedicada ao financiamento bem como a nota de rating que foi disponibilizada por um produtor-exportador colaborante, torna-se óbvio que o sistema de planificação estatal chinês insta os bancos a concederem empréstimos à indústria do papel e às empresas é atribuído um bom rating na medida em que se inserem em planos políticos específicos. É pertinente observar que a referida nota de rating obtida durante o inquérito liga directamente as futuras perspectivas positivas da empresa à existência de planos políticos em relação à indústria do papel e à consecução dos seus objectivos. Há também elementos de prova de que as autoridades estatais controlam o desempenho das empresas pois analisam anualmente as suas licenças, mantendo, assim, estatísticas financeiras e de desempenho. Além disso, existem também elementos de prova, decorrentes das informações apresentadas por produtores-exportadores colaborantes, de que o BPC, de acordo com o artigo 9.o do Regulamento sobre o Registo e a Consulta de Bancos, controla a situação creditícia das empresas mediante um exame anual dos empréstimos contraídos pelas empresas anualmente.
(82)
Todos os factos acima referidos demonstram o nexo de ligação entre os planos políticos específicos e o financiamento da indústria do papel.
- Intervenção governamental no sector bancário
(83)
Em relação aos produtores-exportadores colaborantes, o inquérito apurou que a dois deles foram concedidas automaticamente, na maioria dos casos, as taxas de juro mais baixas, dentro dos limites estabelecidos pelo BPC, enquanto outros dois produtores-exportadores colaborantes beneficiaram de uma reestruturação substancial dos seus empréstimos, em 2008. Com efeito, os bancos estatais chineses compraram todos os empréstimos devidos aos bancos estrangeiros e os empréstimos reestruturados não previam um prémio de risco significativo sobre a taxa de juro de referência do BPC.
(84)
Além disso, o inquérito demonstrou que o mercado financeiro chinês se caracteriza pela intervenção governamental, já que muitos dos grandes bancos são do Estado. As autoridades chinesas facultaram muito pouca informação em matéria de participação/ propriedade dos bancos na China. No entanto, como mais abaixo se refere, a Comissão recolheu as informações disponíveis para chegar a uma conclusão representativa. Ao analisar se os bancos são entidades com responsabilidades estatais ou se participam no exercício dos poderes públicos, a Comissão procurou igualmente informações respeitantes não só à propriedade estatal dos bancos mas também a outras características como: presença do Estado no conselho de administração, controlo do Estado sobre as actividades da empresa, adesão da entidade às políticas ou interesses governamentais e criação da entidade (apurar se a empresa foi criada ao abrigo de uma lei).
(85)
Com base nas informações disponíveis concluiu-se que os bancos estatais na China detêm a maior parte de mercado e são os principais actores do mercado financeiro chinês; segundo um estudo sobre o sector bancário da China realizado pelo Deutsche Bank em 2006, a parte de mercado dos bancos estatais pode ser superior a dois terços do mercado chinês. Sobre o mesmo tema, lê-se na análise das políticas comerciais da China realizada pela OMC que «o elevado grau de participação estatal é outra característica significativa do sector financeiro na China». (5) Note-se que os quatro grandes bancos de propriedade estatal (Banco Agrícola, Banco da China, Banco da Construção e Banco Industrial e Comercial) parecem representar mais da metade do sector bancário chinês. O Estado tem uma participação de mais de 50 % nos bancos de investimento e outros bancos estatais. A Comissão também solicitou informações sobre a estrutura do controlo do Estado nesses bancos chineses e a prossecução das políticas ou interesses governamentais no que diz respeito à indústria do papel (ou seja, conselho de administração e conselho de accionistas, actas de reuniões de accionistas/administradores, nacionalidade dos accionistas/administradores, políticas de crédito e avaliação do risco com relação a empréstimos concedidos aos produtores-exportadores colaborantes). No entanto, nem o Governo da RPC nem os bancos disponibilizaram tais informações. Remeteram sempre para a informação constante dos relatórios anuais dos bancos que tinham já enviado. Ora o conteúdo dos relatórios anuais dos bancos não tinha (nem podia ter) o nível de pormenorização exigido.
Consequentemente, a Comissão teve de recorrer às informações disponíveis. Concluiu, com base nos dados disponíveis, que esses bancos são controlados pelo Estado e participam no exercício dos poderes públicos de tal forma que as suas acções podem ser atribuídas ao Estado. Os dados pertinentes utilizados para se chegar às conclusões acima referidas basearam-se nas informações apresentadas pelo Governo da RPC, nos relatórios anuais dos bancos chineses (tanto os apresentados pelo Governo da RPC como os de acesso público), nas informações obtidas a partir do estudo sobre o sector bancário da China realizado pelo Deutsche Bank em 2006, nas informações apresentadas pelos produtores-exportadores colaborantes e nas informações referidas na denúncia. Quanto aos bancos estrangeiros, fontes independentes estimam que estes representam uma parte do sector bancário chinês e, consequentemente, desempenham um papel insignificante na política de crédito; segundo algumas informações, podem representar apenas 1 % do mercado chinês (6). Outros dados de acesso público também confirmam que os bancos chineses, em particular os grandes bancos comerciais, ainda dependem de accionistas estatais e dos poderes públicos para injecções de capital, em caso de inadequação dos fundos próprios resultante da expansão do crédito (7). Em relação aos bancos que concederam empréstimos aos produtores-exportadores colaborantes, muitos deles são bancos estatais. De facto, com base nas informações disponíveis, verificou-se que pelo menos 13 dos 19 bancos em causa são propriedade do Estado, incluindo dois bancos de investimento (Banco de Importações-Exportações da China, Banco de Desenvolvimento da China ) e os principais bancos comerciais chineses como o Banco Agrícola da China, o Banco da China, o Banco da Construção da China e o Banco Industrial e Comercial da China).
Quanto aos restantes bancos estatais, a Comissão mais uma vez solicitou as mesmas informações atrás referidas em relação ao controlo do Estado e à adesão das entidades às políticas ou interesses governamentais em relação à indústria do papel. Mais uma vez não foram disponibilizadas informações circunstanciadas para além das repetidas remissões para os relatórios anuais dos bancos que, na maior parte dos casos, tinham sido enviados apenas em chinês, sem tradução para inglês. Todavia, o conteúdo dos relatórios anuais dos bancos não podia ter o nível de pormenorização exigido. No que se refere aos bancos de investimento, o inquérito determinou que não existem disposições jurídicas claras que regulem o seu papel e relação com o governo. Todavia, segundo declarações do Governo da RPC no decurso da visita de verificação no local, parece que os bancos de investimento apoiam as políticas governamentais na China e não têm fins lucrativos. Todos os aspectos acima referidos confirmam que os quatro bancos são controlados pelo Estado e participam no exercício dos poderes públicos de tal forma que as suas acções podem ser atribuídas ao Estado.
(86)
A Comissão procurou também analisar a diferença entre os bancos de investimento (segundo as informações disponíveis, trata-se do Banco de Importações-Exportações da China, do Banco de Desenvolvimento da China e do Banco de Desenvolvimento Agrícola da China) e os bancos comerciais estatais. A Comissão solicitou esclarecimentos sobre estes dois tipos diferentes de instituições financeiras. O Governo da RPC alegou que os bancos de investimento não têm quaisquer disposições jurídicas escritas que regulem o sector, dado que as autoridades chinesas estão actualmente a elaborar legislação nessa matéria. Alegou-se ainda que um dos bancos de investimento (designadamente o Banco de Desenvolvimento da China) não deve ser considerado um banco de investimento desde que passou a sociedade gestora de participações, encontrando-se num período de transição. A informação apresentada confirma que os bancos de investimento são tratados de um modo diferente dos bancos comerciais estatais. Apesar da ausência de regulação do sector dos bancos de investimento e da forma como actuam estes bancos no mercado financeiro chinês, ressalta da leitura das circulares do BPC expressamente mencionadas que os bancos de investimento têm um estatuto especial em relação aos bancos comerciais estatais. Quanto ao estatuto do Banco de Desenvolvimento da China, o Estado chinês (através do seu Ministério das Finanças) detém mais de 50 % das acções do banco e, assim, a sua transformação numa sociedade gestora de participações não tem qualquer impacto sobre o controlo estatal.
(87)
Outro factor que cria uma distorção no mercado financeiro chinês é o papel desempenhado pelo BPC na definição dos limites específicos em relação à forma como as taxas de juros são definidas e flutuam. De facto, o inquérito apurou que o BPC tem regras específicas que regulam o modo como as taxas de juros flutuam na China. Segundo as informações disponíveis essas regras estão enunciadas na circular do BPC sobre o ajustamento das taxas de juro de depósitos e empréstimos-Yinfa (2004) n.o 251 («circular 251»). Pede-se às instituições financeiras que estabeleçam condições de empréstimo dentro de uma determinada faixa das taxas de juro de referência do BPC. Para os empréstimos de bancos comerciais e os empréstimos de bancos de investimento geridos comercialmente não há faixa de limite superior, mas apenas faixa de limite inferior. Para as cooperativas de crédito urbano e cooperativas de crédito rural existem faixas de limite tanto inferior como superior. Para empréstimos preferenciais e créditos para os quais o Conselho de Estado tem uma regulamentação específica as taxas de juro não flutuam em sentido ascendente. A Comissão procurou obter esclarecimentos do Governo da RPC quanto à definição e formulação dadas na circular 251, bem como na sua legislação anterior (Circular do BPC sobre a expansão da faixa de flutuação das taxas de juro de empréstimos das instituições financeiras - YinFa [2003] n.o 250). O Governo da RPC explicou que as referidas circulares fazem parte da reforma de marketização das taxas de juro na China, mas não deu mais explicações. O Governo da RPC foi também convidado a explicar o que se entende por empréstimos preferenciais e outros empréstimos especificados pelo Conselho de Estado.
O Governo da RPC explicou que a formulação do texto em chinês refere-se a hipóteses de outros empréstimos especificados pelo Conselho de Estado. O Governo da RPC não facultou quaisquer outros esclarecimentos ou documentação para explicar por que razão os empréstimos preferenciais são definidos na legislação chinesa. Quanto ao outro tipo de empréstimos, mesmo que se aceite o argumento do Governo da RPC, não se percebe por que motivo o legislador sentiu a necessidade de introduzir a possibilidade de outros empréstimos estabelecidos pelo Conselho de Estado. A Comissão também solicitou esclarecimentos sobre a existência de empréstimos de investimento geridos comercialmente, como mencionado na circular 251. Em relação a esta matéria o Governo da RPC não deu qualquer explicação nem forneceu elementos de prova. Pediu-se ainda ao Governo da RPC que disponibilizasse quaisquer actualizações ou legislação posterior às referidas circulares no que diz respeito à política de crédito dos bancos comerciais e de investimento, mas tal informação não foi fornecida.
(88)
Por último, refira-se que o Governo da RPC não disponibilizou quaisquer outros dados ou estatísticas sobre a estrutura do sistema bancário chinês.
(89)
Atendendo aos considerandos 74 a 88 e tendo em conta a falta de colaboração chinesa (veja-se ainda o considerando 90), a Comissão conclui que o mercado financeiro na China é distorcido pela intervenção estatal e as taxas de juro cobradas por bancos não estatais e outras instituições financeiras são provavelmente alinhadas pelas taxas governamentais. Portanto, as taxas de juros cobradas pelos bancos não estatais e outras instituições financeiras não podem ser consideradas referências comerciais adequadas para determinar se os empréstimos estatais conferem uma vantagem.
ii) Contribuição financeira
(90)
Além disso, tendo em conta o conjunto dos elementos de prova reunidos, conclui-se que muitos dos empréstimos contraídos pelos dois produtores colaborantes foram concedidos por bancos de investimento ou outros bancos estatais que se consideram ser entidades públicas devido à sua proximidade com o Estado. Pertencem em mais de 50 % ao Estado, pelo que se considera que são controlados por este. Existem outros elementos de prova de que estes bancos participam de facto no exercício dos poderes públicos pois, como se explica no considerando 65, há uma clara intervenção do Estado (ou seja, do BPC) no modo como os bancos comerciais decidem as taxas de juro a aplicar aos empréstimos concedidos a empresas chinesas, enquanto em alguns casos, como se assinala no considerando 83, foram atribuídas às empresas de uma forma quase automática as taxas mais baixas possível dentro dos limites estabelecidos pelo Estado. Nestas circunstâncias, a prática em matéria de empréstimos dessas entidades é directamente atribuível ao Estado. A participação dos bancos no exercício dos poderes públicos é ainda confirmada pelas disposições do plano de 2007 para a indústria do papel, da Decisão n.o 40 e do artigo 34.o da Lei sobre Bancos Comerciais no que se refere à consecução das políticas industriais governamentais (ver considerandos 74 a 81). Existem ainda elementos de prova circunstanciais, apoiados por relatórios e estudos objectivos, de que no sistema financeiro chinês se encontra ainda presente uma significativa intervenção estatal (ver considerando 312). Por último, o Governo da RPC não facultou informações que tivessem possibilitado uma melhor compreensão da relação entre bancos estatais e poderes públicos (ver considerandos 68 a 70 e 84 a 86). Assim, no caso dos empréstimos concedidos por bancos de investimento ou outros bancos estatais, a Comissão conclui que há uma contribuição financeira a favor dos produtores de papel revestido sob a forma de uma transferência directa de fundos dos poderes públicos, na acepção do artigo 3.o, n.o 1, alínea a), subalínea i), do regulamento de base.
iii) Vantagem
(91)
Existe uma vantagem nos termos dos artigos 3.o, n.o 2, e 6.o, alínea b), do regulamento de base, na medida em que os empréstimos estatais são concedidos em condições mais favoráveis do que o beneficiário poderia efectivamente obter no mercado. Como se determinou que os empréstimos não governamentais na China não constituem uma referência de mercado adequada, essa referência foi calculada utilizando o método descrito nos considerandos 96 a 102.
iv) Especificidade
(92)
Solicitou-se ao Governo da RPC que facultasse informações sobre os critérios de elegibilidade para obter esta subvenção e sobre a utilização da mesma, a fim de determinar em que medida o acesso à subvenção se limita a determinadas empresas e se se trata de uma subvenção específica na acepção do artigo 4.o do regulamento de base. Todavia, o Governo da RPC não facultou essas informações. Tendo em conta o requisito do artigo 4.o, n.o 5, do regulamento de base nos termos do qual a determinação do carácter específico deve ser «claramente demonstrada» através de elementos de prova positivos, a Comissão teve de basear as suas conclusões nos factos disponíveis, nos termos do artigo 28.o do mesmo regulamento. Segundo o artigo 28.o, n.o 6, «se uma parte interessada não colaborar, ou colaborar apenas parcialmente, estando, desse modo, a ocultar informações pertinentes, o resultado poderá ser menos favorável para essa parte do que se tivesse efectivamente colaborado». Os factos considerados foram os seguintes:
-
Os elementos de prova referentes à especificidade apresentados pelo autor da denúncia.
-
As conclusões (ver considerandos 77 e 78) de que são canalizadas subvenções específicas para a indústria do papel através de um plano sectorial específico, ou seja, o plano para a indústria do papel.
-
Os elementos de prova (ver considerando 76) de que a indústria do papel é uma «indústria incentivada» (Decisão n.o 40).
-
As disposições do artigo 34.o da Lei sobre Bancos Comerciais [2003], n.o 13 (ver considerando 79) que estipulam que os bancos comerciais devem realizar os seus empréstimos mediante as necessidades da economia nacional e do desenvolvimento social no espírito das políticas industriais estatais, neste caso específico trata-se do plano para a indústria do papel.
-
As conclusões (ver considerando 81) de que o sistema chinês de planificação estatal dá instruções aos bancos para concederem empréstimos à indústria do papel e a empresas consideradas como tendo uma boa notação porque são elegíveis para beneficiar de planos políticos específicos.
(93)
À luz do exposto, e na ausência de colaboração por parte do Governo da RPC, os elementos de prova disponíveis indicam que as subvenções concedidas às empresas do sector da indústria do papel não estão disponíveis sem restrições e são, portanto, específicas ao abrigo do artigo 4.o, n.o 2, alínea a), do regulamento de base. Tendo em conta a falta de colaboração por parte da RPC, nada sugere que a elegibilidade para a subvenção se baseie em critérios objectivos nos termos do artigo 4.o, n.o 2, alínea b), do regulamento de base.
d) Conclusão
(94)
Por conseguinte, o financiamento da indústria do papel deverá ser considerado uma subvenção.
(95)
Devido à existência de uma contribuição financeira, de uma vantagem para os produtores-exportadores e da especificidade, esta subvenção deverá ser considerada passível de compensação.
e) Cálculo do montante da subvenção
(96)
O montante da subvenção passível de medidas de compensação é calculado em termos da vantagem conferida aos beneficiários constatada durante o PI. Segundo o artigo 6.o, alínea b), do regulamento de base, a vantagem conferida aos beneficiários é considerado como a diferença entre o montante que a empresa paga sobre o empréstimo garantido pelos poderes públicos e o montante que a empresa pagaria por um empréstimo comercial comparável obtido no mercado.
(97)
Como acima se explica, uma vez que os empréstimos concedidos pelos bancos chineses reflectem substancial intervenção estatal no sector bancário e não reflectem as taxas que existiriam numa economia que funcionasse efectivamente, foi calculada uma referência de mercado adequada utilizando o método descrito em seguida. Além disso, devido à falta de colaboração por parte do Governo da RPC, a Comissão recorreu também aos dados disponíveis, a fim de estabelecer uma taxa de juro de referência adequada.
(98)
Ao calcular uma referência adequada, considera-se razoável aplicar as taxas de juro chinesas, ajustadas para reflectir o risco de mercado normal. Com efeito, num contexto em que a situação financeira actual dos exportadores foi estabelecida num mercado com distorções e em que não existem informações fiáveis dos bancos chineses sobre a medição do risco e o estabelecimento de notações de crédito, considera-se necessário não aceitar sem explicações a fiabilidade creditícia dos exportadores chineses, devendo ser aplicada uma margem para ter em conta o potencial impacto das distorções do mercado chinês sobre a situação dos referidos exportadores.
(99)
Como se explica nos considerandos 68 a 72, solicitou-se tanto ao Governo da RPC como aos produtores-exportadores colaborantes que facultassem informação sobre a política de crédito dos bancos chineses e o modo como os empréstimos tinham sido concedidos aos produtores-exportadores. Assim, tendo em conta esta falta de colaboração, bem como o conjunto dos elementos de prova disponíveis, e nos termos do artigo 28.o, n.o 6, do regulamento de base, é adequado considerar que a todas as empresas na China seria concedida a notação mais elevada em matéria de obrigações de alto risco (Non-investment grade bonds - BB na Bloomberg), devendo aplicar-se à taxa de juro de referência do Banco Popular da China o prémio normalmente associado às obrigações emitidas por empresas com essa notação. Para os empréstimos concedidos em moeda estrangeira, a Comissão aplica o prémio adequado (normal para as obrigações emitidas por empresas com esta notação) à taxa de juro de referência, tal como referida nos respectivos contratos de empréstimo chineses (taxa LIBOR). Contudo, dada a total falta de colaboração por parte do Governo da RPC no que se refere tanto à disponibilização de informação sobre os bancos estatais como ao acesso a esses mesmos bancos, considera-se adequado, nos termos do artigo 28.o, n.o 6, do regulamento de base, utilizar a notação de crédito BB (obrigações de carácter especulativo), tendo em conta o conjunto dos factos disponíveis.
(100)
A vantagem para os produtores-exportadores foi calculada tendo em consideração o diferencial das taxas de juro, expresso em percentagem, multiplicado pelo montante em dívida do empréstimo, ou seja, os juros não pagos durante o período de inquérito. Este montante foi então repartido pelo volume de negócios total dos produtores-exportadores colaborantes.
(101)
Como se explica no considerando 73, um dos produtores-exportadores recusou-se a facultar informação sobre um importante acordo de reestruturação da dívida. Como consequência, não foi possível verificar as informações básicas relacionadas com os empréstimos abrangidos por esse acordo, designadamente taxas de juros, prazo de vencimento do empréstimo, calendário de reembolso, etc. O produtor-exportador também não conseguiu provar que tinha reembolsado o capital dos empréstimos abrangidos pelo referido acordo. Assim, no cálculo da vantagem, esses empréstimos foram considerados como uma concessão e foram repartidos pelo PI, além dos juros não pagos durante o PI, como se explica no considerando 100.
(102)
A taxa de subvenção estabelecida relativamente a este regime durante o PI foi de 5,37 % para as empresas APP e 1,26 % para as empresas Chenming.
4.2.2. PROGRAMAS EM MATÉRIA DE IMPOSTO SOBRE O RENDIMENTO
- Políticas fiscais preferenciais para empresas reconhecidas como empresas de alta e nova tecnologia
(103)
Este regime permite que uma empresa que obtenha o certificado de empresa de alta e nova tecnologia beneficie de uma taxa do imposto de rendimento reduzida de 15 %, em comparação com a taxa normal de 25 %.
a) Base jurídica
(104)
Este regime é um tratamento fiscal preferencial fundamentado no artigo 28.o da Lei sobre o Imposto de Rendimento das Pessoas Colectivas da RPC (n.o 63, promulgada em 16 de Março de 2007), bem como nas medidas administrativas para a determinação de empresas de alta e nova tecnologia. O aviso da administração fiscal estatal referente ao imposto sobre o rendimento das empresas de alta e nova tecnologia (Guo Shui Han [2008] n.o 985) refere-se igualmente a este regime e nele se encontram mais pormenores sobre a respectiva aplicação.
b) Elegibilidade
(105)
O artigo 10.o das medidas administrativas para a determinação de empresas de alta e nova tecnologia enumera os critérios de elegibilidade para beneficiar deste regime. Se uma empresa cumprir todas as condições estabelecidas no artigo 10.o, tem de apresentar um pedido às autoridades competentes, seguindo o procedimento previsto no artigo 11.o do mesmo diploma.
c) Aplicação prática
(106)
A empresa que pretenda candidatar-se a este regime deverá enviar uma candidatura em linha para o Secretariado de Ciência e Tecnologia local, que fará uma análise preliminar e, em seguida, uma recomendação para o Secretariado de Ciência e Tecnologia a nível provincial. Este último também pode decidir realizar uma visita de verificação (inquérito directo) às instalações do requerente antes de tomar qualquer decisão sobre a emissão do certificado de empresa de alta e nova tecnologia.
d) Conclusões do inquérito
(107)
Este regime de subvenção foi utilizado por três produtores-exportadores colaborantes que dele beneficiaram durante o PI. Embora o Governo da RPC não tenha disponibilizado quaisquer regras administrativas, os produtores-exportadores facultaram os textos jurídicos disponíveis. Mesmo com recurso aos textos, torna-se difícil compreender o procedimento de candidatura que permanece vago e carece de transparência.
e) Conclusão
(108)
Por conseguinte, este regime deverá ser considerado uma subvenção na acepção do artigo 3.o, n.o 1, alínea a), subalínea ii), e do artigo 3.o, n.o 2, do regulamento de base, sob a forma de receita pública não cobrada que conferiu uma vantagem às empresas beneficiárias.
(109)
Solicitou-se ao Governo da RPC que facultasse informações sobre os critérios de elegibilidade para obter esta subvenção e sobre a utilização da mesma, a fim de determinar em que medida o acesso à subvenção se limita a determinadas empresas e se se trata de uma subvenção específica na acepção do artigo 4.o do regulamento de base. Todavia, o Governo da RPC não facultou essas informações. Tendo em conta o requisito do artigo 4.o, n.o 5, do regulamento de base nos termos do qual a determinação do carácter específico deve ser «claramente demonstrada» através de elementos de prova positivos, a Comissão teve de basear as suas conclusões nos factos disponíveis, como se refere no ponto 4.1, nos termos do artigo 28.o do mesmo regulamento.
(110)
Considera-se que o regime em causa tem carácter específico na acepção do artigo 4.o, n.o 2, alínea a), do regulamento de base, uma vez que a legislação que rege a acção da autoridade que concede a autorização limita explicitamente o acesso a este regime a determinadas empresas e indústrias que se classificam como «a incentivar», tais como as que pertencem ao sector da indústria do papel revestido. Com efeito, no capítulo 4 da Lei sobre o Imposto de Rendimento das Pessoas Colectivas da RPC (n.o 63, promulgada em 16 de Março de 2007) dedicado a «incentivos fiscais», o artigo 25.o dispõe que «o Estado concede incentivos fiscais em matéria de imposto de rendimento a indústrias e projectos por ele apoiados e incentivados». A Comissão considera que o Conselho de Estado na sua Decisão n.o 40 (artigo 14.o) e no catálogo de orientação da reestruturação industrial apresenta os princípios e a classificação para que uma empresa seja considerada como incentivada. Além disso, não existem critérios objectivos para determinar a elegibilidade nem elementos de prova irrefutáveis que permitam concluir que a elegibilidade é automática, nos termos do artigo 4.o, n.o 2, alínea b), do regulamento de base. Com efeito, embora algumas regras administrativas tenham sido recolhidas durante a visita aos produtores-exportadores, a falta de colaboração das autoridades da RPC não permite avaliar a existência de tais critérios objectivos.
(111)
Por conseguinte, a subvenção em apreço deverá ser considerada passível de medidas de compensação.
f) Cálculo do montante da subvenção
(112)
O montante da subvenção passível de compensação é calculado em termos da vantagem conferida aos beneficiários, constatadas durante o PI. A vantagem conferida aos beneficiários é considerada como o montante do imposto total a pagar, segundo a taxa normal, após a dedução do que foi pago com a taxa preferencial reduzida. Segundo o artigo 7.o, n.o 2, do regulamento de base, o montante da subvenção (numerador) foi repartido pelo volume de negócios total das vendas dos produtores-exportadores que colaboraram durante o PI, porque a subvenção não está subordinada aos resultados das exportações e não foi concedida em função das quantidades fabricadas, produzidas, exportadas ou transportadas.
(113)
A taxa de subvenção estabelecida para o regime considerado, durante o PI, para os produtores-exportadores que colaboraram no inquérito, ascendeu a 1,22 % para o grupo APP e 0,58 % para o grupo Chenming.
- Políticas fiscais preferenciais para a investigação e o desenvolvimento (I&D)
(114)
Este regime concede vantagens a todas as empresas que reconhecidamente levam a cabo projectos de I&D. Esta qualificação permite que o imposto sobre o rendimento das pessoas colectivas seja reduzido em 50 % das despesas efectivas para os projectos aprovados.
a) Base jurídica
(115)
O regime é apresentado como um tratamento fiscal preferencial tendo por base o artigo 30.o, n.o 1, da Lei sobre o Imposto de Rendimento das Pessoas Colectivas da RPC (n.o 63, promulgada em 16 de Março de 2007), o artigo 95.o do Regulamento sobre a Aplicação da Lei sobre o Imposto de Rendimento das Pessoas Colectivas da RPC, Decreto n.o 512 do Conselho de Estado da RPC, promulgado em 6 de Dezembro de 2007 e o Guia dos Sectores-Chave (Notificação n.o 6, 2007).
b) Elegibilidade
(116)
Este regime concede vantagens a todas as empresas que reconhecidamente levam a cabo projectos de I&D. Apenas são considerados elegíveis os projectos de I&D de empresas dos sectores das novas e altas tecnologias que recebem apoio prioritário do Estado e os projectos referidos no Guia dos Sectores-Chave da industrialização de alta tecnologia ao abrigo das actuais prioridades de desenvolvimento promulgadas pela comissão nacional de desenvolvimento e reforma.
c) Aplicação prática
(117)
Qualquer empresa que pretenda candidatar-se a este regime deve enviar uma descrição pormenorizada dos projectos de I&D para o Secretariado de Ciência e Tecnologia local. Após análise, o departamento fiscal emitirá o aviso de aprovação. O montante sujeito ao imposto sobre o rendimento das pessoas colectivas é reduzido em 50 % das despesas efectivas dos projectos aprovados.
d) Conclusões do inquérito
(118)
Este regime foi utilizado pelo produtores-exportadores colaborantes que obtiveram vantagens durante o PI. Embora o Governo da RPC não tenha disponibilizado quaisquer regras administrativas, os produtores-exportadores facultaram os textos jurídicos disponíveis. Mesmo com recurso aos textos, torna-se difícil compreender o procedimento de candidatura que permanece vago e carece de transparência.
e) Conclusão
(119)
À luz das considerações precedentes, este regime deverá ser considerado uma subvenção na acepção do artigo 3.o, n.o 1, alínea a), subalínea ii), e do artigo 3.o, n.o 2, do regulamento de base, sob a forma de receita pública não cobrada que conferiu uma vantagem às empresas beneficiárias.
(120)
Solicitou-se ao Governo da RPC que facultasse informações sobre os critérios de elegibilidade para obter esta subvenção e sobre a utilização da mesma, a fim de determinar em que medida o acesso à subvenção se limita a determinadas empresas e se se trata de uma subvenção específica na acepção do artigo 4.o do regulamento de base. Todavia, o Governo da RPC não facultou essas informações. Tendo em conta o requisito do artigo 4.o, n.o 5, do regulamento de base nos termos do qual a determinação do carácter específico deve ser «claramente demonstrada» através de elementos de prova positivos, a Comissão teve de basear as suas conclusões nos factos disponíveis, como se refere no ponto 4.1, nos termos do artigo 28.o do mesmo regulamento.
