ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 27. června 2012
o státní podpoře SA.28356 (C 37/09, ex N 226/09) - Habidite Alonsotegi
(oznámeno pod číslem C(2012) 4194)
(Pouze španělské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2013/198/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na první pododstavec čl. 108 odst. 2 této smlouvy (1),
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
s ohledem na rozhodnutí Komise zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy ve věci podpory C 37/09 (ex N 226/09) (2),
po vyzvání zúčastněných stran k podání připomínek v souladu s výše uvedenými články a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Španělské orgány 15. dubna 2009 oznámily z důvodu právní jistoty dvě smlouvy uzavřené dne 15. prosince 2006 mezi podnikem Bizkailur S.A. (dále jen „Bizkailur“) a zastupitelstvem provincie Biskajsko (Diputación Foral de Bizkaia, dále jen „biskajské zastupitelstvo“) na straně jedné a soukromými podniky Habidite Technologies País Vasco S.A. (dále jen, „společnost Habidite“), Grupo Empresarial Afer S.L (dále jen „skupina Afer) a Grupo Habidite (dále jen „skupina Habidite“) na straně druhé.
(2)
Komise ve věci těchto oznámených smluv zahájila dne 2. prosince 2009 formální vyšetřovací řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy (dále jen „rozhodnutí o zahájení řízení“) (3). Rozhodnutí o zahájení řízení bylo dne 12. března 2010 zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (4).
(3)
Španělské orgány nepředložily k rozhodnutí o zahájení řízení žádné připomínky. Společnost Habidite se k rozhodnutí vyjádřila v dopise ze dne 9. dubna 2010 a její připomínky byly dopisem s datem 15. dubna 2010 předány španělským orgánům, které na ně zareagovaly dopisem ze dne 12. května 2010. K rozhodnutí o zahájení řízení se nevyjádřila žádná třetí strana.
(4)
Dne 6. září 2010 požádala společnost Habidite v souladu s nařízením (ES) č. 1049/2001 (5) o přístup k dokumentům pocházejícím od španělských orgánů. Komise tuto žádost dne 10. září 2010 zkonzultovala se španělskými orgány, které dne 13. září odpověděly, že proti zpřístupnění požadovaných dokumentů společnosti Habidite nic nenamítají. Dokumenty tak byly společnosti Habidite předány dne 7. října 2010.
(5)
Dopisy ze dne 28. června 2010 a 8. prosince 2010 si Komise vyžádala od španělských orgánů dodatečné informace. Španělské orgány na tyto žádosti odpověděly dne 26. července 2010 a dne 14. ledna 2011.
(6)
Dne 27. července 2010 společnost Habidite předložila dodatečné připomínky a další informace, na něž španělské orgány zareagovaly dne 3. listopadu 2011. Dodatečné připomínky a další informace předložila společnost Habidite také 6. dubna 2011 (dopis zaevidován 13. dubna 2011) a 7. července 2011. Na dopis ze 6. dubna 2011 španělské orgány odpověděly dne 30. května 2011 (dopis zaevidován dne 6. června 2011). Dne 3. února 2011 se útvary Komise na žádost společnosti Habidite sešly v Bruselu s jejími zástupci.
II. PŘEDCHOZÍ SOUVISLOSTI
(7)
Dvě smlouvy, jež jsou předmětem tohoto rozhodnutí, byly uzavřeny 15. prosince 2006 mezi podnikem Bizkailur a biskajským zastupitelstvem na straně jedné a společností Habidite, skupinou Afer a skupinou Habidite na straně druhé.
(8)
Bizkailur je podnik ve stoprocentním vlastnictví biskajského zastupitelstva a předmětem jeho činnosti bylo nabývání a úprava pozemků za účelem podpory průmyslových projektů a sociálního bydlení v Biskajsku. V červnu 2010 proběhla fúze podniku Bizkailur a dalších podobně zaměřených podniků ve veřejném vlastnictví. Touto fúzí vznikla dnešní společnost Azpiegiturak S.A.U., která je ve stoprocentním vlastnictví biskajského zastupitelstva a pokračuje ve stejné podnikatelské činnosti (6).
(9)
Společnost Habidite je spolu s ostatními podniky spojenými ve skupině Habidite součástí soukromé skupiny Afer sídlící v biskajském městě Ortuella (7). Skupina Afer sdružovala ke dni oznámení celkem třináct podniků činných ve stavebnictví a souvisejících odvětvích (8). V oné době byl většinovým vlastníkem všech podniků skupiny Afer […] (9). Biskajské zastupitelstvo a společnost Habidite uvedly, že v době uzavření obou oznámených smluv nebyla ani společnost Habidite, ani skupina Afer podnikem v obtížích ve smyslu 9., 10. a 11 bodu pokynů Společenství pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích (10) (dále jen „pokyny pro podporu na záchranu a restrukturalizaci“).
(10)
Oznámené smlouvy byly uzavřeny s cílem podpořit nový investiční projekt, který měla realizovat společnost Habidite. Tento projekt spočíval ve vybudování továrny na stavební moduly (dále jen „továrna Habidite“) v lokalitě Alonsotegi v konurbaci Gran Bilbao, která byla v době uzavření oznámených smluv oblastí způsobilou pro podporu ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy (11). Továrna Habidite měla pro tuto oblast vytvořit 1 100 nových pracovních míst.
(11)
V nové továrně se měly vyrábět tzv. moduly Habidite - prefabrikované stavební moduly pro využití k přímému sestavování domů a budov. Moduly Habidite se měly vyrábět na montážní lince podobné té, která se používá v automobilovém průmyslu, poté se měly přepravovat na konkrétní místo budoucí stavby a tam se v danou stavbu přímo sestavovat. Výrobek se považoval za inovační, a to nejen díky ojedinělé výrobní technologii, ale také díky úspoře času a zdrojů dosahované sestavováním konečného produktu (domů a budov) a díky využívání energeticky úsporných materiálů. Podnik v souvislosti s tímto výrobkem podal řadu žádostí o patent (12).
(12)
Podle informací poskytnutých biskajským zastupitelstvem se náklady předmětného investičního projektu v Alonsotegi v době podpisu oznámených smluv odhadovaly na 55 milionů EUR, které lze rozložit následovně:
Pozemky
4,8 milionu EUR
Průmyslová stavba
22,5 milionu EUR
Urbanizace
4,04 milionu EUR
Zařízení
24,0 milionu EUR
Celkem
55,34 milionu EUR
(13)
Roční produkce budoucí továrny Habidite se odhadovala na 3 500 bytů v prvních letech provozu a na 4 500 bytů po dosažení plné výrobní kapacity.
(14)
V zájmu porozumění okolnostem, za nichž se oznámené smlouvy dne 15. prosince 2006 uzavřely, je třeba stručně popsat právní rámec pro udílení sociálního bydlení v Baskicku.
(15)
Průměrné ceny nemovitostí v této autonomní oblasti byly před propuknutím krize v roce 2008 vyšší než ve zbytku Španělska a to stále platí i k datu tohoto rozhodnutí. Baskické orgány se snaží zaručit přístup k bydlení nejvíce znevýhodněným občanům pomocí nabídek sociálního bydlení v plně a částečně chráněném režimu (chráněného, resp. regulovaného bydlení). Povaha obou kategorií sociálního bydlení je vysvětlena v 16.-19. bodě odůvodnění.
(16)
Pozemkový a urbanistický zákon baskické autonomní oblasti (Ley 2/2006 de Suelo y Urbanismo, dále jen „zákon č. 2/2006“) (13) stanoví, že:
a)
40 % urbanistické obytné výstavby je určeno na chráněné a regulované bydlení, přičemž na každé z nich připadá 20 % (čl. 82 odst. 2 zákona č. 2/2006);
b)
v každé oblasti se stavebními pozemky určenými přednostně k obytné výstavbě se vyhradí 55 % území pro chráněné bydlení a 20 % pro regulované bydlení (čl. 80 odst. 3 zákona č. 2/2006).
(17)
Úředně chráněné bydlení s regulovaným režimem (regulované bydlení) spadá do kategorie, která se nachází mezi úředně chráněným bydlením a bydlením volně prodávaným na trhu. Ceny regulovaného bydlení omezuje zákon č. 2/2006 na nejvýše 1,7 násobek maximálních cen chráněného bydlení. Maximální ceny chráněného bydlení v biskajské provincii se určují podle nařízení odboru bydlení a sociální péče (14) z 1. srpna 2004, jež stanovilo počáteční regulovanou cenu a ta se měla následně každým rokem upravovat v souladu s indexem spotřebitelských cen stanoveným španělským státním statistickým úřadem.
(18)
Biskajské zastupitelstvo uvedlo, že v roce 2006, kdy se uzavíraly oznámené smlouvy, platily pro chráněné bydlení následující maximální ceny:
-
1 351,86 EUR/m2 v obcích uvedených v příloze I nařízení z 1. srpna 2004,
-
1 307,94 EUR/m2 v obcích uvedených v příloze II nařízení z 1. srpna 2004,
-
1 181,54 EUR/m2 v ostatních obcích,
-
472,40 EUR/m2 za nebytové prostory (garáž/odkládací prostory atd.).
Ceny regulovaného bydlení byly omezeny na maximálně 1,7 násobek výše uvedených cen.
(19)
Biskajské zastupitelstvo oznámilo, že když Bizkailur uzavíral se společností Habidite oznámené smlouvy, postupovalo se v souladu se zákonem č. 7/1985 ze dne 2. dubna 1985 o územní samosprávě (Ley 7/1985, de 2 de abril de 1985, reguladora de las Bases del Regímen Local, dále jen „zákon č. 7/1985“) (15), který ukládá obcím pravomoc řídit místní záležitosti včetně sociálního bydlení (článek 25). Na základě čl. 109 odst. 2 královského dekretu 1372/1986 a článku 79 zákona č. 7/1985 (konsolidovaného znění) převedly obce na Bizkailur za úplatu, nebo bez úplaty aktiva potřebná pro splnění cílů v oblasti sociálního bydlení. V době uzavření oznámených smluv (15. prosince 2006) byly tyto cíle definovány v plánu, který přijalo zastupitelstvo v roce 2004 pro nabídku sociálního bydlení v Biskajsku na roky 2004-2007: v akčním plánu v oblasti bydlení na období 2004-2007 (dále jen „akční plán“). Podle biskajského zastupitelstva se v akčním plánu počítalo s tím, že Bizkailur vybuduje v období 2004-2007 celkem 3 000 bytů v chráněném režimu.
(20)
V první smlouvě, která se v rozhodnutí o zahájení řízení označuje jako „1. opatření“ a o které se bude dále mluvit jako o „smlouvě o pozemcích“, se zastupitelstvo a Bizkailur zavázaly, že do 24 měsíců od podpisu smlouvy Bizkailur nakoupí v průmyslové oblasti Montealegre v obci Alonsotegi plochu o rozloze 101 430 m2 a upraví ji pro průmyslové využití (81 600 m2 pro továrnu, 5 300 m2 pro kanceláře a 14 300 m2 pro jiné průmyslové využití) (část druhá, čl. 1 bod ii) smlouvy). Bizkailur měl upravené pozemky do 12 měsíců od podpisu smlouvy převést do vlastnictví společnosti Habidite (část druhá, čl. 1 bod iii) smlouvy), přičemž tyto pozemky měly být „zproštěny veškerých břemen, nákladů nebo poplatků“ a převedeny měly být za částku rovnající se „reálné částce, kterou Bizkailur zaplatí za jejich nabytí“ (část druhá, čl. 1 bod vi) smlouvy). Společnost Habidite měla tuto částku zaplatit ve čtyřech splátkách ve výši odpovídající 25 %, a to na konci čtvrtého, pátého, šestého a sedmého roku od převodu vlastnictví.
(21)
Podle druhé smlouvy, která se v rozhodnutí o zahájení řízení označuje jako „2. opatření“ a o které se dále mluví jako o „smlouvě o bytech“, mělo zastupitelstvo přímo, nebo prostřednictvím podniku Bizkailur odkoupit od společnosti Habidite celkem 1 500 bytů, z nichž 750 mělo mít plochu menší než 75 m2. Zastupitelstvo nebo Bizkailur měl od května 2007 do konce června 2010 objednat 1 500 bytů tak, aby mohlo být celkem 1 500 bytů odevzdáno v květnu 2011.
(22)
Nasmlouvané byty měly být postaveny na pozemcích, které měl společnosti Habidite poskytnout Bizkailur, a měly se následně prodávat jako regulované bydlení, a to buď přímo biskajským zastupitelstvem či podnikem Bizkailur, nebo samotnou společností Habidite, přičemž měla být dodržena ustanovení o maximálních cenách (viz 14.-19. bod odůvodnění). Pokud by prodejcem nasmlouvaných bytů bylo biskajské zastupitelstvo či Bizkailur, společnost Habidite by nenabyla vlastnictví pozemků, na nichž by byly byty postaveny. V těchto případech by se úkol společnosti Habidite omezil výhradně na stavbu bytů.
(23)
Smlouva také ve výjimečných případech dovolovala, aby společnost Habidite nebo skupina Afer u některých bytů předpokládaných ve smlouvě zajišťovala propagaci (článek A písm. f) smlouvy o bytech). V těchto výjimečných případech by společnost Habidite nebo skupina Afer dříve nabyla vlastnictví pozemků, které by byly pro stavbu těchto bytů zapotřebí, následně by zrealizovala výstavbu a nakonec by se postarala o prodej bytů jako regulovaného bydlení. Společnost Habidite nebo skupina Afer by si v takových případech ponechala pouze částku stanovenou za byty (jak je uvedeno v 24. bodě odůvodnění), zatímco část ceny, jež odpovídá částce za pozemek, by plynula biskajskému zastupitelstvu nebo Bizkailuru.
(24)
Podle článku A písm. e) smlouvy o bytech by společnost Habidite získala za 1 500 bytů následující částku:
a)
u bytů o užitné ploše větší než 75 m2: 83 % částky účtované Bizkailurem a k tomu 100 % částky získané za nebytové prostory (garáže, odkládací prostory);
b)
u bytů o užitné ploše menší než 75 m2: 83,30 % částky účtované Bizkailurem a k tomu 100 % částky získané za nebytové prostory (garáže, odkládací prostory).
(25)
Podniku Bizkailur by tak z částky získané za byty zůstalo zbývajících 17 %, resp. 16,70 % (s výjimkou nebytových prostor: garáží, odkládacích prostor atd., jejichž celková prodejní cena by náležela společnosti Habidite).
(26)
Podle hypotézy biskajského zastupitelstva by společnost Habidite v roce 2006 získala za jeden byt o ploše 75 m2 prodaný jako regulované bydlení: 143 060,58 EUR (83 % z částky 75 m2 × 1,351 EUR × 1,7) plus 28 107,60 EUR za nebytové prostory (100 % z částky 35 m2 × 472,40 EUR) z celkové částky 200 459,50 EUR, za jakou by dané regulované bydlení prodal Bizkailur.
(27)
Podle článku A písm. g) smlouvy o bytech by biskajské zastupitelstvo nebo Bizkailur mohly část z 1 500 bytů nasmlouvaných se společností Habidite výjimečně prodat za tržní cenu, přičemž v tomto případě by společnost Habidite z prodejní ceny získala stejný procentní podíl, který je stanoven v článku A písm. e) a výše uveden v 24. bodě odůvodnění.
(28)
Před uzavřením smlouvy o bytech se společností Habidite nevypsalo biskajské zastupitelstvo nabídkové řízení.
(29)
Od projektu Habidite se nakonec de facto upustilo. Biskajské zastupitelstvo skutečnost vysvětluje především tím, že Bizkailuru by při nabývání pozemků pro výstavbu továrny Habidite a při jejich úpravě pro průmyslové využití ve výsledku vznikly vyšší náklady, než se původně předpokládalo.
(30)
Biskajské zastupitelstvo Komisi sdělilo (16), že od května 2007 do dubna 2008 nakoupil Bizkailur pro tento projekt pozemky o rozloze 205 487,73 m2 za celkových 4,7 milionu EUR. Pro projekt bylo podle biskajského zastupitelstva zapotřebí získat dalších 95 000 m2, jež by si vyžádaly další částku v přibližné výši 2,6 milionu EUR. Co se týče nákladů na úpravu pozemků pro průmyslové využití, ty se v březnu 2009 odhadovaly na 28,5 milionu EUR.
(31)
Pozemky, které již Bizkailur pro projekt získal, nebyly převedeny do vlastnictví společnosti Habidite.
III. ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(32)
V rozhodnutí o zahájení řízení ze dne 2. prosince 2009 (17) Komise vyjádřila domněnku, že smlouva o pozemcích a smlouva o bytech by podle všeho mohly obsahovat státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy. Tato podpora se jí navíc nezdála být slučitelná se Smlouvou podle žádného z pravidel pro státní podporu.
(33)
Pokud jde o smlouvu o pozemcích, Komise dospěla k předběžnému závěru, že stanovené podmínky, za jakých má příjemce vrátit částku zaplacenou za nákup a úpravu pozemků, se podobají poskytnutí bezúročného úvěru, což pro společnost Habidite představuje výhodu, již by jinak nemohla na trhu získat.
(34)
Co se týče smlouvy o bytech, Komise v rozhodnutí o zahájení řízení poukázala na to, že částka, kterou by Bizkailur za 1 500 bytů zaplatil, by zřejmě neodpovídala situaci na trhu, jelikož příjemce ve svém vlastním podnikatelském plánu vypočetl, že zatímco od Bizkailuru by získal průměrnou cenu 2 012,19 EUR/m2, na trhu by získal průměrnou cenu v odhadované výši 1 762,60 EUR/m2.
(35)
Komise rovněž poukázala na řadu skutečností, jež ve světle rozsudku Soudu prvního stupně ve věci P&O Ferries (18) nasvědčují existenci výhody ve prospěch společnosti Habidite: a) smlouva o bytech nebyla uzavřena v rámci nabídkového řízení; b) biskajské zastupitelstvo a Bizkailur nezdůvodnily ani nedoložily potřebu nabídnout sociální bydlení a c) smlouva o bytech připouští, že část z 1 500 bytů získaných od společnosti Habidite by se mohla prodat na trhu. Komise kromě toho uvedla, že odkup významné části produkce od nové továrny v prvních letech jejího provozu snižuje rizika, která jsou obvykle spojena s novým investičním projektem. Co se týče kritéria využití státních prostředků a přičitatelnosti státu, k možnému zahrnutí podpory do obou smluv Komise v rozhodnutí o zahájení řízení uvedla, že Bizkailur je podnikem ve stoprocentním vlastnictví veřejných orgánů, že je jimi kontrolován a že plní úkoly, kterými jej pověří stát. Pokud jde o selektivnost, Komise podotkla, že ze smlouvy jasně a výhradně profitují společnost Habidite a skupina Afer. Co se týče narušení hospodářské soutěže a ovlivnění obchodu, rozhodnutí zdůrazňuje, že společnost Habidite působí v odvětví stavebnictví, kde probíhá velmi intenzivní hospodářská soutěž, a že podpora jednoho podniku by mohla poškodit podniky z jiných členských států.
(36)
V rozhodnutí o zahájení řízení vyjádřila Komise pochybnosti o tom, zda je podpora potenciálně obsažená v oznámených smlouvách slučitelná se Smlouvou ve smyslu kritérií pro slučitelnost stanovených v pokynech k regionální podpoře na období 2007 - 2013 (19), v nařízení Komise (ES) č. 800/2008 ze dne 6. srpna 2008, kterým se v souladu s články 87 a 88 Smlouvy o ES prohlašují určité kategorie podpory za slučitelné se společným trhem (20), a v dočasném rámci Společenství pro opatření státní podpory zlepšující přístup k financování za současné finanční a hospodářské krize (21).
IV. PŘIPOMÍNKY ŠPANĚLSKÝCH ORGÁNŮ
(37)
Španělské orgány se k rozhodnutí o zahájení řízení nevyjádřily (viz 3. bod odůvodnění), poskytly však dodatečné informace, o které je Komise po jeho vydání požádala, a odpověděly i na některé argumenty společnosti Habidite. Jejich odpovědi a dodatečné informace jsou shrnuty v 48.-54. bodě odůvodnění.
V. PŘIPOMÍNKY TŘETÍCH STRAN
(38)
V 3. a 6. bodě odůvodnění je uvedeno, že k rozhodnutí o zahájení řízení předložila dne 9. dubna 2010 své připomínky společnost Habidite, která dne 27. července 2010, 6. dubna 2011 a 7. července 2011 Komisi zaslala další vyjádření a dodatečné informace. V těchto podáních společnost Habidite sdělila určité skutkové okolnosti, jež nebyly Komisi v době přijetí rozhodnutí známy, a uvedla v nich také argumenty, proč existenci podpory v oznámených smlouvách odmítá. Argumenty a dodatečné skutkové okolnosti předložené společností Habidite jsou shnruty v 39.-47. bodě odůvodnění.
(39)
Za prvé, společnost Habidite Komisi sdělila, že ve stejný den jako smlouva o pozemcích a smlouva o bytech (15. prosince 2006) byla uzavřena ještě třetí smlouva. V této třetí smlouvě (dále jen „smlouva o podpoře na školení“) se biskajské zastupitelstvo zavazovalo, že společnosti Habidite nabídne podporu na školení pro 1 100 nových zaměstnanců továrny Habidite. Zatímco biskajské zastupitelstvo se konkrétně zavazovalo, že uhradí náklady na školení pro 1 100 pracovníků, společnost Habidite přislíbila zachovat všech 1 100 nových pracovních míst po dobu nejméně pěti let. Od smlouvy o podpoře na školení se kvůli neúspěchu projektu Habidite (viz 29-31. bod odůvodnění) rovněž de facto upustilo.
(40)
Za druhé, společnost Habidite poskytla Komisi dokumentaci, jež nasvědčovala tomu, že z rozhodnutí baskické autonomní vlády ze dne 30. prosince 2008 byla na projekt Habidite v rámci režimu regionální podpory XR 175/2007, na který se vztahuje bloková výjimka, udělena regionální podpora v celkové výši 6 milionů EUR (22).
(41)
Za třetí, společnost Habidite informovala Komisi, že po upuštění od projektu Habidite byla dopisy ze dne 6. února a 17. září 2009 podána správní žaloba na biskajské zastupitelstvo a podnik Bizkailur pro nedodržení povinností vyplývajících ze tří uvedených smluv. Společnost Habidite rovněž uvedla svůj záměr pokračovat v uplatňování svého nároku u příslušných španělských soudů.
(42)
Společnost Habidite tvrdí, že smlouva o pozemcích a smlouva o bytech nesplňují kumulativní kritéria, na jejichž základě by bylo možno se domnívat, že jsou spojeny se státní podporou ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy.
(43)
Pokud jde o prvky pojmu „státní podpora“ jiné než zvýhodnění, společnost Habidite uvedla následující argumenty, jež platí pro obě oznámené smlouvy:
a)
žádná ze smluv neznamená převod státních prostředků - smlouvy se týkají transakcí prováděných za tržních podmínek, a nejsou tudíž spojeny se ztrátou veřejných prostředků (podle rozsudku Soudního dvora ve věci PreussenElektra (23));
b)
skutečnost, že smlouva o bytech byla uzavřena bez předchozího nabídkového řízení, neznamená, že je splněno kritérium selektivnosti. Podle královského legislativního dekretu č. 781/1986 ze dne 18. dubna 1986, kterým se schvaluje přepracované znění platných právních ustanovení v oblasti územní samosprávy (Real Decreto Legislativo no 781/1986, de 18 de abril de 1986, por el que se aprueba el texto refundido de las disposiciones legales vigentes en materia de Régimen Local) (24), a podle článku 31 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (25) lze tyto smlouvy uzavřít i přímo, tj. bez nabídkového řízení, pokud je takový postup oprávněn technickou povahou projektu nebo ochranou výlučných práv;
c)
povaha prefabrikovaných modulů Habidite, která je z hlediska vlastností produktu a z hlediska technologie sestavování ojedinělá, vylučuje možnost narušení hospodářské soutěže nebo ovlivnění obchodu mezi členskými státy. Španělský úřad pro ochranu hospodářské soutěže definoval ve věcech N-09084 Ristretto Group/Williams Scottsman a N-04059 TDR Capital/Agelco relevantní trhy jako „výrobu, prodej a pronájem modulových staveb“. Podle této definice ojedinělost modulů Habidite znamená, že společnost Habidite nemá přímé konkurenty, kteří by mohli být dvěma předmětnými smlouvami poškozeni. V rozhodnutí Komise ve věci M2473 Finnforest/Moelven Industrier (26) je pak navíc uvedeno, že trh s modulovými stavbami je místní či regionální, jelikož hospodářská soutěž na velké vzdálenosti je kvůli nákladům na dopravu nereálná. V každém případě ceny společnosti Habidite byly vzhledem k technologickým vlastnostem produktu velmi konkurenční.
