ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 27. října 2010
o státní podpoře č. C 15/08 (ex N 318/07, N 319/07, N 544/07 a N 70/08), kterou Itálie hodlá poskytnout ve prospěch podniku Cantiere Navale De Poli
(oznámeno pod číslem K(2010) 7253)
(Pouze italské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2013/197/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
po vyzvání zúčastněných stran, aby podle výše uvedených ustanovení (1) předložily své připomínky, a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Dopisy ze dne 6. června 2007, 24. září 2007 a ze dne 6. února 2008 oznámila Itálie žádosti o prodloužení tříleté dodací lhůty na čtyři tankery na chemikálie (s názvy C 241, C 242, C 243 a C 244), které měly být vyrobené společností Cantiere Navale de Poli (dále jen „De Poli“ nebo „loděnice“) (2). Itálie požádala konkrétně o prodloužení dodací lhůty o osm měsíců pro plavidlo C 241, o šest měsíců pro plavidlo C 242, o devět měsíců pro plavidlo C 243 a o deset měsíců pro plavidlo C 244.
(2)
Oznámení se týkala podpor poskytnutých Itálií společnosti De Poli v rámci vnitrostátního režimu podpor N 59/2004 schváleného Komisí dne 19. května 2004 (3) na základě nařízení Rady č. 1177/2002 (ES) ze dne 27. června 2002 o dočasném obranném mechanismu pro stavbu lodí (4), pozměněném nařízením Rady č. 502/2004 (ES) (5) (dále jen „italský režim podpor“ a „nařízení o dočasném obranném mechanismu“).
(3)
Dopisy ze dne 31. července 2007, 31. srpna 2007, 7. září 2007, 12. listopadu 2007 a 25. ledna 2008 poskytla Itálie Komisi doplňující informace týkající se zmíněných oznámení.
(4)
Dopisem ze dne 16. dubna 2008 Komise italským orgánům sdělila rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) (6) ve vztahu k oznámeným žádostem o prodloužení dodacích lhůt. Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo uveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (7). Zúčastněné strany byly vyzvány, aby se vyjádřily k tomuto záměru.
(5)
Itálie zaslala své připomínky k rozhodnutí o zahájení řízení dopisem datovaným dne 16. června 2008, zaevidovaným dne 17. června 2008. Komise obdržela připomínky od společnosti De Poli dopisem datovaným rovněž dne 16. června 2008, zaevidovaným dne 17. června 2008. Itálie zaslala doplňující informace dopisem ze dne 30. června 2008, zaevidovaným stejného dne, a dopisem ze dne 29. října 2008, zaevidovaným dne 3. listopadu 2008.
(6)
Dopisem ze dne 15. července 2008, zaevidovaným dne 22. července 2008, Itálie zažádala o druhé prodloužení dodací lhůty dvou plavidel, totiž: do 30. září 2008 pro plavidlo C 242 a do 30. září 2008 pro plavidlo C 244.
(7)
Dopisem ze dne 20. ledna 2009, zaevidovaným dne 22. ledna 2009, Itálie zažádala o třetí prodloužení dodací lhůty, totiž do 31. prosince 2008 pro plavidlo C 242 a do 28. února 2009 pro plavidlo C 243. Dopisem ze dne 14. dubna 2009, zaevidovaným dne 15. dubna 2009, Itálie zažádala o poslední (čtvrté) prodloužení dodací lhůty, totiž do 30. června 2009 pro plavidlo C 242, do 30. září 2009 pro plavidla C 243 a do 30. listopadu 2009 pro plavidlo C 244.
(8)
Dopisem ze dne 8. května 2009, zaevidovaným stejného dne, Komise Itálii požádala o doplňující informace, urgované dopisem ze dne 12. června 2009. Itálie odpověděla dopisem ze dne 23. září 2009 (8), v němž Komisi pouze sdělila, že v případě společnosti De Poli bylo zahájeno vyrovnací řízení (9).
(9)
Dopisem ze dne 28. ledna 2010, zaevidovaným dne 1. února 2010, Itálie formálně stáhla žádosti o prodloužení podané pro plavidla C 242 a C 243 (10).