(121)
Considera-se que o regime em causa tem carácter específico na acepção do artigo 4.o, n.o 2, alínea a), do regulamento de base, uma vez que a legislação que rege a acção da autoridade que concede a autorização limita explicitamente o acesso a este regime a determinadas empresas e indústrias que se classificam como «a incentivar», tais como as que pertencem ao sector da indústria do papel revestido. Além disso, não foram adoptados critérios objectivos de elegibilidade e não existem provas irrefutáveis que permitam concluir que a elegibilidade é automática, nos termos do artigo 4.o, n.o 2, alínea b), do regulamento de base. Com efeito, embora algumas regras administrativas tenham sido recolhidas durante a visita de verificação aos produtores-exportadores, a falta de colaboração das autoridades da RPC não permite avaliar a existência de tais critérios objectivos.
(122)
Por ocnseguinte, a subvenção em apreço deverá ser considerada passível de medidas de compensação.
f) Cálculo do montante da subvenção
(123)
O montante da subvenção passível de medidas de compensação é calculada em termos da vantagem conferida aos beneficiários, constatada durante o PI. Essa vantagem é considerada como o montante do imposto total a pagar, segundo a taxa normal, após a dedução do que foi pago com mais os 50 % da dedução das despesas efectivas em I&D para os projectos aprovados. Segundo o artigo 7.o, n.o 2, do regulamento de base, o montante da subvenção (numerador) foi repartido pelo volume de negócios total das vendas dos produtores-exportadores que colaboraram durante o PI, porque a subvenção não está subordinada aos resultados das exportações e não foi concedida em função das quantidades fabricadas, produzidas, exportadas ou transportadas.
(124)
A taxa de subvenção estabelecida para o regime considerado, durante o PI, para os produtores-exportadores que colaboraram no inquérito, ascendeu a 0,02 % para o grupo APP e 0,05 % para o grupo Chenming.
- Isenção de dividendos entre empresas residentes qualificadas
(125)
O regime diz respeito às empresas residentes na China que são accionistas de outras empresas residentes na China. As primeiras têm direito a uma isenção do imposto sobre o rendimento de determinados dividendos pagos pelas segundas.
a) Base jurídica
(126)
Este regime é um tratamento fiscal preferencial fundamentado no artigo 26.o da Lei sobre o Imposto de Rendimento das Pessoas Colectivas da RPC e explicado no artigo 83.o do Regulamento sobre a Aplicação da Lei sobre o Imposto de Rendimento das Pessoas Colectivas da RPC, Decreto n.o 512 do Conselho de Estado da RPC, promulgado em 6 de Dezembro de 2007.
b) Elegibilidade
(127)
Este regime prevê uma vantagem para todas as empresas residentes que são accionistas de outras empresas residentes na China.
c) Aplicação prática
(128)
As empresas podem beneficiar deste regime directamente, através da sua declaração de imposto.
d) Conclusões do inquérito
(129)
Na declaração fiscal dos produtores-exportdores colaborantes existe um montante isento de imposto de rendimento. Este montante é referido como dividendos, bónus e outras receitas provenientes de participações de capital de residentes elegíveis e empresas consentâneas com as condições do apêndice 5 da declaração fiscal (declaração anual das preferências fiscais). As empresas em causa não pagaram imposto de rendimento sobre estes montantes.
e) Conclusão
(130)
Por conseguinte, este regime deverá ser considerado uma subvenção na acepção do artigo 3.o, n.o 1, alínea a), subalínea ii), e do artigo 3.o, n.o 2, do regulamento de base, sob a forma de receita pública não cobrada que conferiu uma vantagem às empresas beneficiárias.
(131)
Solicitou-se ao Governo da RPC que facultasse informações sobre os critérios de elegibilidade para obter esta subvenção e sobre a utilização da mesma, a fim de determinar em que medida o acesso à subvenção se limita a determinadas empresas e se se trata de uma subvenção específica na acepção do artigo 4.o do regulamento de base. Todavia, o Governo da RPC não facultou essas informações. Tendo em conta o requisito do artigo 4.o, n.o 5, do regulamento de base nos termos do qual a determinação do carácter específico deve ser «claramente demonstrada» através de elementos de prova positivos, a Comissão teve de basear as suas conclusões nos factos disponíveis, como se refere no ponto 4.1, nos termos do artigo 28.o do mesmo regulamento.
(132)
Considera-se que o regime em causa tem carácter específico na acepção do artigo 4.o, n.o 2, alínea a), do regulamento de base, uma vez que a legislação que rege a acção da autoridade que concede a autorização limita o acesso a este regime apenas a empresas residentes na China que recebam rendimento sob a forma de dividendos provenientes de outras empresas residentes na China, por oposição às empresas que investem em empresas estrangeiras.
(133)
Além disso, como todos os regimes fiscais acima referidos são reservados exclusivamente a sectores e projectos importantes apoiados ou incentivados pelo Estado, (ao abrigo do capítulo 4, artigo 25.o, da Lei sobre o Imposto de Rendimento das Pessoas Colectivas da RPC) também este regime é específico, pois está reservado apenas a determinadas empresas e indústrias classificadas como incentivadas, designadamente a indústria de papel revestido. A Comissão considera que o Conselho de Estado na sua Decisão n.o 40 (artigo 14.o) e no catálogo de orientação da reestruturação industrial apresenta os princípios e a classificação para que uma empresa seja considerada como incentivada. Além disso, não foram adoptados critérios objectivos de elegibilidade e não existem provas irrefutáveis que permitam concluir que a elegibilidade é automática, nos termos do artigo 4.o, n.o 2, alínea b), do regulamento de base. Com efeito, embora algumas regras administrativas tenham sido recolhidas durante a visita aos produtores-exportadores, a falta de colaboração das autoridades da RPC não permite avaliar a existência de tais critérios objectivos.
(134)
Por conseguinte, a subvenção em apreço deverá ser considerada passível de medidas de compensação.
f) Cálculo do montante da subvenção
(135)
O montante da subvenção passível de medidas de compensação é calculado em termos da vantagem conferida aos beneficiários, constatada durante o PI. Essa vantagem é considerada o montante do imposto total a pagar com a inclusão dos rendimentos sob a forma de dividendos provenientes de outras empresas residentes na China, após a subtracção do que foi efectivamente pago com a isenção fiscal sobre os dividendos. Segundo o artigo 7.o, n.o 2, do regulamento de base, o montante da subvenção (numerador) foi repartido pelo volume de negócios total das vendas dos produtores-exportadores que colaboraram durante o PI, porque a subvenção não está subordinada aos resultados das exportações e não foi concedida em função das quantidades fabricadas, produzidas, exportadas ou transportadas.
(136)
A taxa de subvenção estabelecida para o regime considerado, durante o PI, para os produtores-exportadores que colaboraram no inquérito, ascendeu a 1,34 % para o grupo APP e 0,21 % para o grupo Chenming.
4.2.3. PROGRAMAS EM MATÉRIA DE IMPOSTOS INDIRECTOS E DIREITOS ADUANEIROS DE IMPORTAÇÃO
- Isenção de IVA e de direitos aduaneiros sobre equipamentos importados
(137)
Este regime proporciona vantagens sob a forma de isenção de IVA e de direitos aduaneiros sobre a importação de bens de equipamento a SIE e empresas nacionais que possam obter o certificado de «projecto incentivado pelo Estado» emitido pelas autoridades chinesas em consonância com a legislação pertinente em matéria de investimento, fiscalidade e alfândegas.
a) Base jurídica
(138)
O regime baseia-se num conjunto de disposições legais ou seja, a circular n.o 37/1997 do Conselho de Estado sobre a adaptação dos regimes fiscais aplicáveis às importações de equipamento, a comunicação do Ministério das Finanças, da administração geral das alfândegas e da administração fiscal nacional [2008] n.o 43, o aviso da NDRC sobre questões relativas à gestão da carta de confirmação sobre projectos nacionais ou financiados pelo estrangeiro, cujo desenvolvimento é incentivado pelo Estado, n.o 316 2006, de 22 de Fevereiro de 2006 e o catálogo dos artigos de importação em relação aos quais as SIE e as empresas nacionais não beneficiam de isenção de direitos (2008).
b) Elegibilidade
(139)
A elegibilidade está limitada aos candidatos, quer SIE quer empresas nacionais, que possam obter o certificado de projectos incentivados pelo Estado.
c) Aplicação prática
(140)
No aviso da NDRC sobre questões relativas à gestão da carta de confirmação sobre projectos nacionais ou financiados pelo estrangeiro, cujo desenvolvimento é incentivado pelo Estado, n.o 3162006, de 22 de Fevereiro de 2006, o artigo I.1 dispõe que os projectos de investimento estrangeiro conformes «aos que figuram na categoria incentivados do catálogo de orientação do investimento estrangeiro e no catálogo das indústrias prioritárias para investimento estrangeiro prevendo transferências tecnológicas na região Centro-Oeste beneficiam de isenção de direitos e de IVA sobre o equipamento importado para utilização própria no âmbito do investimento global e sobre a tecnologia, peças e componentes e peças sobresselentes importadas com o equipamento segundo o contrato; excluem-se os produtos de base enumerados no catálogo de produtos de base importados no âmbito de projectos de investimento estrangeiro não isentos de imposto». A carta de confirmação para projectos de investimento estrangeiro da categoria «a incentivar» com um investimento total igual ou superior a 30 milhões de dólares dos Estados Unidos será emitida pela NDRC. A carta de confirmação para projectos de investimento estrangeiro da categoria «a incentivar» com um investimento inferior a 30 milhões de dólares dos Estados Unidos será emitida pelas comissões ou municípios económicos a nível provincial. Uma vez recebida a carta de confirmação da categoria «a incentivar», as empresas apresentam os certificados e outros documentos conexos às respectivas autoridades aduaneiras locais, a fim de serem elegíveis para isenção de IVA e de direitos aduaneiros sobre a importação de equipamento.
d) Conclusões do inquérito
(141)
Todos os produtores-exportadores que colaboraram no inquérito beneficiaram deste regime.
e) Conclusão
(142)
Por conseguinte, este regime deverá ser considerado uma subvenção na acepção do artigo 3.o, n.o 1, alínea a), subalínea ii), e do artigo 3.o, n.o 2, do regulamento de base, sob a forma de receita pública não cobrada que conferiu uma vantagem às empresas beneficiárias.
(143)
Solicitou-se ao Governo da RPC que facultasse informações sobre os critérios de elegibilidade para obter esta subvenção e sobre a utilização da mesma, a fim de determinar em que medida o acesso à subvenção se limita a determinadas empresas e se se trata de uma subvenção específica na acepção do artigo 4.o do regulamento de base. Todavia, o Governo da RPC não facultou essas informações. Tendo em conta o requisito do artigo 4.o, n.o 5, do regulamento de base nos termos do qual a determinação do carácter específico deve ser «claramente demonstrada» através de elementos de prova positivos, a Comissão teve de basear as suas conclusões nos factos disponíveis, como se refere no ponto 4.1, nos termos do artigo 28.o do mesmo regulamento.
(144)
Considera-se que o regime em causa tem carácter específico na acepção do artigo 4.o, n.o 2, alínea a), do regulamento de base, uma vez que a legislação que rege a acção da autoridade que concede a autorização limita explicitamente o acesso a este regime a empresas que investem ao abrigo de categorias comerciais específicas definidas de forma circunstanciada pela legislação (por exemplo, catálogo de orientação das indústrias para investimento estrangeiro e catálogo das indústrias, produtos e tecnologias mais importantes cujo desenvolvimento o Estado incentiva actualmente). Além disso, não existem critérios objectivos para determinar a elegibilidade nem elementos de prova irrefutáveis que permitam concluir que a elegibilidade é automática, nos termos do artigo 4.o, n.o 2, alínea b), do regulamento de base. Com efeito, embora algumas regras administrativas tenham sido recolhidas durante a visita aos produtores-exportadores, a falta de colaboração das autoridades da RPC não permite avaliar a existência de tais critérios objectivos.
(145)
Por conseguinte, a subvenção em apreço deverá ser considerada passível de medidas de compensação.
f) Cálculo do montante da subvenção
(146)
O montante da subvenção passível de medidas de compensação é calculado em termos da vantagem conferida aos beneficiários constatada durante o PI. Essa vantagem é calculada tomando em consideração a isenção do IVA e dos direitos aduaneiros sobre o equipamento importado. Segundo o artigo 7.o, n.o 3, do regulamento de base, o montante da subvenção (numerador) foi repartido pelo PI utilizando um período de vida útil correspondente ao período de amortização médio da indústria em causa (ou seja, 15 anos). O montante assim obtido foi repartido pelo volume de negócios total das vendas dos produtores-exportadores que colaboraram durante o PI, porque a subvenção não está subordinada aos resultados das exportações e não foi concedida em função das quantidades fabricadas, produzidas, exportadas ou transportadas.
(147)
A taxa de subvenção estabelecida para o regime considerado, durante o PI, para os produtores-exportadores que colaboraram no inquérito, ascendeu a 1,17 % para o grupo APP e 0,61 % para o grupo Chenming.
- Descontos de IVA sobre equipamentos produzidos no país
(148)
Este regime proporciona vantagens sob a forma de descontos do IVA pago na compra de equipamentos produzidos no país por SIE.
a) Base jurídica
(149)
O regime baseia-se na circular da administração fiscal nacional que promulga medidas provisórias relativas à gestão do reembolso do imposto sobre a aquisição de equipamentos de fabrico nacional por sociedades de investimento estrangeiro, n.o 171, de 1999, 20/09/1999 e revogada pela circular que põe termo às políticas de reembolso do imposto sobre a aquisição de equipamentos de fabrico nacional por SIE [Caishui 2008, n.o 176]. Esta última prevê um período de transição após o termo do programa a partir de 1 de Janeiro de 2009.
b) Elegibilidade
(150)
A elegibilidade está limitada às SIE que compram equipamentos fabricados no país.
c) Aplicação prática
(151)
O programa tem por objectivo reembolsar o IVA pago na compra de equipamentos produzidos no mercado interno por SIE se o equipamento não for abrangido pelo catálogo das não isenções e se o valor do equipamento não exceder o limite de investimento total numa SIE, em conformidade com as «medidas administrativas provisórias sobre a aquisição de equipamentos produzidos no país».
d) Conclusões do inquérito
(152)
Todos os produtores-exportadores que colaboraram no inquérito beneficiaram deste regime.
e) Conclusão
(153)
Por conseguinte, este regime deverá ser considerado uma subvenção na acepção do artigo 3.o, n.o 1, alínea a), subalínea ii), e do artigo 3.o, n.o 2, do regulamento de base, sob a forma de receita pública não cobrada que conferiu uma vantagem às empresas beneficiárias.
(154)
Solicitou-se ao Governo da RPC que facultasse informações sobre os critérios de elegibilidade para obter esta subvenção e sobre a utilização da mesma, a fim de determinar em que medida o acesso à subvenção se limita a determinadas empresas e se se trata de uma subvenção específica na acepção do artigo 4.o do regulamento de base. Todavia, o Governo da RPC não facultou essas informações. Tendo em conta o requisito do artigo 4.o, n.o 5, do regulamento de base nos termos do qual a determinação do carácter específico deve ser «claramente demonstrada» através de elementos de prova positivos, a Comissão teve de basear as suas conclusões nos factos disponíveis, como se refere no ponto 4.1, nos termos do artigo 28.o do mesmo regulamento.
(155)
Considera-se que o regime em causa tem carácter específico na acepção do artigo 4.o, n.o 2, alínea a), do regulamento de base, uma vez que a legislação que rege a acção da autoridade que concede a autorização limita explicitamente o acesso a este regime a determinadas empresas (as SIE). Além disso, não existem critérios objectivos para determinar a elegibilidade nem elementos de prova irrefutáveis que permitam concluir que a elegibilidade é automática, nos termos do artigo 4.o, n.o 2, alínea b), do regulamento de base. Com efeito, embora algumas regras administrativas tenham sido recolhidas durante a visita aos produtores-exportadores, a falta de colaboração das autoridades da RPC não permite avaliar a existência de tais critérios objectivos.
(156)
Além disso, o regime é considerado específico na acepção do artigo 4.o, n.o 4, alínea b), do regulamento de base, uma vez que a subvenção está subordinada à utilização preferencial de produtos nacionais em detrimento dos produtos importados.
(157)
Por conseguinte, esta subvenção deverá ser considerada passível de direitos de compensação.
f) Cálculo do montante da subvenção
(158)
O montante da subvenção passível de medidas de compensação é calculado em termos da vantagem conferida aos beneficiários constatada durante o PI. Essa vantagem é calculada tomando em consideração o IVA reembolsado na compra de equipamentos produzidos no país. Segundo o artigo 7.o, n.o 3, do regulamento de base, o montante da subvenção (numerador) foi repartido pelo PI utilizando um período de vida útil correspondente ao período de amortização médio da indústria em causa (ou seja, 15 anos). O montante assim obtido foi repartido pelo volume de negócios total das vendas dos produtores-exportadores que colaboraram durante o PI, porque a subvenção não está subordinada aos resultados das exportações e não foi concedida em função das quantidades fabricadas, produzidas, exportadas ou transportadas.
(159)
A taxa de subvenção estabelecida para o regime considerado, durante o PI, para os produtores-exportadores que colaboraram no inquérito, ascendeu a 0,03 % para o grupo APP e 0,05 % para o grupo Chenming.
- Imposto «manutenção urbana e construção» e sobretaxas «educação» para sie (isenção)
(160)
Este regime isenta as SIE do pagamento do imposto local «manutenção urbana e construção» e das sobretaxas «educação».
a) Base jurídica
(161)
O regime baseia-se nas regras provisórias sobre o imposto de manutenção urbana da República Popular da China (Guo Fa, de 8 de Fevereiro de 1985, n.o 19) e nos regulamentos do Ministério das Finanças sobre várias questões específicas relativas à aplicação das regras provisórias sobre o imposto de manutenção urbana da República Popular da China (Cai Shui Zi, de 22 de Março de 1985, n.o 69).
b) Elegibilidade
(162)
A elegibilidade está limitada às SIE.
c) Aplicação prática
(163)
Segundo os regulamentos do Ministério das Finanças sobre o imposto de manutenção urbana da República Popular da China, a base de cálculo deste imposto «corresponde ao montante do imposto sobre os produtos, IVA e imposto profissional efectivamente pago pelos contribuintes, e deve ser pago ao mesmo tempo que o imposto sobre os produtos, IVA e imposto profissional».
d) Conclusões do inquérito
(164)
Como se explica nos considerandos 347e 348, as obrigações fiscais relacionadas com este regime são aplicáveis a partir de 1 de Dezembro de 2010 a todas a empresas que operam na China.
e) Conclusão
(165)
Por conseguinte, com base nas informações disponíveis em 30 de Novembro de 2010, este regime deverá ser considerado uma subvenção na acepção do artigo 3.o, n.o 1, alínea a), subalínea ii), e do artigo 3.o, n.o 2, do regulamento de base, sob a forma de receita pública não cobrada que confere uma vantagem às empresas beneficiárias.
(166)
O regime em causa tem carácter específico na acepção do artigo 4.o, n.o 2, alínea a) do regulamento de base, uma vez que a legislação que rege a acção da autoridade que concede a autorização isenta determinado tipo de empresas (as SIE) do pagamento do imposto «manutenção urbana e construção».
(167)
Por conseguinte, esta subvenção deverá ser considerada passível de direitos de compensação.
(168)
Todavia, tendo em conta as informações prestadas pelo Governo da RPC e pelos produtores-exportadores pertinentes que colaboraram no inquérito, concluiu-se que as partes podiam demonstrar que este regime deixara de conferir qualquer vantagem aos exportadores envolvidos.
(169)
Cumprem-se, assim, as condições enunciadas no artigo 15.o do regulamento de base. Concluiu-se, por conseguinte que este regime não devia ser passível de medidas de compensação.
4.2.4. PROGRAMAS DE SUBVENÇÃO
(170)
Dos vários programas de subvenção referidos na denúncia, apurou-se que dois foram utilizados pelos produtores-exportadores colaborantes, ou seja, o prémio das marcas reputadas e os fundos especiais para incentivar o desenvolvimento económico e comercial estrangeiro e atrair projectos significativos de investimento estrangeiro para a Província de Shandong. Os restantes programas que se verificou terem sido utilizados foram comunicados pelos produtores-exportadores colaborantes. O Governo da RPC foi informado da existência destes programas e pediu-se-lhe que facultasse as informações pertinentes necessárias, ao que respondeu que qualquer programa que não estivesse incluído na denúncia não poderia ser objecto de inquérito, pois tal seria contrário às regras da OMC. O Governo da RPC defendeu, assim, que o pedido da Comissão tinha de ser considerado contrário às disposições do Acordo SMC da OMC em matéria de elementos de prova e consultas. Alegou ainda que a informação fornecida pela Comissão em relação a esses regimes era de carácter geral e que, mesmo admitindo que esses programas pudessem ser objecto de inquérito, a Comissão deveria enviar ao Governo da RPC um novo pedido suficientemente fundamentado, solicitando pormenores pertinentes para o inquérito sobre as novas e alegadas subvenções.
(171)
A este respeito, importa salientar que é prática habitual da UE informar as autoridades do país objecto do inquérito da existência de qualquer alegado regime de subvenção utilizado pelos produtores-exportadores colaborantes, além dos mencionados na denúncia, e de solicitar informações e esclarecimentos sobre esses regimes. A prática seguida é consentânea com as regras da OMC. A Comissão informou o Governo da RPC da existência de tais regimes assim que deles teve conhecimento e comunicou-lhe as informações que tinha recebido dos produtores-exportadores chineses que colaboraram no inquérito. A Comissão convidou o Governo da RPC a participar em consultas sobre os regimes em causa, tendo estas sido realizadas subsequentemente. Logo, foram respeitadas as disposições dos artigos 12.o, n.o 1, 13.o, n.o 1, e 13.o, n.o 2, do Acordo SMC, bem como as do artigo 11.o, n.o 10, do regulamento de base. As conclusões a seguir apresentadas têm em conta as informações facultadas pelo Governo da RPC relativamente aos programas pertinentes.
i) Programas mencionados na denúncia
- Marcas reputadas
a) Base jurídica
(172)
Este regime é aplicado com base no aviso da província de Shandong relativo ao orçamento de 2008 do fundo especial para o desenvolvimento de marcas de exportação [Lucaiqizhi (2008) n.o 75]. Este regime oferece subvenções às empresas para impulsionar a exportação de marcas e aumentar a parte de mercado de marcas reputadas.
b) Elegibilidade
(173)
Apenas são elegíveis as empresas exportadoras de marcas reputadas, estabelecidas na Província de Shandong. Não foram apresentados textos jurídicos ou administrativos que fundamentassem os critérios de elegibilidade.
c) Aplicação prática
(174)
O regime tem por objectivo premiar as empresas que reconhecidamente exportem marcas reputadas (empresas estabelecidas na Província de Shandong), de modo a melhorar o respectivo desenvolvimento e competitividade. As empresa não precisam de se candidatar ao programa, pelo que não existem documentos de aprovação.
d) Conclusões do inquérito
(175)
Um produtor-exportador que colaborou no inquérito beneficiou deste regime.
e) Conclusão
(176)
Por conseguinte, este regime deverá ser considerado uma subvenção na acepção do artigo 3.o, n.o 1, alínea a), subalínea i), e do artigo 3.o, n.o 2, do regulamento de base, sob a forma de uma transferência directa de fundos que confere uma vantagem às empresas beneficiárias.
(177)
Solicitou-se ao Governo da RPC que facultasse informações sobre os critérios de elegibilidade para obter esta subvenção e sobre a utilização da mesma, a fim de determinar em que medida o acesso à subvenção se limita a determinadas empresas e se se trata de uma subvenção específica na acepção do artigo 4.o do regulamento de base. Todavia, o Governo da RPC não facultou essas informações. Tendo em conta o requisito do artigo 4.o, n.o 5, do regulamento de base nos termos do qual a determinação do carácter específico deve ser «claramente demonstrada» através de elementos de prova positivos, a Comissão teve de basear as suas conclusões nos factos disponíveis, como se refere no ponto 4.1, nos termos do artigo 28.o do mesmo regulamento.
(178)
Considera-se que o regime em causa tem carácter específico na acepção do artigo 4.o, n.o 2, alínea a), do regulamento de base, uma vez que o acesso é limitado a determinadas empresas, por exemplo, empresas exportadoras de marcas reputadas. Dada a inexistência de quaisquer informações jurídicas ou administrativas sobre os critérios de elegibilidade, nada sugere que a elegibilidade para beneficiar da subvenção se baseia em critérios objectivos conforme o disposto no artigo 4.o, n.o 2, alínea b), do regulamento de base.
(179)
Por conseguinte, esta subvenção deverá ser considerada passível de direitos de compensação.
f) Cálculo do montante da subvenção
(180)
O montante da subvenção passível de medidas de compensação é calculado em termos da vantagem conferida aos beneficiários constatada durante o PI. O montante (numerador) foi repartido pelo volume de negócios total das vendas do produtor-exportador que colaborou durante o PI, porque a subvenção não está subordinada aos resultados das exportações e não foi concedida em função das quantidades fabricadas, produzidas, exportadas ou transportadas.
(181)
A taxa de subvenção estabelecida para o regime considerado, durante o PI, para os produtores-exportadores que colaboraram no inquérito é insignificante para o grupo Chenming (inferior a 0,01 %).
- Fundos especiais de incentivo a projectos de investimento estrangeiro
a) Base jurídica
(182)
O documento oficial relativo este regime é o aviso do Governo Popular de Shouguang que premeia as empresas com o melhor desempenho, em 2008. Este regime, criado em 9 de Fevereiro de 2008, concede um louvor às empresas que obtiveram um excelente desempenho em 2008.
b) Elegibilidade
(183)
São elegíveis as empresas reconhecidas como «advanced enterprise on foreign investment attraction» (empresa bem sucedida em matéria de atracção de investimento estrangeiro) e «advanced enterprise on foreign trade business performance» (empresa bem sucedida em matéria de comércio externo). O Governo da RPC não disponibilizou quaisquer textos jurídicos ou regulamentos referentes à política nesta matéria ou às definições acima citadas.
c) Aplicação prática
(184)
É o Governo Popular de Shouguang que concede fundos às empresas reconhecidas como «advanced enterprise on foreign investment attraction» e «advanced enterprise on foreign trade business performance».
(185)
Segundo o Governo da RPC, as empresa não precisam de se candidatar a este regime, pelo que não existem documentos de aprovação.
d) Conclusões do inquérito
(186)
Um produtor-exportador que colaborou no inquérito beneficiou deste regime.
e) Conclusão
(187)
Por conseguinte, este regime deverá ser considerado uma subvenção na acepção do artigo 3.o, n.o 1, alínea a), subalínea i), e do artigo 3.o, n.o 2, do regulamento de base, sob a forma de uma transferência directa de fundos que confere uma vantagem às empresas beneficiárias.
(188)
Solicitou-se ao Governo da RPC que facultasse informações sobre os critérios de elegibilidade para obter esta subvenção e sobre a utilização da mesma, a fim de determinar em que medida o acesso à subvenção se limita a determinadas empresas e se se trata de uma subvenção específica na acepção do artigo 4.o do regulamento de base. Todavia, o Governo da RPC não facultou essas informações. Tendo em conta o requisito do artigo 4.o, n.o 5, do regulamento de base nos termos do qual a determinação do carácter específico deve ser «claramente demonstrada» através de elementos de prova positivos, a Comissão teve de basear as suas conclusões nos factos disponíveis, como se refere no ponto 4.1, nos termos do artigo 28.o do mesmo regulamento.
(189)
Considera-se que o regime em causa tem carácter específico na acepção do artigo 4.o, n.o 2, alínea a), do regulamento de base, uma vez que o acesso é limitado a determinadas empresas, ou seja, as empresas bem sucedidas em matéria de atracção de investimento estrangeiro e de comércio externo. Dada a inexistência de quaisquer informações jurídicas ou administrativas sobre os critérios de elegibilidade, nada sugere que a elegibilidade para beneficiar da subvenção se baseia em critérios objectivos conforme o disposto no artigo 4.o, n.o 2, alínea b), do regulamento de base.
(190)
Por conseguinte, esta subvenção deverá ser considerada passível de direitos de compensação.
f) Cálculo do montante da subvenção
(191)
O montante da subvenção passível de medidas de compensação é calculado em termos da vantagem conferida aos beneficiários constatada durante o PI. O montante (numerador) foi repartido pelo volume de negócios total das vendas do produtor-exportador que colaborou durante o PI, porque a subvenção não está subordinada aos resultados das exportações e não foi concedida em função das quantidades fabricadas, produzidas, exportadas ou transportadas.