(44)
Společnost Habidite předložila rovněž konkrétní podrobné argumenty, jimiž odmítá, že by jí některá ze dvou oznámených smluv poskytovala výhodu.
(45)
Co se týče smlouvy o bytech, společnost Habidite v zásadě tvrdí, že by nemohla žádnou výhodu získat, protože stanovené prodejní ceny nepřevyšovaly ceny na trhu, ale ve skutečnosti byly nižší:
a)
ceny, které by společnost Habidite podle smlouvy získala za byty, by byly ze své podstaty nižší než ceny na trhu - Bizkailur by totiž byty prodával za regulované ceny, které jsou nižší než ceny tržní a jsou pro regulované bydlení stanoveny zákonem (viz 14.-19. bod odůvodnění);
b)
průměrná cena ve výši 2 010,19 EUR/ m2, kterou by Bizkailur získal za byty postavené společností Habidite, byla srovnatelná s průměrnými cenami, které Bizkailur v dané době platil podle podobných smluv o výstavbě chráněného a regulovaného bydlení. Podle společnosti Habidite například Bizkailur v roce 2007 zaplatil za výstavbu sociálního bydlení v obcích Lemoiz 2 277 EUR/m2, Ziérbana 1 964 EUR/m2 a Areatza 2 021 EUR/m2. Průměrná cena bytů o ploše 84 m2 prodávaných v režimu chráněného regulovaného bydlení ve čtyřech obcích biskajské provincie odpovídala v roce 2007 částce 1 808,69 EUR/m2 (27);
c)
z průměrné ceny ve výši 2 010,19 EUR/m2 by společnost Habidite podle smlouvy o bytech (viz 24. a 25. bod odůvodnění) v každém případě získala 83 % (za byty o ploše větší než 75 m2), respektive 83,30 % (za byty o ploše menší než 75 m2). V tomto směru stojí za zmínku, že v rozhodnutí o zahájení řízení bylo chybně uvedeno, že částka 2 010,19 EUR/m2 odpovídá ceně, již by podle této smlouvy získala samotná společnost Habidite;
d)
průměrná cena, kterou by Bizkailur získal za byty postavené společností Habidite, by byla výrazně nižší, než jaké jsou ceny podobných bytů, které se v provincii volně prodávají na trhu. Průměrná tržní cena v biskajské provincii se v roce 2007 rovnala částce 2 921,90 EUR/m2 (28).
(46)
Co se týče smlouvy o pozemcích, společnost Habidite tvrdí, že nezískala žádnou výhodu, jelikož vyrozuměla, že by musela podniku Bizkailur vrátit nejen reálné náklady vynaložené na nákup a úpravu pozemků, jak je uvedeno ve smlouvě, ale i náklady na financování s tím spojené.
(47)
Společnost Habidite kromě toho nesouhlasí s náklady, jež biskajské zastupitelstvo odhaduje v souvislosti s nákupem a úpravou pozemků. Bizkailur měl podle smlouvy o pozemcích získat pro tento projekt pouze 101 403 m2, a nikoli 205 000 m2, jak uvádí zastupitelstvo. Chybné jsou i náklady na úpravu 254 785 m2 pozemků za účelem průmyslového využití, které podle biskajského zastupitelstva dosahují výše 28,5 milionu EUR. Uvedené náklady podle všeho odpovídají spíše nákladům, jež zastupitelstvo vynaložilo na jiný projekt, a sice na výstavbu úseku Kastrexana - Arbuio - Sodupe silničního koridoru Kadagua. Společnost Habidite rovněž tvrdí, že pozemky získané pro projekt Habidite byly protiprávně využity pro skládkování odpadu, jak ostatně uvádí ve svém rozsudku č. 148/2010 ze dne 1. září 2010 i soud prvního stupně v Barakoldu.
VI. DODATEČNÉ INFORMACE A ODPOVĚDI, KTERÉ POSKYTLY ŠPANĚLSKÉ ORGÁNY NA PŘIPOMÍNKY SPOLEČNOSTI HABIDITE
(48)
Biskajské zastupitelstvo v návaznosti na otázky Komise potvrdilo, že se od projektu Habidite upustilo a že ke splnění smluvních závazků učiněných se společností Habidite ve smlouvě o pozemcích a ve smlouvě o bytech nedošlo.
(49)
Co se týče smlouvy o podpoře na školení (viz 39. bod odůvodnění), biskajské zastupitelstvo zdůrazňuje, že jeho závazek poskytnout podporu na školení pro 1 100 pracovníků továrny Habidite byl podle článku 10 této smlouvy podmíněn dodržením příslušných právních předpisů, což by tudíž bylo implicitně spojeno i s eventuálním oznámením podpory Komisi nebo s jejím povolením v souladu s pravidly pro státní podporu. Biskajské zastupitelstvo potvrdilo, že uvedená podpora na školení nebyla vyplacena.
(50)
Komisi zajímal vztah mezi oznámenými smlouvami a regionální podporou poskytnutou baskickou vládou v roce 2008 a v této souvislosti vznesla otázku, zda se oba soubory opatření vztahovaly na tentýž investiční projekt. Že by se mohlo jednat o jeden a ten samý projekt baskické zastupitelstvo nevyloučilo, avšak zdůraznilo, že to nemusí nutně znamenat, že by způsobilé investiční náklady, se kterými baskická vláda počítala v roce 2008 pro podporu ve výši 6 milionů EUR, byly týmiž způsobilými náklady na projekt, tak jak byl předložen v roce 2006, kdy byly oznámené smlouvy podepsány. Biskajské zastupitelstvo se v tomto směru odvolává na informace předložené baskickou vládou a společností Habidite.
(51)
Pokud jde o navrácení dlužných prostředků ze strany společnosti Habidite podle smlouvy o pozemcích, a zejména pokud jde o tvrzení společnosti Habidite, že podle jejího chápání zahrnuje tato povinnost navrátit prostředky i navrácení nákladů na financování spojených s nabytím a úpravou pozemků, biskajské zastupitelstvo doslovně cituje text smlouvy o pozemcích, konkrétně pak ustanovení čl. 1 bodu vi): „částka, jež má být navrácena [společností Habidite], se rovná reálné částce, jež společnost Bizkailur S. A. […] zaplatí za nabytí pozemků uvedených v […]“.
(52)
Podle informací, jež má biskajské zastupitelstvo k dispozici, se v době uzavření dvou oznámených smluv ani společnost Habidite, ani skupina Afer nepovažovala za podnik v obtížích ve smyslu 9., 10. a 11. bodu pokynů pro podporu na záchranu a restrukturalizaci.
(53)
Baskická vláda dodala informace o regionální podpoře ve výši 6 milionů EUR poskytnuté společnosti Habidite dne 30. prosince 2008 včetně způsobilých nákladů, jež byly pro poskytnutí této podpory vzaty v úvahu. Kategorie způsobilých nákladů figurují v níže uvedené tabulce:
Celková investice (v milionech EUR)
90,42
Náklady na výzkum a vývoj
13,71
Způsobilé náklady, z nichž:
76,71
- IT
2,85
- pozemky
5,5
- výstavba
34,76
- technické vybavení
19,14
- stroje
11,94
- ostatní zařízení
0,737
- IT vybavení
0,965
Nadbytečné pozemky a stavby
3,9
Způsobilé náklady celkem
72,8
Poskytnutá podpora
6
(54)
Tato podpora nebyla vyplacena. V souladu s 65. bodem pokynů k regionální podpoře na období 2007-2013 (29) španělské orgány dne 19. února 2009 předložily Komisi formulář s informacemi o podporách, které byly v rámci povoleného režimu regionální podpory (30) poskytnuty na velké investiční projekty nepodléhající oznamovací povinnosti.
VII. POSOUZENÍ
(55)
Toto rozhodnutí se z důvodů uvedených v 56.-59. bodě odůvodnění nezabývá: a) smlouvou o podpoře na školení uzavřenou mezi biskajským zastupitelstvem a společností Habidite dne 15. prosince 2006 a b) regionální podporou ve výši 6 milionů EUR poskytnutou baskickou vládou skupině Habidite dne 30. prosince 2008.
(56)
Co se týče smlouvy o podpoře na školení, kterou biskajské zastupitelstvo a společnost Habidite uzavřely v tentýž den jako oznámené smlouvy (viz 39. a 49. bod odůvodnění), Komise poukazuje na to, že toto opatření nebylo španělskými orgány oznámeno a nebylo zahrnuto do rozhodnutí o zahájení řízení. Zavedená praxe říká, že státní podpora je poskytnuta v okamžiku, kdy existuje právně závazný a bezpodmínečný závazek k jejímu vyplacení (31). Článek 10 smlouvy o podpoře na školení (viz 49. bod odůvodnění) podmiňuje závazek vyplatit podporu na školení dodržením příslušných právních předpisů včetně pravidel Unie pro státní podporu. Z toho vyplývá, že závazek vyplatit podporu na školení, který je v této smlouvě učiněn, nelze v okamžiku uzavření smlouvy považovat za bezpodmínečný. Španělské orgány kromě toho potvrdily, že zmiňovaná podpora na školení nebyla vyplacena, a v každém případě je nepravděpodobné, že by byla vyplacena v budoucnu, jelikož projekt Habidite v Alonsotegi se neuskutečnil.
(57)
Předmětné rozhodnutí se nezabývá ani regionální podporou ve výši 6 milionů EUR poskytnutou baskickou vládou společnosti Habidite dne 30. prosince 2008 (viz 40. a 50. bod odůvodnění). Je však třeba poukázat na skutečnost, že dvě oznámené smlouvy analyzované v tomto rozhodnutí i regionální podpora poskytnutá v roce 2008 se týkají téhož investičního projektu, a sice vybudování továrny na moduly Habidite v lokalitě Alonsotegi. Ani baskická vláda, ani biskajské zastupitelstvo toto tvrzení zvlášť nezpochybnily (viz 50. bod odůvodnění).
(58)
Podle 66. bodu pokynů k regionální podpoře na období 2007-2013 (32) mají španělské orgány dohlédnout na dodržení ustanovení o kumulaci podpor, která platí pro regionální podporu poskytnutou v roce 2008.
(59)
Navíc je třeba připomenout, že podle informací předložených biskajským zastupitelstvem (viz 30. bod odůvodnění) začal nákup pozemků potřebných pro investiční projekt v květnu 2007 a další parcely byly za tímto účelem následně nabývány až do dubna 2008. Projekt se tudíž začal provádět již v květnu 2007. V 38. bodě pokynů k regionální podpoře na období 2007-2013 (33) se uvádí, že v zájmu zajištění, aby regionální podpora měla pobídkový účinek k investování, lze podporu na základě režimu podpory poskytnout pouze tehdy, jestliže příjemce podal žádost o podporu a odpovědný orgán písemně potvrdil, že projekt ještě před zahájením prací v zásadě vyhověl podmínkám způsobilosti, které jsou v režimu podpory stanoveny.
(60)
Před posouzením existence podpory a její slučitelnosti se Smlouvou musí Komise určit pravidla pro státní podporu použitelná ratione temporis.
(61)
Smlouva o pozemcích a smlouva o bytech byly uzavřeny dne 15. prosince 2006, ale Komisi byly za účelem přezkoumání oznámeny až v dubnu 2009. Jak je uvedeno v 56. bodě odůvodnění, zavedená praxe (34) říká, že státní podpora je poskytnuta v okamžiku, kdy existuje právně závazný a bezpodmínečný závazek k jejímu vyplacení. V případě dvou oznámených smluv byl tento právně závazný a bezpodmínečný závazek učiněn dne 15. prosince 2006, kdy biskajské zastupitelstvo a Bizkailur smlouvy uzavřely. Jakákoliv podpora obsažená v těchto dvou smlouvách je tudíž protiprávní, neboť byla poskytnuta za porušení oznamovací povinnosti stanovené v čl. 108 odst. 3 Smlouvy.
(62)
Podle judikatury ve věci CELF a SIDE (35) nebrání žádné pozdější oznámení či prohlášení týkající se slučitelnosti tomu, aby se podpory poskytnuté za porušení oznamovací povinnosti nebo povinnosti přerušit poskytování podpory považovaly za protiprávní. Podle oznámení Komise o stanovení použitelných pravidel pro posuzování protiprávní státní podpory (36) jsou pravidly použitelnými pro protiprávní podporu ta pravidla, jež platila v době jejího poskytnutí, v předmětném případě tedy k 15. prosinci 2006. Tyto zásady jsou potvrzeny i v 63. a 105. bodě pokynů k regionální podpoře na období 2007-2013 (37). Při posuzování existence podpory a její slučitelnosti tedy Komise musí vycházet z pravidel pro státní podporu platných k 15. prosinci 2006, kdy byly dvě oznámené smlouvy uzavřeny.
VII.1 Existence podpory
(63)
V zájmu zjištění, jestli jsou předmětná opatření spojena se státní podporou, musí Komise posoudit, zda jsou splněny kumulativní podmínky stanovené v čl. 107 odst. 1 Smlouvy. V tomto ustanovení se uvádí, že: „podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem, nestanoví-li Smlouvy jinak.“ Tato kumulativní kritéria se přezkoumávají v 64.-107. bodě odůvodnění pro každou ze dvou oznámených smluv.
VII.1.1 1. opatření: smlouva o pozemcích
(64)
Jedním z kritérií pro zjištění, zda určité opatření představuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy, je využití státních prostředků, a to jak ve formě jejich vyplacení, tak ve formě ztráty příjmů ze strany státu. Podle ustálené judikatury se navíc za státní prostředky považují i prostředky podniků ve veřejném vlastnictví nebo soukromých podniků, nad nimiž mohou vykonávat přímou či nepřímou kontrolu veřejné orgány, neboť tyto prostředky jsou pod veřejnou kontrolou, a tudíž v dispozici příslušných vnitrostátních orgánů (38). K tomuto aspektu se Komise vyjadřuje v 65. a 66. bodě odůvodnění.
(65)
Za prvé, smlouvu o pozemcích společně uzavřely biskajské zastupitelstvo a Bizkailur. Ve smlouvě lze nalézt několik jasných známek toho, že Bizkailur v jejím rámci vystupuje jako subjekt řízený biskajským zastupitelstvem. Smlouvu o pozemcích podepsal za biskajské zastupitelstvo a Bizkailur předseda biskajského zastupitelstva. V preambuli smlouvy se v bodě 2 stanoví, že biskajské zastupitelstvo coby stoprocentní vlastník společnosti Bizkailur usiluje v rámci cílů své veřejné politiky o podporu nových a inovačních investičních projektů, tvorbu pracovních míst a jednodušší přístup k sociálnímu bydlení pro občany biskajské provincie. Bod 5 preambule pak říká, že smlouva se uzavírá za účelem lepšího dosažení cílů hospodářské a sociální politiky uvedených v preambuli v bodě 2, a to dosažení přímého či zprostředkovaného za pomoci podniků ve veřejném vlastnictví, jako je Bizkailur.
(66)
Za druhé, prostředky, které měl Bizkailur používat k plnění svých povinností spočívajících v nabývání a úpravě pozemků za účelem jejich průmyslového využití v podobě vybudování továrny Habidite v Alonsotegi, byly pod kontrolou biskajského zastupitelstva. Bizkailur byl totiž od roku 1999 podnikem ve stoprocentním vlastnictví biskajského zastupitelstva a byl jím kontrolován (39). K zjištění toho, zda lze činnosti společnosti Bizkailur v rámci smlouvy o pozemcích přičíst státu, poslouží následující indicie, které se týkají zřízení a struktury podniku a byly stanoveny v judikatuře ve věci Stardust Marine (40):
a)
cíl činností společnosti Bizkailur v rámci smlouvy o pozemcích definovalo biskajské zastupitelstvo;
b)
Bizkailur podle smlouvy jednal výslovně jménem biskajského zastupitelstva;
c)
ze zvláštní povahy činností společnosti Bizkailur, která měla sledovat výhradně cíle veřejné politiky, vyplývá, že tento podnik nebyl normálním hospodářským subjektem, jenž by s ostatními soutěžil za tržních podmínek.
(67)
Ve světle indicií uvedených v 65. a 66. bodě odůvodnění dospívá Komise k závěru, že v případě smlouvy o pozemcích je splněno kritérium využití státních prostředků a kritérium přičitatelnosti státu.
(68)
Komise přezkoumala způsoby a podmínky navrácení prostředků zaplacených za pozemky, které měly biskajské zastupitelstvo a Bizkailur poskytnout pro projekt Habidite v Alonsotegi, tak jak jsou tyto způsoby a podmínky definovány v části druhé, čl. 1 bodech vi) a vii) smlouvy o pozemcích (viz také 20. bod odůvodnění), a na základě tohoto přezkoumání vyvodila skutečnosti popsané v 69.-83. bodě odůvodnění.
(69)
Podle části druhé, čl. 1 bodu vi) smlouvy o pozemcích se částka, kterou měla společnost Habidite zaplatit Bizkailuru za nabytí a úpravu pozemků pro průmyslové využití, rovnala „reálné částce, již společnost Bizkailur zaplatí […] za nabytí pozemků […]“. Společnost Habidite uvedla (viz 46. bod odůvodnění), že tato částka zahrnuje dle jejího mínění i náklady na financování. Takový výklad však nelze přijmout. Zmínka o „reálné částce zaplacené za nabytí pozemků“ je dostatečně jasná na to, aby byl zapotřebí dodatečný výklad: částka zahrnuje pouze cenu, kterou Bizkailur skutečně zaplatí za nabytí pozemků.
(70)
Z tohoto důvodu je nutno konstatovat, že tato formulace v prvé řadě jednoznačně vylučuje reálné náklady, které vzniknou společnosti Bizkailur při úpravě pozemků za účelem průmyslové využití.
(71)
Za druhé, způsoby navrácení stanovené v části druhé, čl. 1 bodě vi) smlouvy o pozemcích - tedy čtyřletý odklad a následné navrácení prostředků rozdělené do čtyř ročních splátek po 25 % částky, kterou Bizkailur skutečně zaplatí za nákup pozemků - se v praxi rovnají bezúročnému úvěru. Ustanovení čl. 1 bodu vii) smlouvy o pozemcích nelze vykládat tak, že by byly zahrnuty i náklady na financování odpovídajícího úvěru, tj. úroky, které by společnosti Habidite za podobný úvěr účtoval věřitel na trhu. O tom, zda by soukromý hospodářský subjekt v podobné situaci jako Bizkailur souhlasil s tím, že společnosti Habidite nebude účtovat náklady na úpravu pozemků, a dále s tím, že částka jím zaplacená za nákup pozemků se mu začne vracet po čtyřletém odkladu a že k navrácení celkové částky dojde ve lhůtě sedmi let od data převodu pozemků do vlastnictví společnosti Habidite, aniž by mu za takové financování plynuly nějaké úroky, lze skutečně pochybovat.
(72)
Ve světle závěrů učiněných v 69.-71. bodě odůvodnění nezbývá než konstatovat, že společnost Habidite získala díky smlouvě o pozemcích výhodu, jež by jí za běžných tržních podmínek nebyla poskytnuta. Předmětná výhoda má dvě složky:
a)
nulové úroky z úvěru, který odpovídá celkovým nákladům, jež vzniknou podniku Bizkailur při nabývání pozemků v souladu s citovanou smlouvou, tj. sedmiletého úvěru s odkladem splátek v délce čtyř let a čtyřmi stejně velkými ročními splátkami (ve výši 25 % celkové částky), a
b)
náklady, jež vzniknou podniku Bizkailur při úpravě pozemků za účelem průmyslového využití, a to pozemků o minimální celkové rozloze 101 403 m2, která je pro tento projekt zapotřebí, jak je uvedeno v čl. 1 bodě ii) smlouvy o pozemcích (tj. minimálně 81 600 m2 pro továrnu, 5 300 m2 pro kanceláře a nebytové prostory a 14 300 m2 pro průmyslové využití).
(73)
Co se týče první složky, tedy nulových úroků spojených s navrácením kupní ceny pozemků, tato výhoda se podle propočtů Komise rovná čistému grantovému ekvivalentu ve výši 13,21 % ceny, kterou Bizkailur zaplatil za nabytí pozemků. Tento čistý grantový ekvivalent byl vypočten podle postupu uvedeného v 74.-77. bodě odůvodnění.
(74)
Na základě referenční sazby ve výši 4,36 % platné ve Španělsku v prosinci 2006, jak je uvedena v oznámení Komise o referenčních sazbách (41), byla nejprve určena úroková sazba použitelná na podobný úvěr.
(75)
Na základě oznámení Komise o způsobu stanovování referenčních a diskontních sazeb z roku 1997 (42) (dále jen „oznámení Komise z roku 1997“), jež platilo v době uzavření smlouvy o pozemcích, nebylo nutné k této referenční sazbě připočítávat přirážku, aby se zohlednil profil úvěrového rizika společnosti Habidite. Podle oznámení Komise z roku 1997 se předpokládalo, že referenční sazby odráží průměrnou výši úrokových sazeb platných v jednotlivých členských státech pro střednědobé a dlouhodobé úvěry (od pěti do deseti let) s obvyklými zárukami. Nařízení Komise (ES) č. 794/2004 konkrétně tuto obecnou zásadu nezměnilo (43). Jelikož schází přímé informace o tom, jaký měla společnost Habidite nebo skupina Afer v daném okamžiku úvěrový rating, lze podle názoru Komise předpokládat, že společnost Habidite byla v danou chvíli běžným podnikem s běžným zajištěním. Ostatně jak biskajské zastupitelstvo, tak společnost Habidite se shodovaly v názoru, že společnost Habidite ani skupina Afer nebyla v oné době podnikem v obtížích ve smyslu 9., 10. a 11. bodu pokynů pro podporu na záchranu a restrukturalizaci (viz 52. bod odůvodnění).
(76)
Hrubý grantový ekvivalent podpory obsažené ve smlouvě o navrácení prostředků byl následně upraven tak, aby se zohlednila daň z příjmu právnických osob, kterou měl příjemce zaplatit a která ve Španělsku v dané době odpovídala 35 %.
(77)
Na základě skutečností uvedených v 74.-76. bodě odůvodnění se v následující tabulce uvádí čistý grantový ekvivalent tohoto zvýhodněného úvěru:
Výše úvěru
100 %
Doba trvání úvěru
7 let
Odklad splátek
4 roky
Referenční sazba
4,36 %
Marže/přirážka
Použitelná úroková sazba celkem
4,36 %
Hrubý grantový ekvivalent podpory
20,33 %
Daň z příjmu právnických osob
35 %
Čistý grantový ekvivalent (po zdanění)
13,21 %
(78)
Komise kromě toho podotýká, že reálná částka za nabytí pozemků pro tento projekt, tedy základ, na který se má za účelem zjištění výše podpory čistý grantový ekvivalent použít, je předmětem neshod mezi stranami. V 30. bodě odůvodnění jsme uvedli, že podle biskajského zastupitelstva Bizkailur do září 2009 zaplatil 4,7 milionu EUR za koupi 205 000 m2 pozemků a dalších odhadem 2,6 milionu EUR by bylo zapotřebí na koupi zbývajících 95 000 m2, jež projekt vyžaduje. Společnost Habidite ale na druhé straně tvrdí, že Bizkailur pro tento projekt tak velkou plochu kupovat nemusel, protože ve smlouvě o pozemcích byla stanovena pouze plocha o celkem 101 403 m2 (viz 47. bod odůvodnění).
(79)
Pokud jde o tuto neshodu, Komise konstatuje, že podle formulace čl. 1 bodu ii) smlouvy o pozemcích měla celková plocha určená pro projekt zaujímat „minimálně“101 403 m2. Na základě informací, které jí v průběhu formálního vyšetřovacího řízení strany poskytly, se však Komise v tomto směru nemůže dobrat správného názoru. Jelikož však podpora obsažená ve smlouvě o pozemcích nebyla vyplacena, a není nutné nařídit její vrácení, otázka přesné ceny, již měla společnost Habidite zaplatit za nabytí pozemků, může zůstat otevřena. Pro účely tohoto rozhodnutí postačí definovat složku podpory, která z podmínek pro navrácení stanovených ve smlouvě o pozemcích vyplývá.