(10)
Prostřednictvím elektronické pošty dne 2. března 2010 Komise Itálii požádala o objasnění stavu oznámení týkajících se plavidel C 241 a C 244.
(11)
Prostřednictvím elektronické pošty dne 10. června 2010, zaevidované dne 17. června 2010, Itálie Komisi sdělila, že plavidlo C 241 bylo zhotoveno dne 31. srpna 2008 a dodáno dne 3. listopadu 2008 a že oznámení žádosti o prodloužení dodací lhůty pro jmenované plavidlo bylo zachováno.
(12)
Dopisem ze dne 16. června 2010, zaevidovaným dne 28. června 2010, Itálie formálně stáhla žádosti o prodloužení týkající se plavidla C 244.
II. SOUVISLOSTI
(13)
Dále uvedené skutečnosti se týkají pouze plavidla C 241, neboť Itálie stáhla žádosti o prodloužení pro plavidla C 242, C 243 a C 244.
(14)
Společnost De Poli je italskou loděnicí, která sídlí ve městě Pellestrina (Benátky) a od devadesátých let se specializuje na výrobu chemických tankerů a tankerů. V roce 2007 loděnice čítala 320 zaměstnanců, včetně subdodavatelů, a její roční obrat činil 70 milionů EUR. Dne 11. února 2010 příslušný italský soudce povolil vyrovnací řízení týkající se loděnice (11).
(15)
Dne 28. ledna 2005 si společnost Arcotur S.r.l. u společnosti De Poli objednala zhotovení plavidla C 241. Podle smlouvy má tanker na chemikálie C 241 tyto technické specifikace: celková délka 125 metrů, šířka mezi vnějšími hranami žeber 19 metrů, hrubá nosnost 7 300 tun a rychlost o výkonu odpovídajícímu 85 % trvalého maximálního výkonu 15 uzlů. Prodejní smlouva stanovila dodání plavidla C 241 zadavateli Arcotur S.r.l. do 31. prosince 2007 za celkovou cenu 30 milionů EUR.
(16)
Dne 26. května 2006 loděnice objednala u jednoho dodavatele (dále jen „dodavatel“) lodní převodovku. Tato objednávka, kterou dodavatel potvrdil, měla být vyřízena dne 3. září 2007. Dle informací poskytnutých společností De Poli je převodovka pro plavidlo C 241 specifickým modelem s ojedinělými vlastnostmi, který se v mnoha technických aspektech liší od standardního modelu vyráběného stejným dodavatelem.
(17)
Dne 6. července 2006 společnost Arcoin S.p.A. (dříve Arcotur S.r.l.) a společnost De Poli upravily smlouvu podepsanou dne 28. ledna 2005 následujícími změnami v objednávce plavidla C 241: celková délka 112 metrů, šířka mezi vnějšími hranami žeber 16,8 metru, hrubá nosnost 5 300 tun a snížení ceny na 23 milionů EUR.
(18)
Dne 20. července 2006 společnost Arcoin S.p.A. postoupila zakázku na stavbu plavidla C 241 společnosti Elbana di Navigazione S.p.A.
(19)
V dohodnutý den splatnosti, dne 3. září 2007, nebyla převodovka objednaná dne 26. května 2006 hotova. Dopisem ze dne 23. října 2007 dodavatel společnosti De Poli sdělil, že z důvodu nedostatku surovin na trhu a následného opoždění dodávek ze strany subdodavatelů převodovka nemůže být dodána včas. Dne 18. ledna 2008 dodavatel potvrdil, že datum dodání převodovky bylo přeloženo na únor 2008 se šestiměsíčním zpožděním vůči původnímu datu dodání.
(20)
Italské orgány proto požádaly o prodloužení dodací lhůty plavidla C 241 až do 31. srpna 2008, tedy o prodloužení o osm měsíců od konce smluvní lhůty pro dodání plavidla (31. prosince 2007).
(21)
S ohledem na obdržené informace Komise nakonec shledala, že plavidlo C 241 bylo dodáno dne 3. listopadu 2008 (12).