(192)
A taxa de subvenção estabelecida para o regime considerado, durante o PI, para os produtores-exportadores que colaboraram no inquérito é insignificante para o grupo Chenming (inferior a 0,01 %).
ii) Programas referidos pelos produtores-exportadores que colaboraram no inquérito
- Assistência em matéria anti-dumping
a) Base jurídica
(193)
O documento oficial sobre este regime é o regulamento para a aplicação da política de apoio às empresas que participam em inquéritos anti-dumping, anti-subvenções e de salvaguarda. O Governo da RPC afirma que este regime terminou em 2008, mas não facultou qualquer notificação jurídica.
b) Elegibilidade
(194)
Subvenção concedida pelo secretariado financeiro regional/provincial, para facilitar a participação das empresas no processo anti-dumping dos EUA. As empresas elegíveis têm de estar registadas na Província de Shandong (excluindo a cidade de Qingdao) e seguir as instruções do Ministério do Comércio e das autoridades provinciais.
c) Aplicação prática
(195)
O regime é específico a nível regional (disponível apenas na Província de Shandong, mas com a excepção da sua mais importante cidade Qingdao), com critérios de elegibilidade que não são objectivos de um ponto de vista jurídico.
(196)
Segundo a legislação pertinente, o requerente não terá de pagar 40 % dos honorários dos advogados.
d) Conclusões do inquérito
(197)
Um produtor-exportador que colaborou no inquérito beneficiou deste regime.
e) Conclusão
(198)
Por conseguinte, este regime deverá ser considerado uma subvenção na acepção do artigo 3.o, n.o 1, alínea a), subalínea i), e do artigo 3.o, n.o 2, do regulamento de base, sob a forma de uma transferência directa de fundos que confere uma vantagem às empresas beneficiárias.
(199)
Considera-se que o regime em causa tem carácter específico na acepção do artigo 4.o, n.o 3, do regulamento de base, uma vez que a legislação que rege a acção da autoridade que concede a autorização limita o acesso ao regime a empresas numa região geográfica designada.
(200)
Por conseguinte, esta subvenção deverá considerada passível de direitos de compensação.
f) Cálculo do montante da subvenção
(201)
O montante da subvenção passível de medidas de compensação é calculado em termos da vantagem conferida aos beneficiários constatada durante o PI. O montante (numerador) foi repartido pelo volume de negócios total das vendas do produtor-exportador que colaborou durante o PI, porque a subvenção não está subordinada aos resultados das exportações e não foi concedida em função das quantidades fabricadas, produzidas, exportadas ou transportadas.
(202)
A taxa de subvenção estabelecida para o regime considerado, durante o PI, para os produtores-exportadores que colaboraram no inquérito é insignificante para o grupo Chenming (inferior a 0,01 %).
- Subvenção para a renovação tecnológica de Shouguang
a) Base jurídica
(203)
O programa foi aplicado em conformidade com o parecer para acelerar o desenvolvimento das indústrias de alta tecnologia (aplicação experimental) (Shoufa [2005] n.o 37) emitida pelo Governo Municipal de Shouguang. O Governo da RPC declarou que existe um quadro normativo para o regime, mas não o disponibilizou.
b) Elegibilidade
(204)
O regime corresponde a uma subvenção que tem por objectivo aumentar a competitividade das empresas. Não foram apresentados textos jurídicos ou administrativos que fundamentassem os critérios de elegibilidade.
c) Aplicação prática
(205)
Segundo o Governo da RPC este programa é uma subvenção local para incentivar iniciativas em matéria de I&D, poupança energética e protecção ambiental. Não há processo de candidatura. O Governo Regional publica de tempos a tempos avisos para informar os produtores-exportadores que lhes foi concedida uma subvenção de um determinado montante.
d) Conclusões do inquérito
(206)
Um produtor-exportador que colaborou no inquérito beneficiou deste regime.
e) Conclusão
(207)
Por conseguinte, este regime deverá ser considerado uma subvenção na acepção do artigo 3.o, n.o 1, alínea a), subalínea i), e do artigo 3.o, n.o 2, do regulamento de base, sob a forma de uma transferência directa de fundos que confere uma vantagem às empresas beneficiárias.
(208)
Solicitou-se ao Governo da RPC que facultasse informações sobre os critérios de elegibilidade para obter esta subvenção e sobre a utilização da mesma, a fim de determinar em que medida o acesso à subvenção se limita a determinadas empresas e se se trata de uma subvenção específica na acepção do artigo 4.o do regulamento de base. Todavia, o Governo da RPC não facultou essas informações. Tendo em conta o requisito do artigo 4.o, n.o 5, do regulamento de base nos termos do qual a determinação do carácter específico deve ser «claramente demonstrada» através de elementos de prova positivos, a Comissão teve de basear as suas conclusões nos factos disponíveis, como se refere no ponto 4.1, nos termos do artigo 28.o do mesmo regulamento.
(209)
Considera-se que o regime em causa tem carácter específico na acepção do artigo 4.o, n.o 2, alínea a), do regulamento de base, uma vez que o acesso é limitado a determinadas empresas. Dada a inexistência de quaisquer informações jurídicas ou administrativas sobre os critérios de elegibilidade, nada sugere que a elegibilidade para beneficiar da subvenção se baseia em critérios objectivos conforme o disposto no artigo 4.o, n.o 2, alínea b), do regulamento de base.
(210)
Por conseguinte, esta subvenção deverá ser considerada passível de direitos de compensação.
f) Cálculo do montante da subvenção
(211)
O montante da subvenção passível de medidas de compensação é calculado em termos da vantagem conferida aos beneficiários constatada durante o PI. O montante (numerador) foi repartido pelo volume de negócios total das vendas do produtor-exportador que colaborou durante o PI, porque a subvenção não está subordinada aos resultados das exportações e não foi concedida em função das quantidades fabricadas, produzidas, exportadas ou transportadas.
(212)
A taxa de subvenção estabelecida para o regime considerado, durante o PI, para os produtores-exportadores que colaboraram no inquérito, ascendeu a 0,59 % para o grupo Chenming.
- Fundo para os direitos de propriedade intelectual do Parque Industrial de Suzhou
a) Base jurídica
(213)
O regime é aplicado em conformidade com as medidas provisórias sobre o reforço das actividades do fundo para os direitos de propriedade intelectual do Parque Industrial de Suzhou e as regras administrativas do mesmo fundo.
b) Elegibilidade
(214)
Só podem beneficiar do regime as empresas estabelecidas no Parque Industrial de Suzhou que obtiveram o certificado de registo de direitos de autor para software informático, o certificado de registo de desenhos de circuitos integrados e que obtiveram recentemente o estatuto de produtos de marca reputada.
c) Aplicação prática
(215)
Para obter uma subvenção de pedido de patente ou prémio de marca, uma empresa elegível tem de preencher um formulário de candidatura ao prémio de marca reputada concedido pela Província de Suzhou (ou nível superior) e apresentá-lo ao Secretariado de Ciência e Tecnologia do Parque. As subvenções são concedidas pelo Parque Industrial de Suzhou. Não existe qualquer informação sobre o financiamento do Parque nem sobre as autoridades estatais que lhe disponibilizam os montantes das subvenções.
d) Conclusões do inquérito
(216)
Um produtor-exportador que colaborou no inquérito beneficiou deste regime. No entanto, a Comissão destaca a inexistência de quaisquer documentos relativos ao produtor-exportador colaborante, pois não foi facultada qualquer candidatura ao regime ou decisão de concessão da subvenção.
e) Conclusão
(217)
Por conseguinte, este regime deverá ser considerado uma subvenção na acepção do artigo 3.o, n.o 1, alínea a), subalínea i), e do artigo 3.o, n.o 2, do regulamento de base, sob a forma de uma transferência directa de fundos que confere uma vantagem às empresas beneficiárias.
(218)
Solicitou-se ao Governo da RPC que facultasse informações sobre os critérios de elegibilidade para obter esta subvenção e sobre a utilização da mesma, a fim de determinar em que medida o acesso à subvenção se limita a determinadas empresas e se se trata de uma subvenção específica na acepção do artigo 4.o do regulamento de base. Todavia, o Governo da RPC não facultou essas informações. Tendo em conta o requisito do artigo 4.o, n.o 5, do regulamento de base nos termos do qual a determinação do carácter específico deve ser «claramente demonstrada» através de elementos de prova positivos, a Comissão teve de basear as suas conclusões nos factos disponíveis, como se refere no ponto 4.1, nos termos do artigo 28.o do mesmo regulamento.
(219)
Considera-se que o regime em causa tem carácter específico na acepção do artigo 4.o, n.o 2, alínea a), do regulamento de base, uma vez que o acesso é limitado a determinadas empresas. Dada a inexistência de quaisquer informações jurídicas ou administrativas sobre os critérios de elegibilidade, nada sugere que a elegibilidade para beneficiar da subvenção se baseia em critérios objectivos conforme o disposto no artigo 4.o, n.o 2, alínea b), do regulamento de base.
(220)
Considera-se ainda que o regime em causa tem carácter específico na acepção do artigo 4.o, n.o 3, do regulamento de base, uma vez que a legislação que rege a acção da autoridade que concede a autorização limita o acesso ao regime a empresas numa região geográfica designada. Só podem beneficiar deste regime as empresas estabelecidas no Parque Industrial de Suzhou.
(221)
Por conseguinte, esta subvenção deverá considerada passível de direitos de compensação.
f) Cálculo do montante da subvenção
(222)
O montante da subvenção passível de medidas de compensação é calculado em termos da vantagem conferida aos beneficiários constatada durante o PI. O montante (numerador) foi repartido pelo volume de negócios total das vendas do produtor-exportador que colaborou durante o PI, porque a subvenção não está subordinada aos resultados das exportações e não foi concedida em função das quantidades fabricadas, produzidas, exportadas ou transportadas.
(223)
A taxa de subvenção estabelecida para o regime considerado, durante o PI, para os produtores-exportadores que colaboraram no inquérito, ascendeu a menos de 0,01 % para o grupo APP.
- Subvenção do fundo para o desenvolvimento industrial de alta tecnologia
a) Base jurídica
(224)
Nem o Governo da RPC nem os produtores-exportadores facultaram quaisquer dados sobre a base jurídica deste regime. O programa prevê apoio financeiro para as empresas do Parque Industrial de Suzhou e, segundo o Governo da RPC, este regime visa acelerar a reforma e modernização do Parque Industrial de Suzhou, bem como promover a melhoria da qualidade da investigação científica das empresas estabelecidas no Parque.
b) Elegibilidade
(225)
Ao regime apenas têm acesso as empresas estabelecidas no Parque Industrial de Suzhou que cumpram os requisitos estabelecidos numa série de planos e que realizem projectos de investigação científica. O Governo da RPC enviou a descrição do programa mas não dos planos.
c) Aplicação prática
(226)
É dado apoio às empresas que investem no Parque e que se candidatam a subvenções para tipos de actividade específicos (investigação e desenvolvimento, novos produtos; gestão da propriedade intelectual; desenvolvimento do mercado estrangeiro; coordenação de projectos com as administrações públicas; serviços tecnológicos públicos). As subvenções são concedidas pelo Parque Industrial de Suzhou. Não existe qualquer informação sobre o financiamento do Parque nem sobre as autoridades estatais que lhe disponibilizam os montantes das subvenções.
d) Conclusões do inquérito
(227)
Um produtor-exportador que colaborou no inquérito beneficiou deste regime.
e) Conclusão
(228)
Por conseguinte, este regime deverá ser considerado uma subvenção na acepção do artigo 3.o, n.o 1, alínea a), subalínea i), e do artigo 3.o, n.o 2, do regulamento de base, sob a forma de uma transferência directa de fundos que confere uma vantagem às empresas beneficiárias.
(229)
Solicitou-se ao Governo da RPC que facultasse informações sobre os critérios de elegibilidade para obter esta subvenção e sobre a utilização da mesma, a fim de determinar em que medida o acesso à subvenção se limita a determinadas empresas e se se trata de uma subvenção específica na acepção do artigo 4.o do regulamento de base. Todavia, o Governo da RPC não facultou essas informações. Tendo em conta o requisito do artigo 4.o, n.o 5, do regulamento de base nos termos do qual a determinação do carácter específico deve ser «claramente demonstrada» através de elementos de prova positivos, a Comissão teve de basear as suas conclusões nos factos disponíveis, como se refere no ponto 4.1, nos termos do artigo 28.o do mesmo regulamento.
(230)
Considera-se que o regime em causa tem carácter específico na acepção do artigo 4.o, n.o 2, alínea a), do regulamento de base, uma vez que o acesso é limitado a determinadas empresas. Dada a inexistência de quaisquer informações jurídicas ou administrativas sobre os critérios de elegibilidade, nada sugere que a elegibilidade para beneficiar da subvenção se baseia em critérios objectivos conforme o disposto no artigo 4.o, n.o 2, alínea b), do regulamento de base.
(231)
Considera-se ainda que o regime em causa tem carácter específico na acepção do artigo 4.o, n.o 3, do regulamento de base, uma vez que a legislação que rege a acção da autoridade que concede a autorização limita o acesso ao regime a empresas numa região geográfica designada. Só podem beneficiar deste regime as empresas estabelecidas no Parque Industrial de Suzhou.
(232)
Por conseguinte, esta subvenção deverá ser considerada passível de direitos de compensação.
f) Cálculo do montante da subvenção
(233)
O montante da subvenção passível de medidas de compensação é calculado em termos da vantagem conferida aos beneficiários constatada durante o PI. O montante (numerador) foi repartido pelo volume de negócios total das vendas do produtor-exportador que colaborou durante o PI, porque a subvenção não está subordinada aos resultados das exportações e não foi concedida em função das quantidades fabricadas, produzidas, exportadas ou transportadas.
(234)
A taxa de subvenção estabelecida para o regime considerado, durante o PI, para os produtores-exportadores que colaboraram no inquérito, ascendeu a 0,03 % para o grupo APP.
- Prémio concedido pelo Parque Industrial de Suzhou para manter o crescimento
a) Base jurídica
(235)
Nem o Governo da RPC nem os produtores-exportadores facultaram quaisquer dados sobre a base jurídica deste regime. O Governo da RPC afirma que o programa é aplicado segundo o parecer do Parque Industrial de Suzhou sobre a promoção do crescimento harmonioso, estável e rápido, tendo por objectivo acelerar o desenvolvimento da estrutura industrial e do comércio externo.
b) Elegibilidade
(236)
Ao regime apenas têm acesso as empresas estabelecidas no Parque Industrial de Suzhou. As autoridades chinesas não definiram claramente quaisquer critérios de elegibilidade. No entanto, para receber esta subvenção, as empresas estabelecidas no Parque devem atingir, em 2009, resultados (das exportações) mais elevados do que os do ano anterior.
c) Aplicação prática
(237)
Segundo o Governo da RPC, as empresas não precisam de se candidatar a este regime, embora um dos produtores-exportadores colaborantes se tenha candidatado ao fundo para o desenvolvimento industrial de alta tecnologia do Parque Industrial de Suzhou. Conforme explicou o Governo da RPC, o regime está relacionado com os resultados das exportações das empresas, as quais recebem um determinado montante de renminbi yuan por cada dólar, medido pelo aumento dos volumes e dos valores de exportação. O incentivo em renminbi yuan também é diferenciado em função do tipo de produtos e modelos. As subvenções são concedidas pelo Parque Industrial de Suzhou. Não existe qualquer informação sobre o financiamento do Parque nem sobre as autoridades estatais que lhe disponibilizam os montantes das subvenções.
d) Conclusões do inquérito
(238)
Um produtor-exportador que colaborou no inquérito beneficiou deste regime.
e) Conclusão
(239)
Por conseguinte, este regime deverá ser considerado uma subvenção na acepção do artigo 3.o, n.o 1, alínea a), subalínea i), e do artigo 3.o, n.o 2, do regulamento de base, sob a forma de uma transferência directa de fundos que confere uma vantagem às empresas beneficiárias.
(240)
Solicitou-se ao Governo da RPC que facultasse informações sobre os critérios de elegibilidade para obter esta subvenção e sobre a utilização da mesma, a fim de determinar em que medida o acesso à subvenção se limita a determinadas empresas e se se trata de uma subvenção específica na acepção do artigo 4.o do regulamento de base. Todavia, o Governo da RPC não facultou essas informações. Tendo em conta o requisito do artigo 4.o, n.o 5, do regulamento de base nos termos do qual a determinação do carácter específico deve ser «claramente demonstrada» através de elementos de prova positivos, a Comissão teve de basear as suas conclusões nos factos disponíveis, como se refere no ponto 4.1, nos termos do artigo 28.o do mesmo regulamento.
(241)
Considera-se que o regime em causa tem carácter específico na acepção do artigo 4.o, n.o 3, do regulamento de base, uma vez que a legislação que rege a acção da autoridade que concede a autorização limita o acesso ao regime a empresas numa região geográfica designada. Só podem beneficiar deste regime as empresas estabelecidas no Parque Industrial de Suzhou.
(242)
Este regime está, aliás, juridicamente subordinado aos resultados das exportações, pelo que tem carácter específico e é passível de medidas de compensação, nos termos do artigo 4.o, n.o 4, alínea a), do regulamento de base. A subvenção está relacionada com os resultados das exportações e é calculada segundo esses resultados, já que a vantagem se baseia no aumento das quantidades e dos valores das exportações de um ano para o outro.
(243)
Por conseguinte, esta subvenção deverá ser considerada passível de direitos de compensação.
f) Cálculo do montante da subvenção
(244)
O montante da subvenção passível de medidas de compensação é calculado em termos da vantagem conferida aos beneficiários constatada durante o PI. O montante (numerador) foi repartido pelo volume de negócios total das vendas do produtor-exportador que colaborou durante o PI, porque a subvenção está subordinada aos resultados das exportações.
(245)
A taxa de subvenção estabelecida para o regime considerado, durante o PI, para os produtores-exportadores que colaboraram no inquérito, ascendeu a 0,05 % para o grupo APP.
- Programas comunicados pelos produtores-exportadores que colaboraram, mas que não foram avaliados
(246)
Os produtores-exportadores colaborantes referiram os seguintes regimes e programas relacionados com poupança energética e protecção do ambiente:
-
Fundo especial para o tratamento da poluição do lago Taihu da Província de Jiangsu
-
Fundos especiais para a poupança energética do Parque Industrial de Suzhou
-
Fundo especial do município de Suzhou para a redução das emissões totais dos principais poluentes a nível local
-
Subvenção para poupança de água e redução de emissões
-
Prémio de protecção ambiental concedido pelo Gabinete de Protecção Ambiental de Suzhou
-
Prémio de poupança energética em Shouguang
(247)
Tendo em conta o reduzido montante das vantagens em causa, não se considerou necessário analisar estes regimes e programas.
4.2.5. FORNECIMENTO PÚBLICO DE BENS E SERVIÇOS POR REMUNERAÇÃO INFERIOR À ADEQUADA (LESS THAN ADEQUATE REMUNERATION - «LTAR»)
i) Programas referidos na denúncia e avaliados
- Direitos de utilização de terrenos
a) Base jurídica e elegibilidade
(248)
Na denúncia alegava-se que o Governo da RPC tinha dado aos exportadores colaborantes o direito de utilizarem terrenos mediante remuneração inferior à adequada. Em resposta, o Governo da RPC disponibilizou o texto da lei sobre a administração de terrenos e as disposições sobre a atribuição, para fins de construção, de direitos de utilização de terrenos do Estado mediante convite à apresentação de propostas, hasta pública e cotação, n.o 39, de 28 de Setembro de 2007. O Governo da RPC recusou-se a facultar quaisquer dados sobre os preços reais dos direitos de utilização de terrenos, os limiares de referência desses preços (que afirmam existir), as modalidades de avaliação de tais limiares, bem como a metodologia seguida em caso de expropriação pelo Estado dos terrenos anteriormente utilizados.
b) Aplicação prática
(249)
De acordo com o artigo 2.o da lei sobre a administração de terrenos, todos os terrenos são propriedade do Estado pois, segundo a constituição chinesa e disposições jurídicas conexas, a terra pertence colectivamente ao povo da China. A terra não pode ser vendida, mas, de acordo com a legislação, podem ser atribuídos direitos de utilização de terrenos: as autoridades estatais podem atribuí-los através de adjudicação pública, cotação ou hasta pública.
c) Conclusões do inquérito
(250)
Os produtores-exportadores colaborantes enviaram informações referentes aos terrenos que ocupam, bem como os contratos/certificados relativos aos direitos de utilização de terrenos, mas o Governo da RPC não facultou quaisquer informações sobre a fixação dos preços nessa matéria.
d) Conclusão
(251)
Por conseguinte, a concessão de direitos de utilização de terrenos deverá ser considerada uma subvenção na acepção do artigo 3.o, n.o 1, alínea a), subalínea iii), e do artigo 3.o, n.o 2, do regulamento de base, sob a forma de fornecimento de bens que conferiu uma vantagem às empresas beneficiárias. Como se explica nos considerandos 260 a 262, não existe um verdadeiro mercado fundiário na China e a utilização de uma referência externa mostra que o montante pago pelos exportadores colaborantes pelos direitos de utilização de terrenos se situa muito abaixo da taxa normal do mercado.
(252)
Solicitou-se ao Governo da RPC que facultasse informações sobre os critérios de elegibilidade para obter esta subvenção e sobre a utilização da mesma, a fim de determinar em que medida o acesso à subvenção se limita a determinadas empresas e se se trata de uma subvenção específica na acepção do artigo 4.o do regulamento de base. Todavia, o Governo da RPC não facultou essas informações. Tendo em conta o requisito do artigo 4.o, n.o 5, do regulamento de base nos termos do qual a determinação do carácter específico deve ser «claramente demonstrada» através de elementos de prova positivos, a Comissão teve de basear as suas conclusões nos factos disponíveis, nos termos do artigo 28.o do mesmo regulamento. Segundo o artigo 28.o, n.o 6, «se uma parte interessada não colaborar, ou colaborar apenas parcialmente, estando, desse modo, a ocultar informações pertinentes, o resultado poderá ser menos favorável para essa parte do que se tivesse efectivamente colaborado». Os factos considerados foram os seguintes:
(253)
Os elementos de prova referentes à especificidade apresentados pelos autores da denúncia.
(254)
As conclusões (ver considerandos 77 e 78 ) de que são canalizadas subvenções específicas para a indústria do papel através de um plano sectorial específico, ou seja, o plano para a indústria do papel. A este respeito note-se que os artigos 7.o a 11.o do referido plano apresentam regras específicas sobre a configuração industrial, precisando que tipo de indústrias do papel se devem estabelecer nas várias regiões geográficas do país.
(255)
Os elementos de prova (ver considerando 76) de que a indústria do papel é uma «indústria incentivada» (Decisão n.o 40).
(256)
A conclusão (ver considerandos 260 a 262) de que não existe um verdadeiro mercado fundiário na China.
(257)
As conclusões provenientes dos produtores-exportadores colaborantes, confirmadas pelo inquérito anti-dumping paralelo de que os terrenos lhes eram atribuídos em função dos respectivos projectos no âmbito da indústria do papel (8).
(258)
À luz do exposto, e na ausência de colaboração por parte do Governo da RPC, os elementos de prova disponíveis indicam que as subvenções concedidas às empresas do sector da indústria do papel não estão disponíveis sem restrições e são, portanto, específicas ao abrigo do artigo 4.o, n.o 2, alínea a), do regulamento de base. Tendo em conta a falta de colaboração por parte da RPC, nada sugere que a elegibilidade para a subvenção se baseie em critérios objectivos nos termos do artigo 4.o, n.o 2, alínea b), do regulamento de base.
(259)
Por conseguinte, esta subvenção deverá ser considerada passível de direitos de compensação.
e) Cálculo do montante da subvenção
(260)
Por conseguinte, dever-se-á concluir que a situação da China em relação aos direitos de utilização de terrenos não é orientada por imperativos de mercado. De facto, parece não existir qualquer referência privada na China. Por conseguinte, não é praticável efectuar um ajustamento de custos ou preços na China. Nestas circunstâncias, considera-se que não existe mercado na China e, nos termos do artigo 6.o, alínea d), subalínea ii), do regulamento de base, justifica-se a utilização de uma referência externa para calcular a vantagem conferida. Como o Governo da RPC não colaborou nem apresentou qualquer proposta de referência externa, a Comissão teve de recorrer aos factos disponíveis para determinar uma referência externa adequada. Neste contexto, considerou-se adequado utilizar a informação proveniente do Território Aduaneiro Distinto de Taiwan, Penghu, Kinmen e Matsu (Taipé Chinês), em seguida «Taiwan», como uma referência adequada.
(261)
A Comissão considera que os preços dos terrenos em Taiwan representam a melhor variável de substituição para as zonas na China onde se encontram instalados os produtores-exportadores colaborantes. Todos eles estão estabelecidos na parte ocidental da China, em áreas desenvolvidas, com elevado PIB, em províncias de forte densidade populacional rodeando Xangai. O montante da subvenção passível de medidas de compensação é calculado em termos da vantagem conferida aos beneficiários constatada durante o PI. Essa vantagem é calculada tomando em consideração a diferença entre o montante pago por cada empresa pelos direitos de utilização de terrenos e o montante que normalmente seria pago com base na referência de Taiwan.
(262)
Neste cálculo, a Comissão utilizou o preço médio dos terrenos por metro quadrado estabelecido em Taiwan, corrigido para ter em conta a desvalorização cambial a partir das datas em que foram celebrados os respectivos contratos de direito de utilização de terrenos. A informação relativa aos preços de terrenos industriais foi consultada no sítio na Internet do secretariado industrial do Ministério da Economia de Taiwan. A desvalorização cambial foi calculada com base nas taxas de inflação de Taiwan, tal como publicadas pelo FMI nas suas Perspectivas Económicas Mundiais de 2009. Segundo o artigo 7.o, n.o 3, do regulamento de base, o montante da subvenção (numerador) foi repartido pelo PI, utilizando o tempo de vida normal do direito de utilização de terrenos industriais na China (ou seja, 50 anos). O montante foi então repartido pelo volume de negócios total das vendas dos produtores-exportadores que colaboraram durante o PI, porque a subvenção não está subordinada aos resultados das exportações e não foi concedida em função das quantidades fabricadas, produzidas, exportadas ou transportadas.
(263)
A taxa de subvenção estabelecida para o regime considerado, durante o PI, para os produtores-exportadores que colaboraram no inquérito, ascendeu a 2,81 % para o grupo APP e 0,69 % para o grupo Chenming.
ii) Regimes referidos na denúncia mas não avaliados
- Abastecimento de electricidade
(264)
Apurou-se que, durante o PI, os produtores-exportadores que colaboraram no inquérito não beneficiaram deste regime. Logo, não foi necessário avaliar se o regime era passível de medidas de compensação.
- Fornecimento de produtos químicos para fabricação de papel
(265)
Apurou-se que, durante o PI, os produtores-exportadores que colaboraram no inquérito não beneficiaram deste regime. Logo, não foi necessário avaliar se o regime era passível de medidas de compensação.
4.3. COMENTÁRIOS DAS PARTES EM RELAÇÃO ÀS SUBVENÇÕES
4.3.1. INTRODUÇÃO
(266)
O Governo da RPC, dois grupos de produtores-exportadores que colaboraram (APP e Chenming) e o autor da denúncia da UE apresentaram observações sobre as conclusões definitivas.
(267)
O autor da denúncia da UE apoiou as conclusões da Comissão.
(268)
O Governo da RPC, APP e Chenming contestaram as conclusões da Comissão. Na medida em que os argumentos já foram exaustivamente abordados na divulgação definitiva não se vão repetir no presente regulamento.
4.3.2. ALEGAÇÕES RELATIVAS À INSTITUIÇÃO DE UMA DUPLA MEDIDA CORRECTIVA
(269)
O Governo da RPC argumentou que a proposta de medidas de compensação corresponde a uma dupla medida correctiva. Alegou-se que, segundo a prática da UE em inquéritos anti-dumping contra a China, o valor normal é determinado por referência aos dados obtidos junto de produtores de um país terceiro com economia de mercado. Assim, em tais casos, os direitos de compensação duplicariam uma medida correctiva para resolver o mesmo assunto, pois os direitos anti-dumping«neutralizariam» de forma eficaz qualquer subvenção alegadamente concedida às empresas chinesas.
(270)
O grupo APP defendeu que, se o valor normal se baseia nas vendas no mercado interno do país análogo, o indeferimento do pedido de TEM e a utilização do valor normal não subvencionado teriam o efeito de aumentar o imposto no montante das subvenções, pelo que estas seriam contadas duas vezes.
(271)
O Governo da RPC afirmou que as mesmas alegadas distorções já tinham sido abordadas no processo anti-dumping paralelo. Afirmou ainda que a prática da Comissão é uma violação da legislação da UE e da OMC e que a Comissão devia pôr termo ao processo anti-subvenções ou conceder aos produtores-exportadores colaborantes o estatuto TEM no processo anti-dumping paralelo. O Governo da RPC não aceita o argumento da Comissão de que não há dupla contagem porque a margem de prejuízo é inferior à margem de dumping. Por último, alegou que o processo vertente devia ser encerrado, com base nas conclusões do Órgão de Recurso da OMC no processo DS379 que opõe os EUA à RPC (9) em relação à instituição de uma dupla medida correctiva.