(80)
Tato složka podpory se tudíž definuje jako 13,21 % nákladů, které mají být vráceny podniku Bizkailur za nákup pozemků potřebných pro projekt Habidite podle části druhé, čl. 1 bodu ii) smlouvy o pozemcích. Částka určená tímto způsobem odpovídá úrokům, jež si neúčtuje podnik Bizkailur, ale účtoval by si je hospodářský subjekt na trhu za sedmiletý úvěr s odkladem splátek v délce čtyř let a se čtyřmi stejně velkými ročními splátkami (ve výši 25 % celkové částky). Základem pro výpočet této složky podpory je reálná částka, již měl Bizkailur zaplatit za nabývání pozemků stanovených v části druhé, čl. 1 bodě ii) smlouvy o pozemcích.
(81)
Podobně je třeba uvažovat u druhé složky podpory obsažené ve smlouvě o pozemcích, tj. u nákladů na úpravu pozemků za účelem průmyslového využití. Jedná se o náklady, které se podniku Bizkailur neměly vracet (viz 69. a 70. bod odůvodnění). Ani v tomto případě se strany neshodnou na částkách. Podle biskajského zastupitelstva se v březnu 2009 tyto náklady odhadovaly na 28,5 milionu EUR (viz 30. bod odůvodnění). Společnost Habidite se nicméně domnívá, že tento odhad je zveličený (viz 47. bod odůvodnění), a to částečně proto, že Bizkailur koupil větší plochu, než jaká byla pro tento projekt podle smlouvy o pozemcích potřeba, a částečně proto, že část pozemků pro projekt již zakoupených Bizkailur využil pro jiné účely, např. pro skládkování odpadu.
(82)
I v tomto případě platí, že jelikož podpora nebyla vyplacena, a nemusí být získána zpět, pro účely tohoto rozhodnutí postačí tuto složku podpory obsažené ve smlouvě o pozemcích definovat: tato složka spočívá v celkových nákladech, které by Bizkailur vynaložil na úpravu potřebných pozemků za účelem průmyslového využití, jak je stanoveno v části druhé, čl. 1 bodě iii) smlouvy o pozemcích; jedná se o náklady, které v souladu s formulací části druhé, čl. 1 bodu iii) uvedené smlouvy společnost Habidite nemá podniku Bizkailur vracet.
(83)
Komise rovněž dospívá k závěru, že výhodu popsanou v 68.-77. bodě odůvodnění, jež sestává ze dvou složek popsaných v 80. a 82. bodě odůvodnění, je třeba považovat za selektivní, neboť byla na základě smlouvy o pozemcích poskytnuta konkrétnímu příjemci - společnosti Habidite a skupině Afer, k níž náleží.
(84)
Jak se uvádí v 43. bodě odůvodnění, společnost Habidite tvrdí, že oznámené smlouvy nenarušují hospodářskou soutěž, protože: a) relevantní trh se omezuje na „výrobu, prodej a pronájem modulových staveb“ a b) vzhledem k ojedinělým vlastnostem prefabrikovaných modulů Habidite nemá podnik konkurenty.
(85)
Komise nemůže argumenty společnosti Habidite přijmout. I kdyby bylo možné prefabrikované moduly Habidite považovat pro jejich vlastnosti za ojedinělý výrobek, v předmětném případě je třeba relevantní výrobkový trh vymezit v širším pojetí jako stavební trh a prodej bytů obecně, k nimž patří jak byty prodávané na volném trhu, tak byty prodávané na trhu regulovaném (sociální bydlení).
(86)
Jak uvádí sama společnost Habidite, ceny bytů, jež by se prodávaly Bizkailuru, je možné srovnat s cenami bytů prodávaných na volném trhu nebo s cenami bytů nakonec prodávaných v chráněném či částečně chráněném režimu. Skutečnost, že Bizkailur za účelem prodeje bydlení v částečně chráněném režimu uzavřel smlouvy o výstavbě i s jinými výrobci než se společností Habidite, je důkazem toho, že v předmětné době působily na trhu i jiné stavební firmy a tyto stavební firmy ve skutečnosti se společností Habidite o dodávky bytů pro Bizkailur, který je hodlal prodávat jako chráněné či částečně chráněné bydlení, soutěžily.
(87)
V podnikatelském plánu předloženém baskické vládě na podporu své žádosti o regionální podporu v roce 2008 (datovaném v listopadu 2008, s. 10-12) kromě toho sama společnost Habidite uvádí, že na četných regionálních trzích ve Španělsku, kde se snaží prodávat své produkty, soutěžila s tradičními stavebními firmami (jednalo se zejména o trhy jako Baskicko, Navarra, Kantábrie, La Rioja, Madrid a Katalánsko, ale v menší míře také o trhy v jiných španělských autonomních oblastech). Společnost Habidite odhadovala, že její celkový podíl na španělském trhu (na volném trhu a trhu se sociálním bydlením) by se zvýšil z 0,4 % v roce 2011 na 1 % v období 2012-2016. Pro rok 2011 například počítala, že na celém španělském trhu by se prodalo celkem asi 320 000 bytů, přičemž společnost Habidite by se na tomto čísle v roce 2011 podílela 1 403 byty, tj. její tržní podíl by dosahoval výše 0,4 %. Co se týče konkrétně trhu v Baskicku, společnost Habidite počítala s tržním podílem ve výši 0,5 % pro rok 2011 a ve výši až 2,8 % od roku 2014 za předpokladu, že v tomto regionu by celková poptávka po bydlení v období 2011-2016 odpovídala 8 000 bytů ročně.
(88)
Podle ustálené judikatury je třeba mít za to, že podpora narušuje hospodářskou soutěž, pokud posiluje finanční postavení a zvyšuje možnosti přijímajícího podniku ve srovnání s jeho konkurenty, kterým se podpory nedostává (44). Ve světle této zásady a vzhledem k výše uvedeným úvahám nezbývá než učinit závěr, že podpora poskytnutá prostřednictvím smlouvy o pozemcích společnosti Habidite a skupině Afer by měla rušivé účinky na hospodářskou soutěž, jelikož by společnosti Habidite umožnila snížit investiční náklady, jež běžně vznikají samotnému podniku, a umožnila by jí tak získat konkurenční výhodu vůči reálným a potenciálním konkurentům.
(89)
Podobně jako je uvedeno v 84.-87. bodě odůvodnění, přijmout nelze ani argument společnosti Habidite, že relevantní zeměpisný trh je zejména v případě prefabrikovaných obytných staveb pouze místní či regionální, a to z důvodu nákladů spojených s dopravou prefabrikovaných dílů. Vzhledem k zeměpisné blízkosti Baskicka k jiným členským státům a vzhledem k jeho přímořskému umístění je pravděpodobné, že dodatečné náklady na dopravu již nebyly z hlediska odstranění možných soutěžitelů společnosti Habidite v této autonomní oblasti rozhodující. Právě naopak - je možné, že při soutěži o výstavbu bydlení v blízkých členských státech nebyly náklady na dopravu pro společnost Habidite překážkou.
(90)
V duchu judikatury dříve citované v 88. bodě odůvodnění platí, že když státní podpora posiluje z hlediska obchodu v rámci Unie postavení jednoho podniku vůči jiným soutěžitelům, je třeba mít za to, že tito jiní soutěžitelé jsou podporou poškozeni. Podpora může být taková, že bude mít vliv na obchod v Unii, dokonce i kdyby samotný přijímající podnik nepůsobil přeshraničně (45).
(91)
Na základě skutečností uvedených v 89. a 90. bodě odůvodnění dochází Komise k závěru, že podpora obsažená ve smlouvě o pozemcích by pravděpodobně ovlivňovala obchod mezi členskými státy.
VII.1.2 2. opatření: smlouva o bytech
(92)
Úvahy v bodech odůvodnění 64-67, 84-88 a 89-90 týkající se kritérií stanovených v definici státní podpory, tj. úvahy o využití státních prostředků, o přičitatelnosti státu, o narušení hospodářské soutěže a o vlivu na obchod v rámci Unie, platí mutatis mutandis i pro smlouvu o bytech. V 93.-96. bodě odůvodnění se tudíž budeme zabývat pouze kritériem selektivního zvýhodnění.
(93)
Jak bylo uvedeno v 45. bodě odůvodnění, společnost Habidite tvrdí, že jí smlouva o bytech neposkytla žádnou výhodu, a to v zásadě proto, že ceny, které měl platit Bizkailur za 1 500 bytů, jež měla společnost Habidite podle uvedené smlouvy postavit, se ve skutečnosti nacházely pod úrovní cen na trhu.
(94)
Za prvé, společnost Habidite konkrétně trvá na tom, že zmíněných 1 500 bytů, jež měla podle smlouvy dodat, by Bizkailur prodával jako regulované bydlení za maximální cenu, kterou platné regionální předpisy omezují na 1,7 ceny stanovené nařízením baskické vlády ze dne 1. srpna 2004 a následně upravené v souladu s indexem spotřebitelských cen stanoveným španělským státním statistickým úřadem (viz 17. a 18 bod odůvodnění). Průměrná cena, kterou by tudíž Bizkailur za zmíněných 1 500 bytů získal, by byla 2 010,19 EUR/m2, tedy méně, než jaká byla průměrná cena bytů volně prodávaných na trhu v biskajské provincii v roce 2007 (2 921,90 EUR/m2). Společnost Habidite by kromě toho z této částky 2 010,19 EUR/m2, kterou by za prodej bytů v částečně chráněném režimu získal samotný Bizkailur, obdržela jen 83 %, respektive 83,30 % v případě 750 bytů o ploše menší než 75 m2.
(95)
Za druhé, společnost Habidite tvrdí, že cena, kterou by podle smlouvy obdržela od Bizkailuru za zmíněných 1 500 bytů, je srovnatelná s cenami, jež obdržely i jiné stavební firmy, s nimiž Bizkailur v dané době uzavřel podobné smlouvy (příklady viz 45. bod odůvodnění).
(96)
A konečně společnost Habidite také uvádí, že podle legislativního dekretu č. 781/1986 a článku 31 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby se mohou tyto smlouvy uzavřít i přímo, tj. bez nabídkového řízení, pokud je takový postup oprávněn technickou povahou projektu nebo ochranou výlučných práv (46).
(97)
Po posouzení informací a argumentů předložených společností Habidite dospěla Komise k závěrům vysvětleným v 98.-107. bodě odůvodnění.
(98)
Komise by v prvé řadě ráda poukázala na skutečnost, že informace o průměrných cenách, jež obdržely jiné stavební firmy, s nimiž Bizkailur uzavřel obdobné smlouvy, vychází výhradně z údajů zveřejněných v tisku. Komise v tomto směru neobdržela od biskajského zastupitelstva žádné přímé informace, například ve formě kopií podobných smluv, jež Bizkailur uzavřel s jinými stavebními firmami. Odhady cen poskytnuté jak společností Habidite, tak biskajským zastupitelstvem se však v každém případě týkají let 2006 a 2007, zatímco v článku A, písm. c) smlouvy o bytech a v podnikatelském plánu společnosti Habidite (zveřejněném v roce 2009) se uvádí, že předmětných 1 500 bytů mělo být Bizkailuru dodáno v průběhu let 2009-2011.
(99)
I kdyby se přijalo, že ceny, které měla společnost Habidite od Bizkailuru podle smlouvy získat za předmětných 1 500 bytů, byly srovnatelné s cenami, jež od Bizkailuru obdržely na základě podobných smluv jiné stavební firmy, a že byly v každém případě nižší než ceny pozorované u těchto bytů na volném trhu, tento argument Komisi nepostačuje k tomu, aby mohla vyvodit závěr, že společnosti Habidite neplynula z této smlouvy žádná výhoda. Jak jsme poukázali i v rozhodnutí o zahájení řízení (47), výhoda, kterou společnost Habidite díky této smlouvě získala, spočívá v zásadě v tom, že smlouva společnosti zaručovala prodej významné části její počáteční produkce, čímž výrazně snižovala rizika spojená s novým investičním projektem, jež se v případě zavádění nového produktu (jako jsou „moduly Habidite“) z podstaty ještě zvyšují.
(100)
Je známo, že ve španělském stavebnictví v danou dobu probíhala (a stále probíhá) intenzivní hospodářská soutěž. Fakt, že Bizkailur si u společnosti Habidite objednal 1 500 bytů, musí z tohoto pohledu znamenat pro společnost Habidite nijak nezanedbatelnou výhodu vůči jejím konkurentům, a to i kdybychom brali v úvahu pouze poptávku po stavbě bytů určených k prodeji v regulovaném či chráněném režimu.
(101)
Skutečnost, že podle biskajského zastupitelstva se v akčním plánu (viz 19. bod odůvodnění) počítalo s tím, že během období 2004-2007 by Bizkailur nabídl do prodeje v chráněném režimu celkem 3 000 bytů, je dobrou známkou toho, že počet bytů objednaných u společnosti Habidite nebyl vůbec bezvýznamný. Je jisté, že akční plán se týkal období 2004-2007, kdy se předpokládalo, že 1 500 bytů, které si Bizkailur u společnosti Habidite objednal, by bylo dodáno v letech 2009-2011 (podle podnikatelského plánu společnosti ve verzi zveřejněné v roce 2009). Jedná se však o určení celkového počtu bytů, jež Bizkailur hodlal prodávat v chráněném režimu v okamžiku, kdy byla uzavřena smlouva o bytech.
(102)
Záležitost je třeba posoudit ve světle podílu, jaký měly byty nasmlouvané biskajským zastupitelstvem a společností Bizkailur na celkové odhadované produkci společnosti Habidite v příslušném období. V podnikatelském plánu zveřejněném v roce 2009 společnost Habidite odhadovala, že v roce 2009 by její celkovou produkci 433 bytů odkoupil výhradně Bizkailur. V roce 2010 by od ní Bizkailur koupil 670 bytů, přičemž celková produkce společnosti Habidite by měla dosáhnout čísla 1 113. V roce 2011 by pak Bizkailur koupil 342 bytů z celkové produkce 3 151. Tato čísla naznačují, že v době uzavření smlouvy o bytech sama společnost Habidite odhadovala, že by biskajské zastupitelstvo a Bizkailur v prvních dvou letech fungování továrny Habidite v Alonsotegi (2009 a 2010) odkoupily významnou část její produkce. Výše uvedené podtrhuje závěr, že smlouva o bytech skutečně významnou měrou snížila inherentní rizika spojená s novým investičním projektem, zejména pak s uváděním nového produktu („modulů Habidite“) na trh.
(103)
O tom, že by se společnosti Habidite díky této smlouvě značně snížila rizika spojená s prodejem jejího produktu na trhu, dále svědčí i její samotný podnikatelský plán (z listopadu 2008) předložený za účelem získání regionální podpory v roce 2008. Společnost Habidite v tomto podnikatelském plánu vypočetla, že celková poptávka po bytech, jež se mají v období 2011-2016 prodat na regulovaném trhu v celém Baskicku, odpovídá přibližně 8 000 bytů ročně. Uvedený plán nasvědčuje tomu, že záměrem společnosti Habidite bylo prodávat přednostně na regulovaném trhu (sociální bydlení), a to jak v Baskicku, tak v jiných španělských autonomních oblastech. Konkrétně v roce 2011 měla společnost Habidite na španělském regulovaném trhu prodat celkem 289 bytů, přičemž její celková produkce se měla v témže roce rovnat 1 403 bytům. Z toho vyplývá, že po vypršení platnosti smlouvy o bytech (vzhledem k tomu, že 1 500 bytů, které si objednaly biskajské zastupitelstvo a Bizkailur, mělo být dodáno nejpozději v květnu 2011) byl podíl bytů, jež měla společnost Habidite podle očekávání prodat na regulovaném trhu z celkové roční produkce (tj. 289 bytů z celkové produkce 1 403), mnohem nižší, než podíl v prvních třech letech fungování továrny Habidite v Alonsotegi, kdy byla produkce kryta smlouvou o bytech.
(104)
Dalším důležitým aspektem je reálná poptávka po sociálním bydlení v provincii Biskajsko, kterou Bizkailur prostřednictvím smlouvy o bytech uspokojoval. O reálné poptávce po sociálním bydlení, již by Bizkailur pokryl pomocí smlouvy o bytech uzavřené se společností Habidite za stanovených podmínek, nepředložilo ani biskajské zastupitelstvo, ani společnost Habidite žádné konkrétní důkazy. V 98. bodě odůvodnění se uvádí, že předmětných 1 500 bytů uvedených ve smlouvě mělo být dodáno během let 2009-2011. Biskajské zastupitelstvo navíc nezpochybnilo, že se smlouva uzavřela za účelem poskytování služeb obecného hospodářského zájmu (jako je sociální bydlení). Rovněž je třeba poukázat na skutečnost, že smlouva o bytech nebyla uzavřena v návaznosti na nabídkové řízení, ačkoli podle informací, jež poskytla sama společnost Habidite v souvislosti se zmínkou o podobných smlouvách uzavřených mezi Bizkailurem a jinými stavebními firmami, se zdá, že Bizkailur by za normálních okolností musel na smlouvu podobné povahy vypsat výběrové řízení.
(105)
Z tohoto pohledu nelze přijmout argument společnosti Habidite (viz 96. bod odůvodnění), že specifická technická povaha projektu dovolovala přímé zadání zakázky bez nabídkového řízení. Za prvé, ustanovení, na něž se společnost Habidite odvolává, se nevztahují na situaci, kterou se zaobíráme a ve které zvláštní povaha projektu spočívá v uvedení nového produktu na trh. Cílem smlouvy o bytech bylo získat byty za účelem jejich pozdějšího prodeje jako regulovaného bydlení pro znevýhodněné občany. Technologie použitá pro výstavbu tohoto bydlení je irelevantní, jelikož byty postavené z prefabrikovaných modulů přímo soutěžily s byty postavenými tradičními metodami. Za druhé, pokud jde o smlouvu o pozemcích a smlouvu o bytech, jejich zákonnost zpochybnil ve své zprávě z ledna 2009 baskický kontrolní úřad (48), když poukázal na skutečnost, že došlo k udělení veřejné zakázky za porušení zásad transparentnosti a veřejné soutěže.
(106)
Judikatura ve věci P&O Ferries (49) říká, že pouhý fakt, že veřejný orgán získá majetek za běžných tržních podmínek, nepostačuje k tomu, aby taková operace představovala transakci realizovanou za tržních podmínek, jestliže stát tento majetek ve skutečnosti nepotřeboval, a zejména jestliže byl takový majetek získán prostřednictvím smlouvy bez nabídkového řízení. Chybějící informace o reálné potřebě, aby Bizkailur v letech 2009-2011 prodával 1 500 bytů v částečně chráněném režimu, a také absence nabídkového řízení v našem případě nasvědčují tomu, že operace neproběhla za tržních podmínek.
(107)
S ohledem na skutečnosti uvedené v 97.-106. bodě odůvodnění dochází Komise k závěru, že smlouvu o bytech nelze považovat za běžnou tržní operaci. Je naopak zcela zřejmé, že tato smlouva poskytuje společnosti Habidite a skupině Afer výhodu tím, že snižuje riziko spočívající v prodeji produkce za tržních podmínek v přímé soutěži s ostatními stavebními firmami. Prvek podpory je v tomto případě definován jako zisk, který by společnost Habidite obdržela z prodeje předmětných 1 500 bytů biskajskému zastupitelstvu a podniku Bizkailur za podmínek smlouvy o bytech, tj. jako rozdíl mezi částkou, kterou měl z prodeje 1 500 bytů získat Bizkailur za cenových podmínek stanovených v článku A písm. e) smlouvy o bytech, a náklady na výstavbu těchto 1 500 bytů. Výhoda je selektivní, neboť je podle smlouvy o bytech poskytována konkrétně společnosti Habidite a skupině Afer.
VII.1.3. Předběžný závěr
(108)
Vzhledem ke skutečnostem uvedeným v bodech odůvodnění 64-90 a 92-106, a aniž by tím byl dotčen jakýkoliv dodatečný závěr týkající se slučitelnosti s právními předpisy Unie o zadávání veřejných zakázek, Komise dochází k závěru, že smlouva o pozemcích a smlouva o bytech představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy.
(109)
V případě smlouvy o pozemcích jsou součástí státní podpory:
a)
nulové úroky z úvěru odpovídajícího celkovým nákladům, jež vzniknou podniku Bizkailur při nabývání pozemků pro projekt Habidite, poskytnutého bez úroků na sedm let a s odkladem splátek v délce čtyř let. Tyto nulové úroky představují čistý grantový ekvivalent ve výši 13,41 % nákladů na nabytí pozemků, jež Bizkailuru vznikly podle části druhé, čl. 1 bodu ii) smlouvy o pozemcích;
b)
celkové náklady, jež by vznikly podniku Bizkailur při úpravě uvedených pozemků o minimální celkové rozloze 101 403 m2 za účelem průmyslového využití, jak je uvedeno v části druhé čl. 1 bodě iii) smlouvy o pozemcích.
(110)
V případě smlouvy o bytech představuje podporu zisk, který by společnost Habidite podle této smlouvy vytvořila z prodeje 1 500 bytů, tj. rozdíl mezi cenou stanovenou pro těchto 1 500 bytů v článku A písm. e) a náklady, jež by společnosti Habidite vznikly v souvislosti s jejich výstavbou.
VII.2 Slučitelnost
(111)
V rozhodnutí o zahájení řízení ze dne 2. prosince 2009 Komise zpochybnila, zda by bylo možné podporu obsaženou ve smlouvě o pozemcích a ve smlouvě o bytech považovat za slučitelnou se Smlouvou ve smyslu příslušných pravidel použitelných v daný okamžik, zejména pak ve smyslu dočasného rámce (50), pokynů pro podporu na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004, pokynů k regionální podpoře na období 2007-2013 (51) a nařízení o blokových výjimkách (52).
(112)
Jak již bylo uvedeno v 60.-62. bodě odůvodnění, podpora poskytnutá prostřednictvím smlouvy o pozemcích a smlouvy o bytech však byla protiprávně poskytnuta dne 15. prosince 2006 (tedy před jejím oznámením Komisi), a její slučitelnost je tudíž třeba posoudit s přihlédnutím k pravidlům, jež v oblasti státní podpory platila v okamžiku jejího poskytnutí.
(113)
Vzhledem k této časové perspektivě nelze slučitelnost podpory poskytnuté podle smlouvy o pozemcích a smlouvy o bytech posuzovat ve světle zvláštních pravidel, jež platí v souvislosti s krizí a k jejichž přijetí a vstupu v platnost došlo k pozdějšímu datu.
(114)
Podle biskajského zastupitelstva navíc společnost Habidite ani skupina Afer nesplňovala k 15. prosinci 2006 kritéria pro označení za podnik v obtížích ve smyslu 9., 10. a 11. bodu pokynů pro podporu na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004. Z tohoto důvodu se na ně v okamžiku uzavření smlouvy o pozemcích a smlouvy o bytech nemohla vztahovat podpora na záchranu a restrukturalizaci.
(115)
Smlouva o pozemcích a smlouva o bytech byly uzavřeny dne 15. prosince 2006 s cílem podpořit investiční projekt v lokalitě Alonsotegi v konurbaci Gran Bilbao, jež v oné době patřila k oblastem způsobilým pro podporu ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy (53). S ohledem na výše uvedené je tedy nutno posoudit, zda by podpora poskytnutá podle smlouvy o pozemcích a smlouvy o bytech nemohla být slučitelná se Smlouvou ve smyslu pravidel pro regionální podporu použitelných ke dni 15. prosince 2006, a sice podle pokynů ke státní regionální podpoře z roku 1998 (54) (dále jen „pokyny k regionální podpoře z roku 1998“) a podle víceodvětvového rámce regionální podpory velkým investičním projektům z roku 2002 (55) (dále jen „víceodvětvový rámec z roku 2002“), v kontextu čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy.
(116)
Aby se regionální podpora investic považovala za slučitelnou s vnitřním trhem, musí vyhovovat řadě standardních kritérií slučitelnosti, jež byla v době uzavření smlouvy o pozemcích dne 15. prosince 2006 stanovena v pokynech k regionální podpoře z roku 1998. V dané době musela podpora konkrétně přispívat k regionálnímu rozvoji a podporovat počáteční investici do projektu, jehož realizace by začala až po předložení žádosti o podporu jejím příjemcem (pobídkový účinek), přičemž daný investiční projekt měl být až do výše minimálně 25 % financován příjemcem a měl by v oblasti způsobilé pro podporu, kde je umístěn, zůstat po dobu přinejmenším pěti let. Způsobilé výdaje, které se měly zohledňovat pro poskytnutí podpory, se navíc měly omezovat jen na určité způsobilé náklady a podpora se neměla kumulovat s jinými podporami tak, že by byl překročen horní limit platný pro regionální podporu.