III. PODPORA
(22)
Nařízení o dočasném obranném mechanismu (13) definuje dočasná a výjimečná opatření na podporu loděnic Unie činných v oblastech, které svého času utrpěly velkou ztrátu z důvodu nekalé korejské hospodářské soutěže (14).
(23)
Nařízení o dočasném obranném mechanismu považuje poskytnutí přímé pomoci až do 6 % hodnoty transakce před poskytnutím pomoci (15) na podporu smluv ke stavbě určitých kategorií obchodních plavidel (kontejnerových lodí, tankerů na chemikálie, ropných tankerů a tankerů na zemní plyn (16)) za slučitelné s vnitřním trhem za těchto podmínek: o smlouvu usilovala korejská loděnice nabízející nižší cenu (17), konečné znění smlouvy bylo uzavřeno před koncem použitelnosti samotného nařízení (31. března 2005) (18) a plavidlo bude dodáno do tří let ode dne podepsání konečné smlouvy (19).
(24)
Ustanovení čl. 2 odst. 4 nařízení o dočasném obranném mechanismu zmocňuje Komisi schválit poslední prodloužení tříleté dodací lhůty, „pokud to uzná za zdůvodněné technickou složitostí dotyčného projektu stavby lodi nebo prodleními způsobenými neočekávanými, podstatnými a zdůvodnitelnými narušeními pracovního programu loděnice v důsledku výjimečných okolností nepředvídatelných a neovlivnitelných tímto podnikem“.
(25)
V květnu 2004 Komise na základě nařízení o dočasném obranném mechanismu schválila italský režim podpor loděnicím (20), který stanoví podmínky, jež odpovídají podmínkám uvedeným ve shora citovaném nařízení. Italský režim podpor stanoví zejména přiznání podpory až do 6 % smluvní hodnoty před poskytnutím podpory na výrobu plavidel dodaných do tří let ode dne podpisu konečné smlouvy a možnost prodloužení dodací lhůty ze strany Komise, pouze „pokud to uzná za zdůvodněné technickou složitostí dotyčného projektu stavby lodi nebo prodleními způsobenými neočekávanými, podstatnými a zdůvodnitelnými narušeními pracovního programu loděnice v důsledku výjimečných okolností nepředvídatelných a neovlivnitelných tímto podnikem“ (odstavec 29 italského režimu pomoci).
(26)
Dne 31. ledna 2005 předložila loděnice De Poli italským orgánům žádost o poskytnutí příspěvku podle právě citovaného režimu na stavbu plavidla C 241 ve výši 1,3 milionu EUR.
(27)
Dne 25. ledna 2008 společnost De Poli požádala, aby datum dodání plavidla C 241 bylo přeloženo z 31. prosince 2007 na 31. srpen 2008.
(28)
Italské orgány potvrdily, že pomoc nebyla vyplacena, a zdůraznily, že v důsledku rozhodnutí ze dne 21. října 2008 (21), ve kterém Komise shledala další přidělení prostředků ve výši 10 milionů EUR na pokrytí italského režimu podpor jako nepřípustné, v současnosti nedisponují dostatečnými prostředky na vyplacení takové pomoci.
IV. ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(29)
Ve svém rozhodnutí o zahájení řízení Komise pochybuje, že okolnosti, které podle italských orgánů a společnosti De Poli ospravedlňují pozdní dodání plavidla C 241 (jakož i plavidel C 242, C 243 a C 244, která nejsou předmětem stávajícího posouzení), lze kvalifikovat jako „prodlení způsobená neočekávanými, podstatnými a zdůvodnitelnými narušeními pracovního programu loděnice v důsledku výjimečných okolností nepředvídatelných a neovlivnitelných tímto podnikem“ ve smyslu odstavce 29 italského režimu podpor.
(30)
Ačkoli se pochybnosti týkají všech čtyř plavidel (C 241, C 242, C 243 a C 244), pochybnosti vyjádřené v rozhodnutí o zahájení řízení stále platí pro posouzení pouze jednoho plavidla C 241.