(272)
Essas alegações tiveram de ser rejeitadas. A este respeito, refira-se que no presente processo não está em causa a instituição de uma dupla medida correctiva. Quer a instituição simultânea de direitos anti-dumping e de compensação no caso de um país sem economia de mercado ocasione ou não uma «dupla medida correctiva» esta situação, por definição, só pode ocorrer quando há uma cumulação da margem de dumping e do montante da subvenção ou seja, quando o nível combinado dos dois tipos de direitos ultrapassa o valor mais elevado (margem de dumping ou montante da subvenção). Como será explicado abaixo, não é o que se passa no caso vertente.
(273)
Antes do mais, recorde-se que a UE aplica a regra do direito inferior na instituição de direitos anti-dumping e de compensação sobre o mesmo produto. Por outras palavras, nos inquéritos da UE, a Comissão estabelece o nível de dumping, de subvenção e de prejuízo causado à indústria da União. O nível dos direitos nunca pode ser superior à margem de prejuízo e a margem de prejuízo em causa é a mesma para ambos os processos. No processo anti-dumping paralelo, a Comissão estabeleceu uma margem de dumping que é muito superior à margem de prejuízo. Em consonância com a regra do direito inferior, a Comissão propôs a instituição de medidas que se baseiam na margem de prejuízo (ver Regulamento (UE) n.o 451/2011 do Conselho, de 6 de Maio de 2011, que institui um direito anti dumping definitivo e estabelece a cobrança definitiva do direito provisório instituído sobre as importações de papel fino revestido originário da República Popular da China (10)). Assim, a margem de subvenção no presente inquérito anti-subvenções não prevê qualquer protecção adicional para a indústria da União em relação à margem de dumping, porque o direito anti-dumping já estará limitado pela margem de prejuízo. Por conseguinte, não há sobreposição ou cumulação de direitos nos dois processos paralelos e, consequentemente, admitindo que existe a possibilidade de uma dupla medida correctiva, como se refere no considerando 269, nenhum requisito jurídico prevê que o dumping e as subvenções se «neutralizem». De facto, a diferença entre as margens de dumping e de prejuízo apuradas no processo anti-dumping era muito superior ao montante da subvenção apurado no presente inquérito. Destaque-se ainda que, quando se trata da composição efectiva dos direitos a pagar a Comissão tem por prática instituir primeiro o montante do direito resultante do inquérito anti-subvenções. Se subsistir uma diferença entre o nível do direito acima referido e a margem de prejuízo, essa diferença pode ser preenchida com o direito resultante do inquérito anti-dumping. No entanto, isto não significa que exista uma dupla medida correctiva, pois o nível combinado dos direitos já pode ter sido justificado como o resultado do inquérito anti-dumping por si só.
(274)
Em segundo lugar, refira-se que as soluções propostas pelo Governo da RPC não são permitidas pela legislação pelos seguintes motivos: i) o inquérito determinou a existência de subvenções passíveis de compensação que causaram um prejuízo importante à indústria da União e apurou-se que a instituição de medidas era do interesse da União, pelo que o processo não pode ser encerrado, ii) nem todas as partes solicitaram o TEM no processo anti-dumping paralelo, iii) o TEM não pode ser concedido automaticamente às partes que não apresentaram um pedido nesse sentido e iv) o pedido de TEM teve de ser indeferido em relação a determinadas partes devido às graves deficiências apuradas em relação aos critérios 1, 2 e 3 do artigo 2, n.o 7, alínea c), do regulamento anti-dumping de base.
4.3.3. ALEGAÇÕES RELATIVAS À UTILIZAÇÃO DE INTERPRETAÇÕES DESFAVORÁVEIS
(275)
O Governo da RPC acusou a Comissão de utilizar ilegalmente interpretações desfavoráveis devido a colaboração insuficiente. Neste contexto, invocou o artigo 28.o, n.o 6, do regulamento de base, cujas disposições referem que se uma parte interessada não colaborar, ou se colaborar apenas parcialmente, o resultado pode ser-lhe menos favorável do que se tivesse colaborado. Segundo o Governo da RPC a aplicação de interpretações desfavoráveis é uma violação do artigo 12.o, n.o 7, do Acordo SMC, bem como do anexo II do Acordo Anti-Dumping da OMC.
(276)
A este respeito, note-se que o Governo da RPC interpretou de forma incorrecta o artigo 28.o, n.o 6, do regulamento de base. A Comissão não impôs quaisquer «interpretações desfavoráveis» ao Governo da RPC, na medida em que não escolheu deliberadamente um resultado menos favorável para os exportadores em causa, nem tentou impor uma opção punitiva em relação à existência de subvenções ou ao montante dos direitos de compensação. A Comissão, como autoridade responsável pelo inquérito, solicitou um conjunto de informações ao Governo da RPC dentro de um período razoável de tempo. No entanto, o Governo da RPC não facultou as informações consideradas necessárias para o inquérito (por exemplo, cópias de planos, informações sobre os bancos, avaliação realizada pelos bancos para a concessão de empréstimos aos produtores-exportadores que colaboraram, dados sobre a fixação dos preços dos direitos de utilização de terrenos). Nestas circunstâncias, para chegar a uma conclusão representativa, a Comissão foi obrigada a aplicar o disposto do artigo 28.o do regulamento de base sobre os dados disponíveis. Importa salientar que tal não foi feito mediante a imposição de soluções punitivas ao Governo da RPC. A título de exemplo, refira-se que a Comissão não rejeitou as informações relativas aos direitos de utilização de terrenos; o Governo da RPC é que não apresentou todas as informações necessárias sobre a fixação dos preços nessa matéria. Da mesma forma, a Comissão não interpretou desfavoravelmente a falta de colaboração do Governo da RPC no que diz respeito à concessão de empréstimos preferenciais à indústria do papel revestido, mas teve de encontrar as informações que faltavam em relação aos planos, ao papel dos bancos e às suas políticas de concessão de empréstimos aos produtores-exportadores que colaboraram, pois o Governo da RPC pura e simplesmente não disponibilizou quaisquer destes dados. A Comissão utilizou, assim, todas as informações facultadas pelo Governo da RPC. Sempre que estas não foram suficientes ou não tinham valor probatório, a Comissão teve de as complementar com outros dados pertinentes, para formular as suas conclusões. Em alguns casos, não se pode excluir que o resultado tenha sido menos favorável para o Governo da RPC do que se tivesse colaborado plenamente, mas a Comissão não procurou este resultado.
(277)
A abordagem da Comissão no presente caso pode ser comparada com o modo como o conceito «interpretações desfavoráveis», nos termos do n.o 7 do anexo V do Acordo SMC, tem sido aplicado pelos painéis da OMC. Por exemplo, o painel EC-Aircraft aplicou interpretações desfavoráveis em duas ocasiões em relação ao programa espanhol de I&D «PROFIT», quando a UE não facultou dados suficientes. No que diz respeito tanto ao montante do financiamento como à questão da especificidade de facto, o painel ignorou os elementos de prova apresentados pela UE e, para formular as suas conclusões, optou pela solução proposta pelo autor da denúncia (EUA) (11). O mesmo não se passa no presente inquérito já que a Comissão não ignorou quaisquer dados facultados pelo Governo da RPC substituindo-os pela solução proposta pelo autor da denúncia: o que acontece é que teve de utilizar a totalidade das informações de que dispunha para chegar a uma conclusão. Tendo em conta o acima exposto, conclui-se que as alegações referidas tiveram de ser rejeitadas.
(278)
Como a Comissão não interpretou desfavoravelmente a falta de colaboração do Governo da RPC nem a de qualquer exportador, é desprovida de fundamento a alegação de que a aplicação de interpretações desfavoráveis a um Governo é uma violação das disposições da OMC.
(279)
Essa alegação teve de ser rejeitada pois não corresponde à realidade. Tanto na primeira carta que o Governo da RPC recebeu após o início do presente processo, como na última carta recebida antes da visita de verificação, a Comissão informou-o das disposições do artigo 28.o e em que casos estas disposições se podem aplicar. Acrescente-se que o Governo da RPC foi igualmente informado das consequências da não colaboração, como se expende no considerando 59.
(280)
O Governo da RPC alegou também que a Comissão nunca lhe tinha pedido para organizar reuniões com os bancos estatais.
(281)
Essa alegação teve que ser rejeitada. A Comissão solicitou o envolvimento directo do Governo da RPC na organização de reuniões com os bancos que tinham concedido empréstimos aos produtores-exportadores que colaboraram. Para este efeito, foi enviada ao Governo da RPC uma lista dos bancos que tinham concedido esses empréstimos. Também se pediu ao Governo da RPC que garantisse a presença de representantes dos bancos de investimento e outras instituições financeiras aquando da visita de verificação às instalações do Governo da RPC, para que respondessem a questões referentes à parte do questionário que lhes era destinada. O Governo da RPC não deu seguimento a nenhum desses pedidos.
(282)
O Governo da RPC argumentou que no caso vertente não se justificavam interpretações desfavoráveis pois tinha feito o possível para facultar a informação de que dispunha. O Governo da RPC alegou que os bancos são terceiros neste processo e não partes interessadas, tal como definido no artigo 12.o, n.o 9, do Acordo SMC e, portanto, não têm a obrigação de colaborar. Afirmou ainda que a Comissão tinha demonstrado arbitrariedade e não actuara em conformidade com as regras da OMC, pois o Governo da RPC facultara informações suficientes em relação aos empréstimos concedidos pelos bancos e aos direitos de utilização de terrenos.
(283)
Essas alegações tiveram de ser rejeitadas. A este propósito, convém recordar que a Comissão não aplicou interpretações desfavoráveis ao Governo da RPC. Reitere-se mais uma vez (ver considerando 276), que a Comissão utilizou as informações que o Governo da RPC tinha facultado, mas como faltavam elementos significativos teve de as completar com os dados provenientes de outras fontes disponíveis, para formular uma conclusão representativa.
(284)
Em relação às afirmações sobre partes interessadas, recorde-se que o artigo 12.o, n.o 9, do Acordo SMC estabelece claramente que, para além das partes interessadas mencionadas, podem ser incluídas partes nacionais ou estrangeiras. No que se refere a este processo, a Comissão, com base na denúncia, solicitou informações relativas à concessão de empréstimos preferenciais para a indústria do papel revestido. Além disso, essa informação está directamente ligada aos bancos, que são, na maior parte, bancos estatais. Tanto os produtores-exportadores que colaboraram como o Governo da RPC foram informados a este respeito. O facto de pura e simplesmente não terem sido disponibilizadas informações suficientes em relação aos empréstimos concedidos pelos bancos forçou a Comissão a recorrer aos dados disponíveis, nos termos do artigo 28.o do regulamento de base.
4.3.4. ALEGAÇÕES RELATIVAS À UTILIZAÇÃO DAS MELHORES INFORMAÇÕES DISPONÍVEIS
(285)
O grupo APP defendeu que a Comissão não pode ignorar informações que não sejam ideais em todos os aspectos, se a parte interessada que prestou essas informações procedeu da melhor forma dentro das suas possibilidades. O grupo APP alegou ainda que, mesmo nos casos em que uma parte não tenha procedido da melhor forma dentro das suas possibilidades, a Comissão, ao utilizar os dados disponíveis, deve ter em conta todos os factos fundamentados fornecidos pela parte interessada, mesmo que esses factos possam não constituir a informação integral que lhe foi solicitada. A Comissão é, portanto, obrigada por força do regulamento de base e do Acordo SMC da OMC a não ignorar essa informação.
(286)
O Governo da RPC alegou que o recurso a dados disponíveis não é admissível se um Membro interessado ou parte interessada tiver demonstrado que procedeu da melhor forma dentro das suas possibilidades, fornecendo informações verificáveis, devidamente apresentadas para poderem ser utilizadas no inquérito, entregues em tempo útil e na linguagem informática ou no suporte solicitado pelas autoridades responsáveis pelo inquérito.
(287)
Não foi o que se verificou no caso vertente. Recorde-se que a Comissão foi obrigada a recorrer aos factos disponíveis, nos termos do do artigo 28.o do regulamento de base e do artigo 12.o, n.o 7, do Acordo SMC, porque o Governo da RPC e os produtores-exportadores, apesar de insistentemente solicitados nesse sentido, não prestaram as informações consideradas necessárias para o inquérito, de modo a ser possível formular uma conclusão representativa. Com efeito, a Comissão teve de procurar soluções para resolver o problema fundamental com que se depara uma autoridade responsável pelo inquérito, ou seja, o facto de o Governo da RPC ter recusado ou ignorado os pedidos de informações reais sobre os planos, o papel dos bancos, a avaliação do risco de crédito na concessão de empréstimos aos produtores-exportadores que colaboraram, a fixação dos preços dos direitos de utilização de terrenos, não tendo facultado documentos legais referentes aos vários regimes objecto de inquérito. Do mesmo modo, os produtores-exportadores também não prestaram informações sobre os empréstimos concedidos pelos bancos chineses. Portanto, a forma como o Governo da RPC e os produtores-exportadores colaboraram não obedece aos padrões estabelecidos pelo Órgão de Recurso da OMC no seu relatório Estados Unidos - Medidas anti-dumping relativas a determinados produtos siderúrgicos laminados a quente provenientes do Japão, que concluiu que o nível de colaboração necessário exigido às partes interessadas é «elevado» e que as partes interessadas devem colaborar «na medida do possível» (12). A Comissão não compreende por que razão não foi possível ao Governo da RPC e aos produtores-exportadores enviarem/organizarem os elementos em falta, não tendo nenhuma destas partes conseguido dar qualquer explicação credível neste contexto. O Governo da RPC também alegou que não estavam preenchidas as condições para se recorrer às melhores informações disponíveis e que pode não ter facultado algumas informações simplesmente porque essas informações não existiam, deixaram de ser relevantes ou não estavam disponíveis, não tinham sido solicitadas no questionário ou com antecedência antes da visita de verificação.
(288)
Essa alegação teve que ser rejeitada. A este respeito é de salientar que, tal como foi claramente demonstrado na secção sobre as subvenções (considerandos 64 a 73), a utilização dos dados disponíveis foi a única opção viável para a Comissão (enquanto autoridade responsável pelo inquérito) poder formular uma conclusão representativa. Em relação ao tipo de informação solicitada, repita-se que a Comissão pediu informações que existiam (por exemplo, informação sobre os planos, o papel dos bancos, a avaliação do risco de crédito na concessão de empréstimos aos produtores-exportadores, a fixação dos preços dos direitos de utilização de terrenos ou documentos legais referentes aos vários regimes objecto de inquérito) e deu ao Governo da RPC a possibilidade de prestar tais informações em numerosas ocasiões após o início do processo.
(289)
Além disso, saliente-se ainda que a Comissão, enquanto autoridade responsável pelo inquérito tinha de examinar as alegações contidas na denúncia e em relação às quais tinham sido facultados elementos de prova suficientes para dar início a um inquérito (por exemplo, utilização de planos quinquenais e políticas industriais para empréstimos preferenciais à indústria do papel revestido, papel dos bancos como organismos públicos, existência de impostos directos/indirectos e programas de subvenções); nesta situação, solicitou-se ao Governo da RPC, como parte interessada, que facultasse toda a informação considerada necessária. No entanto, o Governo da RPC optou por uma abordagem diferente, tomando-se pela autoridade responsável pelo inquérito. De facto, o Governo da RPC quis ajuizar por si próprio o que devia ser considerado relevante e limitar as informações por ele fornecidas aos documentos que considerava pertinentes sem permitir que a autoridade responsável pelo inquérito examinasse essas matérias. Aliás a abordagem seguida em relação aos bancos estatais (ver considerando 282) ilustra perfeitamente esta afirmação.
O Governo da RPC declarou que esses bancos eram «terceiros»: todavia, o autor da denúncia entregou elementos de prova suficientes de que se tratava de «organismos públicos», pelo que a Comissão tinha o direito de pedir ao Governo da RPC que facultasse informações sobre as actividades desses bancos. Em resposta, o Governo da RPC chamou a si a decisão de que esses bancos não eram organismos públicos e recusou-se a fornecer qualquer informação sobre eles. Ora, essa decisão tem de ser tomada pela autoridade responsável pelo inquérito (a Comissão) e não pelo Governo da RPC. Este comportamento desvia-se claramente da jurisprudência da OMC acima referida, nos termos da qual as partes interessadas devem colaborar «na medida do possível». É difícil conciliá-lo com a conclusão do Órgão de Recurso no seu relatório Estados Unidos - Medidas anti-dumping relativas a determinados produtos siderúrgicos laminados a quente provenientes do Japão segundo a qual «… a colaboração é um processo que envolve um esforço conjunto, no qual as partes trabalham para um objectivo comum» (13). É também de salientar que a Comissão deu tempo suficiente a todas as partes interessadas para apresentarem as informações solicitadas e realizou o inquérito em conformidade com as disposições do anexo VI do Acordo SMC, que estabelece as regras para as visitas de verificação no local; aliás, tais regras permitem que nesse contexto sejam solicitadas informações mais pormenorizadas, com base nas já obtidas.
(290)
O Governo da RPC argumentou que os planos solicitados são volumosos, com 282 000 páginas pelo que a sua tradução constituiria um encargo suplementar pouco razoável. Alegou também que não tinha conhecimento de traduções independentes desses planos e que não tinha facultado os planos quinquenais nacionais no processo com os EUA.
(291)
Essa alegação teve de ser rejeitada. Os textos dos planos mencionados no considerando 65 entregues pelo Governo da RPC em chinês têm menos de 300 páginas. A alegação de 282 000 páginas não é confirmada pelos elementos facultados pelo Governo da RPC e que constam do dossier. A alegação é, no entanto, preocupante, pois pode apontar para uma intervenção estatal muito mais vasta do que a apurada no presente inquérito e no processo anti-dumping paralelo. Em relação às traduções independentes dos planos, é de referir que a Comissão recebeu essa documentação de outras partes interessadas e, uma vez que dela dispunha, utilizou-a para efeitos do presente inquérito. Por último, convém esclarecer que a Comissão não quis alegar que o Governo da RPC tinha apresentado os planos no processo com os EUA. No considerando 66 menciona-se apenas que parece existirem informações traduzidas neste contexto.
4.3.5. ALEGAÇÕES RELATIVAS À UTILIZAÇÃO DE INFORMAÇÃO QUE NÃO É CONSIDERADA IDEAL EM TODOS OS ASPECTOS
(292)
O Governo da RPC argumentou que a Comissão, antes de recorrer às melhores informações disponíveis, devia ter realizado uma análise conforme exigido pelo artigo 28.o, n.o 3, do regulamento de base e concluir se as condições específicas aí previstas eram respeitadas.
(293)
Refira-se que a Comissão recorreu aos dados disponíveis nos termos do artigo 28.o do regulamento de base, justamente porque as condições específicas estabelecidas no artigo 28.o, n.o 3, não eram respeitadas. Como explicado acima, o Governo da RPC ou forneceu informações incompletas ou, em muitos casos, nem sequer forneceu as informações solicitadas. Repita-se que não foi prestada informação sobre os planos (ou apenas foi dada informação parcial), as informações sobre o papel dos bancos eram incompletas ou inconclusivas, as informações sobre a avaliação do risco de crédito pelos bancos na concessão de empréstimos aos produtores-exportadores colaborantes não foram disponibilizadas, tal como não foram disponibilizados dados sobre a fixação dos preços dos direitos de utilização de terrenos e documentação jurídica sobre determinados programas fiscais e de subvenções. Tendo em conta as lacunas ou a inexistência de informações, a Comissão não podia verificar determinadas informações. Face ao exposto, dado que, nestas circunstâncias, não se pode considerar que o Governo da RPC estivesse a colaborar na medida do possível e atendendo às dificuldades excessivas para formular uma conclusão razoavelmente precisa, a Comissão foi obrigada a recorrer aos dados disponíveis.
(294)
O Governo da RPC também argumentou que a Comissão deveria ter usado como melhores informações disponíveis as que ele próprio já tinha facultado.
(295)
A este respeito é de salientar que a Comissão utilizou a totalidade das informações fornecidas pelas partes interessadas (incluindo todas as informações prestadas pelo Governo da RPC) e as encontradas em fontes de acesso público, a fim de chegar a uma conclusão representativa.
(296)
No que se refere aos empréstimos, alegou-se que, na ausência de informações de bancos específicos, para avaliar o risco de crédito associado à concessão de empréstimos, a Comissão deveria ter recorrido às explicações fornecidas pelo BPC e a comissão reguladora do sector bancário (China Banking Regulatory Commission - CBRC), bem como aos relatórios anuais dos bancos comerciais.
(297)
Essa alegação teve de ser rejeitada. A este respeito, note-se que os bancos, embora explicitamente solicitados nesse sentido, não forneceram os dados necessários. As informações fornecidas pelo BPC e pela CRBC eram apenas de natureza geral e de modo algum directamente relacionadas com os empréstimos concedidos aos produtores-exportadores que colaboraram. O Governo da RPC apresentou formalmente uma série de relatórios anuais dos bancos comerciais (alguns dos textos apenas em chinês) e afirmou que os bancos comerciais tomam as suas próprias decisões comerciais em conformidade com a legislação e sem quaisquer interferências. No entanto, trata-se de simples declarações que não permitem verificar como é que os bancos avaliaram (se é que o fizeram) o risco de crédito quando concederam empréstimos aos produtores-exportadores colaborantes e devem ser analisadas no contexto de casos específicos encontrados nos inquéritos em que algumas empresas claramente conseguiram empréstimos sem qualquer avaliação aparente do seu risco de crédito.
(298)
Em relação aos direitos de utilização de terrenos, alegou-se que a Comissão devia ter usado a informação disponibilizada pelo Governo da RPC que, segundo este, demonstra a existência de um mercado que funciona efectivamente. Afirmou-se que as informações exigidas pela Comissão sobre os preços mínimos dos direitos de utilização de terrenos eram consideráveis e não tinham sido solicitadas no questionário ou antecipadamente, antes da verificação.
(299)
Essa alegação teve de ser rejeitada. Importa recordar que, sem ter informações sobre a fixação dos preços dos direitos de utilização de terrenos não é possível chegar a qualquer conclusão sobre a existência de um verdadeiro mercado fundiário na China, que reflecte as forças da oferta e da procura. É também de referir que a Comissão proporcionou ao Governo da RPC tempo suficiente para reunir essas informações relativamente às áreas onde os produtores-exportadores colaborantes estão estabelecidos, mas o Governo da RPC não apresentou um único número a este respeito. De qualquer modo, a Comissão seguiu o disposto no anexo VI do Acordo SMC que estabelece as regras para as visitas de verificação no local que permitem, nomeadamente, que sejam solicitadas no local informações mais pormenorizadas, com base nas informações já obtidas.
4.3.6. ALEGAÇÕES RELATIVAS À DEFINIÇÃO DE ORGANISMOS PÚBLICOS
(300)
O Governo da RPC argumentou que a propriedade estatal não é uma base razoável para concluir que um banco ou uma empresa de utilidade pública sejam organismos públicos, para essa análise a Comissão deveria utilizar os critérios dos auxílios estatais da UE. Afirmou ainda que o processo vertente devia ser encerrado, com base nas conclusões do Órgão de Recurso da OMC no processo DS379 que opõe os EUA à RPC, no que se refere à definição de organismo público.
(301)
Essa alegação teve de ser rejeitada. A este respeito é de salientar que a Comissão definiu no considerando 90 o que se entende por organismo público. Esta definição está em consonância com a jurisprudência da OMC relevante em matéria de processos anti-subvenções, incluindo o relatório acima referido do Órgão de Recurso. Logo, não há necessidade de desvios em relação ao que é geralmente aceite e usar outra referência (ou seja, as regras da UE relativas aos auxílios estatais) que se aplica a um ramo muito diferente da legislação. Note-se que a legislação em matéria de auxílios estatais se aplica num contexto completamente diferente, ou seja, não é utilizada para regular o comércio internacional de mercadorias, mas sim como complemento do mercado comum. Por último, a afirmação de que o processo vertente deverá ser encerrado carece de fundamentação jurídica ou factual.
4.3.7. CRÉDITO PREFERENCIAL PARA A INDÚSTRIA DO PAPEL REVESTIDO
(302)
Em relação ao crédito preferencial para a indústria do papel revestido, o Governo da RPC declarou que a Comissão não tinha conseguido reunir elementos de prova suficientes da existência de subvenções específicas, conforme se exige no artigo 2.o, n.o 1, alínea a), do Acordo SMC e no artigo 4.o, n.o 2, alínea a), do regulamento de base. Alegou que a análise da Comissão não cumprira o seu ónus de estabelecer a especificidade de jure da alegada subvenção.
(303)
Dois dos produtores-exportadores que colaboraram alegaram também que os empréstimos concedidos pelos bancos estatais chineses não eram específicos.
(304)
Essas alegações tiveram de ser rejeitadas. Recorde-se que foi estabelecida a especificidade em relação à totalidade das informações que constam do dossier, incluindo as informações fornecidas pelo Governo da RPC, enumeradas no considerando 92. As referidas informações confirmam a existência de especificidade de jure, nos termos do artigo 2.o, n.o 1, alínea a), do Acordo SMC e do artigo 4.o, n.o 2, alínea a), do regulamento de base.
(305)
O Governo da RPC também argumentou que a Comissão não reunira elementos de prova positivos quanto à existência de subvenções, nos termos do artigo 2.o, n.o 4, do Acordo SMC e no artigo 4.o, n.o 5, do regulamento de base; em seu entender esses elementos de prova não são positivos na medida em que não têm carácter afirmativo, objectivo e verificável e não são credíveis.
(306)
Essa alegação teve de ser rejeitada. Refira-se que os factos descritos no considerando 92 demonstram elementos de prova positivos de especificidade (ou seja, subvenções específicas concedidas através de um plano sectorial industrial, a indústria do papel considerada como uma indústria incentivada, o papel dos bancos comerciais e do sistema chinês de planificação estatal, bem como a alta notação creditícia das empresas, porque beneficiam de planos de intervenção específicos). Esta informação é positiva, pois é clara, objectiva e convincente. Provém de várias fontes e foi facultada por partes interessadas ou é de acesso público.
(307)
Quanto ao plano de 2007 para a indústria do papel, alegou-se que não proporciona subvenções específicas ou tratamento preferencial para a indústria do papel. Segundo o Governo da RPC, se este plano refere que as instituições financeiras não devem conceder empréstimos a projectos que não respeitem as suas disposições é apenas porque se pretende a suspensão de projectos que causavam uma grave poluição.
(308)
Essa alegação teve de ser rejeitada. Assinale-se que a formulação utilizada no plano de 2007 para a indústria do papel, tal como se expende no considerando 77, não deixa dúvidas sobre a existência de subvenções específicas e de tratamento preferencial da indústria do papel. A alegação de que as disposições circunstanciadas referentes às instituições financeiras existem apenas por razões ambientais não é corroborada pela própria redacção dos textos em causa.
(309)
Em relação aos planos políticos bem como à documentação que os acompanha, como o projecto de integração e o catálogo de intervenções, o Governo da RPC reiterou que não são juridicamente vinculativos, em conformidade com a lei chinesa sobre legislação, mas que necessitavam de um diploma juridicamente vinculativo. Também argumentou que os planos eram demasiado vagos para serem tidos em consideração para a determinação da especificidade e o simples facto de a indústria do papel ser uma indústria incentivada não prova que o Governo da RPC limite explicitamente o acesso às subvenções a determinadas empresas.
(310)
Essas alegações tiveram de ser rejeitadas. Recorde-se que o inquérito determinou que os planos são juridicamente vinculativos pelas razões expostas no considerando 78. O inquérito também estabeleceu que o estatuto de «indústria incentivada» para a indústria do papel implica vantagens específicas para as empresas em causa.
(311)
No que diz respeito à concessão de empréstimos, alegou-se que a análise dos relatórios anuais dos bancos chineses que concederam os empréstimos aos produtores-exportadores que colaboraram não revela que os empréstimos tenham sido concedidos por causa dos planos políticos.
(312)
Essa alegação teve de ser rejeitada. Como mencionado acima, os relatórios anuais dos bancos não fornecem informações específicas sobre a concessão de empréstimos aos produtores-exportadores. Na realidade, os relatórios anuais são documentos gerais, que não fornecem qualquer informação sobre a forma como os bancos chineses concederam os empréstimos aos produtores-exportadores colaborantes ou avaliaram o risco de crédito correspondente. Às partes interessadas solicitaram-se, repetidamente, estas informações, que se consideram cruciais tendo em conta, entre outros elementos, os seguintes documentos: o relatório de 2006 do FMI que conclui que a liberalização do sector bancário chinês não está concluída e que o risco de crédito não é considerado de forma adequada (14), o relatório de 2009 do FMI sublinhando que as taxas de juro não foram liberalizadas na China (15), o relatório de 2010 do FMI que indica que o custo do capital é relativamente baixo na China, que a concessão de crédito é, por vezes, determinada em função de outros elementos que não os preços e que a taxa elevada da poupança das empresas está ligada, em parte, ao baixo custo dos diversos factores de produção (incluindo capital e terrenos) (16), o estudo da OCDE de 2010, Economic Survey of China (17), e o documento de trabalho n.o 747 do departamento de assuntos económicos da OCDE dedicado às reformas do sector financeiro chinês (18), que mostram que a propriedade das instituições financeiras permanece dominada pelo Estado, o que leva à questão de saber em que medida as decisões de concessão de empréstimos pelos bancos se baseiam em considerações puramente comerciais, já que o papel tradicional dos bancos parece ser o de organismos públicos associados aos poderes públicos.