(117)
Podle bodu 2 pokynů k regionální podpoře z roku 1998 obecně platilo, že regionální podpora ad hoc poskytnutá jednomu jedinému podniku nebo přinášející prospěch jedinému odvětví nebyla považována za slučitelnou se Smlouvou, neboť její pozitivní účinky na regionální rozvoj by byly v zásadě převáženy účinky rušivými. Kromě toho byla zakázána podpora ad hoc podnikům v obtížích.
(118)
Podpora poskytnutá společnosti Habidite podle smlouvy o pozemcích nebyla španělskými orgány oznámena v rámci povoleného režimu regionální podpory. Tato podpora může spíše splňovat kritéria pro označení za opatření ad hoc, jež přinášelo prospěch pouze společnosti Habidite a skupině Afer a implicitně pak odvětví stavebnictví.
(119)
Podle téhož bodu 2 pokynů k regionální podpoře z roku 1998 však tato podpora ad hoc, jež přináší prospěch jedinému odvětví a jednomu jedinému podniku, může být výjimečně prohlášena za slučitelnou se Smlouvou, pokud lze prokázat, že je významným přínosem pro regionální rozvoj a že její přínos převažuje nad rušivými účinky na hospodářskou soutěž a obchod v rámci Unie. Ačkoli španělské orgány v tomto směru neuvedly žádné argumenty, Komise z vlastní iniciativy a na základě údajů, které má k dispozici, prozkoumá, zda v případě podpory poskytnuté prostřednictvím smlouvy o pozemcích nejsou splněny podmínky pro použití takovéto výjimky.
(120)
Cílem smlouvy o pozemcích bylo jednoznačně podpořit nový investiční projekt, a sice novou továrnu Habidite v Alonsotegi. V daný okamžik bylo vypočteno, že tento projekt by vytvořil 1 100 nových přímých pracovních míst v oblasti způsobilé pro podporu a velmi pravděpodobně by v ní vytvořil i významný počet pracovních míst nepřímých. V této souvislosti je třeba zohlednit i další skutečnost, a sice že podle paralelní smlouvy o bytech by tento nový investiční projekt rovněž přispěl k dosažení cílů regionální politiky, a to výstavby sociálního bydlení pro nejvíce znevýhodněné občany biskajské provincie. V době uzavření obou smluv (viz 9. bod odůvodnění) navíc společnost Habidite ani skupina Afer nesplňovala podmínky pro označení za podnik v obtížích ve smyslu 9., 10. a 11. bodu pokynů pro podporu na záchranu a restrukturalizaci. Komise tudíž musí konstatovat, že v případě smlouvy o pozemcích jsou splněny podmínky pro použití výjimky podle posledního odstavce 2. bodu pokynů k regionální podpoře z roku 1998.
(121)
Podle bodu 4.4 pokynů k regionální podpoře z roku 1998 zahrnuje pojem regionální podpora pouze podporu počáteční investice, jež je definována jako investice do fixního kapitálu související s vybudováním nové provozovny, rozšířením provozovny již existující nebo se zahájením činnosti spojené se zásadní změnou produktu nebo výrobního postupu uplatňovaného v existující provozovně. Podpora poskytnutá podle smlouvy o pozemcích této definici vyhovuje, neboť byla poskytnuta s cílem podpořit založení nového investičního projektu v Alonsotegi.
(122)
Podle bodu 4.5 pokynů k regionální podpoře z roku 1998 má podpora počáteční investice pokrývat výhradně způsobilé investiční výdaje, a maximální výše regionální podpory je tudíž vymezena jako procentní podíl způsobilých investičních výdajů. V souladu s body 4.5 a 4.6 pokynů k regionální podpoře z roku 1998 zahrnuje kategorie „způsobilých výdajů“ nového investičního projektu pozemky, budovy a zařízení, jakož i některé druhy nehmotných investic (patenty, licence, odborné know-how) až do výše 25 % standardního základu, pokud se jedná o velké podniky.
(123)
S ohledem na výše uvedené je tedy třeba v prvé řadě určit způsobilé výdaje projektu Habidite v Alonsotegi ke dni 15. prosince 2006.
(124)
Jelikož podpora obsažená ve smlouvě o pozemcích nebyla poskytnuta na základě předchozí žádosti o podporu, informace potřebné k určení způsobilých výdajů nového investičního projektu v případě regionální podpory nebyly příjemcem v danou chvíli poskytnuty. Informace, jež mělo biskajské zastupitelstvo o způsobilých výdajích k dispozici, jsou uvedeny v 12. bodě odůvodnění takto:
Pozemky
4,8 milionu EUR
Průmyslová stavba
22,5 milionu EUR
Urbanizace
4,00 milionu EUR
Zařízení
24,0 milionu EUR
Celkem
55,34 milionu EUR
(125)
Výše uvedené kategorie výdajů lze považovat za „způsobilé výdaje“ ve smyslu bodu 4.5 pokynů k regionální podpoře z roku 1998. Podpora obsažená ve smlouvě o pozemcích kromě toho přímo souvisela s nabýváním a úpravou pozemků za účelem průmyslového využití v novém investičním projektu, čímž je splněna další podmínka vyplývající z ustanovení bodu 4.5 pokynů k regionální podpoře z roku 1998.
(126)
Bod 4.10 pokynů k regionální podpoře z roku 1998 stanoví, že podpora počáteční investice je podmíněna tím, že předmětná investice přetrvá po období přinejmenším pěti let. Tato podmínka sice nebyla společnosti Habidite v rámci smlouvy o pozemcích konkrétně uložena, je však třeba poukázat na skutečnost, že v paralelní smlouvě o podpoře na školení (popsané v 39. bodě odůvodnění), jež byla rovněž uzavřena 15. prosince 2006 a týkala se téhož investičního projektu, se společnost Habidite zavázala, že zachová 1 100 pracovních míst po dobu minimálně pěti let. Komise tudíž dochází k závěru, že podmínka v bodě 4.10 pokynů k regionální podpoře z roku 1998 je také splněna.
(127)
Komise nemá žádné informace o odhadovaných nákladech na mzdy pro 1 100 zaměstnanců továrny Habidite v Alonsotegi, a nemůže tudíž řádně posoudit, zda je podpora poskytnutá podle smlouvy o pozemcích slučitelná s body 4.11-4.17 pokynů k regionální podpoře z roku 1998, pokud jde o tvorbu pracovních míst. Jelikož je však podpora obsažená ve smlouvě o pozemcích spojena s nákupem pozemků, které způsobilým výdajem jsou, není třeba se posouzením podle bodů 4.11-4.17 pokynů k regionální podpoře z roku 1998 zabývat.
(128)
Pokud jde o posouzení kumulativních účinků ve smyslu bodu 4.18 pokynů k regionální podpoře z roku 1998, investiční projekt Habidite neobdržel před uzavřením smlouvy o pozemcích žádnou jinou dřívější podporu investic, kterou by bylo třeba brát v úvahu.
(129)
V bodě 4.2 pokynů k regionální podpoře z roku 1998 se uvádí, že režimy podpory musí stanovit, že žádost o podporu musí být předložena před zahájením realizace projektů. Cílem tohoto ustanovení je zaručit, aby se regionální podpora poskytovala jen případech, kdy má ověřitelný pobídkový účinek: pokud by práce na určitém projektu započaly již před podáním žádosti o podporu, následně poskytnutá regionální podpora by pobídkový účinek zjevně neměla, což znamená, že projekt by se s největší pravděpodobností uskutečnil i bez podpory.
(130)
V tomto směru je třeba v prvé řadě zdůraznit, že smlouva o pozemcích byla opatřením ad hoc, a nikoli podporou poskytnutou v rámci povoleného režimu. Pobídkový účinek je však obecným kritériem slučitelnosti ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy, jehož splnění je v každém případě třeba ověřit. Ačkoli biskajské zastupitelstvo přítomností pobídkového účinku v předmětném opatření neargumentovalo, Komise musí z úřední povinnosti splnění této zásadní podmínky slučitelnosti prozkoumat.
(131)
Komise se domnívá, že podmínka týkající se pobídkového účinku je v případě podpory obsažené ve smlouvě o pozemcích splněna, a to z níže uvedených důvodů. Za prvé, podpora sice nebyla oznámena před jejím poskytnutím (15. prosince 2006), ale práce související s projektem byly zahájeny až po poskytnutí podpory. Z informací předložených biskajským zastupitelstvem vyplývá, že nákup pozemků potřebných pro projekt, což lze považovat za začátek prací na předmětném investičním projektu, byl zahájen až v květnu 2007, tj. po uzavření smlouvy o pozemcích, k němuž došlo dne 15. prosince 2006. Za druhé, skutečnost, že projekt Habidite nebyl po odstoupení od smlouvy o pozemcích a smlouvy o bytech realizován, lze považovat za důkaz toho, že podpora pobídkový účinek měla: projekt nebyl bez podpory uskutečněn.
(132)
Bod 4.2 pokynů k regionální podpoře z roku 1998 také požadoval, aby samotný příjemce podpory vložil do projektu finanční příspěvek bez podpory ve výši přinejmenším 25 % způsobilých výdajů. Je zřejmé, že v případě podpory obsažené ve smlouvě o pozemcích je i tato podmínka splněna. Způsobilé výdaje, které pro tento projekt uvedlo biskajské zastupitelstvo, dosahovaly výše 55 milionů EUR, a společnost Habidite by tudíž musela z vlastních zdrojů uhradit přinejmenším 25 % z této částky, což odpovídá minimálně 13,75 milionu EUR. Komise má za to, že prvek podpory obsažený ve smlouvě o pozemcích, tak jak je popsán ve 109. bodě odůvodnění, by nemohl převýšit 75 % způsobilých výdajů (41,25 milionu EUR), a to ani za předpokladu výrazného nárůstu celkové výše podpory v tom smyslu, že by podpora sestávala z 28,2 milionu EUR reálných nákladů vzniklých při úpravě pozemků za účelem průmyslového využití a z dalších 0,98 milionu EUR (13,41 % z celkových výdajů na nákup pozemků odhadovaných biskajským zastupitelstvem na 7,3 milionu EUR).
(133)
Na základě skutečností uvedených v 116.-132. bodě odůvodnění Komise konstatuje, že podpora spojená se smlouvou o pozemcích splňovala podmínky slučitelnosti podle pokynů k regionální podpoře z roku 1998.
(134)
Z informací o způsobilých investičních nákladech uvedených v 12. a 124. bodě odůvodnění také vyplývá, že investiční projekt Habidite splňoval v prosinci 2006 podmínky pro označení za velký investiční projekt ve smyslu víceodvětvového rámce z roku 2002, neboť celkové způsobilé náklady na tento projekt převyšovaly 50 milionů EUR. Slučitelnost podpory obsažené ve smlouvě o pozemcích je proto třeba posoudit i z hlediska souladu s podmínkami víceodvětvového rámce z roku 2002.
(135)
Maximální použitelná intenzita podpory v konurbaci Gran Bilbao v prosinci 2006 byla 20 % (vyjádřeno v čistém grantovém ekvivalentu). V souladu s 21. bodem víceodvětvového rámce z roku 2002 a vzhledem k způsobilým výdajům na projekt Habidite od roku 2006, tak jak jsou uvedeny v 12. bodě odůvodnění, měla být maximální přípustná intenzita podpory pro tento projekt snížena následovně:
Způsobilé výdaje
Upravený horní limit podpory
do 50 milionů EUR
10 milionů EUR (20 % - horní limit pro regionální podporu - z 50 milionů EUR)
50-100 milionů EUR
0,5 milionu EUR (10 % - polovina horního limitu pro regionální podporu - z 5 milionů EUR)
část převyšující 100 milionů EUR
-
celkem
10,5 milionu EUR
(136)
Z výše uvedeného vyplývá, že podpora obsažená ve smlouvě o pozemcích by byla slučitelná pouze do celkové výše 10,5 milionu EUR, a její část, která by tuto částku převyšovala, by slučitelná nebyla. Jak bylo uvedeno v bodech odůvodnění 78-82 a v bodě odůvodnění 109, výši podpory obsažené ve smlouvě o pozemcích nejde přesně vyčíslit kvůli neshodám, které panují ohledně reálných nákladů, jež měly podniku Bizkailur vzniknout při plnění jeho smluvních povinností spočívajících v nabytí pozemků pro vybudování továrny Habidite v Alonsotegi a v jejich úpravě za účelem průmyslového využití. Přijetí správného konečného stanoviska v tomto sporu není v silách Komise.
(137)
První složka podpory by představovala 13,21 % reálných nákladů, které by Bizkailuru vznikly za nákup pozemků. Biskajské zastupitelstvo tvrdí, že tyto reálné náklady by dosáhly celkem 7,3 milionu EUR, avšak společnost Habidite se domnívá, že odhad zastupitelstva je nadhodnocený. Za zmínku rovněž stojí, že podle informací předložených biskajským zastupitelstvem samotným (viz 12. bod odůvodnění) se náklady na nákup pozemků jednu dobu odhadovaly na 4,8 milionu EUR. A konečně v listopadu 2008 byly náklady na nákup pozemků odhadnuty na 5,5 milionu EUR, a to v podnikatelském plánu společnosti Habidite předloženém v roce 2008 spolu se žádostí o regionální podporu.
(138)
Co se týče druhé složky podpory, tj. veškerých reálných nákladů, jež by podniku Bizkailur vznikly při úpravě předmětných pozemků za účelem průmyslového využití, biskajské zastupitelstvo v březnu 2009 vypočetlo částku 28,5 milionu EUR, ačkoli zároveň sdělilo, že jednu dobu se výše těchto nákladů odhadovala na pouhé 4,04 milionu EUR (viz 12. bod odůvodnění).
(139)
Ve výsledku nelze na základě stávajících informací s naprostou jistotou vyloučit, že by podpora obsažená ve smlouvě o pozemcích nepřekročila výši povolenou pro tento projekt (10,5 milionu EUR).
(140)
V 24. bodě víceodvětvového rámce z roku 2002 jsou stanoveny dodatečné podmínky slučitelnosti pro opatření, u nichž výše podpory překračuje výši maximální přípustné podpory pro investici v rozsahu 100 milionů EUR v téže oblasti způsobilé pro podporu. Na základě 21. bodu víceodvětvového rámce z roku 2002 by se v našem případě maximální přípustná podpora pro investici v rozsahu 100 milionů EUR v konurbaci Gran Bilbao rovnala v prosinci 2006 částce 15 milionů EUR (složené jednak z 10 milionů EUR představujících 20 % z prvních 50 milionů EUR, jednak z dalších 5 milionů EUR představujících 10 % z následujících 50 milionů EUR).
(141)
Jak již bylo vysvětleno v 78.-82. bodě odůvodnění, celkovou výši podpory obsažené ve smlouvě o pozemcích není možné na základě dostupných informací přesně vyčíslit. Komise však nemůže vyloučit, že by výše podpory mohla překročit horní limit ve výši 15 milionů EUR. Za těchto okolností Komise ověřila, zda byly v případě smlouvy o pozemcích splněny dvě dříve zmíněné dodatečné podmínky pro to, aby tato podpora mohla být schválena.
(142)
První podmínkou je, že na příjemce podpory nesmí v době před investicí a po investici připadat více než 25 % objemu prodeje daného produktu. Druhá podmínka pak říká, že výrobní kapacita vytvořená investičním projektem nesmí na daném trhu přesahovat 5 %. Podle 24. bodu víceodvětvového rámce z roku 2002 musí splnění těchto dvou podmínek dokázat dotčený členský stát. V předmětném případě španělské orgány neposkytly informace, jež by Komisi splnění některé z těchto dvou dodatečných podmínek umožnily ověřit.
(143)
Na základě odhadů tržních cen poskytnutých společností Habidite v listopadu 2008 za účelem získání regionální podpory v roce 2008 (viz 87. bod odůvodnění) však tato společnost vypočítala, že její podíl na španělském trhu výstavby bydlení obecně (bydlení prodávaného na volném trhu i bydlení sociálního) dosahoval v roce 2011 (tj. po přičtení nové výrobní kapacity vytvořené předmětným investičním projektem) výše [0,1-1,0] % a že od roku 2012 by se zvýšil na [0,5-1,5] %. Pokud bychom uvažovali pouze o baskickém trhu, podíl společnosti Habidite na volném trhu v odvětví stavebnictví by v roce 2011 byl [0,1-1,0], přičemž tento podíl by měl tendenci se zvyšovat na [2,0-3,0] % od roku 2014.
(144)
S ohledem na tyto odhady - nezpochybněné žádnými jinými, Komisi dostupnými údaji - se lze domnívat, že v souvislosti s investicí podporovanou prostřednictvím smlouvy o pozemcích by společnost Habidite v roce 2006 limity co do tržního podílu a kapacity podle 24. bodu víceodvětvového rámce z roku 2002 nepřekročila.
(145)
Na závěr je třeba uvést, že část podpory obsažené ve smlouvě o pozemcích, jež nepřekračuje maximální povolenou výši 10,5 milionu EUR, by splnila podmínky slučitelnosti i podle víceodvětvového rámce z roku 2002. Část podpory, jež by tento horní limit mohla překročit, by se Smlouvou slučitelná nebyla, protože by nebyly splněny podmínky slučitelnosti podle pokynů k regionální podpoře z roku 1998 ani podle víceodvětvového rámce z roku 2002.
(146)
Jelikož podpora nebyla vyplacena, a nemusí se vracet, pro účely tohoto rozhodnutí jsou výše uvedené závěry ohledně slučitelnosti podpory obsažené ve smlouvě o pozemcích postačující.
(147)
Komise by ráda upozornila příslušné španělské orgány na skutečnost, že podporu obsaženou ve smlouvě o pozemcích je třeba zohlednit při posuzování toho, zda jsou u regionální podpory udělené baskickou autonomní vládou v roce 2008 na tentýž projekt splněna pravidla pro kumulaci. Nutné je to mimo jiné proto, že jak podpora obsažená ve smlouvě o pozemcích, tak regionální podpora z roku 2008 zahrnovala způsobilé výdaje spojené s nákupem a úpravou týchž pozemků. Komise by také ještě jednou ráda zdůraznila, že práce na tomto investičním projektu byly započaty v květnu 2007, ale žádost o regionální podporu v roce 2008 byla podána v roce 2008.
(148)
V 93.-107. bodě odůvodnění se uvádí, že podpora obsažená ve smlouvě o bytech snižuje rizika spojená s počáteční investicí, neboť zaručuje prodej významné části počáteční produkce nové továrny, a že společnosti Habidite poskytuje výhodu oproti jiným soutěžitelům tím, že jí bez nabídkového řízení zaručuje veřejnou zakázku na dodání 1 500 bytů, které se mají prodávat v částečně chráněném režimu. Podpora obsažená ve smlouvě o bytech byla definována jako zisk, který by společnost Habidite získala z prodeje předmětných 1 500 bytů biskajskému zastupitelstvu a podniku Bizkailur, tj. jako rozdíl mezi částkou, kterou by Bizkailur získal z prodeje bytů, a samotnými náklady, které by společnosti Habidite vznikly při jejich výstavbě.
(149)
Podle pokynů k regionální podpoře z roku 1998 jsou regionální podpory vázány na způsobilé náklady. Bod 4.2 pokynů k regionální podpoře z roku 1998 sice rozhodně neomezuje formy, jakými lze podporu poskytnout, avšak z bodu 4.5 a z celého obsahu uvedených pokynů zároveň jasně vyplývá i to, že podpora investic musí být určena na způsobilé investiční náklady. V souladu s bodem 4.5 pokynů k regionální podpoře z roku 1998 by se mohly pro poskytnutí regionální podpory brát v úvahu pouze náklady na nabytí aktiv, jako jsou pozemky, budovy a zařízení/stroje. Podle bodu 4.6 zmiňovaných pokynů může být regionální podpora určena i na dotování jiných nákladů, např. nákladů na koupi patentů, licencí a odborného know-how.
(150)
Podpora obsažená ve smlouvě o bytech však není s ohledem na její povahu určena na takovéto způsobilé výdaje, nýbrž na snížení aktuálních provozních výdajů příjemce. Podle bodu 4.15 pokynů k regionální podpoře z roku 1998 je provozní podpora v zásadě zakázána a povoluje se pouze výjimečně v oblastech způsobilých pro podporu ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. a) Smlouvy. Projekt Habidite se však měl realizovat v oblasti způsobilé pro podporu ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy, a ne ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. a).
(151)
Komise musí tudíž konstatovat, že podpora obsažená ve smlouvě o bytech představovala provozní podporu, jež by ve smyslu bodu 4.5 pokynů k regionální podpoře z roku 1998 nebyla slučitelná se Smlouvou.
VIII. ZÁVĚR
(152)
Vzhledem ke skutečnostem uvedeným v 63.-151. bodě odůvodnění, a aniž by tím byl dotčen jakýkoliv dodatečný závěr týkající se slučitelnosti s právními předpisy Unie o zadávání veřejných zakázek, Komise dochází k závěru, že smlouva o pozemcích a smlouva o bytech obsahují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy.
(153)
V případě smlouvy o pozemcích jsou součástí státní podpory:
a)
nulové úroky z úvěru odpovídajícího celkovým nákladům, jež vzniknou podniku Bizkailur při nabývání pozemků pro projekt Habidite, poskytnutého bez úroků na sedm let a s odkladem splátek v délce čtyř let. Tyto nulové úroky představují čistý grantový ekvivalent ve výši 13,41 % nákladů na nabytí pozemků, jež Bizkailuru vznikly podle části druhé, čl. 1 bodu ii) smlouvy o pozemcích;
b)
celkové náklady, jež by vznikly podniku Bizkailur při úpravě pozemků o minimální celkové rozloze 101 403 m2 za účelem průmyslového využití, jak je uvedeno v části druhé čl. 1 bodě iii) smlouvy o pozemcích.
(154)
V případě smlouvy o bytech spočívá podpora v zisku, který by společnost Habidite a skupina Afer obdržely z prodeje 1 500 bytů objednaných biskajským zastupitelstvem a podnikem Bizkailur, tj. v rozdílu mezi cenou, za kterou by Bizkailur podle uvedené smlouvy tyto byty prodal, a náklady, které by společnosti Habidite vznikly při jejich výstavbě.
(155)
Dostupné informace nedovolují přesně vyčíslit výši podpory obsaženou ve smlouvě o pozemcích a smlouvě o bytech. Vyčíslení této podpory však není pro účely tohoto rozhodnutí nutné, jelikož podpora nebyla vyplacena, a není tudíž zapotřebí ji získat zpět.
(156)
Komise musí rovněž podtrhnout, že smlouva o pozemcích a smlouva o bytech obsahují protiprávní podporu. Podpora obsažená v těchto smlouvách byla poskytnuta dne 15. prosince 2006 za porušení povinnosti předchozího oznámení stanovené ve Smlouvě. Zohlední-li se judikatura ve věci CELF a SIDE (56), pozdější oznámení obou smluv ani závěr o částečné slučitelnosti podpory obsažené v dohodě o pozemcích až do povolené výše 10,5 milionu EUR nezbavují podporu protiprávní povahy. Komise žádá španělské orgány, aby z protiprávní povahy podpory obsažené ve smlouvě o pozemcích a smlouvě o bytech vyvodily veškeré potřebné právní důsledky.
(157)
Podpora poskytnutá prostřednictvím smlouvy o pozemcích je slučitelná se Smlouvou v souladu s pokyny k regionální podpoře z roku 1998 a s víceodvětvovým rámcem z roku 2002 až do povolené výše 10,5 milionu EUR. Část podpory, jež byla poskytnuta prostřednictvím smlouvy o pozemcích a jež by mohla tuto povolenou výši přesáhnout, se Smlouvou slučitelná není.
(158)
Podpora poskytnutá prostřednictvím smlouvy o bytech představuje provozní podporu, která je ve své úplnosti neslučitelná se Smlouvou ve smyslu bodu 4.15 pokynů k regionální podpoře z roku 1998.
(159)
Závěr tohoto rozhodnutí, pokud jde o existenci podpory ve smlouvě o pozemcích, je relevantní z hlediska regionální podpory, kterou baskická autonomní vláda v roce 2008 poskytla na tentýž investiční projekt. Komise konstatuje, že práce na tomto investičním projektu začaly v květnu 2007, tedy před podáním žádosti o regionální podporu v roce 2008.
(160)
Příjemci podpory poskytnuté prostřednictvím smlouvy o pozemcích a smlouvy o bytech jsou společnost Habidite Technologies País Vasco S.A. a skupina Afer, které jsou obě stranami uvedených smluv a existuje mezi nimi spojitost ve smyslu čl. 3 odst. 2 a 3 přílohy doporučení Komise ze dne 6. května 2003, pokud jde o definici velmi malých, malých a středních podniků (57),
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Obě smlouvy oznámené Španělským královstvím dne 15. dubna 2009 a uzavřené dne 15. prosince 2006 mezi zastupitelstvem provincie Biskajsko a podnikem Bizkailur S.A. na straně jedné a společností Habidite Technologies País Vasco S.A. a skupinou Afer na straně druhé obsahují státní podporu ve smyslu ustanovení čl. 107 odst. 1 Smouvy.