(31)
Ve svém rozhodnutí se Komise především táže, zda jsou smlouvy uzavřené se společností Arcoin S.p.A. konečné, či zda pro společnost De Poli nepředstavují pouze způsob, jak si zajistit dodržení dodací lhůty k získání podpor a konečné zákazníky hledat pouze později.
(32)
Komise si dále klade otázku, zda samo převedení obchodních smluv mezi majiteli lodí nebylo jednou z příčin zdržení dodávky.
(33)
Dále má Komise dojem, že společnost De Poli přijala objednávky nad rámec jejích vlastních výrobních možností, neboť loděnice v období 2005-2008 plánovala stavbu osmnácti lodí, z nichž jedna polovina měla být zhotovena ve dvou hlavních přístavech a druhá v menší loděnici.
(34)
Nakonec Komise zpochybňuje tvrzení italských orgánů, že se údajná zdržení dodávek nezbytných komponent ve skutečnosti nedala předvídat, a má za to, že se jednalo o běžná obchodní rizika, se kterými plán výroby odpovědné loděnice musí počítat. Komise je toho názoru, že příliš pozdní objednávkou některých lodních komponent mohla společnost De Poli zvýšit riziko zpoždění dodávek.
(35)
Pokud jde o plavidlo C 241, italské orgány se v připomínkách k rozhodnutí o zahájení řízení ze dne 16. června 2008 domnívají, že společnost De Poli disponovala potencionální výrobní kapacitou potřebnou k dodání plavidel během 36 měsíců ode dne uzavření kupní smlouvy. Zdržení bylo způsobeno pouze opožděným dodáním převodovky ze strany dodavatele, což je skutečnost, kterou Itálie hodnotí ve smyslu odstavce 29 italského režimu podpor jako vážnou a výjimečnou okolnost nepředvídatelnou a neovlivnitelnou tímto podnikem.
(36)
V připomínkách zaslaných ve stejný den společnost De Poli tvrdí, že ke zpochybnění účinnosti smlouvy původně uzavřené dne 28. ledna 2005 nedostačuje skutečnost, že v čele loděnice a společnosti Arcoin S.p.A. stojí členové rodiny De Poli. Toto tvrzení má podporu italských orgánů, které zdůrazňují, že v okamžiku uzavření smlouvy pro plavidlo C 241 mezi loděnicí a společností Arcoin S.p.A. neexistovaly přímé vazby na podnikové úrovni (k čemuž ještě přistupuje skutečnost, že společnost Arcoin S.p.A. je ve vlastnictví členů rodiny De Poli, kteří nejsou plně totožní s akcionáři společnosti De Poli).
(37)
K tomu společnost De Poli poznamenává, že ve světě majitelů lodí se nezřídka objednávají plavidla ještě během výroby nebo ta, která pak na trhu podstupují konečné úpravy.
(38)
Pokud jde o rozvrh prací u plavidla C 241, společnost De Poli upozorňuje, že z důvodu náročnosti stavby lodí uplyne od okamžiku uzavření zakázky do začátku prací zpravidla několik měsíců. Dle loděnice je běžné, že v období mezi podpisem smlouvy a skutečným začátkem prací je loděnice zaměstnána přípravou zahájení výroby, k níž patří stanovení prováděcího projektu a vyjednávání s různými dodavateli.
(39)
Podle původního rozvrhu prací, který společnost De Poli předložila italským orgánům (22), stavba plavidla C 241 měla být zahájena během prvního čtvrtletí roku 2006 a jeho dodání se předpokládalo v druhé polovině roku 2007. Podle pozměněného rozvrhu prací měly práce na plavidle C 241 začít dne 28. září 2006 (v jižním přístavu, což je jeden z přístavů loděnice).
(40)
Dodání převodovky je podle společnosti De Poli důležitou etapou v průběhu stavby lodi, na kterou následuje smontování převodovky s motorem, upevnění lodního šroubu a dokončení trupu plavidla. Různé druhy montáží a přípravy/stavby je možno provést až po instalaci převodovky. Společnost De Poli tvrdí, že komponenty jako převodovka se zpravidla neobjednávají předem, aby se tak zabránilo nákladům na skladování a předchozím platbám, a dále zdůrazňuje, že dodavatel, na kterého se loděnice obrátila, je v této oblasti předním výrobcem s bohatou zkušeností, a proto neexistoval důvod se domnívat, že by převodovka nebyla dodána včas.