(313)
No que se refere à notação acima mencionada, o Governo da RPC argumentou que uma única notação não pode ser considerada como elemento de prova positivo em relação à especificidade. De acordo com o Governo da RPC, a menos que a maioria ou mesmo todos os empréstimos concedidos aos produtores-exportadores que colaboraram no inquérito revelem que a política industrial lhes permitiu obter uma notação de crédito mais elevada durante o PI, a Comissão não pode aplicar as condições de uma instância específica a todas as decisões em matéria de empréstimos.
(314)
Essa alegação teve de ser rejeitada. A este respeito, recorde-se que a notação de crédito mencionada no considerando 81 associa directamente as perspectivas futuras positivas de um produtor-exportador que colaborou à existência de planos políticos sobre a indústria do papel e ao cumprimento dos seus objectivos. Para chegar às suas conclusões, a Comissão colocou uma ênfase considerável sobre este documento em conjunto com o plano para a indústria do papel, porque as outras informações pedidas no presente contexto, tais como a avaliação do risco de crédito, não foram facultadas, apesar de insistentemente solicitadas, como acima se explica.
(315)
O Governo da RPC também argumentou que a Comissão, ao analisar as alegações sobre os empréstimos preferenciais, não tomou em consideração a Circular do BPC sobre a melhoria da administração dos empréstimos especiais YINFA [1999] n.o 228. Segundo o Governo da RPC, a referida circular confirma que os empréstimos preferenciais ou empréstimos especiais foram eliminados.
(316)
Essa alegação teve de ser rejeitada. Recorde-se que, tal como explicado no considerando 87, a Comissão verificou que existem circulares do BPC mais recentes do que a circular de 1999 que mencionam claramente a existência de créditos preferenciais e outros empréstimos especificado pelo Conselho de Estado. Assim, os argumentos do Governo da RPC relativos à supressão de empréstimos preferenciais e especiais não são apoiados pelos elementos concretos do dossier. Não obstante o acima exposto, é pertinente salientar que a circular de 1999 determina que os bancos estatais devem comunicar activamente com as autoridades responsáveis pelas indústrias em causa, para obterem a sua compreensão e apoio. Trata-se, mais uma vez, de uma asserção que confirma o controlo que as autoridades estatais exercem sobre os bancos estatais.
(317)
No que se refere aos elementos de prova da especificidade apresentados pelo autor da denúncia, alegou-se que eram apenas referências às conclusões dos vários inquéritos realizados pelos EUA, no âmbito dos quais a especificidade foi estabelecida, entre outros aspectos, pela existência dos planos quinquenais.
(318)
A este respeito é de salientar que a Comissão utilizou todas as informações pertinentes que tinha à sua disposição, para poder formular uma conclusão representativa. Desta forma, a informação de acesso público constante da denúncia, mesmo que se refira aos resultados obtidos por outras autoridades responsáveis por inquéritos, foi considerada relevante e a sua utilização foi apropriada.
(319)
Em relação à Decisão n.o 40 e ao catálogo de intervenções, alegou-se que não definem explicitamente a indústria de papel fino revestido como indústria incentivada ou projectos incentivados. Alegou-se ainda que o conceito «projectos incentivados» na China abrange amplos sectores da actividade económica, incluindo diversos sectores.
(320)
Essas alegações tiveram de ser rejeitadas. Convém recordar que a Decisão n.o 40 e o catálogo de intervenções definem a indústria do papel, à qual pertence a indústria de papel fino revestido, como uma indústria incentivada ou projectos incentivados. A propósito dos projectos incentivados, recorde-se que estes abrangem apenas determinadas actividades de um conjunto de 26 sectores e, portanto, esta categorização, cobrindo apenas um subconjunto de empresas na China, não pode ser considerada de carácter geral e não específico. A Comissão considerou que esta era a interpretação mais natural, na ausência de qualquer explicação (e documentos corroborativos) sobre a forma como o Governo da RPC aplicou precisamente o conceito de «indústria do papel», por exemplo, para efeitos da Decisão n.o 40 e do catálogo de intervenções.
(321)
Em relação à Lei sobre Bancos Comerciais, o Governo da RPC afirmou que o artigo 34.o é de natureza geral e que, nos termos do artigo 41.o da mesma lei, os bancos comerciais não têm a obrigação de conceder empréstimos com base nas políticas industriais.
(322)
Essas alegações tiveram de ser rejeitadas. Refira-se que a redacção do artigo 34.o associa directamente as actividades de empréstimo dos bancos comerciais às políticas industriais do Estado. Assim, o artigo não pode ser considerado de carácter geral e não obrigatório. Em relação ao artigo 41.o da referida lei é de notar que se refere à prerrogativa que os bancos comerciais têm de conceder empréstimos às partes, mas não precisa as condições que os bancos terão de tomar em consideração quando decidem conceder esses empréstimos.
(323)
O grupo APP afirmou que tinha facultado à Comissão informações suficientes e documentos mostrando que a Moody o tinha notado como A-1 em 2007 e 2008 e, portanto, não era correcto que a Comissão ignorasse esta notação e tivesse aplicado a notação BB da Bloomberg.
(324)
A Comissão analisou atentamente os relatórios de notação apresentados pelo grupo APP. Estes relatórios de notação ligam as perspectivas promissoras da indústria do papel à promulgação da política de desenvolvimento da indústria do papel. Portanto, as informações constantes destes documentos confirmam efectivamente as conclusões da Comissão de que a situação financeira actual desse exportador é o resultado de uma distorção do mercado, pelo que a idoneidade creditícia dos exportadores chineses não pode ser aceite sem mais explicações. Essa alegação teve de ser rejeitada.
(325)
O grupo APP alegou ainda que os relatórios internos de gestão financeira referidos neste ponto nas suas observações na sequência da divulgação final são «muito mais satisfatórios do que os factos actualmente invocados».
(326)
Essa alegação teve de ser rejeitada. Os valores calculados nesses relatórios resultam da situação financeira que a empresa alcançou em condições de mercado distorcidas, situação essa que é, naturalmente, afectada pela concessão de empréstimos preferenciais, conforme estabelecido pela Comissão. É, portanto, um círculo vicioso, ou seja, a empresa recebe empréstimos preferenciais, que têm um impacto positivo nos seus indicadores financeiros e estes, por sua vez, têm impacto positivo sobre as condições de empréstimos futuros.
(327)
O grupo APP alegou que a metodologia utilizada pela Comissão para calcular os valores de referência para empréstimos em dólares e euros está errada e afirmou que a Comissão contara duas vezes o spread sobre a LIBOR, inflacionando, assim, a taxa de juro de referência.
(328)
Essa alegação teve de ser rejeitada. A Comissão não contou duas vezes o spread sobre a LIBOR. Como explicado na divulgação definitiva, para estabelecer referências para os empréstimos concedidos em dólares e em euros com prazo superior a um ano, a Comissão acrescentou à taxa LIBOR pertinente de um ano o spread entre a taxa de juro das obrigações de empresas por um ano notadas BB e a taxa de juro das obrigações de empresas de n anos notadas BB, sendo n o número de anos correspondente ao prazo para o qual foi calculada a taxa «LIBOR USD a longo prazo» (ou seja, dois, três, …15 anos). Ressalte-se que o spread, como descrito acima, foi adicionado às taxas LIBOR de um ano «limpas» (isto é, não acrescentadas de n pontos de base como afirma o grupo APP).
4.3.8. POLÍTICAS FISCAIS PREFERENCIAIS PARA EMPRESAS RECONHECIDAS COMO EMPRESAS DE ALTA E NOVA TECNOLOGIA
(329)
Em relação a este regime, o Governo da RPC alegou que a Comissão não estabelecera a especificidade com base em elementos de prova positivos. Alegou-se que o artigo 25.o da Lei sobre o Imposto de Rendimento das Pessoas Colectivas era um texto legislativo de carácter geral que se aplicava ao conjunto da economia chinesa e não apenas aos produtores de papel fino revestido.
(330)
O Governo da RPC também argumentou que os critérios de elegibilidade para este regime são objectivos e definidos de forma pormenorizada, que a elegibilidade é automática e, assim, o regime não pode ser considerado específico, nos termos do artigo 2.o, n.o 1, alínea b), do Acordo SMC e do artigo 4.o, n.o 2, alínea b), do regulamento de base.
(331)
Essas alegações tiveram de ser rejeitadas. As conclusões da Comissão foram estabelecidas com base em elementos de prova positivos. Saliente-se que o artigo 25.o da Lei sobre o Imposto de Rendimento das Pessoas Colectivas limita o acesso a este regime a determinadas empresas e indústrias classificadas como «incentivadas», ou seja, um subconjunto específico de empresas na China. Como mencionado acima, a Comissão concluiu que a indústria do papel revestido é abrangida por esta categoria, pelo que as vantagens conferidas no âmbito deste programa são específicas ao abrigo do artigo 4.o, n.o 2, alínea a), do regulamento de base. Em relação aos critérios de elegibilidade, é de notar que as disposições pertinentes mencionam, nomeadamente, que os produtos se devem situar nos domínios das altas e novas tecnologias beneficiando de apoio essencial do Estado e que as empresas devem realizar actividades permanentes de investigação e desenvolvimento para efeitos de aquisição de novos conhecimentos em matéria de ciência e tecnologia, utilizar novos conhecimentos de modo inovador e melhorar substancialmente as tecnologias ou produtos. Essas condições, no seu conjunto, não podem ser consideradas como critérios de elegibilidade que levam à concessão automática da subvenção nos termos do artigo 2.o, n.o 1, alínea b), do Acordo SMC e do artigo 4.o, n.o 2, alínea b), do regulamento de base.
(332)
O grupo APP questionou se o montante das subvenções passíveis de medidas de compensação decorrentes destes regimes não deveria ser calculado com base na declaração fiscal e pagamentos fiscais de 2008, em vez de 2009 (PI). O grupo alegou que estes dois regimes estão relacionados com o imposto de rendimento, que, na China, é geralmente pago na sua totalidade e liquidado no ano civil seguinte ao período de tributação. Portanto, o imposto de rendimento de 2009 ou qualquer tratamento preferencial concedido nessa matéria só foi decidido em 2010.
(333)
Essa alegação teve de ser rejeitada. Os montantes reais das vantagens recebidas foram confirmados e verificados com as declarações fiscais para o ano de 2009, logo, trata-se de vantagens relativas às vendas e às receitas geradas em 2009, ou seja, no PI.
4.3.9. POLÍTICAS FISCAIS PREFERENCIAIS PARA A INVESTIGAÇÃO E O DESENVOLVIMENTO
(334)
Em relação a este regime, o Governo da RPC alegou que a Comissão não estabelecera a especificidade com base em elementos de prova positivos. Alegou que os critérios de elegibilidade para este regime são objectivos e definidos de forma pormenorizada, que a elegibilidade é automática e, assim, o regime não pode ser considerado específico, nos termos do artigo 2.o, n.o 1, alínea b), do Acordo SMC e do artigo 4.o, n.o 2, alínea b), do regulamento de base.
(335)
Essa alegação teve de ser rejeitada. A este respeito, importa recordar que o inquérito apurou a existência de um tratamento fiscal privilegiado para determinadas empresas em relação às quais é reconhecido que realizam determinado tipo de projectos de I&D, ou seja, um subconjunto específico de empresas na China. Como acima se referiu, trata-se de empresas que se incluem nos sectores das novas e altas tecnologias e recebem apoio prioritário do Estado e projectos listados no guia dos principais sectores da indústria de alta tecnologia, como as que pertencem à indústria do papel revestido, e, por conseguinte, as vantagens ao abrigo deste regime são específicas ao abrigo do artigo 4.o, n.o 2, alínea a), do regulamento de base. Em relação aos critérios de elegibilidade é de notar que as disposições relevantes apresentadas pelo produtores-exportadores colaborantes são vagas e não transparentes e, portanto, não podem ser consideradas como critérios de elegibilidade que implicam a concessão automática da subvenção. Assim, as conclusões da Comissão foram estabelecidas com base em elementos de prova positivos nos termos do artigo 2.o, n.o 1, alínea b), do Acordo SMC e do artigo 4.o, n.o 2, alínea b), do regulamento de base.
4.3.10. ISENÇÃO DE DIVIDENDOS ENTRE EMPRESAS RESIDENTES QUALIFICADAS
(336)
Em relação a este regime, o Governo da RPC alegou que a Comissão não estabelecera a especificidade com base em elementos de prova positivos. Argumentou-se que a isenção de dividendos não é uma subvenção ao abrigo do Acordo SMC, pois a isenção de dividendos não é, por natureza, uma subvenção e as disposições chinesas em causa têm por objectivo clarificar a matéria colectável de modo a evitar a dupla tributação.
(337)
O grupo APP afirmou que este regime não é específico e que se aplica de forma geral e uniforme em toda a China, com base em critérios objectivos, ou seja, a fonte dos dividendos. Alegou ainda que este regime não constitui uma subvenção.
(338)
Essas alegações tiveram de ser rejeitadas. Note-se que os rendimentos de dividendos provenientes de empresas residentes não são tidos em conta no imposto sobre o rendimento das pessoas colectivas das empresas residentes. Em primeiro lugar, refira-se que o inquérito demonstrou a existência de um tratamento fiscal privilegiado para determinadas empresas, ou seja, empresas residentes que recebem dividendos de outras empresas residentes, abrangidas por importantes sectores e projectos apoiados ou incentivados pelo Estado, como a indústria de papel revestido ou seja, um subconjunto específico de empresas na China. Portanto, as vantagens deste programa são específicas ao abrigo do artigo 4.o, n.o 2, alínea a), do regulamento de base. Em segundo lugar, este é um incentivo fiscal que implica a não cobrança de receita pública o que corresponde à definição de subvenção, nos termos do artigo 1.o, n.o 1, alínea a), do Acordo SMC e do artigo 3.o, a), do regulamento de base. Quanto à alegação de que este incentivo tem por objectivo evitar a dupla tributação, convém referir que mesmo que o Acordo SMC tenha reconhecido que os membros da OMC não estão impedidos de medidas para evitar a dupla tributação (ver Acordo SMC, anexo I, nota 59), esta disposição é um «meio de defesa afirmativa» e não foi facultado qualquer elemento de prova concreto para corroborar a alegação de que, por exemplo, os dividendos de empresas residentes e empresas não residentes são tratados de maneira diferente devido a obrigações jurídicas que a RPC tenha assumido ao abrigo de acordos bilaterais sobre a dupla tributação celebrados com países terceiros.
(339)
Alegou-se ainda que o regime é totalmente irrelevante para as empresas e indústrias classificadas como incentivadas, mas que, por definição, se aplica a todas as empresas residentes. O Governo da RPC afirmou também que o artigo 2.o, n.o 2, do Acordo SMC prevê que a fixação de níveis de tributação de aplicação geral não deve ser considerada uma subvenção específica. Alegou, então, que os critérios de elegibilidade para este regime são objectivos e definidos de forma pormenorizada, que a elegibilidade é automática e, assim, o regime não pode ser considerado específico, nos termos do artigo 2.o, n.o 1, alínea b), do Acordo SMC e no artigo 4.o, n.o 2, alínea b), do regulamento de base.
(340)
Essas alegações tiveram de ser rejeitadas. Importa recordar que as disposições jurídicas que estabelecem este regime são abrangidas pelo capítulo 4 («tratamentos fiscais preferenciais») da Lei sobre o Imposto de Rendimento das Pessoas Colectivas, que prevê incentivos fiscais específicos para importantes sectores e projectos apoiados ou incentivados pelo Estado. Como explicado acima, nestas condições as vantagens conferidas por este programa são específicas ao abrigo do artigo 4.o, n.o 2, alínea a), do regulamento de base. O inquérito não encontrou critérios objectivos visando limitar a elegibilidade nem elementos de prova definitivos que permitissem concluir que a elegibilidade é automática. No que diz respeito à alegação sobre o disposto no artigo 2.o, n.o 2, do Acordo SMC é de referir que o actual regime não se refere à fixação de níveis de tributação de aplicação geral, mas à existência de uma isenção fiscal de um determinado tipo de receitas decorrentes de um determinado tipo de empresas.
4.3.11. ISENÇÃO DE IVA E DE DIREITOS ADUANEIROS SOBRE EQUIPAMENTOS IMPORTADOS
(341)
Em relação a este regime, o Governo da RPC alegou que a Comissão não estabelecera a especificidade com base em elementos de prova positivos. Afirmou que as categorias de actividades definidas de forma exaustiva pela legislação não são específicas, porque abrangem amplos sectores da actividade económica que cobrem diversas indústrias. Alegou, então, que os critérios de elegibilidade para este regime são objectivos e definidos de forma pormenorizada, que a elegibilidade é automática e, assim, o regime não pode ser considerado específico, nos termos do artigo 2.o, n.o 1, alínea b), do Acordo SMC e do artigo 4.o, n.o 2, alínea b), do regulamento de base.
(342)
Essas alegações tiveram de ser rejeitadas. Assinale-se que este regime só está disponível para empresas que investem ao abrigo de categorias de actividades específicas definidas exaustivamente pela legislação (catálogo de orientação das empresas para o investimento estrangeiro e catálogo das principais indústrias, produtos e tecnologias cujo desenvolvimento o Estado actualmente incentiva). O facto de a elegibilidade se restringir a determinadas categorias de actividades específicas confirma que o regime não está geralmente disponível para amplos sectores de actividade económica e, portanto, as vantagens deste programa são específicas ao abrigo do artigo 4.o, n.o 2, alínea a), do regulamento de base. Além disso, o inquérito não encontrou critérios objectivos visando limitar a elegibilidade nem elementos de prova definitivos que permitissem concluir que a elegibilidade é automática. Assim, as conclusões da Comissão foram estabelecidas com base em elementos de prova positivos nos termos do artigo 2.o, n.o 1, alínea b), do Acordo SMC e do artigo 4.o, n.o 2, alínea b), do regulamento de base.
(343)
O grupo APP afirmou que a Comissão tinha utilizado um período de amortização incorrecto para calcular as vantagens resultantes desse regime no PI: devia ter utilizado o período de amortização declarado pelas empresas do grupo APP. Considera que esta metodologia é uma violação do artigo 7.o, n.o 3, do regulamento de base.
(344)
Essa alegação teve de ser rejeitada. O período de amortização declarado pelo APP é determinado para fins contabilísticos e financeiros. Outros produtores-exportadores que colaboraram e a indústria da União declararam períodos de amortização diferentes. Por conseguinte, a Comissão, de acordo com a sua prática habitual e nos termos do artigo 7.o, n.o 3, do regulamento de base, utilizou o período de 15 anos de vida útil das máquinas para este cálculo, que corresponde ao período de amortização «normal» na indústria em causa.
4.3.12. DESCONTOS DE IVA SOBRE EQUIPAMENTOS PRODUZIDOS NO PAÍS
(345)
Em relação a este regime, o Governo da RPC alegou que a Comissão não estabelecera a especificidade com base em elementos de prova positivos. Afirmou que tinha explicado os critérios de elegibilidade do regime e, por isso, não se justificava a aplicação dos dados disponíveis.
(346)
Essas alegações tiveram de ser rejeitadas. Recorde-se que este regime é reservado às SIE que adquirem determinado tipo de equipamentos fabricados no país, ou seja, um subconjunto específico de empresas na China e, portanto, as vantagens deste programa são específicas ao abrigo do artigo 4.o, n.o 2, alínea a), do regulamento de base. Além disso, o inquérito não encontrou critérios objectivos visando limitar a elegibilidade nem elementos de prova definitivos que permitissem concluir que a elegibilidade é automática. Assim, as conclusões da Comissão foram estabelecidas utilizando as informações disponibilizadas e as disposições do artigo 28.o do regulamento de base sobre elementos de prova positivos nos termos do artigo 2.o, n.o 1, alínea b), do Acordo SMC e do artigo 4.o, n.o 2, alínea b), do regulamento de base.
4.3.13. IMPOSTO «MANUTENÇÃO URBANA E CONSTRUÇÃO» E SOBRETAXAS «EDUCAÇÃO» PARA SIE (ISENÇÃO)
(347)
Ambos os grupos APP e Chenming afirmaram que, em conformidade com o aviso sobre a unificação dos impostos sobre manutenção urbana e construção, bem como da sobretaxa «educação» aplicáveis às empresas nacionais, às sociedades de investimento estrangeiro e às pessoas singulares, adoptado pelo Conselho de Estado da China em 18 de Outubro de 2010 e aplicável a partir de 1 de Dezembro de 2010, estes impostos e sobretaxas passam a aplicar-se universalmente a todas as empresas e pessoas singulares na China, sem excepção. Segundo essas alegações, o regime de subvenção teria deixado de ser passível de medidas de compensação.
(348)
Os argumentos apresentados foram analisados com base na documentação e elementos de prova que as partes facultaram. Solicitou-se ao Governo da RPC que confirmasse a informação acima referida. O Governo da RPC, uma parte interessada no presente processo e a autoridade que autoriza este programa, comunicou à Comissão Europeia que este regime fora retirado e não substituído por qualquer outro incentivo referente às mesmas obrigações fiscais. Com base na informação que os produtores-exportadores colaborantes apresentaram, conclui-se que ambos os grupos demonstraram que tinham deixado de beneficiar das vantagens conferidas pela subvenção proveniente deste regime. A este respeito, convém recordar que, de acordo com o artigo 15.o do regulamento de base, não é instituída nenhuma medida se a subvenção for suprimida ou se se tiver demonstrado que a subvenção deixou de conferir uma vantagem aos exportadores em causa. Tendo em conta o que acima ficou dito e os elementos do dossier, conclui-se que a subvenção proveniente deste regime deixou de conferir uma vantagem aos exportadores em causa. Deste modo, as conclusões dos considerandos 160 a 169 foram alteradas em conformidade.
4.3.14. MARCAS REPUTADAS E FUNDOS ESPECIAIS DE INCENTIVO A PROJECTOS DE INVESTIMENTO ESTRANGEIRO
(349)
Em relação a estes regimes, o Governo da RPC alegou que a Comissão não estabelecera a especificidade com base em elementos de prova positivos. Afirmou que apresentara informações suficientes em relação a esses regimes e que não existe qualquer legislação ou regulamentação nesta matéria.
(350)
Essas alegações tiveram de ser rejeitadas. Recorde-se que ficou estabelecido que estes regimes eram específicos e passíveis de medidas de compensação com base em informações apresentadas pela Governo da RPC e os produtores-exportadores que colaboraram, apesar de não ter sido facultada qualquer disposição jurídica. O facto de, tal como alegado pelo Governo da RPC, não existirem disposições jurídicas para estes regimes confirma sem qualquer dúvida que pura e simplesmente não existem condições ou critérios objectivos estabelecidos pela legislação nesta matéria. Assim, as conclusões da Comissão foram estabelecidas utilizando as informações disponibilizadas e as disposições do artigo 28.o do regulamento de base sobre elementos de prova positivos nos termos do artigo 2.o, n.o 1, alínea b), do Acordo SMC e do artigo 4.o, n.o 2, alínea b), do regulamento de base. Na ausência de quaisquer critérios ou condições, o Estado parece ter amplo poder discricionário e o acesso à subvenção é limitado a determinadas empresas.
4.3.15. SUBVENÇÃO DO FUNDO PARA O DESENVOLVIMENTO INDUSTRIAL DE ALTA TECNOLOGIA E PRÉMIO CONCEDIDO PELO PARQUE INDUSTRIAL DE SUZHOU PARA MANTER O CRESCIMENTO
(351)
Em relação a estes regimes, o Governo da RPC defendeu que a Comissão tinha interpretado erradamente o artigo 2.o, n.o 2, do Acordo SMC, pois os parques industriais não são regiões geográficas determinadas.
(352)
Essa alegação teve de ser rejeitada. A este propósito, convém recordar que o Parque Industrial de Suzhou é claramente uma subdivisão administrativa e económica da jurisdição da República Popular da China e, portanto, uma região geográfica determinada nos termos do artigo 2.o, n.o 2, do Acordo SMC. Não obstante o que atrás ficou dito, convém referir que mesmo que a afirmação acima não fosse confirmada pelos factos reais do inquérito, um parque industrial, por definição, só pode acolher um subconjunto de empresas no território de um país ou sob a jurisdição da autoridade que concede a subvenção e, por conseguinte, nos termos do artigo 2.o, n.o 1, alínea a), do Acordo SMC, as subvenções concedidas pelo parque industrial teriam de ser consideradas específicas.
4.3.16. DIREITOS DE UTILIZAÇÃO DE TERRENOS
(353)
Em relação aos direitos de utilização de terrenos, o Governo da RPC afirmou que a utilização de referências externas é ilegal, invocando o artigo 14.o, alínea d), do Acordo SMC e o relatório do Órgão de Recurso no processo US - Softwood Lumber IV. Alegou que a legislação da UE e as regras da OMC restringem a utilização de referências externas a circunstâncias muito excepcionais, por exemplo, apenas quando há distorção dos preços do mercado privado devido ao papel predominante desempenhado pelos poderes públicos no fornecimento de bens ou serviços em questão. Segundo o Governo da RPC, a Comissão não provou que os preços do mercado privado são distorcidos pelo papel predominante que ele desempenha.
(354)
Essas alegações tiveram de ser rejeitadas. Antes de mais, saliente-se que as regras da OMC, como confirmadas pelo Órgão de Recurso no processo US - Softwood Lumber IV (DS257) e o Painel no processo US - China countervailing duties (DS379) não proíbem a utilização de referências externas. Em segundo lugar, a abordagem da Comissão tomou em devida consideração as condições especiais previstas pela jurisprudência da OMC para o recurso a uma referência externa. De facto, como se demonstrou nos considerandos 248 a 259, na China, a terra pertence ao Estado e são os poderes públicos que a arrendam. Além disso, as autoridades chinesas controlam a oferta e distribuição de terrenos entre as empresas, incluindo em mercados secundários, e a atribuição de terrenos às empresas está ligada a um rigoroso conjunto de regras, sendo que qualquer tipo de alteração neste contexto, por exemplo, uma transferência de um contrato de direitos de utilização de terrenos de uma empresa para outra empresa, tem que ser aprovada pelo Estado e reconhecida por um novo contrato entre o cessionário e a autoridade pública competente. Por conseguinte, dever-se-á concluir que o Governo da RPC desempenha um papel preponderante na atribuição de direitos de utilização de terrenos e que quaisquer preços praticados no mercado «privado» (se é que existem, já que no presente inquérito nenhum foi comunicado) são obrigatoriamente distorcidos devido ao papel predominante do Governo da RPC como concessionário e regulador do monopólio das transacções de terrenos. Por conseguinte, a contribuição financeira do Governo da RPC determinaria efectivamente o nível de quaisquer preços privados.
(355)
O Governo da RPC afirmou que, ao escolher Taiwan, a Comissão não utilizou uma referência externa que diga respeito, que se refira ou que esteja ligada às condições de mercado prevalecentes na China. Alegou que a utilização de Taiwan como referência para compensar as diferenças de vantagens comparativas entre países é expressamente proibida pelas regras da OMC.
(356)
Essas alegações tiveram de ser rejeitadas. A Comissão considera Taiwan (19) como uma referência externa adequada devido ao conjunto de elementos que constam do dossier ou seja, i) o nível de desenvolvimento económico e da estrutura económica vigente em Taiwan e nas províncias chinesas onde estão implantados os produtores-exportadores que colaboraram, ii) a proximidade física das duas províncias chinesas com Taiwan, iii) o elevado desenvolvimento das infra-estruturas em Taiwan e nestas duas províncias chinesas, iv) os fortes laços económicos e o intenso comércio transfronteiriço entre Taiwan e a RPC, v) a densidade populacional nas províncias chinesas em causa e em Taiwan, vi) a semelhança entre os tipos de terrenos e transacções utilizados para construir a referência pertinente em relação a Taiwan e os tipos existentes na RPC e vii) as características demográficas, linguísticas e culturais comuns a Taiwan e à RPC. Acrescente-se que as províncias de Jiangsu e Shandong são consideradas como as mais importantes províncias do sector industrial na RPC (20). Embora o PIB per capita das duas províncias chinesas não seja idêntico ao de Taiwan, tem crescido rapidamente nos últimos anos, ou seja, está a aproximar-se do de Taiwan.
Além disso, dados recentes sugerem que o PIB real da RPC e o de Taiwan apresentam taxas de crescimento semelhantes (21). Não obstante, importa assinalar que a comparação exacta entre o PIB de um país sem economia de mercado (RPC) e o PIB de uma economia de mercado bem estabelecida (Taiwan) não é um facto decisivo, porque é normal que um país sem economia de mercado tenha um PIB menos elevado. Além disso, muitos outros factores, por exemplo, regras urbanísticas ou políticas ambientais, podem afectar a oferta e a procura de terrenos industriais. O que está verdadeiramente em causa é saber quais seriam as «condições de mercado prevalecentes» em relação aos direitos de utilização de terrenos na RPC se este país tivesse uma economia de mercado e tudo leva a crer que seriam muito semelhantes às de Taiwan.