Článek 2
Podpora obsažená v oznámených smlouvách je protiprávní, neboť byla poskytnuta za porušení povinnosti předchozího oznámení stanovené v čl. 108 odst. 3 Smlouvy.
Článek 3
Podpora obsažená ve smlouvě o pozemcích sestává:
a)
z nulových úroků, které si biskajské zastupitelstvo a podnik Bizkailur účtovaly za úvěr, jenž odpovídá celkovým nákladům vzniklým při nabývání pozemků a jenž se má začít splácet po uplynutí čtyřletého odkladu a má být bez úroků splacen ve čtyřech stejně velkých splátkách ve výši 25 %. Čistý grantový ekvivalent bezúročného úvěru, jako je ten, jímž se zabývá toto rozhodnutí, by odpovídal 13,41 % reálných nákladů vzniklých podniku Bizkailur při nabývání pozemků určených pro předmětný projekt podle části druhé, čl. 1 bodu ii) smlouvy o pozemcích;
b)
z celkových reálných nákladů, které by vznikly podniku Bizkailur v souvislosti s úpravou pozemků, jež měly být pro předmětný projekt získány, za účelem průmyslového využití, a to pozemků o minimální celkové rozloze 101 403 m2, podle části druhé, čl. 1 bodu iii) smlouvy o pozemcích.
Článek 4
Podpora obsažená ve smlouvě o bytech spočívá v zisku, který by společnost Habidite a skupina Afer podle smlouvy obdržely z prodeje 1 500 bytů objednaných zastupitelstvem provincie Biskajsko a podnikem Bizkailur S.A. Tímto ziskem se rozumí rozdíl mezi cenou, kterou by společnost Habidite obdržela od podniku Bizkailur podle čl. A písm. e) smlouvy, a samotnými náklady, jež by společnosti Habidite vznikly při výstavbě těchto 1 500 bytů.
Článek 5
Podpora obsažená ve smlouvě o pozemcích je ve smyslu pokynů ke státní regionální podpoře z roku 1998 a víceodvětvového rámce regionální podpory velkým investičním projektům z roku 2002 slučitelná se Smlouvou až do přípustné výše 10,5 milionu EUR. Podpora, jež tento horní limit převýší, se Smlouvou slučitelná není.
Článek 6
Podpora obsažená ve smlouvě o bytech je neslučitelná se Smlouvou ve smyslu bodu 4.15 pokynů ke státní regionální podpoře z roku 1998, neboť se v jejím případě jedná o provozní podporu.
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno Španělskému království.
V Bruselu dne 27. června 2012.
DECISÃO DA COMISSÃO
de 27 de junho de 2012
relativa ao auxílio estatal n.o SA.28356 (C 37/09, ex N 226/09) - Habidite Alonsotegi
[notificada com o número C(2012) 4194]
(Apenas faz fé o texto em língua espanhola)
(Texto relevante para efeitos do EEE)
(2013/198/UE)
A COMISSÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia, nomeadamente o artigo 108.o, n.o 2, primeiro parágrafo (1),
Tendo em conta o Acordo sobre o Espaço Económico Europeu, nomeadamente o artigo 62.o, n.o 1, alínea a),
Tendo em conta a decisão em que a Comissão decidiu dar início ao procedimento previsto no artigo 108.o, n.o 2, do Tratado, relativamente ao auxílio C 37/09 (ex N 226/09) (2),
Após ter convidado as partes interessadas a apresentarem as suas observações nos termos das disposições referidas e tendo em conta essas observações,
Considerando o seguinte:
I. PROCEDIMENTO
(1)
Em 15 de abril de 2009, as autoridades espanholas notificaram por razões de segurança jurídica dois acordos, celebrados em 15 de dezembro de 2006 entre, por um lado, a Bizkailur S.A. (doravante «a Bizkailur») e a Diputación Foral de Bizkaia (Conselho Provincial da Biscaia, doravante «a Diputación»), e, por outro, as empresas privadas Habidite Technologies País Vasco S.A. (doravante «a Habidite»), o Grupo Empresarial Afer S.L. (doravante «o Grupo Afer») e o Grupo Habidite.
(2)
Em 2 de dezembro de 2009, a Comissão deu início a um procedimento de investigação formal nos termos do artigo 108.o, n.o 2, do Tratado, relativo aos acordos notificados (doravante «decisão de iniciar o procedimento») (3). A decisão de iniciar o procedimento foi publicada no Jornal Oficial da União Europeia de 12 de março de 2010 (4).
(3)
As autoridades espanholas não apresentaram observações sobre a decisão de iniciar o procedimento. A Habidite apresentou as suas observações sobre a decisão de iniciar o procedimento por carta de 9 de abril de 2010. Estas observações foram transmitidas às autoridades espanholas por carta de 15 de abril de 2010, que responderam por carta de 12 de maio de 2010. Nenhum terceiro apresentou observações sobre a decisão de iniciar o procedimento.
(4)
Em 6 de setembro de 2010, a Habidite solicitou o acesso aos documentos do processo transmitidos pelas autoridades espanholas, em conformidade com o Regulamento (CE) 1049/2001 (5). A Comissão consultou as autoridades espanholas sobre este pedido em 10 de setembro de 2010. Em 13 de setembro, as autoridades em causa responderam que não se opunham a conceder à Habidite o acesso aos documentos solicitados, cujo envio foi efetuado em 7 de outubro de 2010.
(5)
A Comissão solicitou informação adicional às autoridades espanholas mediante cartas de 28 de junho de 2010 e 8 de dezembro de 2010, tendo as autoridades espanholas respondido em 26 de julho de 2010 e 14 de janeiro de 2011, respetivamente.
(6)
A Habidite apresentou observações adicionais e mais informação em 27 de julho de 2010, tendo as autoridades espanholas respondido em 3 de novembro de 2011; 6 de abril de 2011 (com registo de 13 de abril de 2011), tendo as autoridades espanholas respondido em 30 de maio de 2011 (com registo de 6 de junho de 2011); e 7 de julho de 2011. Os serviços da Comissão reuniram-se em 3 de fevereiro de 2011 em Bruxelas com representantes da Habidite, a pedido desta última.
II. ANTECEDENTES
(7)
Os dois acordos que são objeto da presente decisão foram celebrados em 15 de dezembro de 2006 entre, por um lado, a Bizkailur e a Diputación, e por outro, a Habidite, o Grupo Afer e o Grupo Habidite.
(8)
A Bizkailur é uma empresa propriedade da Diputación a 100 %, cujo objetivo social consistia na aquisição e adaptação de solos com vista à promoção de projetos industriais e de habitação social na província da Biscaia. Em junho de 2010, a Bizkailur foi fusionada, juntamente com outras empresas públicas com um âmbito de atividade similar, na atual Azpiegiturak S.A.U., detida a 100 % pela Diputación, que se dedica a atividades semelhantes (6).
(9)
A Habidite, juntamente com outras empresas ligadas ao Grupo Habidite, faz parte do grupo privado Afer, com sede em Ortuella, Biscaia (7). À data da notificação, o Grupo Afer compreendia um total de treze empresas do setor da construção e setores adjacentes (8). Naquele momento, todas as empresas do Grupo Afer eram detidas maioritariamente por […] (9). Segundo a Diputación e a Habidite, quando se celebraram os dois acordos notificados nem a Habidite nem o Grupo Afer eram empresas em dificuldade na aceção dos pontos 9, 10 e 11 das Orientações comunitárias relativas aos auxílios estatais de emergência e à reestruturação a empresas em dificuldade (10) (doravante «as Orientações E&R»).
(10)
Os acordos notificados foram celebrados para apoiar um novo projeto de investimento destinado a desenvolver a Habidite: a criação de uma fábrica de módulos de construção (doravante, «a fábrica Habidite») em Alonsotegi, localidade situada na comarca (zona) da Grande Bilbau que, quando se concluíram os acordos notificados, era uma região assistida nos termos do artigo 107.o, n.o 3, alínea c), do Tratado (11). A fábrica Habidite devia criar 1 100 novos postos de trabalho nesta região assistida.
(11)
A nova fábrica iria produzir «módulos Habidite», ou seja, módulos de construção prefabricados a utilizar na montagem direta de casas e edifícios. Os módulos Habidite seriam fabricados com uma linha de montagem cuja tecnologia se assemelhava à utilizada na indústria automóvel e, posteriormente, transportados e montados diretamente no local. O produto era considerado inovador, não só devido à singular tecnologia de produção, mas também pela poupança de tempo e recursos na montagem do produto final (edifícios e casas) e pela utilização de materiais que permitiam poupar energia. A empresa tinha apresentado vários pedidos de patentes relativos a este produto (12).
(12)
Segundo a informação facultada pela Diputación, aquando da assinatura dos dois acordos notificados os custos deste projeto de investimento em Alonsotegi tinham sido estimados em 55 milhões de euros, repartidos do seguinte modo:
Solos
4,8 milhões de euros
Construção industrial
22,5 milhões de euros
Urbanização
4,04 milhões de euros
Instalações
24,0 milhões de euros
Total
55,34 milhões de euros
(13)
Estimava-se que a produção anual da futura fábrica Habidite seria de 3 500 casas durante os seus primeiros anos de funcionamento e de 4 500 habitações quando se atingisse a plena capacidade de produção.
(14)
Para compreender o contexto em que se celebraram os acordos notificados em 15 de dezembro de 2006, é necessário descrever sucintamente o quadro jurídico aplicável à concessão de habitação social no País Basco.
(15)
Os preços médios do mercado imobiliário nesta comunidade autónoma eram mais elevados do que no resto da Espanha antes do início da crise em 2008 e assim se mantiveram até à data da presente decisão. As autoridades do País Basco pretendem garantir o acesso à habitação aos cidadãos mais desfavorecidos, atribuindo habitação social em regime protegido (viviendas protegidas) e regime semiprotegido (viviendas tasadas). Nos considerandos 16 a 19 são explicadas as características de ambas as categorias de habitação social.
(16)
Nos termos da Ley 2/2006 de Suelo y Urbanismo (13) (Lei do Solo e do Urbanismo, doravante «Lei Autonómica 2/2006»):
a)
40 % das superfícies urbanas edificáveis serão destinados a viviendas protegidas a viviendas tasadas, à razão de 20 % para cada uma (artigo 80.o, n.o 2, da Lei Autonómica 2/2006);
b)
em cada setor de solo urbanizável destinado preferencialmente a habitação, 55 % são reservados a viviendas protegidas e 20 % a viviendas tasadas (artigo 80.o, n.o 3, da Lei Autonómica 2/2006).
(17)
As habitações ao abrigo do regime semiprotegido (viviendas tasadas) enquadram-se numa categoria intermédia entre a habitação social e a habitação de venda livre no mercado. Os preços das viviendas tasadas estão limitados pela Lei Autonómica 2/2006 a, no máximo, 1,7 vezes os preços máximos das viviendas protegidas. Na província da Biscaia, a fixação dos referidos preços máximos é feita nos termos de uma orden (diploma) de 1.8.2004 do Departamento de Vivienda y Asuntos Sociales (Departamento de Habitação e Assuntos Sociais) (14), que estabelecia um preço regulado inicial, cuja atualização posterior seria feita anualmente em função do Índice de Preços no Consumidor (IPC) determinado pelo Instituto Nacional de Estatística espanhol.
(18)
Segundo a Diputación, em 2006, aquando da celebração dos acordos notificados, os preços máximos aplicáveis às viviendas protegidas eram os seguintes:
-
1 351,86 euros/m2 nos municípios indicados no anexo I da Orden de 1.8.2004;
-
1 307,94 euros/m2 nos municípios indicados no anexo II da Orden de 1.8.2004;
-
1 181,54 euros/m2 nos demais municípios;
-
472,40 euros/m2 para os anexos (garagem/arrecadação, etc.).
Os preços das viviendas tasadas estavam limitados a um montante máximo de 1,7 vezes os preços acima indicados.
(19)
A Diputación informou que, ao celebrar com a Habidite os acordos notificados, a Bizkailur fê-lo nos termos da Ley 7/1985, de 2 de abril de 1985, reguladora de las Bases del Regímen Local (Lei 7/1985) (15) que confere aos municípios poderes para gerir os assuntos de interesse local, nomeadamente a atribuição de habitação social (artigo 25.o). Com base no artigo 109.o, n.o 2, do Real Decreto 1372/1986 e no artigo 79.o da Lei 7/1985 (versão consolidada), os municípios transferiam para a Bizkailur, quer a título oneroso quer gratuito, os ativos necessários para dar cumprimento aos objetivos em matéria de habitação social. Aquando da celebração dos acordos notificados (15 de dezembro de 2006), esses objetivos estavam definidos num plano adotado pela Diputación em 2004 para a construção de habitação social na Biscaia no período 2004-2007: o Plan Foral de actuación en materia de vivienda 2004-2007 (doravante, «o Plano Foral»). Segundo a Diputación, o Plano Foral previa que a Bizkailur realizasse no período 2004-2007 um total de 3 000 habitações em regime protegido.
(20)
Nos termos do primeiro Acordo, denominado «Medida 1» na decisão de dar início ao procedimento, doravante «o Acordo sobre Solos», a Diputación e a Bizkailur comprometiam-se a que esta última comprasse e adaptasse para uso industrial uma superfície de 101 430 m2 (81 600 m2 para as instalações fabris, 5 300 m2 para escritórios e 14 300 m2 para outros usos industriais) na zona industrial de Montealegre, município de Alonsotegi, no prazo máximo de 24 meses a partir da data da assinatura do acordo (Segunda Parte, artigo 1.o, alínea ii, do Acordo). A Bizkailur transmitiria à Habidite a propriedade do solo adaptado no prazo de 12 meses a partir da data da assinatura do Acordo (Segunda Parte, artigo 1.o, alínea iii, do Acordo), «livre de quaisquer encargos, despesas ou contribuições», por um preço equivalente «ao custo efetivo assumido pela Bizkailur na sua aquisição» (Segunda Parte, artigo 1.o, alínea vi, do Acordo). Este montante seria pago pela Habidite em quatro prestações de 25 % cada uma, no fim dos quarto, quinto, sexto e sétimo anos a contar da escritura da transmissão.
(21)
Nos termos do segundo Acordo, denominado «Medida 2» na decisão de dar início ao procedimento, doravante «Acordo sobre Habitações», a Diputación compraria à Habidite, ou diretamente ou através da Bizkailur, um total de 1 500 habitações, das quais 750 com uma superfície inferior a 75 m2. A Diputación ou a Bizkailur efetuariam um pedido de 1 500 habitações entre maio de 2007 e finais de junho de 2010, para poder entregar um total de 1 500 habitações em maio de 2011.
(22)
As habitações contratadas seriam construídas em solos colocados à disposição da Habidite pela Bizkailur para serem vendidas posteriormente como habitações em regime semiprotegido, quer diretamente pela Diputación quer pela Bizkailur, ou pela própria Habidite, no respeito das disposições relativas aos preços máximos aplicáveis (ver considerandos 14 a 19). Caso as habitações contratadas fossem vendidas pela Diputación ou pela Bizkailur, a Habidite não adquiriria a propriedade dos solos em que tinham sido construídas. Nesse caso, a tarefa da Habidite limitar-se-ia exclusivamente à construção.
(23)
O Acordo também permitia, que, a título excecional, para algumas das habitações contempladas no Acordo, a Habidite ou o Grupo Afer atuassem também como promotores (artigo A, alínea f), do Acordo sobre Habitações). Nesses casos excecionais, a propriedade dos solos necessários à construção das habitações seria previamente atribuída à Habidite ou ao Grupo Afer, que executariam em seguida as obras de construção e, por último, se encarregariam da sua venda enquanto habitações em regime semiprotegido. Nesse caso, a Habidite ou o Grupo Afer só reteriam o preço estipulado para as habitações, tal como indicado no considerando 24, ao passo que a parte do preço correspondente ao solo seria transferida para a Diputación e/ou a Bizkailur.
(24)
Nos termos do artigo A, alínea e), do Acordo sobre Habitações, o preço obtido pela Habidite a título das 1 500 habitações era o seguinte:
a)
habitações com mais de 75 m2 de superfície útil: 83 % do preço aplicado pela Bizkailur, mais 100 % do preço obtido pelos anexos (garagens, arrecadações);
b)
habitações com menos de 75 m2 de superfície útil: 83,30 % do preço aplicado pela Bizkailur, mais 100 % do preço obtido pelos anexos (garagens, arrecadações).
(25)
Por conseguinte, a Bizkailur teria conservado os 17 % ou 16,70 % restantes, respetivamente, do preço obtido pelas habitações (com exceção dos anexos, garagens, arrecadações, etc., cujo preço de venda total seria para a Habidite).
(26)
Numa hipótese apresentada pela Diputación, para uma casa de 75 m2 vendida como habitação semiprotegida em 2006, a Habidite obteria: 143 060,58 euros (83 % de 75 m2 × 1 351 euros × 1,7), mais 28 107,6 euros pelos anexos (100 % de 35 m2 × 472,4 euros), do preço total de 200 459,5 euros ao qual a Bizkailur teria vendido a habitação semi-protegida.
(27)
Segundo o artigo A, alínea g), do Acordo sobre Habitações, a Diputación ou a Bizkailur poderiam, a título excecional, vender a preço de mercado uma parte das 1 500 habitações contratadas com a Habidite que, neste caso, obteria as mesmas percentagens do preço de venda estipuladas no artigo A, alínea e), já mencionadas no considerando 24.
(28)
A Diputación e a Bizkailur não efetuaram um concurso público antes de celebrar o Acordo sobre Habitações com a Habidite.
(29)
O projeto Habidite acabou por ser abandonado de facto. Segundo a Diputación, isto deveu-se sobretudo ao facto de a Bizkailur ter incorrido em custos superiores aos previstos inicialmente para a aquisição e a adaptação para uso industrial dos solos em que se teria instalado a fábrica Habidite.
(30)
A Diputación informou (16) que, entre maio de 2007 e abril de 2008, a Bizkailur tinha comprado 205 487,73 m2 de solos para este projeto por um total de 4,7 milhões de euros. Segundo a Diputación, era necessário adquirir mais 95 000 m2 cujo custo adicional era estimado em 2,6 milhões de euros aproximadamente. Em março de 2009, os custos de adaptação dos solos para uso industrial, eram estimados em 28,5 milhões de euros.
(31)
A propriedade dos solos já adquiridos pela Bizkailur para este projeto não foi transferida para a Habidite.
III. A DECISÃO DE DAR INÍCIO AO PROCEDIMENTO DE INVESTIGAÇÃO FORMAL
(32)
Na Decisão de dar início ao procedimento de investigação formal, de 2 de dezembro de 2009 (17), a Comissão considerava que o Acordo sobre Solos e o Acordo sobre Habitações pareciam constituir auxílios estatais na aceção do artigo 107.o, n.o 1, do Tratado. Além disso, tais auxílios não pareciam ser compatíveis com o Tratado à luz de nenhuma das disposições pertinentes relativas aos auxílios estatais.
(33)
Relativamente ao Acordo sobre Solos, a Comissão concluiu preliminarmente que as condições fixadas para o reembolso pelo beneficiário das despesas de aquisição e adaptação dos solos se assimilavam a um empréstimo sem juros, o que conferia à Habidite uma vantagem que não teria podido obter no mercado.
(34)
Relativamente ao Acordo sobre Habitações, a decisão de iniciar o procedimento assinalava que o preço que a Bizkailur pagaria pelas 1 500 habitações não parecia coadunar-se com o mercado, dado que o beneficiário tinha calculado no seu próprio plano de negócios que o preço médio obtido através da Bizkailur seria 2 012,19 euros/m2, enquanto o preço médio estimado que se obteria no mercado seria 1 762,6 euros/m2.
(35)
A Comissão assinalou também uma série de indícios da existência de uma vantagem em favor da Habidite à luz do acórdão do Tribunal no processo P&O Ferries (18): a) o Acordo sobre Habitações não tinha sido celebrado mediante concurso público; b) a Diputación Foral de Bizkaia e a Bizkailur não tinham alegado nem demonstrado a necessidade de proporcionar habitação social; e c) o Acordo sobre Habitações contemplava a possibilidade de uma parte das 1 500 habitações adquiridas à Habidite ser vendida no mercado. Além disso, a Comissão sublinhou que a compra de uma parte considerável da produção da nova fábrica durante os seus primeiros anos de funcionamento reduzia os riscos que um novo projeto de investimento costuma acarretar. No que respeita ao critério da utilização de recursos estatais e da imputabilidade ao Estado, a decisão assinalava, no atinente ao eventual auxílio incluído em ambos os acordos, que a Bizkailur era uma empresa detida e controlada a 100 % por autoridades públicas e desempenhava tarefas encomendadas pelo Estado. No tocante à questão da seletividade, observou-se que os acordos beneficiavam clara e exclusivamente a Habidite e o Grupo Afer. No que se refere à distorção da concorrência e às consequências no plano das trocas comerciais, foi sublinhado que a Habidite operava no setor da construção, no qual a concorrência é muito viva, pelo que o auxílio a uma empresa pode prejudicar empresas de outros Estados-Membros.
(36)
Na decisão de iniciar o procedimento foram levantadas dúvidas quanto à compatibilidade do eventual auxílio incluído nos acordos notificados com o Tratado, nos termos dos critérios de compatibilidade estabelecidos nas Orientações relativas aos auxílios estatais com finalidade regional para o período 2007-2013 (19), no Regulamento (CE) n.o 800/2008 da Comissão, de 6 de agosto de 2008, que declara certas categorias de auxílios compatíveis com o mercado comum, em aplicação dos artigos 87.o e 88.o do Tratado (20), e no Quadro comunitário temporário relativo às medidas de auxílio estatal destinadas a apoiar o acesso ao financiamento durante a atual crise financeira e económica (21).
IV. OBSERVAÇÕES RECEBIDAS DAS AUTORIDADES ESPANHOLAS
(37)
As autoridades espanholas não apresentaram observações sobre a decisão de dar início ao procedimento (ver considerando 3), mas facultaram informação adicional em resposta aos pedidos da Comissão posteriores à referida decisão de iniciar o procedimento, tendo também respondido a algumas das alegações da Habidite. Estas respostas, bem como a informação adicional, são apresentadas sucintamente nos considerandos 48 a 54.
V. OBSERVAÇÕES RECEBIDAS DE TERCEIROS
(38)
Tal como indicado nos considerandos 3 e 6, em 9 de abril de 2010, a Habidite comentou a decisão de iniciar o procedimento e enviou informação adicional e observações em 27 de julho de 2010 e em 6 de abril e 7 de julho de 2011. Nesta correspondência, a Habidite apresentou, por um lado, elementos factuais que a Comissão desconhecia ao tomar a decisão de iniciar o procedimento e, por outro, argumentos tendo em vista contestar a existência de auxílios nos acordos notificados. Estes argumentos e os elementos factuais adicionais apresentados pela Habidite são apresentados sucintamente nos considerandos 39 a 47.
(39)
Em primeiro lugar, a Habidite informou que tinha sido celebrado um terceiro acordo na mesma data que os acordos sobre solos e habitações (15 de dezembro de 2006). Com este terceiro acordo (doravante «Acordo sobre Auxílios de Formação»), a Diputación comprometia-se a conceder à Habidite auxílios de formação para os1 100 novos empregados da fábrica Habidite. Em especial, a Diputación responsabilizava-se pelos custos de formação dos 1 100 trabalhadores, enquanto a Habidite, por seu turno, se comprometia a manter os 1 100 novos empregos durante pelo menos cinco anos. O Acordo sobre Auxílios de Formação também foi suspenso de facto devido ao fracasso do projeto Habidite (ver considerandos 29 a 31).
(40)
Em segundo lugar, a Habidite facultou documentação segundo a qual tinha sido concedido ao projeto Habidite, por decisão do Governo Basco de 30 de dezembro de 2008, um auxílio regional num montante total de 6 milhões de euros, em aplicação do regime de auxílio regional XR 175/2007, beneficiário de uma isenção por categorias (22).
(41)
Em terceiro lugar, a Habidite informou que, após a suspensão do projeto Habidite, foi interposto, mediante cartas de 6 de fevereiro e 17 de setembro de 2009, um procedimento contencioso administrativo em razão do incumprimento, por parte da Diputación e da Bizkailur, das obrigações assumidas nos termos dos três acordos. A Habidite informou ainda que tencionava prosseguir a sua reclamação perante os tribunais espanhóis competentes.
(42)
A Habidite sustenta que os acordos sobre solos e habitações não cumprem os critérios cumulativos para se considerar que implicam a existência de auxílio estatal nos termos do artigo 107.o, n.o 1, do Tratado.
(43)
No que respeita aos elementos do conceito de auxílio estatal que não o da vantagem, a Habidite apresentou os seguintes argumentos, que são comuns a ambos os acordos notificados:
a)
Nenhum dos dois acordos supõe uma transferência de recursos do Estado, já que, como se referem a transações realizadas em condições de mercado, não acarretam uma perda de recursos públicos (segundo o acórdão do Tribunal de Justiça no processo PreussenElektra (23)).
b)
O facto de o Acordo sobre Habitações não ter sido adjudicado no seguimento de um concurso público não significa que o critério da seletividade esteja cumprido. Nos termos do Real Decreto Legislativo n.o 781/1986, de 18 de abril de 1986, por el que se aprueba el texto refundido de las disposiciones legales vigentes en materia de Régimen Local (24) e do artigo 31.o da Diretiva 2004/18/CE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 31 de março de 2004, relativa à coordenação dos processos de adjudicação dos contratos de empreitada de obras públicas, dos contratos públicos de fornecimento e dos contratos públicos de serviços (25), tais acordos podem também ser celebrados diretamente, ou seja, sem concurso público, se as características técnicas do projeto ou a proteção de direitos de exclusividade o justificarem.
c)
O caráter único dos módulos prefabricados de Habidite, em termos das características do produto e da tecnologia de montagem, exclui a possibilidade de distorcer a concorrência ou de afetar o comércio entre os Estados-Membros. Nos processos N-09084 Ristretto Group/Williams Scottsman e N-04059 TDR Capital/Agelco, a autoridade espanhola da concorrência definiu os mercados de referência como os da «fabricação, venda e aluguer de construções modulares». Segundo esta definição, o caráter único dos módulos da Habidite leva a que esta não tenha concorrentes diretos que possam ver-se prejudicados pelos dois acordos. Por outro lado, a decisão da Comissão no processo M2473 Finnforest/Moelven Industrier (26), estabeleceu que o mercado das construções modulares é local ou regional, uma vez que os custos de transporte inviabilizam a concorrência a grandes distâncias. Em qualquer caso, os preços da Habidite eram muito competitivos, dadas as características tecnológicas do produto.
(44)
A Habidite apresentou também argumentos detalhados específicos para contestar que algum dos dois acordos notificados lhe tivesse conferido vantagens.
(45)
Relativamente ao Acordo sobre Habitações, a Habidite sustenta, no essencial, que não poderia ter obtido nenhuma vantagem já que os preços de venda estipulados não eram superiores aos níveis do mercado, mas, na realidade, inferiores. Mais especificamente:
a)
Os preços que a Habidite obteria pelas habitações nos termos do acordo eram, por definição, inferiores aos níveis do mercado, tendo em conta que a Bizkailur venderia as habitações aos níveis dos preços regulados, inferiores aos do mercado, fixados na lei para as habitações em regime semiprotegido - ver considerandos 14 a 19.
b)
O preço médio de 2 010,19 euros/m2 que a Bizkailur obteria pelas habitações construídas pela Habidite era comparável aos preços médios que a Bizkailur pagava naquele momento em virtude de acordos similares relativos à construção de habitações protegidas e semiprotegidas. Por exemplo, a Habidite alega que, em 2007, a Bizkailur pagou pela construção de habitações sociais em Lemoiz 2 277 euros/m2, em Ziérbana 1 964 euros/m2 e em Areatza 2 021 euros/m2. Em 2007, o preço médio das habitações de 84 m2 vendidas como habitações em regime semiprotegido em quatro municípios da Biscaia foi 1 808,69 euros/m2 (27).
c)
Em qualquer caso, nos termos do Acordo sobre Habitações (ver considerandos 24 e 25), a Habidite teria obtido 83 % e 83,30 % (para habitações com superfícies superiores ou inferiores a 75 m2, respetivamente) do preço médio de 2 010,19 euros/m2. A este respeito, convém assinalar que a decisão de iniciar o procedimento indicava erroneamente que 2 010,19 euros/m2 era o preço que a própria Habidite obteria ao abrigo deste acordo.
d)
O preço médio que a Bizkailur obteria pelas habitações construídas pela Habidite era muito inferior aos níveis de preços das habitações similares vendidas livremente no mercado da província. Em 2007, o preço médio de mercado na província da Biscaia era 2 921,9 euros/m2 (28).
(46)
No que respeita ao Acordo sobre Solos, a Habidite alega que não tinha obtido nenhuma vantagem, já que, no seu entender, teria tido que devolver à Bizkailur não só os custos reais da aquisição e adaptação dos solos, tal como estipulado no acordo, como também os custos de financiamento relacionados com esta operação.
(47)
Acresce que a Habidite contesta os custos estimados pela Diputación relativos à aquisição e adaptação dos solos. Segundo o Acordo sobre Solos, a Bizkailur só tinha de adquirir 101 403 m2 para este projeto, e não os 205 000 m2 referidos pela Diputación. Além disso, os custos da adaptação de 254 785 m2 de solos para uso industrial, que segundo a Diputación ascendem a 28,5 milhões de euros, são erróneos. Estes custos pareciam antes corresponder aos custos suportados pela Diputación no âmbito de outro projeto, a saber, a construção do troço Kastrexana-Arbuio-Sodupe da auto-estrada de Kadagua. A Habidite sustenta, além disso, que os solos adquiridos para o projeto Habidite foram também utilizados ilegalmente como vazadouro de resíduos, tal como estabelecido pelo Juzgado de Primera Instancia (tribunal de primeira instância) de Barakaldo no seu acórdão n.o 148/2010, de 1 de setembro de 2010.
VI. INFORMAÇÃO ADICIONAL E RESPOSTAS DAS AUTORIDADES ESPANHOLAS ÀS OBSERVAÇÕES DA HABIDITE
(48)
Em resposta às perguntas da Comissão, a Diputación confirmou que o projeto Habidite tinha sido suspenso e que não tinham sido executadas as obrigações contratuais assumidas com a Habidite nos acordos sobre solos e habitações.
(49)
Com respeito ao Acordo sobre auxílios de formação (ver considerando 39), a Diputación destaca que o seu compromisso de subvencionar a formação dos 1 100 trabalhadores da fábrica Habidite estava condicionado, nos termos do artigo 10.o do acordo, ao cumprimento das disposições pertinentes, o que, por conseguinte, incluía implicitamente uma eventual notificação da Comissão ou a autorização em conformidade com as disposições aplicáveis em matéria de auxílios estatais. A Diputación confirmou que os referidos auxílios de formação não foram pagos.
(50)
Quando se questionou a Diputación sobre a relação entre os acordos notificados e os auxílios regionais concedidos em 2008 pelo Governo Basco e se procurou saber se ambos os conjuntos de medidas se referiam ao mesmo projeto de investimento, a Diputación não excluiu que o projeto de investimento pudesse ser o mesmo, mas sublinhou que isso não significava necessariamente que os custos de investimento elegíveis tidos em conta pelo Governo Basco em 2008 para o auxílio de 6 milhões de euros fossem os mesmos custos subvencionáveis do projeto tal como se apresentava em 2006, quando se assinaram os acordos notificados. A este respeito, a Diputación remete para a informação fornecida pelo Governo Basco e pela Habidite.
(51)
No que se refere ao reembolso devido pela Habidite nos termos do Acordo sobre Solos e, em especial, à alegação da Habidite de que entendia que as suas obrigações de reembolso incluíam os custos de financiamento relacionados com a aquisição e adaptação de solos, a Diputación remete para a redação do Acordo sobre Solos cujo artigo 1.o, alínea vi, reza o seguinte: «o preço a pagar por [Habidite] será equivalente ao custo efetivo assumido pela Bizkailur S.A. […] na aquisição dos solos definidos em […]».
(52)
Por último, segundo a informação de que a Diputación dispõe, quando se celebraram os dois acordos notificados nem a Habidite nem o Grupo Afer eram considerados empresas em dificuldade na aceção dos pontos 9, 10 e 11 das Orientações E&R.
(53)
Por seu turno, o Governo Basco facultou informação sobre o auxílio regional de 6 milhões de euros concedido à Habidite em 30 de dezembro de 2008, incluindo as despesas elegíveis tidas em conta para a concessão deste auxílio. As categorias de despesas elegíveis são apresentadas no quadro seguinte:
Investimento total (milhões de euros)
90,42
Despesas de I + D
13,71
Despesas elegíveis, das quais:
76,71
TI
2,85
Solos
5,5
Construções
34,76
Equipamento técnico
19,14
Máquinas
11,94
Outras instalações
0,737
Equipamento de TI
0,965
Solos e construções excedentários
3,9
Despesas elegíveis totais
72,8
Auxílio concedido
6
(54)
Este auxílio não foi desembolsado. Em conformidade com o ponto 65 das Orientações comunitárias relativas aos auxílios estatais com finalidade regional 2007-2013 (29), as autoridades espanholas apresentaram à Comissão, em 19 de fevereiro de 2009, a ficha informativa relativa aos auxílios concedidos a grandes projetos de investimento não notificáveis ao abrigo de um regime de auxílio regional autorizado (30).
VII. APRECIAÇÃO
(55)
A presente decisão não contempla: a) o Acordo sobre Auxílios de Formação celebrado pela Diputación e pela Habidite em 15 de dezembro de 2006, e b) o auxílio regional de 6 ilhões de euros concedido ao grupo Habidite pelo Governo Basco em 30 de dezembro de 2008, pelas razões expostas nos considerandos (56) a (59).
(56)
Relativamente ao Acordo sobre Auxílios de Formação celebrado pela Diputación e pela Habidite na mesma data que os acordos notificados (ver considerandos 39 e 49), a Comissão assinala que esta medida não foi notificada pelas autoridades espanholas, não estando incluída na decisão de iniciar o procedimento. É prática corrente considerar que o auxílio estatal é concedido no momento em que existe um compromisso juridicamente vinculativo e incondicional relativo ao seu desembolso (31). O artigo 10.o do acordo sobre auxílios de formação (ver considerando 49) condiciona o compromisso de conceder o auxílio de formação ao cumprimento das disposições pertinentes, incluindo as disposições da União relativas aos auxílios estatais. Daí se deduz que o compromisso de conceder o auxílio de formação estabelecido nesse acordo não pode ser considerado incondicional no momento da sua celebração. Além disso, as autoridades espanholas confirmaram que o referido auxílio de formação não foi desembolsado. De todas as formas, dado que o projeto Habidite de Alonsotegi não foi executado, é improvável que este auxílio seja desembolsado no futuro.
(57)
A presente decisão também não contempla o auxílio regional de 6 milhões de euros concedido pelo Governo Basco à Habidite em 30 de dezembro de 2008 (ver os considerandos 40 e 50). No entanto, convém assinalar que tanto os dois acordos notificados analisados na presente decisão como o auxílio regional concedido em 2008 se referem ao mesmo projeto de investimento, a saber, a criação de uma fábrica de módulos de Habidite em Alonsotegi. Esta afirmação não foi posta em causa especificamente nem pelo Governo Basco nem pela Diputación (ver, a este respeito, o considerando 50).
(58)
Nos termos do ponto 66 das Orientações relativas aos auxílios estatais com finalidade regional para o período 2007-2013 (32), as autoridades espanholas têm de velar pelo cumprimento das regras em matéria de cumulação de auxílios aplicáveis ao auxílio regional concedido em 2008.
(59)
Além disso, convém recordar que, de acordo com a informação facultada pela Diputación (ver considerando 30), a compra dos solos necessários para este projeto de investimento começou em maio de 2007, tendo sido efetuadas sucessivas aquisições de parcelas para esse efeito até abril de 2008. Por conseguinte, o projeto começou a ser executado já em maio de 2007. Nos termos do ponto 38 das Orientações relativas aos auxílios estatais com finalidade regional para o período 2007-2013 (33), para garantir que o auxílio regional produz efeitos de incentivo ao investimento, só podem ser concedidos auxílios ao abrigo de regimes de auxílio se o beneficiário tiver apresentado um pedido de auxílio e as autoridades competentes tiverem confirmado por escrito, antes do início dos trabalhos, que o projeto cumpre em princípio as condições de elegibilidade estabelecidas no regime.
(60)
Antes de apreciar a existência de auxílio e a sua compatibilidade com o Tratado, a Comissão tem de determinar as disposições de auxílios estatais aplicáveis ratione temporis.
(61)
Os acordos sobre solos e habitações foram assinados em 15 de dezembro de 2006, mas não foram notificados à Comissão para exame até abril de 2009. Tal como indicado no considerando 56, é prática corrente (34) considerar-se que o auxílio estatal é concedido no momento em que existe um compromisso juridicamente vinculativo e incondicional para o seu desembolso. No caso dos dois acordos notificados, esse compromisso juridicamente vinculativo e incondicional foi adotado em 15 de dezembro de 2006, quando a Diputación e a Bizkailur os assinaram. Por conseguinte, qualquer auxílio incluído nos dois acordos é ilegal uma vez que foi concedido em infração das obrigações de notificação estabelecidas no artigo 108.o, n.o 3, do Tratado.
(62)
Segundo a jurisprudência CELF/SIDE (35), qualquer notificação ou declaração posterior de compatibilidade não é óbice à natureza ilegal dos auxílios concedidos em infração das obrigações de notificação ou de suspensão. Tal como indicado na Comunicação da Comissão relativa à determinação das regras aplicáveis à apreciação dos auxílios estatais concedidos ilegalmente (36), as disposições aplicáveis aos auxílios concedidos ilegalmente são as que estavam em vigor aquando da concessão, ou seja, no caso vertente em 15 de dezembro de 2006. Estes princípios são também corroborados pelos pontos 63 e 105 das Orientações relativas aos auxílios de Estado com finalidade regional para o período 2007-2013 (37). Por conseguinte, no momento de apreciar a existência de auxílio e sua compatibilidade, a Comissão deve basear-se nas disposições em matéria de auxílios estatais vigentes em 15 de dezembro de 2006, data da assinatura dos dois acordos notificados.
VII.1 Existência de auxílio
(63)
Para determinar se as medidas em questão implicam um auxílio estatal, a Comissão tem de apreciar se estão preenchidas as condições cumulativas estabelecidas no artigo 107.o, n.o 1, do Tratado. Esta disposição estabelece que «Salvo disposição em contrário dos Tratados, são incompatíveis com o mercado interno, na medida em que afetem as trocas comerciais entre os Estados-Membros, os auxílios concedidos pelos Estados ou provenientes de recursos estatais, independentemente da forma que assumam, que falseiem ou ameacem falsear a concorrência, favorecendo certas empresas ou certas produções». Estes critérios cumulativos são examinados nos considerandos 64 a 107 para cada um dos dois acordos notificados.
VII.1.1 Medida 1: Acordo sobre Solos
(64)
Um dos critérios para determinar se uma medida constitui um auxílio estatal nos termos do artigo 107.o, n.o 1, do Tratado, é a utilização de recursos estatais, quer se trate do respetivo desembolso quer de receitas não recebidas pelo Estado. Além disso, segundo uma jurisprudência constante, os recursos de empresas públicas ou privadas sobre as quais as autoridades públicas possam exercer controlo, direta ou indiretamente, são também considerados recursos estatais, na medida em que os referidos recursos permanecem sujeitos ao controlo público e, logo, à disposição das autoridades nacionais competentes (38). As observações da Comissão a este respeito são apresentadas nos considerandos 65 e 66.
(65)
Em primeiro lugar, o Acordo sobre Solos foi celebrado conjuntamente pela Diputación e pela Bizkailur. O acordo comporta vários indícios claros de que, no seu âmbito, a Bizkailur atuava como «braço» da Diputación. O Acordo sobre Solos foi assinado, em nome da Diputación e da Bizkailur, pelo Diputado General (presidente) da Diputación. O ponto 2 do preâmbulo desse acordo estabelece que a Diputación, enquanto detentora de 100 % da Bizkailur, tem entre os seus objetivos de política pública o objetivo de promover projetos de investimento novos e inovadores, criar postos de trabalho e facilitar o acesso à habitação social aos cidadãos da província da Biscaia. O ponto 5 do preâmbulo estabelece que o acordo é celebrado com o fito de prosseguir, quer diretamente quer através de empresas públicas como a Bizkailur, os objetivos de política económica e social contemplados no ponto 2 do preâmbulo.
(66)
Em segundo lugar, os recursos que a Bizkailur ia utilizar para cumprir as suas obrigações de adquirir e adaptar para uso industrial os solos destinados à implantação da fábrica Habidite em Alonsotegi estavam sujeitos ao controlo da Diputación. De 1999 em diante, a Bizkailur era detida a 100 % pela Diputación, que a controlava (39). Estão presentes os seguintes indícios «orgânicos» e «estruturais» estabelecidos na jurisprudência Stardust Marine que servem para determinar se as atividades da Bizkailur no âmbito do Acordo sobre Solos eram imputáveis ao Estado (40):
a)
a Diputación definia o alcance das atividades da Bizkailur no quadro do Acordo sobre Solos;
b)
para efeitos do acordo, a Bizkailur atuava expressamente em nome da Diputación;
c)
a natureza específica das atividades da Bizkailur, que visavam exclusivamente objetivos de política pública, demonstra que esta empresa não era um operador de mercado normal que competisse em condições de mercado.
(67)
À luz dos indícios expostos nos considerandos 65 e 66, conclui-se que, no caso do Acordo sobre Solos, está cumprido o critério da utilização de recursos estatais e da imputabilidade ao Estado.
(68)
A Comissão examinou as modalidades e as condições para o reembolso dos solos que a Diputación e a Bizkailur deviam atribuir ao projeto Habidite em Alonsotegi, em conformidade com a Segunda Parte, artigo 1.o, alíneas vi e vii, do Acordo sobre Solos (ver também o considerando 20) e apresenta as suas observações a este respeito nos considerandos 69 a 83.
(69)
Em virtude da Segunda Parte, artigo 1.o, alínea vi, do Acordo sobre Solos, o preço que a Habidite devia pagar pela aquisição e adaptação de solos para uso industrial pela Bizkailur era o «custo efetivo assumido pela Bizkailur […] na aquisição dos solos […]». A Habidite alegou (ver considerando 46) que, em seu entender, os custos de financiamento também estavam incluídos. No entanto, não é possível aceitar esta interpretação. A referência ao «custo efetivo assumido na aquisição dos solos» é suficientemente clara para não exigir uma interpretação adicional: só inclui o preço que a Bizkailur pagou efetivamente pela aquisição dos solos.
(70)
Por conseguinte, há que concluir que, em primeiro lugar, esta redação exclui claramente os custos efetivos assumidos pela Bizkailur na adaptação dos solos para uso industrial.
(71)
Em segundo lugar, as modalidades de reembolso estipuladas na Segunda Parte, artigo 1.o, alínea vi, do Acordo sobre Solos - a saber, um «período de carência» de quatro anos e o posterior reembolso fracionado em quatro prestações anuais à razão de 25 % do preço pago efetivamente pela Bizkailur pela compra dos solos - equivalem, na prática, a um empréstimo sem juros. A redação do artigo 1.o, alínea vii, do Acordo sobre Solos não pode ser interpretada por forma a incluir também as despesas de financiamento de um empréstimo equivalente, ou seja, os juros que um credor do mercado teria cobrado à Habidite por um empréstimo similar. Efetivamente, é duvidoso que um operador privado numa situação similar à da Bizkailur tivesse aceitado não cobrar à Habidite os custos de adaptação do solo e que, por outro lado, tivesse anuído a um prazo de carência de quatro anos para o reembolso do preço devido pela compra dos solos, e a um reembolso total no prazo de sete anos a partir da data de cessão da propriedade dos terrenos à Habidite, sem cobrar quaisquer juros por este financiamento.
(72)
Atendendo às conclusões dos considerandos 69 a 71, deve concluir-se que, graças ao Acordo sobre Solos, a Habidite obteve uma vantagem que não teria podido obter em condições normais de mercado. Essa vantagem consiste nas duas componentes seguintes:
a)
os juros não cobrados sobre um empréstimo equivalente ao total dos custos assumidos pela Bizkailur na aquisição dos solos nos termos do referido acordo, isto é, um empréstimo com uma duração de sete anos, um período de carência de quatro anos e quatro prestações iguais de reembolso anual (correspondendo cada uma a 25 % do montante reembolsado); e
b)
os custos assumidos pela Bizkailur relativos à adaptação para uso industrial da parcela de solo com uma superfície total mínima de 101 403 m2 necessária para este projeto, nos termos do artigo 1.o, alínea ii, do Acordo sobre Solos (a saber, um mínimo de 81 600 m2 para a fábrica, 5 300 m2 para escritórios e anexos, e 14 300 m2 para uso industrial).
(73)
No tocante à primeira componente, ou seja, os juros não cobrados relativos ao reembolso do preço da compra dos solos, a Comissão calcula que corresponde a um equivalente-subvenção líquido (ESL) de 13,21 % do preço que a Bizkailur pagou pela aquisição dos solos. Este ESL foi calculado tal como se indica nos considerandos 74 a 77.
(74)
Numa primeira fase, a taxa de juro aplicável a um empréstimo similar foi determinada com base na taxa de referência de 4,36 % aplicável em Espanha em dezembro de 2006, de acordo com a Comunicação da Comissão relativa às taxas de referência (41).
(75)
Numa segunda fase, com base na Comunicação da Comissão relativa ao método de fixação das taxas de referência e de atualização de 1997 (42) (doravante «Comunicação da Comissão de 1997»), em vigor aquando da conclusão do Acordo sobre Solos, não é necessário acrescentar um complemento a esta taxa de referência para refletir o perfil de risco do crédito da Habidite. Em virtude da Comunicação da Comissão de 1997, considerava-se que as taxas de referência refletiam o nível médio das taxas de juro aplicadas nos diferentes Estados-Membros aos empréstimos a médio e longo prazo (de cinco a dez anos) apoiados nas garantias habituais. O Regulamento (CE) n.o 794/2004 da Comissão não modificou especificamente este princípio geral (43). Na ausência de informação direta sobre a notação do risco do crédito naquele momento tanto para a Habidite como para o Grupo Afer, a Comissão considera que se pode assumir que, nesse momento, a Habidite era uma empresa normal com uma colateralização normal. Efetivamente, tanto a Diputación como a Habidite alegaram que a Habidite e o Grupo Afer não eram, nessa ocasião, empresas em dificuldade na aceção dos pontos 9, 10 e 11 das Orientações E&R (ver considerando 52).
(76)
Numa terceira fase, ajustou-se o equivalente-subvenção bruto do auxílio incluído no acordo de reembolso para ter em conta o imposto sobre as sociedades que o beneficiário deveria ter pago, que, nessa altura, era em Espanha de 35 %.
(77)
Com base nos elementos indicados nos considerandos 74 a 76, o ESL deste empréstimo bonificado é o seguinte:
Montante do empréstimo
100 %
Duração do empréstimo
7 anos
Período de carência do reembolso
4 anos
Taxa de referência
4,36 %
Margem/complemento
Taxa total de juros aplicável
4,36 %
Equivalente-subvenção bruto do auxílio
20,33 %
Imposto sobre as sociedades
35 %
Equivalente-subvenção líquido (depois de deduzidos os impostos)
13,21 %
(78)
Além disso, a Comissão nota que o custo efetivo da aquisição dos solos para este projeto, que constitui a base de aplicação do ESL para efeitos da determinação do custo do auxílio, é objeto de controvérsia entre as partes. Tal como indicado no considerando 30, a Diputación alega que até setembro de 2009, a Bizkailur tinha pago 4,7 milhões de euros pela compra de 205 000 m2 de solo e estimava que seriam necessários mais 2,6 milhões de euros para adquirir os restantes 95 000 m2 necessários para este projeto. Por outro lado, a Habidite afirma que a Bizkailur não tinha de comprar uma superfície tão vasta para este projeto, já que o Acordo sobre Solos estipulava um total de apenas 101 403 m2 (ver considerando 47).
(79)
No que respeita a esta controvérsia, a Comissão nota em primeiro lugar que, de acordo com a redação do artigo 1.o, alínea ii, do Acordo sobre Solos, a superfície destinada ao projeto devia ser de, no «mínimo», 101 403 m2 no total. Em segundo lugar, a Comissão não pode formar uma opinião avisada sobre este tema com base na informação facultada pelas partes no decurso do procedimento de investigação formal. No entanto, uma vez que o auxílio incluído no Acordo sobre Solos não foi desembolsado, não há necessidade de ordenar a recuperação do mesmo e a questão do preço exato que a Habidite deveria ter reembolsado pela aquisição dos solos pode ficar em aberto. Para efeitos da presente decisão, é suficiente definir o elemento de auxílio derivado das condições de reembolso estabelecidas no Acordo sobre Solos.