(357)
Com base no conjunto dos elementos acima apresentados, considera-se que o valor de referência escolhido é consentâneo com os requisitos do Órgão de Recurso no processo US - Softwood Lumber IV (n.o 103) onde se concluiu que «a referência escolhida deve dizer respeito, referir-se ou estar ligada às condições de mercado prevalecentes no país e deve reflectir o preço, a qualidade, a disponibilidade, a possibilidade de comercialização, o transporte e outras condições de aquisição ou de venda, conforme o disposto no artigo 14.o, alínea d)». Com efeito, a totalidade das condições de Taiwan diz respeito às condições de mercado prevalecentes nas duas províncias chinesas. Os terrenos estão disponíveis em áreas de densidade semelhante, a proximidade geográfica das áreas garante que a qualidade é semelhante e o facto de Taiwan e as duas províncias chinesas partilharem a mesma língua e cultura, terem uma economia orientada para as exportações e importantes sectores industriais confirma que o preço, a possibilidade de comercialização e outras condições de aquisição ou de venda dos terrenos são muito semelhantes.
(358)
Os produtores-exportadores que colaboraram alegaram que as informações de que a Comissão dispunha eram suficientes para concluir que existe um mercado fundiário na China.
(359)
Essa alegação teve de ser rejeitada. A partir das informações comunicadas à Comissão, não foi possível chegar à conclusão de que existe um verdadeiro mercado fundiário na China. Com base na legislação facultada à Comissão pelo Governo da RPC é óbvio que a totalidade dos terrenos na RPC é propriedade do Estado e esses terrenos são atribuídos por arrendamento. As autoridades chinesas controlam em absoluto a oferta e a distribuição de terrenos às empresas, incluindo transacções no mercado secundário. Não foram facultados quaisquer elementos de prova de que existe um mecanismo de mercado na distribuição de direitos de utilização de terrenos, apesar de pedidos da Comissão nesse sentido. A situação é explicada de forma pormenorizada no considerando 354 que responde a alegações semelhantes por parte do Governo da RPC.
(360)
O grupo APP defendeu que deveriam ser utilizados como referência os preços chineses actuais dos direitos de utilização de terrenos ou, em alternativa, os preços actuais praticados no Estado indiano de Maharashtra. O grupo Chenming também sugeriu o Estado indiano de Maharashtra.
(361)
Como já se explicou no considerando 359, não existe um verdadeiro mercado fundiário na China, pelo que não é adequado utilizar como referência os preços chineses actuais dos direitos de utilização de terrenos. Os produtores-exportadores fundamentaram a sua alegação de que seria possível utilizar como referência os preços dos terrenos do Estado de Maharashtra com base numa comparação com este Estado em termos de PIB per capita e densidade populacional aquando da aquisição de direitos de utilização de terrenos. Como explicado acima, a Comissão é da opinião que o PIB per capita e a densidade populacional não podem ser os únicos factores decisivos na escolha de um país/uma região para efeitos de aplicação de uma referência externa. De qualquer modo, a metodologia proposta pela produtores-exportadores colaborantes não é coerente com as suas alegações. No PI, Mumbai, a capital de Maharashtra e de longe a área mais desenvolvida do Estado, tinha um rendimento per capita de 2,675 dólares (Rs 1,28 lakh), que é de facto inferior à média nacional chinesa de 3,529 dólares (22) para não falar do PIB per capita nas regiões altamente desenvolvidas de Shandong e Jiangsu (5,255 dólares e 6,550 dólares, respectivamente). No que diz respeito à densidade populacional, também não é por si só um factor decisivo, mas, a título informativo, a densidade populacional no Maharashtra é de 314/km2, em Jiangsu de 736/ km2 e em Shandong de 600/km2, ou seja, não está ao mesmo nível. Além disso, outros factores, como a falta de proximidade física e de características comuns entre a China e a Índia, permitem concluir que a referência constituída pelo Estado de Maharashtra não diz respeito ou não se refere e não está relacionada com as condições de mercado prevalecentes na China. Pelas razões adiantadas no considerando 357, a Comissão mantém a opinião de que os preços dos terrenos em Taiwan constituem uma referência externa muito mais adequada.
(362)
O grupo APP comunicou que já não detinha alguns dos direitos de utilização de terrenos que a Comissão incluíra no cálculo da vantagem conferida por este regime. Alegou ainda que, ao utilizar as informações do sítio na Internet do secretariado industrial do Ministério da Economia de Taiwan para calcular o preço médio do metro quadrado dos terrenos, tinha obtido um resultado diferente, afirmando que a Comissão não tinha feito o mínimo esforço para encontrar ofertas representativas relativas a terrenos industriais.
(363)
Em relação à superfície total dos terrenos utilizados, a Comissão considerou a alegação do grupo APP e aceitou-a, com base nas informações e elementos de prova apresentados nas observações subsequentes à divulgação definitiva. A informação corrigida foi reflectida no cálculo da subvenção. No que diz respeito às informações provenientes de Taiwan, essa alegação teve de ser rejeitada. Se bem que esta parte não tenha proposto a utilização do preço em questão para o cálculo de uma referência adequada, convém destacar o seguinte: a Comissão utilizou todas as informações constantes do dossier referentes aos preços de terrenos em Taiwan e a metodologia aplicada para chegar ao preço de referência foi divulgada às partes e explicada na nota de 11 de Fevereiro de 2011. Por outro lado, os dados apresentados pelo grupo APP referem-se a Fevereiro de 2011 apenas, ou seja, um período diferente do utilizado nos cálculos da Comissão e parece que se referem apenas a uma lista de exemplos de alguns dados derivados de certas áreas de Taiwan. Além disso, a Comissão não se pode pronunciar sobre o cálculo de referência efectuado pelo grupo APP pois este não especificou a metodologia utilizada para o efeito e não fundamentou por que razão os seus cálculos representam de forma mais exacta os preços médios dos terrenos em Taiwan.
(364)
Os produtores-exportadores que colaboraram alegaram que qualquer subvenção sob a forma de concessão de direitos de utilização de terrenos por remuneração inferior à adequada não seria específica.
(365)
Este argumento teve de ser rejeitado. Como já foi explicado no documento com a divulgação das conclusões definitivas, o Governo da RPC não facultou informações suficientes em relação a este regime, pelo que essas informações tiveram de ser complementadas com outros dados e elementos do dossier. Por conseguinte, as conclusões foram formuladas nesta base e são explicadas e analisadas nos considerandos 253 a 258.
4.3.17. DIVERSOS
(366)
O grupo APP alegou que a taxa de juro utilizada pela Comissão para transformar o valor nominal da subvenção no valor prevalecente durante o período de inquérito não estava correcta.
(367)
A Comissão considerou a alegação do grupo APP e aceitou-a, com base em informações e elementos de prova apresentados nas observações sobre a divulgação definitiva. A taxa de juro sugerida pelo grupo APP foi utilizada no cálculo da subvenção. Esta mudança já se reflecte nos considerandos sobre o cálculo das margens de subvenção e nas margens de subvenção resultantes para os diferentes regimes em causa.
(368)
O grupo APP afirmou que os montantes das subvenções deviam ser expressos como percentagem do seu preço CIF declarado e não como percentagem do volume de negócios, devendo a Comissão aplicar esta metodologia no cálculo das margens de subvenção.
(369)
Os argumentos apresentados foram analisados com base na documentação e elementos de prova que a parte facultou. Note-se que, com uma única excepção, nenhum dos regimes de subvenções considerados passíveis de compensação está subordinado aos resultados das exportações e foi concedido em função das quantidades fabricadas, produzidas, exportadas ou transportadas. Portanto, o montante da subvenção foi repartido pelo volume de negócios total das empresas do grupo APP, de acordo com o artigo 7.o, n.o 2, do regulamento de base, que dispõe o seguinte: «Quando a subvenção não for concedida em função das quantidades fabricadas, produzidas, exportadas ou transportadas, o montante da subvenção passível de medidas de compensação é determinado repartindo de forma adequada o valor da subvenção total pelo nível de produção, de venda ou de exportação dos produtos em causa no decurso do período de inquérito». Como esta subvenção não está subordinada à produção de qualquer produto ou exportação em especial, o volume de vendas total da empresa é o denominador comum mais adequado. A este respeito, assinale-se que o volume de negócios em causa foi determinado de modo a reflectir tão exactamente quanto possível o valor comercial dos produtos vendidos pela empresa beneficiária. Esta mudança já se reflecte nos considerandos sobre o cálculo das margens de subvenção e nas margens de subvenção resultantes para os diferentes regimes em causa. Qualquer outra metodologia proposta para calcular o montante das subvenções passíveis de medidas de compensação seria contrária às disposições pertinentes do regulamento de base (artigos 7.o e 15.o) e à prática administrativa seguida pela Comissão nos seus inquéritos anti-subvenções ao seleccionar o numerador/denominador adequado para repartir o montante da subvenção passível de medidas de compensação.
Como fundamento da sua alegação, a parte invocou as disposições das directrizes para o cálculo do montante da subvenção (23) que se referem ao cálculo por unidade. Todavia, e pelos mesmos motivos já referidos, a abordagem por unidade não foi considerada adequada no caso vertente. Com efeito, considera-se que a metodologia proposta não é representativa dado que mistura volume de negócios e unidades produzidas apenas para o produto em causa e ignora as unidades dos outros produtos fabricados. Não foi comunicada nem verificada qualquer informação em relação às unidades totais para todos os produtos fabricados pelas respectivas empresas e, de qualquer modo, não foram concedidas quaisquer subvenções por referência a quantidades. Quanto aos preços CIF, note-se que os elementos do dossier sugerem que variam para um mesmo tipo de produto e consoante os tipos do produto. De qualquer modo, as subvenções em questão não são específicas em relação aos produtos. A Comissão estabeleceu o montante das subvenções na RPC e repartiu o valor da subvenção total em função do volume de negócios na China, tendo em conta as modalidades específicas dos produtores-exportadores colaborantes em causa, o que permitiu utilizar o montante verificado das subvenções e o volume de negócios mais adequado. Por último, assinale-se que, tendo em conta as circunstâncias práticas deste processo, ou seja a instituição de direitos anti-dumping e de compensação ao nível da margem de prejuízo, conclui-se que não há o menor impacto sobre a posição do grupo APP independentemente da metodologia escolhida para repartir o montante da subvenção passível de medidas de compensação e o direito de compensação.
4.4. MONTANTE DAS SUBVENÇÕES PASSÍVEIS DE MEDIDAS DE COMPENSAÇÃO
(370)
O montante das subvenções passíveis de medidas de compensação em conformidade com as disposições do regulamento de base, expresso ad valorem, para as empresas objecto do inquérito é o seguinte:
Produtor-exportador
Taxa da margem anti-subvenções
Grupo APP
12,04 %
Grupo Chenming
4,06 %
(371)
Segundo as informações constantes da denúncia e fornecidas pelos produtores-exportadores chineses que colaboraram no inquérito, há outros produtores conhecidos do produto em causa na RPC. Não obstante, visto que o volume das exportações comunicado foi superior ao volume das exportações constante dos dados sobre as importações fornecidos pelo Eurostat, o nível de colaboração foi considerado elevado. Consequentemente, considerou-se adequado fixar o nível de subvenção para os produtores-exportadores que não colaboraram no inquérito ao nível mais elevado de subvenção apurado para os produtores-exportadores que colaboraram no inquérito (ou seja, 12,04 %), para garantir a eficácia das medidas.
5. PRODUTORES DA UNIÃO
5.1. PRODUÇÃO DA UNIÃO
(372)
Durante o PI, o produto similar foi fabricado por 14 produtores conhecidos e por outros produtores muito pequenos da União. Estima-se que os dados apresentados pela CEPIFINE abranjam 98 % da produção dos produtores da União. Nesta base, a produção total da União foi estimada em, aproximadamente, 5 270 000 toneladas durante o PI. Os produtores da União que representam a produção total da União constituem a indústria da União, na acepção do artigo 9.o, n.o 1, do regulamento de base.
(373)
A indústria do papel fino revestido é um sector de elevada intensidade energética e de capital. Por este motivo, aplicam-se economias de escala que explicam a concentração da produção nas mãos de alguns poucos intervenientes de grandes dimensões, complementada por produtores mais pequenos que se concentram nos mercados geograficamente próximos. Cinco grandes produtores de idênticas dimensões cobrem a maior parte do mercado da União, estando as suas instalações de produção distribuídas por toda a Europa. O PFR é, em grande parte, um produto de base, principalmente comercializado através de comerciantes e grossistas do sector do papel. Estes canais de distribuição caracterizam-se por um elevado grau de concentração de poder de compra e de transparência dos preços através de cotações de preços.
(374)
Tal como se refere no considerando 19, uma das partes interessadas alegou que o PFR utilizado na impressão em prensas rotativas devia ter sido incluído na definição do produto objecto do presente inquérito. Assim sendo, essa parte defendeu que a indústria da União autora da denúncia não teria apoio suficiente para participar no presente processo. Porém, com base nas conclusões enunciadas nos considerandos 22 e 25 - designadamente, que o PFR destinado à utilização em prensas rotativas e o PFR destinado à utilização em máquinas de impressão folha a folha são dois produtos diferentes -, Essa alegação teve de ser rejeitada.
(375)
O Governo da RPC comentou que um dos produtores representativos estaria alegadamente coligado com uma empresa chinesa e, por isso, devia ser excluído da definição de indústria da União. O inquérito revelou, todavia, que os produtos fabricados pela empresa chinesa em causa não eram o produto em causa. Por conseguinte, a relação não tem qualquer impacto sobre a análise de prejuízo nem sobre a inclusão deste produtor da União na definição de indústria da União.
6. PREJUÍZO
6.1. CONSUMO DA UNIÃO
(376)
O consumo foi estabelecido com base no seguinte:
-
dados do Eurostat sobre as importações provenientes de países terceiros, devidamente ajustados com base na informação facultada pelos produtores da União para os produtos não abrangidos pelo processo. O inquérito revelou, à luz dos elementos de prova apresentados, que estes pressupostos eram razoáveis e justificados;
-
o volume total (verificado) das exportações dos produtores-exportadores da RPC que colaboraram no inquérito para o mercado da União, uma vez que se constatou que o volume das exportações comunicado era superior aos dados sobre as importações fornecidos pelo Eurostat;
-
as vendas totais, no mercado da União, de todos os produtores da União, com base na informação facultada pela CEPIFINE.
(377)
Nesta base, o consumo total da União foi estabelecido do seguinte modo:
Quadro 1
Consumo da União
Consumo da União
2006
2007
2008
2009/PI
Toneladas
5 308 275
5 508 183
5 384 770
4 572 057
Índice
100
104
101
86
Fonte: respostas ao questionário verificadas, dados do Eurostat ajustados e dados apresentados pelo CEPIFINE.
(378)
Globalmente, o consumo da União baixou 14 % durante o período considerado. Observou-se que o consumo começou por aumentar 4 % entre 2006 e 2007, tendo depois sofrido uma redução de 18 % entre 2007 e o PI. A quebra verificada no consumo em 2008 e no PI surgiu em resultado de uma diminuição na procura, especialmente na primeira metade de 2009, devido à crise económica.
6.1.1. IMPORTAÇÕES NA UNIÃO PROVENIENTES DA RPC
(379)
Tal como mencionado no considerando 376, constatou-se que o volume total verificado das vendas do produto em causa no mercado da União pelos produtores-exportadores chineses que colaboraram no inquérito foi mais elevado do que os volumes de importação comunicados pelo Eurostat. Uma vez que se considerou que a informação verificada é mais exacta do que as estatísticas disponíveis, o volume total das importações provenientes da RPC foi estabelecido com base na informação verificada facultada pelas empresas que colaboraram no inquérito. Os volumes de vendas das empresas colaborantes que se constatou terem exportado apenas cartão de múltiplas camadas no período considerado foram excluídos das importações totais, já que se concluiu (tal como se explica no considerando 47) que o cartão de múltiplas camadas não deverá ser considerado como o produto em causa. Uma vez que os dados sobre as importações do produto em causa apenas dizem respeito a duas empresas, considerou-se adequado, por razões de confidencialidade, apresentá-los sob a forma de índice.
Quadro 2
Importações totais, subvencionadas, provenientes da RPC
Importações totais provenientes da RPC
2006
2007
2008
2009/PI
Volumes (índice)
100
218
212
283
Parte de mercado (índice)
100
210
209
329
Preços (EUR/tonelada)
677
661
657
621
Índice
100
98
97
92
Fonte: respostas ao questionário verificadas.
(380)
O volume das importações totais provenientes da RPC aumentou acentuadamente, tendo quase triplicado durante o período considerado. Como tal, a parte de mercado correspondente cresceu de forma significativa, tendo passado de cerca de 1 % em 2006 para mais de 4 % no PI. Esta evolução tem de ser apreciada no contexto de uma baixa do consumo, já que este caiu 14 % no mesmo período. Os preços médios das importações subvencionadas provenientes da RPC sofreram uma redução de 8 % no período considerado.
6.1.2. SUBCOTAÇÃO DOS PREÇOS
(381)
Para analisar a subcotação dos preços, foi efectuada uma comparação entre a média ponderada dos preços de venda, por tipo do produto, dos produtores da União a clientes independentes no mercado da União, ajustados ao estádio à saída da fábrica, e a média ponderada dos preços correspondentes das importações provenientes da RPC ao primeiro cliente independente no mercado da União, estabelecidos numa base CIF, depois de efectuados os devidos ajustamentos para ter em conta os direitos aduaneiros existentes e os custos pós-importação.
(382)
Tal como se descreve no considerando 51, o nível de colaboração dos exportadores chineses foi muito elevado, tendo-se considerado que abrangia o volume total das exportações da RPC para a União no PI. Dado ter-se apurado que dois dos produtores-exportadores chineses que inicialmente se deram a conhecer não exportaram o produto em causa para o mercado da União, como se refere no considerando 52, as suas importações não foram tidas em conta para efeitos da análise da subcotação dos preços. Foram igualmente excluídas as vendas de exportação de uma empresa do grupo de um dos produtores-exportadores que colaborou, pois nenhum dos produtores representativos da União fabricava tipos do produto comparáveis. Quanto às quantidades exportadas por esta empresa específica, refira-se que representam apenas uma pequena parte do total das vendas para exportação do grupo e os seus níveis de preços parecem ser consentâneos com os níveis de preços globais das vendas para exportação do grupo.
(383)
A comparação revelou que, durante o PI, o produto em causa objecto de subvenções originário da RPC e vendido na União subcotou, em média, em 7,6 % os preços de venda praticados pelos produtores da União. O nível da margem de subcotação deve ser visto no contexto do elevado nível de transparência dos preços, para o qual contribuem as cotações de preços que caracterizam o mercado de distribuição do PFR.
6.2. SITUAÇÃO ECONÓMICA DA INDÚSTRIA DA UNIÃO E DOS QUATRO PRODUTORES REPRESENTATIVOS DA UNIÃO
6.2.1. OBSERVAÇÕES PRELIMINARES
(384)
De acordo com o artigo 8.o, n.o 4, do regulamento de base, a análise do impacto das importações subvencionadas nos produtores da União incluiu uma avaliação de todos os indicadores económicos, com vista a uma apreciação da situação dos produtores da União de 2006 até ao final do PI.
(385)
Os elementos macroeconómicos (produção, capacidade, utilização da capacidade, volume de vendas, parte de mercado, crescimento e amplitude do montante das subvenções passíveis de medidas de compensação) foram avaliados ao nível de toda a produção da União, com base na informação facultada pela CEPIFINE.
(386)
A análise dos elementos microeconómicos foi realizada a nível dos produtores da União (preços unitários médios, emprego, salários, produtividade, existências, rentabilidade, cash flow, investimentos, retorno dos investimentos, capacidade de angariar capital) com base nas informações por eles fornecidas, devidamente verificadas.
(387)
Alegou-se que a análise do prejuízo não tinha examinado de um modo coerente e abrangente todos os indicadores de prejuízo em relação aos autores da denúncia e à indústria da União na sua globalidade. As partes sugeriram que as conclusões relativas ao prejuízo importante seriam diferentes se alguns indicadores, como a parte de mercado, tivessem sido estabelecidos ao nível dos autores da denúncia.
(388)
Em primeiro lugar, refira-se que as declarações destas partes parecem assentar em indicadores calculados a partir de dados e informações diferentes dos estabelecidos durante o inquérito e apresentados mais abaixo. Consequentemente, estas conclusões estão factualmente incorrectas, sendo, assim, irrelevantes.
(389)
Em segundo lugar, é prática da Comissão avaliar os factores económicos referentes ao prejuízo sofrido a nível da indústria da União na sua globalidade, como acima se explica. No presente inquérito, a indústria da União foi definida ao nível dos produtores da União representativos da produção total da União como se explica no considerando 372, independentemente do facto de os produtores terem ou não apoiado a denúncia ou terem ou não colaborado no inquérito.
(390)
Os factores microeconómicos foram analisados ao nível dos produtores representativos da União, quer tenham ou não apoiado a denúncia. Os produtores representativos cobriam 58 % da produção da União. Nenhum dos outros produtores da União veio afirmar que as conclusões da Comissão sobre os factores microeconómicos seriam pouco fiáveis ou não fundamentadas. Por conseguinte, não há motivos para pôr em causa as conclusões alcançadas com base nas informações facultadas apenas pelos produtores representativos da União.
(391)
Alegou-se que um dos quatro produtores representativos não tinha colaborado plenamente pois estaria coligado com outro produtor da União Europeia que não colaborou no inquérito. As empresas estariam alegadamente coligadas devido a acordos transitórios celebrados aquando da aquisição do segmento referente ao PFR (do outro produtor) pelo produtor da União que tinha colaborado. Alegou-se que através destes acordos transitórios o produtor da União que colaborou controla algumas das fábricas que permaneceram propriedade do produtor objecto da aquisição parcial. Para fundamentar Essa alegação, o produtor-exportador remeteu para a Decisão da Comissão de 31 de Outubro de 2008 («a decisão») (24) que analisou, aquando da aquisição, se a transacção devia ser considerada uma aquisição na acepção do Regulamento (CE) n.o 139/2004 do Conselho, de 20 de Janeiro de 2004, relativo ao controlo das concentrações de empresas («Regulamento das concentrações comunitárias») (25).
(392)
Por outro lado, o inquérito confirmou que o número de acções detidas pelo produtor da UE em causa era pequeno e se encontrava abaixo do limiar definido no artigo 143.o do regulamento que fixa as disposições de aplicação do Código Aduaneiro Comunitário (26). Acrescente-se que os acordos transitórios referidos não mostraram qualquer relação entre as empresas que fosse além de uma relação comercial normal entre um vendedor e um comprador. Os termos dos acordos transitórios têm por objectivo administrar as vendas de papel revestido por um período transitório e, segundo esses termos, o produtor da União apenas desempenha funções comparáveis às de um agente de vendas durante o período transitório. Aliás, nas suas contas consolidadas auditadas e na resposta ao questionário, comunicou que recebera pagamento de comissões por actuar como agente em relação às fábricas em questão; o produtor da União não declarou qualquer direito de propriedade nem, por conseguinte, quaisquer custos em relação às fábricas.
(393)
Na decisão da Comissão, a transacção entre as empresas foi considerada uma aquisição, pelo produtor da União, de uma parte da actividade da outra empresa e não uma aquisição da empresa como tal. A decisão não sugere que as empresas devam ser consideradas como uma entidade após a aquisição; designadamente, não existe uma joint venture entre as empresas. Assinale-se também que o âmbito geográfico examinado na decisão acima referida é a EEE e não a UE. A decisão da Comissão não analisou a relação entre as empresas em causa na acepção do artigo 143.o do regulamento que fixa as disposições de aplicação do Código Aduaneiro Comunitário.
(394)
Atendendo ao que acima ficou dito, considerou-se que as duas empresas não são coligadas na acepção do artigo 143.o do regulamento que fixa as disposições de aplicação do Código Aduaneiro Comunitário e, por conseguinte, o produtor da União em causa colaborou plenamente no inquérito.
(395)
Na análise dos indicadores microeconómicos, a Comissão excluiu as informações referentes às fábricas de papel adquiridas pelo produtor da União acima referido para todos os anos examinados, de modo a obter uma tendência plenamente comparável ao longo dos anos.
(396)
O produtor-exportador também afirmou que cada filial dos produtores da União devia ter preenchido um questionário separado, pois eram entidades jurídicas específicas.
(397)
No caso do produtor da União em causa, considerou-se que bastava um questionário para se obter resposta satisfatória e para se realizar a análise dos aspectos ligados ao prejuízo. A resposta ao questionário facultava informação pormenorizada sobre cada fábrica de papel específica e todos os dados necessários referentes a todos os produtores/vendedores coligados puderam ser confirmados durante as visitas de verificação.
(398)
Nas observações que subsequentemente enviou, o produtor-exportador alegou também que a mesma empresa não colaborara plenamente, pois preenchera o questionário em nome de uma entidade não existente, e que as contas auditadas da empresa não reflectiam os dados facultados na resposta ao questionário. As conclusões indicadas no considerando anterior aplicam-se a este respeito.
6.2.2. DADOS REFERENTES À INDÚSTRIA DA UNIÃO (INDICADORES MACROECONÓMICOS)
(399)
Após divulgação das conclusões, o Governo da RPC e um dos produtores-exportadores chineses afirmaram que os dados macroeconómicos utilizados na análise eram incompletos e inexactos, pelo que não podiam ser utilizados como elementos de prova positivos de prejuízo importante.
(400)
A visita de verificação às instalações da associação autora da denúncia confirmou que os dados utilizados para estabelecer os indicadores macroeconómicos tinham sido directamente recolhidos junto de produtores da União que representavam cerca de 98 % da produção total da União, sendo suficientemente pormenorizados para identificar as informações acerca do produto em causa. As hipóteses e/ou estimativas utilizadas foram estabelecidas numa base razoável e justificável, ou seja, não foram tidos em conta os rolos para corte devido ao seu volume manifestamente insignificante, como testemunha a sua proporção no volume de vendas total dos produtores representativos da União. Por conseguinte, Essa alegação teve de ser rejeitada.
6.2.2.1. Produção, capacidade de produção e utilização da capacidade
Quadro 3
Produção, capacidade de produção e utilização da capacidade
2006
2007
2008
2009/PI
Produção (toneladas)
6 483 462
6 635 377
6 381 324
5 164 475
Índice
100
102
98
80
Capacidade (toneladas)
7 032 734
7 059 814
6 857 226
6 259 129
Índice
100
100
98
89
Utilização da capacidade
92 %
94 %
93 %
83 %
Índice
100
102
101
90
Fonte: dados verificados apresentados pela CEPIFINE.
(401)
Tal como ilustrado pelo quadro acima, o volume de produção da indústria da União diminuiu 20 % durante o período considerado. Refira-se que, embora o consumo da União tenha aumentado cerca de 1 % entre 2006 e 2008, a produção da indústria da União caiu 2 % nesse período, ao passo que decresceu significativamente entre 2008 e o PI, em consequência da quebra no consumo da União.
(402)
Desde 2000, os produtores da União envidaram esforços importantes em matéria de reestruturação com o objectivo de resolver o problema da sobrecapacidade estrutural. Através de consolidações e do encerramento de fábricas de pasta de papel, a indústria da União reduziu a sua capacidade de produção de PFR em cerca de 770 000 toneladas entre 2006 e o PI, ou seja, 11 %.
(403)
Apesar da quebra na capacidade total, as taxas de utilização desceram, tendo passado de 92 % em 2006 para 83 % no PI. A principal descida teve lugar entre 2008 e o PI. Assinale-se que a elevada utilização da capacidade é um factor importante para a viabilidade a longo prazo dos produtores de papel, devido ao forte investimento em activos imobilizados. Por conseguinte, a taxa de utilização da capacidade durante o PI foi considerada baixa.
6.2.2.2. Volume de vendas e parte de mercado
(404)
Os dados relativos às vendas que figuram no quadro que se segue representam o volume vendido ao primeiro cliente independente no mercado da União.
Quadro 4
Volume de vendas e parte de mercado
2006
2007
2008
2009/PI
Volume de vendas (toneladas)
4 921 141
4 999 524
4 875 841
4 008 354
Índice
100
102
99
81
Parte de mercado
93 %
91 %
91 %
88 %
Índice
100
98
98
95
Fonte: dados verificados apresentados pela CEPIFINE.
(405)
Se é certo que o consumo da União aumentou 4 % entre 2006 e 2007 (ver o considerando 377), já o volume de vendas do produto em causa pela indústria da União a clientes independentes no mercado da União aumentou apenas 2 % nesse mesmo período. Isto significa que a indústria da União não pôde beneficiar plenamente do aumento do consumo nesse período. Além disso, entre 2008 e o PI, enquanto o consumo da União diminuiu 15 %, o volume de vendas de todos os produtores da União sofreu uma diminuição ainda mais acentuada, a saber, de 18 %. Consequentemente, após um pequeno aumento em 2007, o volume de vendas da indústria da União diminuiu contínua e significativamente, o que se traduziu numa perda de cinco pontos percentuais da parte de mercado no período considerado.
(406)
Um grupo de produtores-exportadores chineses defendeu que a parte de mercado dos produtores da União devia incluir também as importações provenientes da Suíça, pois vinham de uma fábrica que era propriedade de um dos produtores representativos da União.
(407)
O âmbito geográfico dos inquéritos anti-subvenções é a União Europeia. Essa alegação teve, consequentemente, de ser rejeitada.
(408)
Alegou-se ainda que a parte de mercado dos autores da denúncia aumentou de forma significativa durante o período considerado.
(409)
A parte de mercado é um macroindicador analisado ao nível de toda a indústria da União e não ao nível dos autores da denúncia. Em segundo lugar, a firmação relativa à parte de mercado dos autores da denúncia está factualmente errada.
6.2.2.3. Crescimento
(410)
A análise da evolução da situação ao longo do período considerado revela que a quebra de 19 % registada no volume de vendas da indústria da União foi muito mais acentuada do que a redução de 14 % verificada no consumo da União. Consequentemente, a parte de mercado da indústria da União sofreu também uma redução considerável, de cinco pontos percentuais, durante o mesmo período.
6.2.2.4. Amplitude do montante das subvenções passíveis de compensação
(411)
O montante das subvenções passíveis de compensação para a RPC, especificado na secção sobre as subvenções, é significativo. Tendo em conta os volumes e os preços das importações subvencionadas, o impacto das margens de subvenção não pode ser considerado negligenciável.
6.2.3. DADOS REFERENTES AOS QUATRO PRODUTORES REPRESENTATIVOS DA UNIÃO (INDICADORES MICROECONÓMICOS)
6.2.3.1. Preços unitários médios dos quatro produtores representativos da União
(412)
De um modo geral, os preços médios de venda à saída da fábrica dos quatro produtores representativos da União a clientes independentes no mercado da União permaneceram estáveis ao longo dos anos, excepto em relação a 2007, ano em que foram ligeiramente superiores.
Quadro 5
Preços dos produtores da União
Preços dos produtores da União
2006
2007
2008
2009/PI
Preço médio (EUR/tonelada)
692
717
691
699
Índice
100
104
100
101
Fonte: respostas ao questionário verificadas.
6.2.3.2. Existências
(413)
No PI, as existências correspondiam a 10 % do volume de produção. Os quatro produtores representativos da União aumentaram em 10 % os seus níveis de existências durante o período considerado, em especial entre 2006 e 2007 e, mais tarde, entre 2008 e o PI, o que coincidiu, nomeadamente, com o aumento repentino das importações subvencionadas e a preços baixos provenientes da RPC.
Quadro 6
Existências
Existências
2006
2007
2008
2009/PI
Existências (toneladas)
278 265
298 547
296 387
306 588
Índice
100
107
107
110
Fonte: respostas ao questionário verificadas.
6.2.3.3. Emprego, salários e produtividade
Quadro 7
Emprego
Emprego
2006
2007
2008
2009/PI
Emprego - Equivalente a tempo inteiro (ETI)
7 756
7 487
7 207
6 197
Índice
100
97
93
80
Custo da mão-de-obra (EUR/ETI)
54 053
54 948
57 026
58 485
Índice
100
102
105
108
Produtividade (unidade/ETI)
453
478
486
484
Índice
100
106
107
107
Fonte: respostas ao questionário verificadas.
(414)
Devido aos encerramentos de fábricas de pasta de papel e à consolidação dos quatro produtores representativos da União, o número de trabalhadores sofreu uma redução substancial, de 20 % (quase 1 600 postos de trabalho), no período considerado.
(415)
Conseguiram-se ganhos de eficiência graças ao aumento e à manutenção de uma produção elevada por trabalhador, mesmo numa altura de despedimentos intensivos, em 2007 e em 2008. Os custos da mão-de-obra aumentaram regularmente, totalizando um aumento de 8 % durante o período considerado.
6.2.3.4. Rendibilidade, cash flow, investimentos, retorno dos investimentos
Quadro 8
Rendibilidade
2006
2007
2008
2009/PI
Rendibilidade
-1,08 %
-0,20 %
-2,49 %
2,88 %
Variação (100=2006)
+0,88 %
-1,41 %
+3,95 %
Cash flow (milhares de EUR)
260 047
211 036
172 570
336 753
Índice
100
81
66
129
Investimentos (milhares de EUR)
151 900
151 027
127 845
87 875
Índice
100
99
84
58
Retorno dos investimentos
-0,73 %
-0,54 %
-2,73 %
0,39 %
Variação (100=2006)
+0,19 %
-2,00 %
+1,12 %
Fonte: respostas ao questionário verificadas.
(416)
Os quatro produtores representativos da União sofreram perdas entre 2006 e 2008 e a situação financeira apenas se tornou positiva em 2009, altura em que o preço mundial da pasta de papel - principal matéria-prima - diminuiu significativamente em consequência da recessão económica. A quebra no preço da pasta de papel (20 %) foi considerada uma quebra anormalmente abrupta, que contribuiu directamente para a melhoria da situação financeira no PI. Refira-se que, desde o PI, o preço da pasta de papel voltou aos níveis anteriores ao PI.
(417)
A tendência verificada em termos de cash flow, que representa a capacidade dos produtores para auto-financiarem as suas actividades, reflecte em grande medida a evolução da rendibilidade. Consequentemente, o cash flow registou um aumento excepcional no PI, devido à descida dos preços da pasta de papel. O retorno dos investimentos registou uma evolução negativa, paralela às perdas registadas pelos quatro produtores representativos da União até 2008, e uma tendência positiva no PI, devido às excepcionais economias de custos obtidas com os preços da pasta de papel.
(418)
No seguimento do que atrás se refere, a capacidade de investimento dos quatro produtores representativos da União tornou-se limitada em virtude da deterioração significativa do cash flow durante o período considerado, excepto no PI. Consequentemente, os investimentos sofreram uma redução de 35 % no período considerado, tendo-se limitado à instalação de centrais de co-geração, o que permitiu aos produtores da União mitigar o efeito da subida contínua dos custos da energia.
(419)
Um produtor-exportador alegou que a melhoria da rendibilidade não devia ser considerada como uma ocorrência limitada baseada na queda excepcional dos custos das matérias-primas. A queda dos custos beneficiou ambos: todos os produtores locais, assim como os produtores chineses, não apenas os autores da denúncia; por conseguinte, este aumento da rendibilidade não resulta apenas de uma baixa dos custos, mas sim de uma mudança do comportamento em matéria de preços dos autores da denúncia.
(420)
O produtor-exportador afirmou também que a rendibilidade é determinada pelos preços do PFR e não pelos preços da pasta de papel. Apurou-se, todavia, que quando os preços da pasta de papel desceram abruptamente, em 2009, os preços do PFR permaneceram estáveis e os lucros aumentaram como consequência. Por conseguinte, dado que os preços permaneceram estáveis, não se pode estabelecer uma correspondência entre preços e rendibilidade neste período de tempo específico.
(421)
A taxa de rendibilidade é um indicador analisado ao nível dos produtores representativos da União e não ao nível dos autores da denúncia, como sugerido pela parte. A análise da informação recolhida mostrou um nexo de causalidade directo entre a queda excepcional dos preços da pasta de papel, a principal matéria-prima e o aumento da rendibilidade; neste contexto, os preços estáveis dos produtos acabados tiveram, efectivamente, importância na melhoria da rendibilidade. Se bem que isto tenha ocorrido também em relação a outros produtores do mercado, não afecta a conclusão de que esta melhoria temporária da rendibilidade se deve à queda excepcional dos preços da matéria-prima no PI.
6.2.3.5. Capacidade de obtenção de capitais
(422)
A indústria do papel caracteriza-se, em geral, por um nível elevado de endividamento decorrente dos investimentos significativos em activos imobilizados. Em consequência das perdas sofridas durante a maior parte do período considerado, a capacidade dos quatro produtores representativos da União para angariar capitais e financiar as suas actividades com custos financeiros razoáveis ficou igualmente comprometida. Foi este o caso, nomeadamente, em 2008, altura em que um dos quatro produtores representativos da União teve de ser refinanciado com um prémio de risco significativo, enquanto o produtor representativo mais pequeno entrou em falência em 2008 e foi adquirido por outro produtor da União.
6.3. CONCLUSÕES SOBRE O PREJUÍZO
(423)
O inquérito revelou que, na sua maioria, os indicadores de prejuízo - volume de produção (- 20 %), utilização da capacidade (- 10 %), volume de vendas a clientes independentes no mercado da União (- 19 %) e parte de mercado (- 5 %) - se deterioraram no decurso do período considerado. Além disso, os indicadores de prejuízo relacionados com o desempenho financeiro dos quatro produtores representativos da União, como o retorno dos investimentos e a rendibilidade, ficaram seriamente afectados até 2008. O súbito aumento da rendibilidade no PI deveu-se unicamente à quebra excepcional e temporária dos preços da pasta de papel no mercado mundial durante o PI. Refira-se que, mesmo durante o PI, a taxa de rendibilidade era muito baixa, não se tendo considerado que fosse de natureza a alterar a conclusão de que os quatro produtores representativos da União se encontravam numa posição financeira muito precária.
(424)
O inquérito apurou igualmente que o prejuízo acima descrito se explica essencialmente pelo facto de - apesar dos seus esforços de reestruturação e das melhorias na produtividade - os quatro produtores representativos da União não terem sido capazes de subir os seus preços do PFR para um nível que cobrisse os custos. Essa incapacidade ficou principalmente a dever-se à subcotação dos preços praticada pelos exportadores chineses durante o PI, a qual teve um efeito considerável num mercado em que a transparência de preços é elevada. Durante o PI, os quatro produtores representativos da União conseguiram reduzir os seus custos de produção graças a novas melhorias na produtividade e ao facto de os preços da pasta de papel terem baixado, o que ocorreu sobretudo na segunda metade do PI. Dado que a procura e a oferta se foram tornando mais equilibradas no mercado - graças aos esforços dos produtores para resolver o problema da sobrecapacidade estrutural por meio de consolidação e de encerramentos da capacidade -, foi possível estabilizar os preços do PFR. Contudo, os quatro produtores representativos da União não puderam aumentar os seus preços de vendas até um nível que lhes permitisse obter as taxas de rendibilidade necessárias à viabilidade a longo prazo.
(425)
Tal como se refere no considerando 19, uma das partes alegou que o PFR utilizado na impressão em prensas rotativas devia ter sido incluído na definição do produto objecto do presente inquérito. Nesta base, a parte em causa alegou que a exclusão deste produto da determinação do prejuízo importante e da análise das tendências teria falseado a compreensão da situação em termos de prejuízo. Porém, com base nas conclusões enunciadas nos considerandos 20, 22 e 25 (designadamente, que o PFR destinado à utilização em prensas rotativas e o PFR destinado à utilização em máquinas de impressão folha a folha são dois produtos diferentes), Essa alegação foi rejeitada.
(426)
A mesma parte alegou que a aquisição de um produtor da União por um dos quatro produtores da União representativos, em 2008, provava que a situação financeira deste último era bastante positiva. A Comissão chama a atenção, em primeiro lugar, para o facto de o prejuízo importante ser avaliado com base na situação da indústria da União e não se basear na situação particular de um único produtor. Tal como se conclui no considerando 423, a maioria dos indicadores de prejuízo registou uma tendência negativa que evidencia a deterioração da situação da indústria da União no período considerado. Além disso, considerou-se que a aquisição fez parte dos esforços de reestruturação da indústria da União no período considerado. Em qualquer caso, refira-se que a análise dos macroindicadores - volume de produção, capacidade, volume de vendas e parte de mercado - indica que a aquisição teve um efeito neutro, pois estes macroindicadores são avaliados tendo em conta todos os produtores da União que constituem a indústria da União tal como ela se encontra definida no considerando 372. Por outras palavras, estes factores permanecem em geral inalterados em caso de mudança de proprietário.
(427)
Após a divulgação das conclusões, as partes alegaram que não existiam elementos de prova positivos de que os produtores da União autores da denúncia tivessem sofrido um importante prejuízo. Pelo contrário, os autores da denúncia apresentavam resultados económicos globalmente estáveis e um aumento da rendibilidade no PI.
(428)
Em primeiro lugar, o estado da indústria da União é analisado ao nível dos produtores representativos da União e não ao nível dos autores da denúncia, como sugerido pelas partes.
(429)
Em segundo lugar, como já indicado no considerando 409, as conclusões destas partes parecem assentar em indicadores calculados a partir de dados e informações diferentes dos estabelecidos durante o inquérito e apresentados atrás. Logo, estas conclusões estão factualmente erradas. Mais ainda, a análise das partes não é coerente na utilização de dois grupos de dados diferentes para os macro e microindicadores.
(430)
Alegou-se ainda que a melhoria da rendibilidade devia ser considerada também como uma consequência dos esforços de reestruturação da indústria, incluindo redução da produção, emprego e aumento da produtividade. Neste caso, estes últimos factores não podem ser considerados como os únicos indicadores de prejuízo, devendo tomar-se em consideração todos os indicadores de prejuízo em conjunto.
(431)
O artigo 8.o, n.o 2, regulamento de base, inclui uma lista de todos os factores e índices económicos a avaliar no exame da repercussão das importações subvencionadas na indústria da União. Esse mesmo artigo dispõe explicitamente que esta lista não é exaustiva e nenhum destes elementos, considerados isoladamente ou em conjunto, constitui necessariamente uma indicação determinante. Assim, se os indicadores têm de ser avaliados individualmente, as conclusões têm de ser formuladas através da análise de todos os factores.
(432)
As partes também comentaram a possível ameaça de agravamento do importante prejuízo, tendo em conta a enorme acumulação de capacidade dos produtores chineses apoiados por políticas estatais e subvenções. O âmbito do inquérito era a existência de prejuízo importante e não a ameaça de agravamento desse prejuízo importante. Por conseguinte, estes comentários não afectaram as conclusões e não foram tidos em consideração.
(433)
Por conseguinte, dever-se-á concluir que a indústria da União sofreu um prejuízo importante na acepção do artigo 8.o, n.o 4, do regulamento de base.
7. NEXO DE CAUSALIDADE
7.1. INTRODUÇÃO
(434)
De acordo com o artigo 8.o, n.os 5 e 6, do regulamento de base, examinou-se se o importante prejuízo sofrido pela indústria da União foi causado pelas importações subvencionadas provenientes do país em causa. Além disso, para além das importações subvencionadas, foram igualmente examinados outros factores conhecidos que pudessem ter causado prejuízo à indústria da União, a fim de garantir que o eventual prejuízo causado por esses factores não fosse atribuído às importações subvencionadas.
7.2. IMPACTO DAS IMPORTAÇÕES SUBVENCIONADAS
(435)
Refira-se que o mercado de PFR da União se caracteriza por um elevado grau de concentração do poder de compra e de transparência dos preços, graças a cotações de preços. Além disso, o PFR é um produto de base e não permite diferenças de preços significativas entre as várias fontes. Uma parte importante dos produtos é vendida através de comerciantes que forçam a indústria da União a alinhar os seus preços com os das importações a baixos preços e subvencionadas. Por conseguinte, os preços do PFR importado, 35 % do qual teve origem na RPC durante o PI, têm em geral um efeito significativo sobre os níveis dos preços no mercado da União.
(436)
O inquérito revelou que as importações subvencionadas provenientes da RPC aumentaram acentuadamente (+ 183 %) durante o período considerado. As importações subvencionadas provenientes da RPC começaram por duplicar entre 2006 e 2007, ao passo que, em 2007, os preços foram 2 % inferiores aos do ano anterior. Em 2008, as importações provenientes da China estabilizaram, enquanto os preços médios caíram mais 1 %. Os volumes das importações chinesas (+ 71 %) e a parte de mercado chinesa (+ 120 %) voltaram a aumentar acentuadamente no PI, com os preços em descida (- 5 %) a subcotar em 7,6 % os preços dos quatro produtores representativos da União, o que exerceu pressão sobre os preços do mercado da União e impediu os produtores da União de subir os seus preços para níveis rendíveis.
(437)
Recorde-se que, durante o período considerado, o consumo da União diminuiu cerca de 14 %. A indústria da União assistiu a uma quebra significativa do seu volume de vendas (19 %). Contudo, esta diminuição das vendas foi muito mais pronunciada do que a retracção na procura e levou a uma perda de 5 % da parte de mercado. Ao mesmo tempo, a parte de mercado das importações chinesas aumentou 3 %, o que demonstra que a parte de mercado da indústria da União foi, em grande medida, absorvida pelas importações subvencionadas da China.
(438)
Considera-se, pois, que a pressão contínua exercida sobre o mercado da União pelas importações subvencionadas a baixos preços provenientes da RPC não permitiu que a indústria da União adaptasse os seus preços de venda a fim de ter em conta o aumento dos custos das matérias-primas, em particular em 2008, quando os preços da pasta de papel atingiram um ponto culminante, o que levou à redução da parte de mercado e à perda de rendibilidade da indústria da União.
(439)
Durante o inquérito e após a divulgação, várias partes argumentaram que as importações chinesas não tinham impacto significativo em termos de volume e de preços. Alegou-se que não existia um aumento súbito das importações chinesas, pois estas tinham aumentado gradualmente ao longo dos anos e, por conseguinte, o seu impacto tinha sido bastante limitado e não devia ser exagerado para efeitos da determinação do prejuízo. Acrescentou-se ainda que os preços chineses, mesmo sendo inferiores aos preços da União, não tinham tido impacto nos preços relativamente estáveis da indústria da União. Um produtor-exportador questionou a conclusão da Comissão de que teria existido contenção dos preços provocada pelos preços chineses. Indicou que em 2009, quando os preços chineses voltaram a descer, os preços da União não só registaram um aumento como, de facto, permitiram que a indústria da União realizasse lucros.
(440)
A evolução das importações chinesas é analisada de forma pormenorizada no considerando 380 e concluiu-se que o aumento do volume não pode ser considerado insignificante.
(441)
Em termos de preços, as importações chinesas subcotaram os preços dos produtores representativos da União em 7,6 %, o que é considerado significativo num mercado em que a transparência de preços é elevada. Como se descreve no considerando 412, os preços dos produtores representativos da União estabilizaram, de facto, no período considerado, com um aumento excepcional em 2007, ano em que as exportações chinesas não aumentaram. Em 2009, os produtores da União conseguiram manter os seus preços estáveis em detrimento da parte de mercado e a sua rendibilidade explica-se pela conjugação dessa estabilidade dos preços e pela descida do custo da matéria-prima.
(442)
Um produtor-exportador chinês alegou que as importações de PFR provenientes da China não tiveram impacto sobre os preços da indústria da União, pois não são comparáveis ao PFR fabricado e vendido pelos produtores representativos da União, na medida em que apenas 10 % das vendas destes últimos foram comparados para a determinação da subcotação e do nível do preço não prejudicial. Refira-se que estas determinações se efectuam com base em produtos plenamente comparáveis, idênticos em relação a todas as características, de modo a garantir uma comparação justa. Todavia, o PFR produzido pelos produtores chineses e da União em geral são produtos comparáveis, como se concluiu no considerando 50, e, por conseguinte, concorrem directamente entre si, no mercado da União.
(443)
Alegou-se também que a conclusão segundo a qual o mercado do PFR era um mercado de matérias-primas caracterizado por um nível elevado de transparência seria inexacta, na medida em que os produtores da União vendem cerca de metade dos seus produtos directamente aos utilizadores finais. Contrariamente a Essa alegação, os produtores representativos da União venderam a maioria dos seus produtos por meio de negociantes, directa ou indirectamente (venda segundo a ordem de compra, sendo os produtos directamente enviados ao cliente, enquanto a encomenda e a facturação se efectuam por intermédio de um negociante). De facto, os negociantes desempenham um papel crucial tanto na armazenagem dos produtos como na transparência de preços do mercado.
(444)
Tendo em conta a tendência estabelecida das importações provenientes da RPC que não podem ser consideradas como pouco significativas, concluiu-se que o forte aumento das importações a baixos preços e objecto de subvenções provenientes da RPC teve um impacto negativo considerável na situação económica da indústria da União.
7.3. EFEITO DE OUTROS FACTORES
7.3.1. EVOLUÇÃO DO CONSUMO NO MERCADO DA UNIÃO E CRISE ECONÓMICA
(445)
Tal como se refere no considerando 378, o consumo da União de PFR começou por aumentar, em 2007, para depois diminuir em 2008 e no PI. Durante o período considerado, toda a indústria da União perdeu parte de mercado. Um dos exportadores da RPC que colaboraram no inquérito e o Governo da RPC alegaram que a diminuição do volume de vendas, da parte de mercado e da produção da indústria da União tinha sido causada pela retracção do consumo que, por sua vez, tinha sido causada pela crise económica e pela expansão dos meios de comunicação electrónicos e não podia ser atribuída às importações chinesas. Para fundamentar a sua alegação, o Governo da RPC invocou um manifesto para a competitividade e o emprego, lançado pela indústria do papel e da pasta de papel em Junho de 2009 («Manifesto»)
(446)
Embora não se possa excluir que esta evolução negativa do consumo da União tenha, por qualquer razão, tido um impacto negativo na situação da indústria da União, entre 2007 e o PI, em termos de volumes de vendas e de produção, é de assinalar que os exportadores chineses conseguiram, ao mesmo tempo - e, nomeadamente, entre 2008 e 2009 -, aumentar os seus volumes de vendas e a sua parte de mercado graças à pressão exercida pelas importações subvencionadas sobre os preços praticados no mercado.
(447)
O Manifesto invocado pelo Governo da RPC abrange todos os sectores das indústrias do papel e da pasta de papel e tem um objectivo político geral. Com base nas informações incluídas no presente documento, não se puderam tirar conclusões distintas sobre a produção e as vendas do produto em causa. Não foi, por conseguinte, possível concluir se as asserções ou observações do Manifesto se aplicam univocamente ao produto em causa. Como, além disso, o inquérito não revelou uma forte conexão entre a crise financeira e o importante prejuízo sofrido pela indústria da União, este argumento teve de ser rejeitado.
(448)
Por conseguinte, considera-se que a deterioração da situação económica da indústria da União se explica essencialmente pelo aumento repentino das importações subvencionadas provenientes da RPC e pela subcotação praticada pelos exportadores chineses, e não pela diminuição no consumo. Apesar de a contracção da procura ter contribuído para o prejuízo, não pôde quebrar o nexo de causalidade entre o importante prejuízo sofrido e o aumento das importações subvencionadas.
7.3.2. PREÇOS DA MATÉRIA-PRIMA
(449)
O custo médio de produção dos quatro produtores representativos da União aumentou ligeiramente (2 %) entre 2006 e 2008 e diminuiu 5 % no PI. O inquérito confirmou que o custo de produção destes produtores para fabricar PFR seguiu, em geral, uma tendência semelhante à da evolução dos preços da pasta de papel, uma das principais matérias-primas necessárias à produção de papel. O preço médio da pasta de papel aumentou 8 % entre 2006 e 2008, tendo em seguida diminuído abruptamente a partir do final de 2008 e até ao último mês do PI. O preço da pasta de papel foi, em média, 19 % mais baixo em 2009 do que no ano anterior.
(450)
Na ausência de subvenções prejudiciais para a indústria da União, é de esperar que os preços sejam regularmente adaptados a fim de reflectir a evolução dos vários componentes do custo de produção. Contudo, até 2008, tal não aconteceu. Efectivamente, os produtores da União foram forçados a manter baixos os seus preços de venda, mesmo quando os preços da pasta de papel estavam a aumentar, em 2008, a fim de poderem competir com as importações subvencionadas a baixos preços provenientes da RPC, o que originou uma quebra significativa da sua rendibilidade nesse período. No PI, a situação melhorou devido a uma diminuição anormal dos preços da pasta de papel, tendo sido possível manter estáveis os preços do PFR no mesmo período. Todavia, mesmo nesse período excepcional, os níveis de lucro, ainda muito baixos, não permitiram aos produtores colaborantes da União recuperar das práticas continuadas de subvenção. Efectivamente, apesar da descida dos custos das matérias-primas, os preços continuaram a não poder ser aumentados para níveis que permitissem obter as sólidas margens de lucro necessárias a esta indústria com grandes necessidades em termos de capital.
(451)
Por conseguinte, conclui-se que as importações subvencionadas provenientes da RPC que subcotaram os preços dos quatro produtores representativos da União causaram uma depreciação dos preços no mercado da União e impediram esses produtores de subir os seus preços de venda para cobrir os seus custos ou para alcançar uma rendibilidade razoável. Dado que os preços das matérias-primas diminuíram significativamente durante o PI, concluiu-se que não poderiam ter tido qualquer impacto no prejuízo importante sofrido pela indústria da União durante esse mesmo período.
7.3.3. RESULTADOS DAS EXPORTAÇÕES DOS PRODUTORES REPRESENTATIVOS DA UNIÃO
(452)
Para além das importações subvencionadas, foram igualmente examinados os resultados das exportações por serem um dos factores conhecidos que poderiam ter causado prejuízo à indústria da União no mesmo período, a fim de assegurar que o eventual prejuízo causado por esses outros factores não fosse atribuído às importações subvencionadas. A análise revelou que as vendas de exportação dos quatro produtores representativos da União a partes independentes representaram uma parte importante das suas vendas (cerca de 26 %) no período considerado. Apesar de os volumes das vendas de exportação terem igualmente sofrido uma diminuição de 16 %, no período considerado, a perda de volumes das vendas de exportação foi menos pronunciada do que a perda de volumes de vendas no mercado da União (19 %). Por conseguinte, considerou-se que a diminuição do volume das vendas de exportação não pode explicar o nível de prejuízo sofrido pelos quatro produtores representativos da União. Uma vez que as exportações desempenham um papel importante na manutenção de um alto nível de utilização da capacidade, para cobrir os elevados custos fixos dos investimentos em máquinas, considerou-se que, apesar da sua deterioração, os resultados das exportações tiveram globalmente um efeito positivo. Por conseguinte, considera-se que, mesmo que a redução das actividades de exportação possa ter contribuído para a deterioração generalizada da situação da indústria da União, essas actividades, por outro lado, mitigaram as perdas sofridas no mercado da União, pelo que não são de molde a quebrar o nexo de causalidade estabelecido entre as importações subvencionadas provenientes da RPC e o prejuízo sofrido pela indústria da União.
(453)
Uma das partes alegou que a indústria da União sofreu uma diminuição significativa das exportações devido à força do euro face ao dólar norte-americano e que o prejuízo causado por este factor não deverá ser atribuído às importações provenientes da RPC. Tal como acima se conclui, a deterioração dos resultados das exportações da indústria da União, independentemente das suas causas, não é a razão principal do prejuízo sofrido pelos produtores, pelo que não quebra o nexo de causalidade estabelecido no considerando 444.
7.3.4. IMPORTAÇÕES PROVENIENTES DE PAÍSES TERCEIROS
(454)
As tendências em termos de volume e preços das importações provenientes de outros países terceiros entre 2006 e o PI foram as seguintes:
Quadro 9
importações provenientes de países terceiros
2006
2007
2008
2009/PI
Suíça
Importações (toneladas)
194 748
191 636
226 736
172 233
Índice
100
98
116
88
Parte de mercado
3,7 %
3,5 %
4,2 %
3,8 %
Índice
100
95
115
103
Preço (EUR/tonelada)
787
782
758
793
Índice
100
99
97
105
Indonésia
Importações (toneladas)
19 834
30 714
27 178
49 877
Índice
100
155
137
251
Parte de mercado
0,4 %
0,6 %
0,5 %
1,1 %
Índice
100
149
135
292
Preço (EUR/tonelada)
855
818
845
681
Índice
100
96
99
80
Coreia do Sul
Importações (toneladas)
45 154
65 251
46 498
46 068
Índice
100
145
103
102
Parte de mercado
0,9 %
1,2 %
0,9 %
1,0 %
Índice
100
139
102
118
Preço (EUR/tonelada)
562
669
664
618
Índice
100
119
118
110
Todos os restantes países
Importações (toneladas)
58 623
70 984
62 844
100 711
Índice
100
121
107
172
Parte de mercado
1,1 %
1,3 %
1,2 %
2,2 %
Índice
100
117
106
199
Preço (EUR/tonelada)
962
860
914
824
Índice
100
89
95
86
Fonte: Eurostat.