(80)
Esta componente de auxílio define-se, pois, como 13,21 % dos custos que devem ser reembolsados à Bizkailur pela compra dos solos necessários para o projeto Habidite, de acordo com a Segunda Parte, artigo 1.o, alínea ii, do Acordo sobre Solos. O montante assim determinado corresponde aos juros não cobrados pela Bizkailur, que teriam sido aplicados por um operador de mercado no caso de um empréstimo com uma duração de sete anos, um período de carência de quatro anos e quatro prestações de reembolso anual iguais (de 25 % do montante reembolsado cada uma). A base de cálculo desta componente do auxílio é o custo efetivo que a Bizkailur deveria ter assumido para a aquisição dos solos previsto na Segunda Parte, artigo 1.o, alínea ii, do Acordo sobre Solos.
(81)
Há que tecer considerações semelhantes relativamente à segunda componente do auxílio do Acordo sobre Solos, ou seja os custos de adaptação dos solos para uso industrial, que, segundo o referido acordo, não deviam ser reembolsados à Bizkailur (ver, a este respeito, os considerandos 69 e 70). Também neste caso as partes discordam quanto aos montantes. Segundo a Diputación, em março de 2009 estes custos eram estimados em 28,5 milhões de euros (ver considerando 30). A Habidite considera, não obstante, que esta estimativa está inflacionada (ver considerando 47), por um lado porque a Bizkailur comprou mais superfície do que seria necessário nos termos do Acordo sobre Solos para este projeto e, por outro, porque utilizou parte dos solos já adquiridos para o projeto para outros fins, por exemplo, para vazadouro de resíduos.
(82)
Uma vez mais, tendo em conta que o auxílio não foi desembolsado, não sendo necessário recuperá-lo, é suficiente, para efeitos da presente decisão, definir o elemento de auxílio derivado das condições de reembolso estabelecidas no Acordo sobre Solos: consiste nos custos totais que a Bizkailur teria assumido para adaptar a parcela do projeto para uso industrial, nos termos na Segunda Parte, artigo 1.o, alínea iii, do Acordo sobre Solos, custos que, de acordo com a redação da Segunda Parte, artigo 1.o.iii, do referido acordo, a Habidite não tem de reembolsar à Bizkailur.
(83)
A Comissão também conclui que a vantagem descrita nos considerandos 68 a 77, que consiste nas duas componentes descritas nos considerandos 80 e 82, deve ser considerada seletiva, na medida em que foi concedida, nos termos do Acordo sobre Solos, a um determinado beneficiário, a saber, a Habidite e o grupo a que pertence, o Grupo Afer.
(84)
Tal como indicado no considerando 42, a Habidite alega que os acordos notificados não distorcem a concorrência, porque: a) o mercado de referência limita-se à «fabricação, venda e aluguer de construções modulares», e b) as características únicas dos módulos prefabricados da Habidite fazem com que a empresa não tenha concorrentes.
(85)
A Comissão não pode aceitar os argumentos esgrimidos pela Habidite. Mesmo supondo que se pudesse considerar que os módulos prefabricados pela Habidite são um produto singular atendendo às suas características, no caso vertente, o mercado do produto de referência deve ser definido em sentido amplo como o mercado da construção e venda de habitação em geral - incluindo tanto as habitações vendidas no mercado livre como as vendidas no segmento do mercado regulado (habitação social).
(86)
Como afirma a própria Habidite, os preços das habitações a vender à Bizkailur podem ser comparados com os das habitações vendidas no mercado livre, ou com preços das habitações vendidas finalmente em regime protegido ou semiprotegido. O facto de a Bizkailur ter contratado também com fabricantes distintos da Habidite outras habitações para as vender em regime semiprotegido demonstra que, naquele momento, havia outros construtores que concorriam de facto com a Habidite com vista ao fornecimento de habitações à Bizkailur para venda em regime protegido ou semiprotegido.
(87)
Ademais, no plano de negócios apresentado ao Governo Basco em apoio do seu pedido de auxílio regional para 2008 (datado de novembro de 2008, pp. 10-12), a própria Habidite indica que tinha concorrido com construtores de habitações tradicionais em vários mercados regionais de Espanha nos quais pretendia vender os seus produtos (nomeadamente País Basco, Navarra, Cantábria, La Rioja, Madrid e Catalunha, mas também, em menor medida, noutras comunidades autónomas espanholas). Estimava que a sua quota de mercado total no mercado espanhol (mercado livre, mais projetos de habitação social) aumentaria de 0,4 % em 2011 para 1 % no período 2012-2016. Por exemplo, para o ano 2011, a Habidite calculava que o número total de habitações vendidas em todo o mercado espanhol teria sido aproximadamente 320 000, das quais 1 403 habitações corresponderiam à Habidite, o que equivale a uma quota de mercado de 0,4 %. No atinente ao mercado do País Basco em particular, a Habidite calculava uma quota de mercado de 0,5 % em 2011 e de 2,8 % no máximo, a partir de 2014, supondo que a procura total de habitação nesta região fosse de 8 000 habitações por ano para o período 2011-2016.
(88)
Segundo uma jurisprudência constante, deve considerar-se que o auxílio distorce a oncorrência se reforçar a posição financeira e as possibilidades da empresa beneficiária relativamente aos concorrentes que não recebem auxílio (44). À luz deste princípio e das considerações anteriores, deve concluir-se que os auxílios concedidos à Habidite e ao Grupo Afer mediante o Acordo sobre Solos teriam efeitos de distorção da concorrência, pois teriam permitido à Habidite reduzir os custos de investimento normalmente assumidos pela própria empresa e, assim, obter uma vantagem concorrencial face aos concorrentes reais e potenciais.
(89)
Tal como indicado nos considerandos 84 a 87, não é possível aceitar o argumento da Habidite de que o mercado geográfico de referência é meramente local ou regional, em especial no que se refere às habitações prefabricadas, devido aos custos associados ao transporte dos elementos prefabricados. Dada a proximidade geográfica entre o País Basco e outros Estados-Membros, bem como a sua proximidade do mar, é provável que os custos adicionais de transporte já não fossem decisivos para eliminar os possíveis concorrentes da Habidite nesta comunidade autónoma. Em contrapartida, é possível que os custos de transporte não constituíssem um obstáculo para a Habidite concorrer com vista à construção de habitações em Estados-Membros próximos.
(90)
Segundo a mesma jurisprudência já citada no considerando 88, quando o auxílio estatal reforça a posição de uma empresa relativamente a outros concorrentes no comércio no interior da UE, há que considerar que estes últimos sofrem prejuízos devidos ao auxílio. O auxílio pode ser de natureza a afetar o comércio na União, mesmo que a própria empresa beneficiária não realize atividades transfronteiriças (45).
(91)
Com base nos considerandos 89 e 90, a Comissão é levada a concluir que é provável que o auxílio implícito no Acordo sobre Solos afetasse o comércio entre os Estados-Membros.
VII.1.2 Medida 2: Acordo sobre Habitações
(92)
As considerações tecidas nos considerandos 64 a 67, 84 a 88 e 89 a 90 sobre os critérios de utilização dos recursos estatais e imputabilidade do Estado, a distorção da concorrência e a incidência no comércio no interior da União na definição de auxílio estatal também são aplicáveis, mutatis mutandis, ao Acordo sobre Habitações. Em consequência, os considerandos 93 a 96 limitam-se a analisar o critério da vantagem seletiva.
(93)
Tal como referido no considerando 45, a Habidite alega que o Acordo sobre Habitações não lhe conferiu nenhuma vantagem, já que, essencialmente, os preços que a Bizkailur teria de pagar pelas 1 500 habitações a construir pela Habidite em virtude deste Acordo se situavam realmente abaixo dos níveis do mercado.
(94)
Em especial, a Habidite começa por alegar que as 1 500 habitações que deviam ser entregues pela empresa em virtude deste Acordo teriam sido vendidas pela Bizkailur como habitações em regime semiprotegido a um preço máximo limitado pela legislação regional em vigor a 1,7 do preço estabelecido pela Orden do Governo Basco de 1.8.2004, sucessivamente indexado com base no Índice de Preços no Consumidor (IPC) estabelecido pelo Instituto Nacional de Estatística (ver, a este respeito, os considerandos 17 e 18). Por conseguinte, o preço médio que a Bizkailur obteria pelas 1 500 habitações era de 2 010,19 euros/m2, abaixo do preço médio de 2 921,9 euros/m2 das habitações vendidas em regime livre na província da Biscaia em 2007. Além disso, a Habidite só teria obtido 83 %, e 83,30 % no caso das 750 habitações com menos de 75 m2, dos 2 10,19 euros/m2 obtidos pela própria Bizkailur pela venda das habitações em regime semiprotegido.
(95)
Em segundo lugar, a Habidite alega que o preço que a Bizkailur teria obtido pelas 1 500 habitações, nos termos do Acordo sobre Habitações, era comparável aos preços obtidos por outras empresas de construção que tinham celebrado acordos similares com a Bizkailur nesse período (ver exemplos no considerando 45).
(96)
Por último, a Habidite alegou também que, nos termos do Decreto Lei 78/1986 e do artigo 31.o da Diretiva 2004/18/CE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 31 de março de 2004, relativa à coordenação dos processos de adjudicação dos contratos de empreitada de obras públicas, dos contratos públicos de fornecimento e dos contratos públicos de serviços, estes acordos podem também ser celebrados diretamente, ou seja, sem concurso público, se a natureza técnica do projeto ou a proteção dos direitos de exclusividade assim o justificar (46).
(97)
Apreciada a informação e os argumentos esgrimidos pela Habidite, as observações da Comissão a este respeito são apresentadas nos considerandos 98 a 107.
(98)
Em primeiro lugar, convém assinalar que a informação referente aos preços médios obtidos por outras empresas de construção que tinham celebrado acordos similares com a Bizkailur se baseia exclusivamente em dados publicados na imprensa. A Comissão não recebeu informação direta a este respeito por parte da Diputación, por exemplo, cópias de acordos similares celebrados pela Bizkailur com outras empresas de construção. Em qualquer caso, as estimativas de preços facultadas tanto pela Habidite como pela Diputación referem-se a 2006 e 2007, enquanto, nos termos do artigo A, alínea c), do Acordo sobre Habitações e do plano de negócios da Habidite (publicado em 2009), as 1 500 habitações teriam sido entregues à Bizkailur no período 2009-2011.
(99)
Mesmo admitindo que os preços que a Habidite obteria da Bizkailur pelas 1 500 habitações em virtude deste acordo fossem comparáveis com os obtidos por outras empresas de construção com base em acordos similares com a Bizkailur e, em qualquer caso, inferiores aos preços observáveis no mercado livre para estas habitações, este argumento não é suficiente para que a Comissão possa concluir que a Habidite não obteve uma vantagem com este acordo. Como também foi assinalado na decisão de iniciar o procedimento (47), a vantagem obtida pela Habidite graças a este acordo consiste essencialmente no facto de este garantir a venda de uma parte importante da sua produção inicial, reduzindo consideravelmente os riscos associados a um novo projeto de investimento, que, por definição, são inclusive mais elevados aquando do lançamento de um novo produto, como é o caso dos «módulos Habidite».
(100)
Como é sabido, a concorrência no mercado espanhol da construção era nesse momento muito intensa, e continua a sê-lo. Nesta perspetiva, o facto de a Bizkailur contratar 1 500 habitações à Habidite deve conferir a esta última uma vantagem nada desdenhável perante os seus concorrentes, mesmo tendo exclusivamente em conta a procura de construção de habitações destinadas à venda em regime protegido ou semiprotegido.
(101)
Uma vez que, de acordo com as informações da Diputación Foral, o Plano Foral (ver considerando 19), previa que a Bizkailur pusesse um total de 3 000 habitações à venda em regime de proteção oficial durante o período 2004-2007, é um bom indício de que o número de habitações contratadas à Habidite não era de modo nenhum insignificante. É certo que o Plano Foral abarca o período 2004-2007, enquanto se previa que as 1 500 habitações contratadas pela Bizkailur à Habidite fossem entregues no período 2009-2011 (segundo o plano de negócios da empresa na versão tornada pública em 2009). Trata-se, não obstante, de uma indicação do número total de habitações que a Bizkailur tinha a intenção de vender em regime protegido no momento em que se celebrou o Acordo sobre Habitações.
(102)
Este elemento deve ser apreciado à luz da proporção de habitações contratadas pela Diputación e pela Bizkailur da produção total estimada da Habidite no período de referência. Segundo o plano de negócios dado a conhecer em 2009, a Habidite estimava que, em 2009, a sua produção total de 433 habitações seria adquirida exclusivamente pela Bizkailur. Em 2010, a produção total de Habidite teria sido de 1 113 habitações, das quais a Bizkailur teria comprado 670. Em 2011, a produção total da Habidite teria sido de 3 151 habitações, das quais a Bizkailur teria comprado 342. Trata-se de um indício de que, aquando da celebração do Acordo sobre Habitações, a própria Habidite estimava que a Diputación e a Bizkailur teriam comprado uma parte importante da sua produção nos dois primeiros anos produtivos da fábrica Habidite de Alonsotegi (2009 e 2010). Tal corrobora a conclusão de que, efetivamente, o Acordo sobre Habitações reduziu consideravelmente os riscos intrínsecos associados a um novo projeto de investimento e, especialmente, ao lançamento de um produto novo no mercado (os «módulos Habidite»).
(103)
Outro indício de que, graças a este acordo, a Habidite teria visto reduzida uma parte considerável do risco que implicava a venda do seu produto no mercado reside no próprio plano de negócios da empresa (de novembro de 2008), apresentado com vista à obtenção dos auxílios regionais de 2008. Neste plano de negócios, a Habidite calculou que a procura total de habitações para venda no mercado regulado em todo o País Basco no período 2011-2016 era de aproximadamente 8 000 habitações por ano. O citado plano indica que a Habidite tencionava vender prioritariamente no segmento regulado do mercado (habitação social), tanto no País Basco como noutras comunidades autónomas de Espanha. Previa-se nomeadamente que, em 2011, a Habidite vendesse ao todo 289 habitações no mercado regulado espanhol, de uma produção total de 1 403 no mesmo ano. Assim se demonstra que, depois da conclusão do Acordo sobre Habitações (visto as 1 500 habitações encomendadas pela Diputación e pela Bizkailur terem de ser entregues o mais tardar em maio de 2011), o número de habitações que a Habidite esperava vender no mercado regulado, ou seja, 289 habitações de uma produção total de 1 403, era muito inferior ao rácio dos primeiros três anos de funcionamento da fábrica Habidite de Alonsotegi, cobertos pelo Acordo sobre Habitações.
(104)
Outro aspeto importante é a procura real de habitações sociais na província da Biscaia que a Bizkailur satisfaria através do Acordo sobre Habitações. Nem a Diputación nem a Habidite forneceram provas específicas relativas à procura real de habitação social que ia ser satisfeita pela Bizkailur através do Acordo sobre Habitações celebrado com a Habidite nas condições estabelecidas. Como já se mencionou no considerando 98, estimou-se que as 1 500 habitações estipuladas neste acordo iriam ser entregues no período 2009-2011. Além disso, a Diputación não contestou que o acordo tivesse sido celebrado tendo em vista a prestação de um serviço de interesse económico geral como a habitação social. Assinale-se também que o Acordo sobre Habitações não foi celebrado no seguimento de um concurso público, quando, segundo a informação comunicada pela própria Habidite, ao referir-se a acordos similares celebrados pela Bizkailur com outras empresas de construção, parece que, em condições normais, a Bizkailur devia ter levado a concurso um acordo com estas características.
(105)
Nesta perspetiva, não é possível aceitar o argumento da Habidite (ver considerando 96) segundo o qual a natureza técnica específica deste projeto permitia a contratação direta, sem concurso público. Em primeiro lugar, as disposições invocadas pela Habidite não se referem a situações como a que nos ocupa, em que a natureza especial do projeto consistia em introduzir um novo produto no mercado. O objeto do Acordo sobre Habitações consistia na aquisição das mesmas para posterior venda como habitações semiprotegidas destinadas a cidadãos desfavorecidos. A tecnologia utilizada para a sua construção é irrelevante, pois as habitações construídas com módulos prefabricados encontravam-se em concorrência direta com as construídas com métodos tradicionais. Em segundo lugar, num relatório de janeiro de 2009 (48), o Tribunal Vasco de Cuentas Públicas (Tribunal de Contas Basco) exprimiu dúvidas sobre a legalidade dos Acordos sobre Solos e Habitações, tendo chamado a atenção para os contratos públicos celebrados em violação dos princípios de transparência e dos convites a concorrer.
(106)
Segundo a jurisprudência P&O Ferries (49), o mero facto de uma autoridade pública adquirir bens nas condições habituais de mercado não basta para que esta operação constitua uma transação em condições de mercado, se se concluir que o Estado não tinha uma necessidade real de tais bens, especialmente se tiverem sido contratados sem concurso público. No caso vertente, a falta de informação sobre a necessidade real de a Bizkailur vender as 1 500 habitações contratadas em regime semiprotegido no período 2009-2011, juntamente com a ausência de um concurso público, constituem indícios de que a operação não foi efetuada em condições de mercado.
(107)
Tendo em conta as observações formuladas nos considerandos 97 a 106, a Comissão é levada a concluir que o Acordo sobre Habitações não pode ser considerado uma operação normal de mercado. Pelo contrário, é óbvio que o acordo confere à Habidite e ao Grupo Afer uma vantagem, ao reduzir o risco de ter de vender a sua produção em condições de mercado, em concorrência direta com outros construtores. O elemento de auxílio é aqui definido como o benefício que a Habidite teria obtido através da venda das 1 500 habitações à Diputación e à Bizkailur em virtude das condições do Acordo sobre Habitações, ou seja, a diferença entre o preço que a Bizkailur obteria da venda das 1 500 habitações nas condições de preços estipuladas no artigo A, alínea e), do Acordo sobre Habitações e os custos de construção das 1 500 habitações. A vantagem é seletiva por ser conferida especificamente à Habidite e ao Grupo Afer nos termos do Acordo sobre Habitações.
VII.1.3. Conclusões preliminares
(108)
Tendo em conta as observações formuladas nos considerandos 64 a 90 e 92 a 106, e sem prejuízo de qualquer conclusão adicional a propósito da compatibilidade com a legislação em matéria de contratação pública da União, deve concluir-se que os Acordos sobre Solos e Habitações constituem auxílios estatais nos termos do 107.o, n.o 1, do Tratado.
(109)
No caso do Acordo sobre Solos, o auxílio estatal em questão tem duas componentes:
a)
Os juros não cobrados sobre um empréstimo equivalente ao total dos custos assumidos pela Bizkailur na aquisição dos solos para o projeto Habidite, que teria sido concedido sem juros por um período de sete anos, com um período de carência de quatro anos. Tais juros não cobrados apresentam um ESL de 13,41 % dos custos de aquisição de solos suportados pela Bizkailur nos termos da Segunda Parte, artigo 1.o, alínea ii, do Acordo sobre Solos.
b)
Os custos totais assumidos pela Bizkailur a título da adaptação para uso industrial da parcela mencionada, de uma superfície total de, pelo menos, 101 430 m2, segundo o estipulado na Segunda Parte, artigo 1.o, alínea iii, do Acordo sobre Solos.
(110)
No caso do Acordo sobre Habitações, o elemento de auxílio está constituído pelo benefício que a Habidite teria obtido com a venda das 1 500 habitações nos termos do referido acordo, ou seja, a diferença entre o preço estipulado no seu artigo A, alínea e), para as 1 500 habitações e os custos de fabricação das 1 500 habitações assumidos pela Habidite.
VII.2 Compatibilidade
(111)
Na Decisão de dar início ao procedimento, de 2 de dezembro de 2009, a Comissão pôs em dúvida que o auxílio incluído nos Acordos sobre Solos e Habitações pudesse ter sido considerado compatível com o Tratado em virtude das disposições pertinentes aplicáveis aquando da apreciação, a saber, o Quadro Temporário (50), as Orientações E&R de 2004 (51), as Orientações comunitárias relativas aos auxílios estatais com finalidade regional 2007-2013 e Regulamento geral de isenção por categoria de 2008 (52).
(112)
Não obstante, tal como indicado nos considerandos 60 a 62, o auxílio concedido através dos Acordos sobre Solos e Habitações foi outorgado de forma ilegal em 15 de dezembro de 2006 (ou seja, antes de ser notificado à Comissão), pelo que a sua compatibilidade tem de ser avaliada à luz das disposições em matéria de auxílios estatais em vigor aquando da sua concessão.
(113)
Tendo em conta esta perspetiva temporal, a compatibilidade do auxílio concedido nos termos dos Acordos sobre Solos e Habitações não pode ser apreciada com base nas disposições especiais vigentes relacionadas com a crise, que foram adotadas e entraram em vigor posteriormente.
(114)
Por outro lado, segundo a Diputación, em 15 de dezembro de 2006, a Habidite e o Grupo Afer não preenchiam os requisitos para serem consideradas empresas em dificuldade nos termos dos n.os 9, 10 e 11 das Orientações E&R de 2004. Consequentemente, não eram elegíveis para os auxílios de emergência ou reestruturação aquando da celebração dos Acordos sobre Solos e Habitações.
(115)
Os Acordos sobre Solos e Habitações foram celebrados em 15 de dezembro de 2006 com o fito de apoiar um projeto de investimento em Alonsotegi, localidade situada na comarca da Grande Bilbau que, naquele momento, era uma zona assistida ao abrigo do artigo 107.o, n.o 3, alínea c), do Tratado (53). Logo, deve examinar-se se o auxílio concedido nos termos dos acordos sobre solos e habitações pode ter sido compatível com o Tratado em virtude das disposições aplicáveis aos auxílios regionais em 15 de dezembro de 2006, a saber: as Orientações relativas aos auxílios estatais com finalidade regional de 1998 (54) (doravante «as OAR de 1998») e o Enquadramento multissetorial dos auxílios com finalidade regional para grandes projetos de investimento de 2002 (55) (doravante «Enquadramento multissetorial de 2002»), no contexto do artigo 107.o, n.o 3, alínea c), do Tratado.
(116)
Para serem considerados compatíveis com o mercado interno, os auxílios regionais ao investimento devem respeitar uma série de critérios de compatibilidade normalizados que, aquando da conclusão do Acordo sobre Solos, em 15 de dezembro de 2006, estavam estabelecidos nas OAR de 1998. Os auxílios deviam, em especial, ser capazes de contribuir para o desenvolvimento regional e de apoiar um projeto de investimento inicial cuja execução só tivesse começado depois de o beneficiário do auxílio ter apresentado o respetivo pedido (efeito incentivador), o projeto de investimento devia ter sido financiado pelo menos até 25 % pelo beneficiário, que se devia manter na região assistida em que se encontrava durante cinco anos, no mínimo. Além disso, as despesas elegíveis a tomar em consideração para a concessão do auxílio deviam limitar-se a determinados custos elegíveis e o auxílio não devia ser cumulado com outros auxílios de forma a exceder o limite máximo de auxílio regional aplicável.
(117)
Nos termos do ponto 2 das OAR de 1998, o auxílio regional ad hoc concedido a uma única empresa ou que beneficie um único setor de atividade não será, regra geral, considerado compatível com o Tratado, já que, em princípio, os seus efeitos de distorção irão exceder os efeitos positivos no desenvolvimento regional. Ademais, os auxílios ad hoc a empresas em dificuldade estavam proibidos.
(118)
O auxílio concedido à Habidite nos termos do Acordo sobre Solos não foi notificado pelas autoridades espanholas no âmbito de um regime de auxílios regionais autorizado. Pelo contrário, este auxílio preenche bem melhor os requisitos para ser considerado uma medida ad hoc que só beneficia a Habidite e o Grupo Afer e, implicitamente, o setor da construção.
(119)
No entanto, ao abrigo do mesmo ponto 2 das OAR de 1998, este auxílio ad hoc que beneficia um setor único e uma só empresa pode, a título excecional, ser declarado compatível com o Tratado, se for possível demonstrar que presta uma contribuição significativa para o desenvolvimento regional, superior aos seus efeitos de distorção do comércio no interior da União e da concorrência. Ainda que as autoridades espanholas não tenham apresentado argumentos a este respeito, a Comissão analisará, por iniciativa própria e com base nos dados de que dispõe, se no caso do auxílio concedido através do Acordo sobre Solos, estão reunidas as condições para se aplicar esta exceção.
(120)
O Acordo sobre Solos destinava-se claramente a apoiar um novo projeto de investimento, ou seja, a nova fábrica Habidite de Alonsotegi. Nessa ocasião, calculou-se que o projeto criaria 1 100 novos postos de trabalho diretos numa região assistida e, muito provavelmente, um número significativo de empregos indiretos. Convém também acrescentar que, nos termos do Acordo paralelo sobre Habitações, o novo projeto de investimento teria contribuído também para a realização dos objetivos de política regional, a saber, a construção de habitações sociais para os cidadãos menos favorecidos da província da Biscaia. Acresce que nem a Habidite nem o Grupo Afer reuniam as condições para ser consideradas empresas em dificuldade na aceção dos pontos 9, 10 e 11 das Orientações E&R aquando da assinatura dos acordos sobre solos e habitações (ver considerando 19). Consequentemente, a Comissão é levada a concluir que, no caso do Acordo sobre Solos, estão reunidas as condições para a aplicação da exceção prevista no último parágrafo do ponto 2 das OAR de 1998.
(121)
Ao abrigo do ponto 4.4. das OAR de 1998, o conceito de auxílio regional só abarca os auxílios ao investimento inicial, definido como um investimento em capital fixo para a criação de um novo estabelecimento, a extensão de um estabelecimento existente ou o arranque de uma atividade que implique uma alteração fundamental do produto ou do processo de produção de um estabelecimento existente. O auxílio concedido nos termos do Acordo sobre Solos corresponde a esta definição, uma vez que foi concedido para apoiar o estabelecimento de um novo projeto de investimento em Alonsotegi.
(122)
Ao abrigo do ponto 4.5 das OAR de 1998, os auxílios ao investimento inicial devem ser destinados a cobrir exclusivamente as despesas elegíveis e, consequentemente, o custo máximo do auxílio regional é definido como uma percentagem das despesas de investimento elegíveis. Ao abrigo dos pontos 4.5 e 4.6 das OAR de 1998, a categoria «despesas elegíveis» no âmbito de um novo projeto de investimento compreende terrenos, edifícios e equipamentos, podendo igualmente incluir certas categorias de investimentos incorpóreos (patentes, licenças e conhecimentos técnicos), na condição de não excederem 25 % da base-tipo para as grandes empresas.
(123)
Por conseguinte, há que determinar em primeiro lugar as despesas elegíveis do projeto Habidite em Alonsotegi, a 15 de dezembro de 2006.
(124)
Dado que o auxílio incluído no Acordo sobre Solos não foi concedido com base num pedido de auxílio anterior, o beneficiário não facultou nessa ocasião a informação pertinente para a identificação das despesas elegíveis num novo projeto de investimento em processos de auxílios regionais. A informação de que a Diputación dispunha a propósito das despesas elegíveis foi indicada no considerando 12 como segue:
Solos
4,8 milhões de euros
Construção industrial
22,5 milhões de euros
Urbanização
4,00 milhões de euros
Instalações
24,0 milhões de euros
Total
55,34 milhões de euros
(125)
As categorias de despesas aqui indicadas podem ser consideradas «despesas elegíveis» ao abrigo do ponto 4.5. das OAR de 1998. Ademais, como o auxílio proporcionado pelo Acordo sobre Solos está diretamente relacionado com a aquisição e adaptação para uso industrial dos terrenos destinados ao novo projeto de investimento, preenche também este requisito decorrente do disposto no ponto 4.5 das OAR de 1998.
(126)
Nos termos do ponto 4.10 das OAR de 1998, os auxílios ao investimento inicial devem estar subordinados à manutenção do investimento em causa por um período mínimo de cinco anos. Ainda que esta condição não tenha sido imposta especificamente à Habidite no contexto do Acordo sobre Solos, convém porém assinalar que, no contexto do acordo paralelo sobre auxílios de formação (ver considerando 39), também celebrado em 15 de dezembro de 2006 relativamente ao mesmo projeto de investimento, a Habidite se tinha comprometido a manter 1 100 postos de trabalho durante um período de cinco anos, no mínimo. A Comissão é levada a concluir, por conseguinte, que também está cumprido o disposto no ponto 4.10 das OAR de 1998.
(127)
Não dispondo de informação sobre os custos salariais estimados dos 1 100 empregados da fábrica Habidite de Alonsotegi, a Comissão não pode proceder a uma avaliação séria da possível compatibilidade dos auxílios concedidos nos termos do Acordo sobre Solos com os pontos 4.11 a 4.17 das OAR de 1998 em matéria de criação de emprego. Não obstante, como o auxílio incluído no Acordo sobre Solos estava vinculado à compra dos terrenos, que é uma despesa elegível, não é necessário proceder a uma apreciação na aceção dos pontos 4.11 a 4.17 das OAR 1998.
(128)
Antes da assinatura do Acordo sobre Solos, o projeto de investimento da Habidite não tinha recebido nenhum outro auxílio de investimento que fosse necessário ter em conta para avaliar os efeitos cumulativos nos termos do ponto 4.18 das OAR de 1998.
(129)
O ponto 4.2 das OAR de 1998 estabelece que os regimes de auxílios devem prever que o pedido do auxílio seja apresentado antes do início da execução dos projetos. Esta disposição visa garantir que o auxílio regional só é concedido se tiver um efeito incentivador verificável: caso a execução de num projeto determinado tivesse tido início antes do pedido de auxílio, o auxílio regional concedido posteriormente não teria evidentemente efeitos incentivadores, o que significa que o projeto teria provavelmente sido executado mesmo sem auxílio.
(130)
A este respeito, convém assinalar, em primeiro lugar, que o Acordo sobre Solos era uma medida ad hoc e não um auxílio concedido no âmbito de um regime autorizado. Não obstante, o efeito incentivador é um critério geral de compatibilidade nos termos do artigo 107.o, n.o 3, alínea c), do Tratado, cujo cumprimento tem de ser verificar em qualquer caso. Apesar de a Diputación não ter alegado a existência de efeitos incentivadores em relação a esta medida, a Comissão deve, não obstante, examinar por iniciativa própria o cumprimento desta condição essencial de compatibilidade.
(131)
A Comissão é levada a considerar que a condição do efeito incentivador está preenchida no caso do auxílio incluído no Acordo sobre Solos pelas razões seguintes. Em primeiro lugar, ainda que o auxílio não tenha sido notificado antes da data em que foi concedido (15 de dezembro de 2006), as obras relacionadas com o projeto não tinham começado antes da sua concessão. Segundo a informação facultada pela Diputación, a compra dos terrenos necessários ao projeto, que pode ser considerada o início da execução deste projeto de investimento, só começou em maio de 2007, ou seja, depois da assinatura do Acordo sobre Solos, que teve lugar em 15 de dezembro de 2006. Em segundo lugar, o acto de o projeto Habidite não ter sido executado depois da suspensão dos acordos sobre solos e habitações pode ser entendido como uma demonstração de que o auxílio tinha efeitos incentivadores: na falta de auxílio, o projeto não foi executado.
(132)
O ponto 4.2 das OAR de 1998 exigia também que o próprio beneficiário do auxílio trouxesse ao projeto uma contribuição financeira isenta de auxílios de, pelo menos, 25 % das despesas elegíveis. É evidente que esta condição também se verifica no caso do auxílio incluído no Acordo sobre Solos. As despesas elegíveis declaradas pela Diputación para este projeto ascendiam a 55 milhões de euros, pelo que a Habidite deveria ter financiado através de recursos próprios 25 % desta quantia, pelo menos, o que corresponde a, no mínimo, 13,75 milhões de euros. A Comissão é levada a considerar que o elemento de auxílio do Acordo sobre Solos, tal como descrito no considerando 109, não poderia ir além de 75 % das despesas elegíveis, ou seja, 41,25 milhões de euros, nem sequer na hipótese de um aumento considerável do custo total do auxílio ao admitir-se que este consistia em 28,2 milhões de euros de custos efetivos de adaptação dos terrenos para uso industrial, mais 0,98 milhões de euros (ou seja, 13,41 % de um total de 7,3 milhões de euros de despesas com a aquisição dos terrenos, segundo os cálculos da Diputación).
(133)
Tendo em conta as observações formuladas nos considerandos 116 a 132, a Comissão é levada a concluir que o auxílio incluído no Acordo sobre Solos preenchia as condições de compatibilidade das OAR de 1998.
(134)
A informação sobre os custos de investimento elegíveis referida nos considerandos 12 e 124 mostra também que o projeto de investimento da Habidite reunia em dezembro de 2006 as condições para ser considerado um grande projeto de investimento nos termos do Enquadramento Multissetorial de 2002, já que os custos elegíveis totais para este projeto ultrapassavam os 50 milhões de euros. Assim, a compatibilidade do auxílio incluído no Acordo sobre Solos deve também ser examinada na perspetiva da sua conformidade com as condições do Enquadramento Multissetorial de 2002.
(135)
A intensidade máxima de auxílio aplicável na comarca da Grande Bilbau em dezembro de 2006, expressa em ESL, era de 20 %. Nos termos do disposto no ponto 21 do Enquadramento Multissetorial de 2002, e tendo em conta as referidas despesas elegíveis para o projeto Habidite a partir de 2006, tal como indicado no considerando 12, a intensidade máxima de auxílio admissível para este projeto deveria ter sido reduzida da seguinte forma:
Despesas elegíveis
Limite máximo de auxílio ajustado
Até 50 milhões de euros
10 milhões de euros (20 % - limite máximo regional - de 50 milhões de euros)
Entre 50 e 100 milhões de euros
0,5 milhões de euros (10 % - metade do limite máximo regional - de 5 milhões de euros)
Parte que excede 100 milhões de euros
-
Total
10,5 milhões de euros
(136)
Daí se deduz que o auxílio incluído no Acordo sobre Solos só teria sido compatível até ao montante total de 10,5 milhões de euros, e incompatível relativamente ao eventual excedente. Tal como indicado nos considerandos 78 a 82 e 109, o montante do auxílio incluído no Acordo sobre Solos não pode ser quantificado com exatidão dada a controvérsia sobre os custos efetivos que a Bizkailur deveria ter suportado pela execução das suas obrigações contratuais de aquisição e adaptação para uso industrial dos terrenos destinados ao estabelecimento da fábrica da Habidite em Alonsotegi, litígio sobre o qual a Comissão não está em medida de adotar uma posição final informada.
(137)
A primeira componente do auxílio teria representado 13,21 % dos custos efetivos assumidos pela Bizkailur devido à compra dos terrenos. A Diputación alega que estes custos efetivos teriam ascendido a um total de 7,3 milhões de euros, mas a Habidite considera que esta estimativa é excessiva. Também se observa que, segundo a informação transmitida pela própria Diputación (ver considerando 12), os custos da compra dos terrenos foram estimados, num dado momento, em 4,8 milhões de euros. Por último, os custos estimados em novembro de 2008 relativos à compra dos terrenos, tal como se indica no plano de negócios da Habidite apresentado no seu pedido de auxílio regional de 2008, ascenderam a 5,5 milhões de euros.
(138)
Quanto ao segundo elemento do auxílio, ou seja, a totalidade dos custos efetivos assumidos pela Bizkailur, relativos à adaptação para uso industrial dos terrenos em causa, em março de 2009 a Diputación calculou um custo de 28,5 milhões de euros, ainda que tenha também informado que, a dada altura, se estimou que estes custos corresponderiam apenas a 4,04 milhões de euros (ver considerando 12).
(139)
À guisa de conclusão, a informação disponível não permite excluir com total certeza que o auxílio incluído no Acordo sobre Solos não teria excedido o montante de 10,5 milhões de euros permitido para este projeto.
(140)
O ponto 24 do Enquadramento Multissetorial de 2002 estabelece condições adicionais de compatibilidade para as medidas relativamente às quais o montante do auxílio proposto ultrapasse o auxílio máximo permitido para um investimento de 100 milhões de euros na mesma região assistida. No caso vertente, com base no ponto 21 do Enquadramento Multissetorial de 2002, em dezembro de 2006 o auxílio máximo admissível para um investimento de 100 milhões de euros na comarca da Grande Bilbau era 15 milhões de euros (composto de 10 milhões de euros, que representam 20 % dos primeiros 50 milhões de euros, mais 5 milhões de euros, ou seja, 10 % dos 50 milhões de euros seguintes).
(141)
Como já se explicou nos considerandos 78 a 82, a informação disponível não permite quantificar com precisão o custo total do auxílio incluído no Acordo sobre Solos. No entanto, a Comissão não pode excluir que o custo do auxílio pudesse ter excedido o limite máximo de 15 milhões de euros. Nestas circunstâncias, a Comissão verificou se, no caso do Acordo sobre Solos, estavam preenchidas duas condições adicionais para a aprovação do referido auxílio.
(142)
A primeira condição é que o beneficiário do auxílio não deveria ter excedido 25 % das vendas do produto em causa antes ou depois do investimento. A segunda é que a capacidade de produção criada pelo projeto de investimento não deveria exceder 5 % do mercado em questão. Nos termos do ponto 24 do Enquadramento Multissetorial de 2002, compete aos Estados-Membros provar que estas condições estão preenchidas. No caso vertente, as autoridades espanholas não facultaram informação que permita à Comissão verificar se alguma destas duas condições adicionais se encontrava preenchida.
(143)
No entanto, com base nas estimativas dos preços de mercado comunicadas pela Habidite em novembro de 2008 com vista à obtenção do auxílio regional de 2008 (ver considerando 87), a empresa calculou que sua quota no mercado geral espanhol da construção de habitações (incluindo o mercado livre e o segmento da habitação social) foi de [0,1-1,0] % em 2011, ou seja, adicionando a nova capacidade de produção gerada por este projeto de investimento, que iria aumentar [0,5-1,5] % a partir de 2012. Considerando apenas o mercado basco, a quota da Habidite em 2011 no segmento do mercado livre no setor da construção teria sido [0,1-1,0], com tendência para aumentar até [2,0-3,0] % a partir de 2014.
(144)
À luz destas estimativas, que não foram contestadas por nenhuma outra informação em poder da Comissão, pode supor-se que a Habidite não teria excedido os limites da quota de mercado e da capacidade fixados no ponto 24 do Enquadramento Multissetorial de 2002 em dezembro de 2006 com respeito ao investimento subvencionado pelo Acordo sobre Solos.
(145)
Em conclusão, a parte do auxílio incluído no Acordo sobre Solos que não excede o ontante máximo autorizado de 10,5 milhões de euros também teria preenchido as condições de compatibilidade do Enquadramento Multissetorial de 2002. O montante do auxílio que pudesse exceder este limite máximo não teria sido compatível com o Tratado, ao não preencher as condições de compatibilidade das OAR de 1998 nem o Enquadramento Multissetorial de 2002.
(146)
Dado que o auxílio não foi desembolsado, não sendo necessário recuperá-lo, estas conclusões sobre a compatibilidade do auxílio incluído no Acordo sobre Solos são suficientes para efeitos da presente decisão.
(147)
A Comissão chama a atenção das autoridades espanholas competentes para o facto de que o auxílio incluído no Acordo sobre Solos deve ser tido em conta para examinar o cumprimento das disposições de cumulação relativas aos auxílios regionais de 2008 concedidas pelo Governo Basco ao mesmo projeto. Isto é tanto mais necessário se consideramos que tanto o auxílio incluído no Acordo sobre Solos como o auxílio regional de 2008 cobria as despesas elegíveis relacionadas com a aquisição e adaptação dos mesmos terrenos. Mais uma vez se sublinha que as obras deste projeto de investimento começaram em maio de 2007, ao passo que o pedido de auxílio regional de 2008 foi apresentado em 2008.
(148)
Tal como indicado nos considerandos 93 a 107, o auxílio incluído no Acordo sobre Habitações reduz os riscos intrínsecos a um investimento inicial ao garantir a venda de uma parte importante da produção inicial da nova fábrica, conferindo também uma vantagem à Habidite face a outros concorrentes pelo facto de se garantir sem concurso público um contrato relativo à entrega às autoridades públicas de 1 500 habitações destinadas à venda em regime semiprotegido. O auxílio incluído no Acordo sobre Habitações foi definido como o benefício que a Habidite teria obtido através da compra das 1 500 habitações pela Diputación e pela Bizkailur, a saber, a diferença entre o preço a que esta última teria vendido as habitações e os custos próprios assumidos pela Habidite para a fabricação das mesmas.
(149)
De acordo com as OAR de 1998, os auxílios regionais estão vinculados aos custos elegíveis. Conquanto o ponto 4.2 das OAR de 1998 não limite as formas de concessão do auxílio, o ponto 4.5 e todo o teor das OAR deixam claro que os auxílios ao investimento devem ser destinados aos custos de investimento elegíveis. Em conformidade com o ponto 4.5 das OAR de 1998, só os custos de aquisição de ativos tais como terrenos, edifícios e instalações/máquinas poderão ser tidos em conta para efeitos da concessão de auxílios regionais. Nos termos do ponto 4.6 das OAR de 1998, os auxílios regionais também podem subvencionar outros custos, por exemplo, aquisição de patentes, licenças e conhecimentos técnicos.
(150)
Não obstante, tendo em conta a sua natureza, o auxílio concedido através do Acordo sobre Habitações não se destina às referidas despesas elegíveis, mas sim a reduzir as despesas de funcionamento atuais do beneficiário. Nos termos do ponto 4.15 das OAR de 1998, os auxílios ao funcionamento são, em princípio, proibidos, podendo ser concedidos, a título excecional nas regiões assistidas nos termos do artigo 107.o, alínea a), do Tratado. No entanto, o projeto Habidite ia ser levado a cabo numa região assistida nos termos do artigo 107.o, n.o 3, alínea c), do Tratado, e não nos termos do artigo 107.o, n.o 3, alínea a).
(151)
Por conseguinte, a Comissão é levada a concluir que o auxílio incluído no Acordo sobre Habitações constituía um auxílio ao funcionamento que, nos termos do ponto 4.15 das OAR de 1998, não teria sido compatível com o Tratado.
VIII. CONCLUSÃO
(152)
Tendo em conta as observações formuladas nos considerandos 63 a 151, e sem prejuízo de qualquer conclusão adicional a propósito da compatibilidade com a legislação em matéria de contratação pública da União, a Comissão é levada a concluir que os acordos sobre solos e habitações constituem auxílios estatais nos termos do 107.o, n.o 1, do Tratado.
(153)
No caso do Acordo sobre Solos, o auxílio consiste em duas componentes:
a)
Os juros não cobrados sobre um empréstimo equivalente ao total dos custos assumidos pela Bizkailur relativos à aquisição dos solos para o projeto Habidite, que teria sido concedido sem juros por um período de sete anos, com um período de carência de quatro anos. Estes juros não cobrados correspondem a um ESL de 13,41 % dos custos de aquisição dos terrenos assumidos pela Bizkailur com base na Segunda Parte, artigo 1.o, alínea ii, do Acordo sobre Solos.
b)
Os custos totais assumidos pela Bizkailur relativos à adaptação para uso industrial da parcela de solo com uma superfície total mínima de 101 403 m2, nos termos da Segunda Parte, artigo 1.o. alínea iii, do Acordo sobre Solos.
(154)
No caso do Acordo sobre Habitações, o elemento de auxílio consiste no benefício que a Habidite e o Grupo Afer teriam obtido através da venda das 1 500 habitações encomendadas pela Diputación e pela Bizkailur, ou seja, a diferença entre o preço a que esta última teria vendido as habitações com base no disposto no Acordo sobre Habitações e os custos de construção suportados pela Habidite.
(155)
A informação disponível não permite quantificar com exatidão os montantes do auxílio incluídos nos acordos sobre solos e habitações. No entanto, a quantificação do auxílio não é necessária para efeitos da presente decisão, já que o auxílio não foi desembolsado, não sendo, pois, necessário recuperá-lo.
(156)
A Comissão sublinha que os acordos sobre solos e habitações incluem auxílios ilegais. O auxílio incluído em ambos os acordos foi concedido em 15 de dezembro de 2006, em infração das obrigações de notificação prévia estabelecidas no Tratado. À luz da jurisprudência CELF/SIDE (56), a notificação posterior dos dois acordos e a conclusão de compatibilidade parcial do auxílio incluído no Acordo sobre Solos até ao montante autorizado de 10,5 milhões de euros não eliminam o caráter ilegal do auxílio. A Comissão exige às autoridades espanholas que tirem todas as consequências jurídicas necessárias do caráter ilegal do auxílio incluído nos acordos sobre solos e habitações.
(157)
O auxílio concedido através do Acordo sobre Solos é compatível com o Tratado nos termos das OAR de 1998 e do Enquadramento Multissetorial de 2002 até ao montante autorizado de 10,5 milhões de euros. A parte do auxílio concedido ao abrigo do Acordo sobre Solos que pudesse exceder este montante autorizado é incompatível com o Tratado.
(158)
O auxílio concedido através do Acordo sobre Habitações constitui um auxílio ao funcionamento, que é incompatível com o Tratado na sua totalidade nos termos do ponto 4.15 das OAR de 1998.
(159)
As conclusões da presente decisão sobre a existência de auxílio no Acordo sobre Solos são relevantes para os auxílios com finalidade regional concedidos em 2008 ao mesmo projeto de investimento pelo Governo Basco. A Comissão constata que as obras relativas a este projeto de investimento começaram em maio de 2007, ou seja, antes do pedido de auxílio regional de 2008.
(160)
Os beneficiários do auxílio concedido através dos acordos sobre solos e habitações são a Habidite Technologies País Basco S.A. e o Grupo Afer, ambos partes contratantes dos acordos sobre solos e habitações, que estão abrangidos pelo disposto no artigo 3.o, n.os 2 e 3, do anexo da Recomendação da Comissão, de 6 de maio de 2003, relativa à definição de micro, pequenas e médias empresas (57).
ADOTOU A PRESENTE DECISÃO:
Artigo 1.o
Os dois acordos notificados pelo Reino de Espanha em 15 de abril de 2009, celebrados em 15 de dezembro de 2006 entre a Diputación Foral de Bizkaia e a Bizkailur S.A., por um lado, e a Habidite Technologies País Vasco S.A. e o Grupo Afer, por outro lado, incluem auxílios estatais nos termos do artigo 107.o, n.o 1, do Tratado.
Artigo 2.o
O auxílio incluído nos acordos notificados é ilegal, uma vez que foi concedido em infração das obrigações de notificação prévia previstas no artigo 108.o, n.o 3, do Tratado.
Artigo 3.o
O auxílio incluído no Acordo sobre Solos consiste em:
a)
Juros não cobrados pela Diputación e pela Bizkailur sobre um empréstimo equivalente ao total dos custos da aquisição do solo, que será reembolsado após um período de carência de quatro anos em quatro prestações iguais de 25 % cada uma, sem juros. O ESL de um empréstimo sem juros como este teria sido de 13,41 % dos custos efetivos assumidos pela Bizkailur com vista à aquisição do solo destinado a este projeto em virtude da Segunda Parte, artigo 1.o, alínea ii, do Acordo sobre Solos.
b)
Custos totais efetivos suportados pela Bizkailur a título da adaptação para uso industrial dos terrenos a adquirir para este projeto, com uma superfície total mínima de 101 430 m2, em virtude da Segunda Parte, artigo 1.o, alínea iii) do Acordo sobre Solos.
Artigo 4.o
O auxílio incluído no Acordo sobre Habitações consiste no benefício que a Habidite e o Grupo Afer teriam obtido com a venda das 1 500 habitações encomendadas pela Diputación Foral de Bizkaia e pela Bizkailur S.A. em aplicação do referido acordo. Este benefício consiste na diferença entre o preço obtido pela Habidite da Bizkailur, nos termos do artigo A, alínea e), deste acordo, e os custos próprios da Habidite relativos à construção das 1 500 habitações.
Artigo 5.o
O auxílio incluído no Acordo sobre Solos é compatível com o Tratado, em virtude das Orientações relativas aos auxílios estatais com finalidade regional de 1998 e do Enquadramento multissetorial dos auxílios com finalidade regional para grandes projetos de investimento de 2002 até um montante permitido de 10,5 milhões de euros. O auxílio que exceda este limite máximo é incompatível com o Tratado.
Artigo 6.o
O auxílio incluído no Acordo sobre Habitações é incompatível com o Tratado, nos termos do ponto 4.15 das Orientações relativas aos auxílios estatais com finalidade regional de 1998, por constituir um auxílio ao funcionamento.
Artigo 7.o
O Reino de Espanha é o destinatário da presente decisão.
Feito em Bruxelas, em 27 de junho de 2012.