(455)
Os principais outros países terceiros que exportam PFR para o mercado da União são a Suíça, a Indonésia e a Coreia do Sul. As tendências registadas pelos volumes das importações indicam que o aumento das importações provenientes da RPC foi mais pronunciado do que o de qualquer outro dos países terceiros. As importações provenientes da Suíça foram sempre vendidas a preços significativamente mais elevados do que os produtos importados da RPC. A parte de mercado dos produtos suíços permaneceu relativamente estável, à excepção de 2008, ano em que aumentou temporariamente para mais de 4 % antes voltar a cair para um nível próximo do de 2006 no PI. O PFR importado da Suíça era principalmente produzido por uma empresa detida por um dos quatro produtores representativos da União, podendo os preços unitários mais elevados estar relacionados com diferenças nas gamas de produtos e estruturas de vendas. Quanto às importações provenientes da Indonésia, também entraram na União a preços mais elevados do que os produtos chineses, com excepção do PI, altura em que os preços baixaram, muito provavelmente devido, sobretudo, à diminuição dos preços da pasta de papel. O consequente aumento das importações - que, no entanto, permaneceu, em termos de volumes, a um nível baixo durante o PI -, originou uma parte de mercado que também se manteve a um nível baixo nesse período. As importações provenientes da Coreia do Sul entraram na União em baixas quantidades ao longo de todo o período considerado, tendo a parte de mercado permanecido estável. Apesar de os preços das importações provenientes da Coreia serem comparáveis aos preços das importações provenientes da RPC, os preços coreanos não registaram uma tendência sistemática para a diminuição, ao contrário do que aconteceu com os preços das importações chinesas durante a totalidade do período considerado. As importações provenientes de todos os outros países tiveram preços consideravelmente mais elevados do que as importações provenientes da RPC, além de que os volumes de importação foram baixos.
(456)
Atendendo ao que precede, concluiu-se que as importações provenientes destes países terceiros não contribuíram para o prejuízo importante sofrido pela indústria da União.
7.3.5. SOBRECAPACIDADE ESTRUTURAL
(457)
Um dos exportadores da RPC que colaboraram no inquérito argumentou que o prejuízo sofrido pela indústria da União foi causado pela sobrecapacidade desta. Por conseguinte, a seu ver, a redução da capacidade e a consolidação da indústria da União não foram causadas pelas importações chinesas, devendo antes ser vistas como uma medida de salvaguarda contra a sobrecapacidade. Contudo, o inquérito revelou que a indústria da União sofreu perdas no período considerado, especialmente em 2008, apesar da reestruturação dos produtores, porque, tal como se refere nos considerandos 435 a 444, continuou a não ser capaz de aumentar os seus preços para níveis que cobrissem os custos. Esta situação foi principalmente causada pela pressão de preços exercida pelas importações subvencionadas, que subcotaram os preços da indústria da União. Por conseguinte, este argumento teve de ser rejeitado.
(458)
Alegou-se ainda que os esforços de reestruturação da indústria da União tinham sido concluídos em 2009 pela consolidação de dois importantes produtores, do que resultou a melhoria imediata da situação da indústria da União. Os esforços de reestruturação decorreram de 2000 até ao PI. O efeito positivo da consolidação referida devia ter-se reflectido na melhoria da utilização da capacidade e, pelo menos, em volumes de vendas estáveis, mas estes dois indicadores deterioraram-se no PI. Por outro lado, estabeleceu-se que a rendibilidade melhorada da indústria da União no PI era o resultado directo da queda excepcional e única dos preços da pasta de papel. Essa alegação teve, consequentemente, de ser rejeitada.
7.4. CONCLUSÃO SOBRE O NEXO DE CAUSALIDADE
(459)
A análise precedente demonstrou a existência de um aumento substancial no volume e na parte de mercado das importações subvencionadas e a baixos preços provenientes da RPC no decurso do período considerado. Além disso, constatou-se que essas importações foram efectuadas a preços subvencionados inferiores aos praticados pela indústria da União no mercado da União para tipos do produto semelhantes.
(460)
Este aumento no volume e na parte de mercado das importações subvencionadas e a baixos preços provenientes da RPC coincidiu com uma diminuição global da procura no mercado da União durante o período compreendido entre 2006 e o PI, mas também com uma evolução negativa na parte de mercado dos produtores da União no mesmo período. Ao mesmo tempo, observou-se uma evolução negativa dos principais indicadores da situação económica e financeira da indústria da União, como se refere no considerando 423.
(461)
O exame dos outros factores conhecidos susceptíveis de ter causado prejuízo à indústria da União revelou que esses factores não parecem suficientes para quebrar o nexo de causalidade estabelecido entre as importações subvencionadas provenientes da RPC e o prejuízo sofrido pela indústria da União.
(462)
Com base nesta análise, que distinguiu e separou devidamente os efeitos de todos os factores conhecidos sobre a situação da indústria da União dos efeitos prejudiciais das importações subvencionadas, dever-se-á concluir que as importações subvencionadas provenientes da RPC causaram um prejuízo importante à indústria da União na acepção do artigo 8.o, n.o 5, do regulamento de base.
8. INTERESSE DA UNIÃO
8.1. OBSERVAÇÃO PRELIMINAR
(463)
De acordo com o artigo 31.o do regulamento de base, foi averiguado se, não obstante as conclusões atrás enunciadas, existiam razões imperiosas para concluir que a adopção de medidas de compensação não era do interesse da União no caso em apreço. Para o efeito, e de acordo com o artigo 31.o, n.o 1, do regulamento de base, o impacto das eventuais medidas nos produtores, importadores, comerciantes, distribuidores e utilizadores da União do produto em causa, bem como as prováveis consequências da não adopção de medidas, foram avaliados com base em todos os elementos de prova apresentados.
8.2. INDÚSTRIA DA UNIÃO
(464)
A indústria da União no seu conjunto é composta por 14 produtores conhecidos que se estima representem cerca de 98 % da produção de PFR da União, de acordo com a CEPIFINE. Os produtores estão situados em diferentes Estados-Membros da União e empregam directamente mais de 11 000 pessoas relacionadas com o produto em causa.
(465)
Dois dos produtores conhecidos opuseram-se ao início do inquérito, mas não facultaram quaisquer outras informações nem colaboraram no inquérito. No entanto, com base na informação disponível, - e, em especial, nos dados disponibilizados pela CEPIFINE, que revelam uma deterioração da situação da indústria da União -, pode razoavelmente supor-se que estas duas empresas também foram negativamente afectadas pelas importações subvencionadas. Por conseguinte, a sua não colaboração não foi considerada como uma indicação de que a sua situação seria diferente da dos outros produtores da União.
(466)
A indústria da União sofreu um prejuízo importante causado pelas importações subvencionadas provenientes da RPC. Recorde-se que a maior parte dos indicadores de prejuízo mostraram uma tendência negativa durante o período considerado. Em especial, os indicadores de prejuízo relativos ao desempenho financeiro dos quatro produtores representativos da União, como a rendibilidade e o retorno dos investimentos, foram, apesar de uma ligeira melhoria no PI, gravemente afectados. Na ausência de medidas, afigura-se muito provável uma nova deterioração da situação económica da indústria da União.
(467)
Espera-se que a instituição de direitos de compensação reponha condições reais e justas de comércio no mercado da União, permitindo que a indústria da União alinhe os preços do PFR para que reflictam os custos dos diferentes componentes. É de prever que a instituição de medidas venha a permitir à indústria da União recuperar, pelo menos parcialmente, a parte de mercado perdida no período considerado, o que também teria um impacto positivo na sua situação económica e na sua rendibilidade.
(468)
Concluiu-se, portanto, que a instituição de medidas de compensação definitivas aplicáveis às importações de PFR originário da RPC seria do interesse da indústria da União.
8.3. IMPORTADORES E COMERCIANTES
(469)
Foram enviados questionários a 14 importadores e comerciantes independentes conhecidos da União mencionados na denúncia. Durante o inquérito, houve diversos outros comerciantes (conhecidos também na indústria como negociantes) que se deram a conhecer. No total, 13 empresas colaboraram no inquérito, apesar de algumas apenas terem facultado informações parciais. Dado que se apurou que os importadores também tinham agido como comerciantes no mercado, todas estas partes serão designadas adiante por «comerciantes».
(470)
O inquérito revelou que todos os comerciantes compraram PFR a diversas fontes e, principalmente, a produtores da União. Dois comerciantes não adquiriram ou apenas ocasionalmente adquiriram PFR proveniente da RPC. As dez empresas que facultaram informações quantitativas sobre as suas aquisições do produto em causa representaram, no total, 47 % do total das importações provenientes da RPC. As importações, incluindo as provenientes da RPC, representaram apenas uma parte limitada da sua actividade comercial total, pelo que é provável que o eventual impacto negativo das medidas propostas seja negligenciável. Todos os comerciantes declararam que o PFR produzido na União era de uma qualidade em grande medida semelhante à do PFR produzido na RPC, pelo que os dois seriam intercambiáveis. Além disso, o inquérito confirmou que existia um grande número de outras fontes de importação e que os comerciantes poderiam recorrer a elas, pelo menos a mais longo prazo.
(471)
Dois dos comerciantes importadores declararam abastecer-se principalmente junto de fontes chinesas para as suas aquisições de PFR. Ambas as empresas declararam ter dificuldades em abastecer-se junto de produtores da União porque existiam canais de vendas tradicionais, devido aos volumes mínimos de encomenda exigidos pelos produtores e aos acordos de distribuição que havia que respeitar. Todavia, esta situação não afectou directamente a disponibilização de PFR pelos produtores da União, já que estes dispunham de suficientes capacidades não utilizadas. Por conseguinte, este argumento teve de ser rejeitado.
(472)
No que se refere à possibilidade de fazer repercutir os eventuais aumentos de custos nos clientes, todos os comerciantes que colaboraram no inquérito mencionaram a grande transparência de preços no mercado da União e indicaram que apenas lhes seria possível aumentar os seus preços de vendas aos clientes finais se houvesse um aumento do nível dos preços em toda a União. Nesta base, e dado que o efeito pretendido dos direitos de compensação consiste, nomeadamente, em aumentar o nível dos preços na União para níveis suficientes para cobrir os custos, espera-se que os importadores possam fazer repercutir, pelo menos em parte, quaisquer aumentos de preços causados pelos direitos de compensação nos seus clientes. Convém igualmente referir que, tal como acima se menciona, ficou apurado que as importações chinesas apenas constituem uma parte muito pequena das actividades comerciais totais dos comerciantes, pelo que o efeito do direito de compensação seria, em geral, negligenciável. Por último, considera-se igualmente que os importadores obtêm uma rendibilidade mais elevada da revenda do PFR adquirido aos produtores da RPC; por esta razão, também poderiam reduzir os seus lucros se absorvessem, pelo menos parcialmente, o aumento dos custos.
(473)
Assim, a instituição de medidas definitivas não deverá ter um impacto negativo global significativo nos importadores e comerciantes.
8.4. UTILIZADORES
(474)
Foram enviados questionários a oito utilizadores conhecidos da União mencionados na denúncia. Durante o inquérito, vários outros utilizadores deram-se a conhecer. No total, cinco empresas responderam, de forma completa ou parcial, ao questionário. Estas empresas estão situadas em toda a União e representam a indústria gráfica e editorial. Uma vez que as condições de mercado e as estruturas de custos foram consideradas diferentes para industriais gráficos e editores, o impacto das medidas foi analisado separadamente para cada grupo.
8.4.1. EMPRESAS DA INDÚSTRIA GRÁFICA
(475)
Apenas uma empresa da indústria gráfica forneceu informações de base. De acordo com as informações disponibilizadas por esta empresa, a parte do PFR no custo total de produção de um material impresso era relativamente elevada. Se bem que o inquérito tenha apurado que as empresas da indústria gráfica se abastecem principalmente junto dos produtores da União, confirmou-se que o PFR produzido na União e o produzido na RPC têm uma qualidade semelhante e que existe uma forte concorrência em matéria de preços entre os vários comerciantes.
(476)
Afirmou-se que qualquer aumento dos preços teria um efeito negativo considerável na rendibilidade. Alegou-se que a indústria gráfica já se encontra sob pressão devido à sobrecapacidade estrutural e que qualquer aumento dos preços de compra do PFR faria aumentar a pressão sobre as empresas da indústria gráfica. A este respeito, assinale-se que, dadas as pequenas quantidades de PFR chinês utilizadas pelos industriais gráficos (que continuam a adquirir a maior parte do PFR de que necessitam a produtores da União), o impacto directo de qualquer direito foi considerado negligenciável. Quanto ao aumento geral dos preços no mercado da União, considerou-se que, uma vez que este aumento afectaria todos os operadores económicos, o seu efeito seria neutro.
8.4.2. EMPRESAS DA INDÚSTRIA EDITORIAL
(477)
No que se refere ao sector editorial, foram recebidas respostas ao questionário de quatro empresas. Apenas uma empresa tinha efectuado uma aquisição de pouca envergadura de PFR de origem chinesa durante o PI. Duas das empresas forneceram dados quantitativos relativos à sua utilização de PFR.
(478)
Globalmente, apurou-se que, em média, os produtos em que o PFR é utilizado correspondiam a 16 % do volume de negócios total destas empresas e que o lucro médio conseguido com esta actividade era de cerca de 12 %. Além disso, verificou-se que as seis empresas adquiriam o PFR principalmente junto de produtores da União e que só uma delas utilizou PFR importado da RPC. Outra das empresas apenas começou a adquirir produtos chineses depois do PI. Por conseguinte, e em especial com base nos baixos volumes de PFR de origem chinesa utilizados neste sector, a instituição de medidas de compensação sobre as importações provenientes da RPC não é susceptível de afectar seriamente o sector da edição no seu conjunto. Além disso, estas empresas foram consideradas rendíveis e poderiam mais facilmente repercutir os aumentos de preços no cliente final, já que neste sector é mais comum utilizar papel encomendado ou seleccionado pelo cliente, que adquire ele próprio o papel utilizado na produção. Finalmente, as empresas do sector editorial têm um maior poder de compra devido às economias de escala.
(479)
Duas associações das indústrias gráfica e editorial enviaram as suas observações. Uma opôs-se à instituição de direitos, alegando que qualquer aumento dos preços acarretaria custos mais elevados e, consequentemente, a perda de competitividade e de empregos nas indústrias a jusante. A outra manteve-se neutra, mas declarou que as medidas podiam ter efeitos negativos nas indústrias a jusante, na medida em que os aumentos de preços poderiam implicar a transferência das operações da indústria gráfica ocasionando o aumento de importações de material impresso a jusante.
(480)
O inquérito constatou que existem diversos segmentos de produtos do papel em termos de crescimento esperado e que o segmento do papel de impressão de grande qualidade, no qual o PFR é essencialmente utilizado, está ainda a crescer. Já a alegação de que as perdas se reflectiriam no mercado a jusante é vaga e não foi apoiada por quaisquer informações ou elementos de prova que a consubstanciassem.
(481)
Após a divulgação, repetiu-se a mesma alegação acerca de possíveis efeitos sobre a indústria a jusante, com base no facto de as importações de material impresso provenientes da China terem vindo a aumentar rapidamente nestes últimos anos e, aparentemente, terem conseguido uma parte de mercado significativa no contexto do consumo europeu de todos os materiais impressos.
(482)
Como acima se explicou, a colaboração das empresas da indústria gráfica foi limitada e, com base na reduzida informação quantitativa recebida, apurou-se que, devido ao seu nível de rendibilidade e à parte de PFR nos seus custos, os industriais gráficos são de facto sensíveis aos aumentos de preço. Todavia, em relação à maior parte dos industriais gráficos, as aquisições directas de papel chinês foram nulas ou muito reduzidas no PI e a quantidade de papel chinês utilizada por esses industriais gráficos é, modo geral, reduzida, pelo que o impacto directo do direito seria negligenciável. Muitos dos industriais gráficos explicaram igualmente que, como necessitam de prazos de entrega muito curtos, a parte dos fornecimentos provenientes directamente de países terceiros permaneceria limitada.
(483)
Em relação às alegações sobre o material impresso a jusante proveniente da China, note-se que as estatísticas de importação de material impresso abrangem uma vasta gama de produtos que incluem material impresso final que não é impresso em papel fino revestido. Com base nas informações disponíveis não foi possível avaliar que parte dos produtos importados da China é impressa no produto em causa e que parte é impressa noutros tipos de papel. Todavia, com base na informação facultada, sabe-se que o material impresso originário da China consiste, sobretudo, em categorias específicas de livros, livros infantis, calendários, embalagens e cartões com mensagens. Os produtos mais sensíveis ao factor «tempo», como revistas semanais/mensais e outras publicações são menos susceptíveis de ser importados da China devido ao tempo de transporte necessário. Se bem que a impressão de alguns produtos impressos possa ser deslocalizada, por outro lado, existem tipos de produtos para os quais a proximidade e a noção de serviço são cruciais e, portanto, não serão afectados pela concorrência estrangeira. Mesmo que o papel seja um elemento de custo importante para a indústria gráfica, trata-se igualmente de uma indústria que exige muita mão-de-obra, pelo que os custos da mão-de-obra podem ser um elemento com maior preponderância nas tendências de deslocalização. Em suma, não se pode excluir que as importações de produtos impressos em PFR venham a aumentar, mas não é possível calcular com exactidão o nível de tal aumento e até que ponto terá alguma importância na competitividade dos produtores gráficos e, por conseguinte, qual será o impacto directo dos aumentos de preço sobre a indústria gráfica a jusante da União.
(484)
Com base nos elementos disponibilizados, sabe-se que a indústria gráfica sofre de sobrecapacidade estrutural que resulta na reestruturação constante do sector. Uma das forças motrizes da reestruturação foi também a consolidação dos fabricantes de papel na cadeia de valor. Quaisquer dificuldades da indústria gráfica para aumentar os preços devem-se sobretudo a esta sobrecapacidade estrutural no âmbito da própria indústria gráfica.
8.4.3. CONCLUSÕES SOBRE OS UTILIZADORES
(485)
Tendo em conta as considerações anteriores, ainda que alguns dos utilizadores possam sofrer um impacto negativo com as medidas aplicáveis às importações provenientes da RPC, o impacto sobre os utilizadores nos dois sectores industriais distintos parece ser globalmente limitado. Além disso, o inquérito não revelou qualquer impacto significativo nos utilizadores que compraram papel principalmente de outras fontes que não a China. Pelo contrário, muitos dos utilizadores explicaram que, como necessitam de prazos de entrega muito curtos, a parte dos fornecimentos provenientes de países terceiros permanece limitada. Por último, quaisquer dificuldades da indústria gráfica para aumentar os preços devem-se sobretudo à sobrecapacidade estrutural no âmbito da própria indústria gráfica.
(486)
Alegou-se ainda que as medidas causariam escassez do produto no mercado e prazos de entrega mais longos para os utilizadores.
(487)
As partes interessadas que alegaram uma possível escassez do produto não quantificaram nem deram estimativas dessa possível escassez. De qualquer modo, essas alegações não parecem ser consubstanciadas pela taxa de utilização da capacidade dos produtores da União (83 % no PI), que deixa cerca de um milhão de toneladas de capacidade disponível. Assim, é pouco provável que venha a ocorrer uma eventual escassez do produto.
(488)
Por conseguinte, concluiu-se, com base nas informações disponíveis, que o efeito das medidas de compensação contra as importações de PFR originário da RPC não terá, muito provavelmente, um impacto negativo importante nos utilizadores do produto em causa.
8.5. CONCLUSÃO SOBRE O INTERESSE DA UNIÃO
(489)
Por conseguinte, dever-se-á concluir que, em termos globais, com base nas informações disponíveis relativas ao interesse da União, não existem razões imperiosas que impeçam a instituição de medidas aplicáveis às importações de PFR originário da RPC.
9. MEDIDAS DE COMPENSAÇÃO
9.1. NÍVEL DE ELIMINAÇÃO DO PREJUÍZO
(490)
Tendo em conta as conclusões relativas às práticas de subvenção, ao prejuízo delas resultante, ao nexo de causalidade e ao interesse da União, devem ser instituídas medidas de compensação, a fim de evitar o agravamento do prejuízo causado à indústria da União pelas importações subvencionadas.
(491)
A fim de determinar o nível dessas medidas, a Comissão teve em conta as margens de subvenção apuradas e o montante do direito necessário para eliminar o prejuízo sofrido pela indústria da União sem exceder a margem de subvenção apurada.
(492)
Ao calcular o montante do direito necessário para eliminar os efeitos das práticas de subvenção prejudiciais, considerou-se que as medidas deveriam permitir à indústria da União cobrir os seus custos de produção e obter um lucro antes de impostos equivalente ao que uma indústria deste tipo, no sector, poderia razoavelmente obter com as vendas do produto similar na União em condições normais de concorrência, ou seja, na ausência de importações subvencionadas.
(493)
O autor da denúncia solicitou que a margem de lucro fosse, no mínimo, 10 %, com base na margem de lucro prevista utilizada por agência de notação independentes nas suas metodologias de notação e na rendibilidade alcançada por um produtor activo noutro segmento de produção de papel não afectado pelas importações chinesas.
(494)
Tanto a margem de lucro sugerida como a subsequente solicitação do autor da denúncia foram analisadas com base nas respostas ao questionário e nas visitas de verificação no local aos produtores representativos da União. Considerou-se que a margem de lucro devia reflectir as elevadas exigências de investimento inicial e o risco envolvido nesta indústria com grandes necessidades em termos de capital na ausência de importações objecto de dumping ou de subvenções. Foi igualmente considerado o custo do investimento em máquinas. Considerou-se que uma margem de lucro de 8 % em termos de volume de negócios poderia ser um nível mínimo adequado, que os produtores da União poderiam esperar obter na ausência de subvenções prejudiciais.
(495)
Nesta base, foi calculado um preço não prejudicial do produto similar para os produtores da União. Este preço não prejudicial foi obtido adicionando ao custo de produção a margem de lucro de 8 % atrás referida.
(496)
As vendas de exportação de uma empresa inserida no grupo de um dos produtores-exportadores que colaborou foram excluídas pelos motivos explicados no considerando 382.
(497)
O aumento de preços necessário foi determinado, comparando, para cada tipo do produto, o preço de importação médio ponderado dos produtores-exportadores da RPC com o preço não prejudicial dos tipos do produto vendidos pelos produtores da União no mercado da União durante o PI. As eventuais diferenças decorrentes desta comparação foram depois expressas como percentagem do valor de importação CIF dos tipos comparados.
9.2. MEDIDAS DEFINITIVAS
(498)
Tendo em conta as conclusões alcançadas em matéria de subvenções, prejuízo, nexo de causalidade e interesse da União, e nos termos do artigo 15.o, n.o 1, do regulamento de base, considera-se que deverá ser instituído um direito de compensação definitivo sobre as importações do produto em causa originário da RPC ao nível da mais baixa das margens de subvenção e de prejuízo apuradas, em conformidade com a regra do direito inferior. Neste caso, a taxa do direito deverá ser fixada ao nível da margem de subvenção constatada.
(499)
As margens de eliminação do prejuízo, as margens de subvenção e as taxas propostas do direito de compensação definitivo para a RPC, expressas em percentagem do preço CIF franco-fronteira da União, do produto não desalfandegado, são as seguintes:
Produtor-exportador
Margem de subvenção
Margem de prejuízo
Taxa do direito de compensação
Gold East Paper (Jiangsu) Co., Ltd, Zhenjiang, província de Jiangsu, RPC
12 %
20 %
12 %
Gold Huasheng Paper (Suzhou Industrial Park) Co., Ltd, Suzhou, província de Jiangsu, RPC
12 %
20 %
12 %
Shangdong Chenming Paper Holdings Limited, Shouguang, província de Shandong, RPC
4 %
39,1 %
4 %
Shouguang Chenming Art Paper Co., Ltd, Shouguang, província de Shandong, RPC
4 %
39,1 %
4 %
Todas as outras empresas
12 %
39,1 %
12 %
(500)
No que diz respeito ao inquérito anti-dumping paralelo, nos termos do artigo 24.o, n.o 1, segundo parágrafo, do regulamento de base e do artigo 14.o, n.o 1, do Regulamento (CE) n.o 1225/2009 do Conselho, de 30 de Junho de 2009, relativo à defesa contra as importações objecto de dumping dos países não membros da Comunidade Europeia (27), nenhum produto pode ser simultaneamente sujeito a direitos anti-dumping e a direitos de compensação que visem corrigir uma mesma situação resultante de dumping ou da concessão de subvenções à exportação. Quanto aos regimes de subvenção, como se expende nos considerandos 235 a 245, apenas um dos regimes se refere a subvenções à exportação. A margem de dumping relevante do produtor-exportador colaborante em causa será ajustada em conformidade no inquérito anti-dumping paralelo. Quanto aos outros regimes de subvenção, atendendo à utilização da regra do direito inferior no inquérito anti-dumping paralelo e ao montante das subvenções apurado no presente inquérito, não se considerou necessário aprofundar a análise para determinar se e em que medida as mesmas subvenções são neutralizadas duas vezes quando direitos anti-dumping e direitos de compensação sobre o mesmo produto importado são instituídos simultaneamente.
(501)
As taxas individuais do direito de compensação para as diferentes empresas indicadas no presente regulamento foram estabelecidas com base nas conclusões do presente inquérito. Por conseguinte, traduzem a situação verificada durante o inquérito no que diz respeito a essas empresas. As referidas taxas do direito (contrariamente ao direito aplicável à escala nacional a «Todas as outras empresas») são, pois, exclusivamente aplicáveis às importações de produtos originários do país em causa e produzidos pelas empresas e, por conseguinte, pelas entidades jurídicas especificamente mencionadas. Os produtos importados fabricados por qualquer outra empresa, cuja firma e endereço não sejam expressamente mencionados no artigo 1.o, incluindo as entidades ligadas às empresas especificamente mencionadas, não podem beneficiar dessas taxas, e serão sujeitos à taxa do direito aplicável a «Todas as outras empresas».
(502)
Qualquer pedido de aplicação de uma taxa do direito de compensação individual de uma empresa (na sequência, por exemplo, de uma alteração da firma ou da criação de novas entidades de produção ou de venda) deverá ser imediatamente apresentado à Comissão (28) e conter todas as informações pertinentes, nomeadamente qualquer alteração das actividades da empresa relacionadas com produção, vendas no mercado interno e vendas de exportação, associadas, por exemplo, a essa alteração da firma ou à alteração das entidades de produção e de venda. Se necessário, o regulamento será alterado em conformidade, mediante a actualização da lista das empresas que beneficiam de taxas do direito individual.
(503)
A fim de assegurar a aplicação adequada do direito de compensação, o nível do direito residual deverá ser aplicável não só aos produtores-exportadores que não colaboraram no inquérito, mas igualmente aos produtores que não efectuaram qualquer exportação para a União durante o PI.
10. DIVULGAÇÃO
(504)
As partes interessadas foram informadas dos factos e considerações essenciais com base nos quais se tencionava recomendar a instituição de um direito de compensação definitivo sobre as importações de papel fino revestido originário da República Popular da China. Foi-lhes igualmente concedido um período para apresentarem observações na sequência da divulgação dos referidos factos e considerações. As observações das partes interessadas foram tidas em conta e, sempre que adequado, as conclusões foram alteradas em conformidade,
ADOPTOU O PRESENTE REGULAMENTO:
Artigo 1.o
1. É instituído um direito de compensação definitivo sobre o papel fino revestido, que pode ser papel ou cartão revestido de um ou ambos os lados (excluindo papéis ou cartões Kraft), em folhas ou rolos, com um peso igual ou superior a 70 g/m2 mas sem exceder 400 g/m2 e brilho superior a 84 (medido de acordo com a norma ISO 2470-1), actualmente classificado nos códigos ex 4810 13 20, ex 4810 13 80, ex 4810 14 20, ex 4810 14 80, ex 4810 19 10, ex 4810 19 90, ex 4810 22 10, ex 4810 22 90, ex 4810 29 30, ex 4810 29 80, ex 4810 99 10, ex 4810 99 30 e ex 4810 99 90 (códigos TARIC 4810132020, 4810138020, 4810142020, 4810148020, 4810191020, 4810199020, 4810221020, 4810229020, 4810293020, 4810298020, 4810991020, 4810993020 e 4810999020), originário da República Popular da China.
O direito de compensação definitivo não abrange os rolos próprios para prensas rotativas. Os rolos próprios para prensas rotativas são definidos como rolos que, se ensaiados de acordo com a norma ISO 3783:2006 relativa à determinação da resistência ao arrepelamento - método de impressão a velocidade acelerada com o aparelho IGT (modelo eléctrico), apresentam um resultado inferior a 30 N/m quando a medição é feita na direcção transversal (DT) do papel e um resultado inferior a 50 N/m quando a medição é feita na direcção da máquina (DM). O direito de compensação definitivo também não diz respeito ao papel de múltiplas camadas e ao cartão de múltiplas camadas.
2. A taxa do direito de compensação definitivo aplicável ao preço líquido, franco-fronteira da União, do produto não desalfandegado referido no n.o 1 e fabricado pelas empresas a seguir enumeradas é a seguinte:
Empresa
Taxa do direito de compensação
Código adicional TARIC
Gold East Paper (Jiangsu) Co., Ltd, Zhenjiang, província de Jiangsu; RPC; Gold Huasheng Paper (Suzhou Industrial Park) Co., Ltd, Suzhou, província de Jiangsu, RPC
12 %
B001
Shangdong Chenming Paper Holdings Limited, Shouguang, província de Shandong, RPC; Shouguang Chenming Art Paper Co., Ltd, Shouguang, província de Shandong, RPC
4 %
B013
Todas as outras empresas
12 %
B999
3. Salvo especificação em contrário, são aplicáveis as disposições em vigor em matéria de direitos aduaneiros.
Artigo 2.o
O presente regulamento entra em vigor no dia seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia.
O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e directamente aplicável em todos os Estados-Membros.
Feito em Bruxelas, em 6 de Maio de 2011.