(41)
Společnost De Poli tvrdí, že byla schopna dodat včas osmnáct lodí objednaných během let 2005-2008, neboť zatímco jejich hrubá hmotnost obnášela 10 000 tun ročně, disponovala loděnice v minulosti kapacitou převyšující 12 000 tun ročně. Loděnice dále tvrdí, že devět z osmnácti lodí objednaných ve zmíněném období bylo menších rozměrů (20 metrů celkové délky a 25 tun hrubé váhy), kdežto pouze zbylých devět mělo stejnou velikost jako plavidlo C 241. To podle společnosti De Poli dokazuje, že kapacita loděnice dostačovala ke splnění všech uzavřených objednávek v rámci stanovených lhůt a že loděnice na sebe nebrala závazky překračující výrobní kapacitu společnosti De Poli.
(42)
Společnost De Poli nakonec připomíná, že v různých případech (rovněž v případě společnosti De Poli) Komise vyhověla žádostem o prodloužení dodací lhůty z důvodů opožděného dodání nezbytných komponent.
VI. POSOUZENÍ
(43)
Vzhledem k formálnímu stažení oznámení žádosti o prodloužení dodací lhůty plavidel C 242, C 243 a C 244 a vzhledem k tomu, že nebyly poskytnuty žádné finanční prostředky je postup formálního zkoumání žádostí vznesených z italské strany ve prospěch tří shora uvedených plavidel napříště bezpředmětný a bude uzavřen bez dalšího hodnocení.
(44)
Předkládané posouzení se tak týká pouze plavidla C 241 a na plavidla C 242, C 243 a C 244 odkazuje, pouze pokud je to nutné pro účely samotného posouzení.
(45)
Podle čl. 107 odst. 1 SFEU podpory poskytované státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem. Ustanovení čl. 107 odst. 1 SFEU určuje tudíž kumulativní podmínky, za kterých se určité vnitrostátní opatření stává státní podporou: opatření skýtá selektivní výhody, odčerpává státní zdroje, má negativní účinky na hospodářskou soutěž a negativně působí na obchod mezi členskými státy.
(46)
Opatření, které Itálie hodlá uskutečnit ve prospěch společnosti De Poli na podporu stavby plavidla C 241 spočívající ve finančním příspěvku až do 6 % (zhruba 1,3 milionu EUR) smluvní hodnoty před poskytnutím podpory, je nepopíratelně státní podporou ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. Opatření je financováno italským státem. Finanční prostředky určené na pokrytí nákladů, které během stavby lodi nese zpravidla loděnice, zvýhodňují společnost De Poli. Opatření je selektivní, jelikož je zamýšleno výlučně ve prospěch společnosti De Poli, narušuje hospodářskou soutěž na evropském trhu pro stavbu lodí a má dopad na obchod mezi členskými státy.
(47)
Zkoumaný případ obsahuje dva aspekty, které Komisi daly důvod k pochybnostem, zda je podpora ve prospěch společnosti De Poli slučitelná s vnitřním trhem. Italský režim podpor na jedné straně v odstavci 29 stanoví, že podporu je možno poskytnout ve prospěch plavidel dodaných do tří let ode dne podepsání konečné smlouvy, a na druhé straně v odstavci 33 stanoví, že konečné smlouvy musí být uzavřeny před dnem ukončení použitelnosti nařízení o dočasném obranném mechanismu, tedy před 31. březnem 2005.
(48)
Pokud jde o tento poslední bod, italské orgány vysvětlily, že postoupení smluv mezi majiteli lodí, ke kterému došlo po skončení použitelnosti nařízení o dočasném obranném mechanismu, nelze vykládat tak, že původní smlouva na plavidlo C 241 podepsaná dne 28. ledna 2005 nepředstavuje „konečnou smlouvu“ ve smyslu odstavce 29 italského režimu podpor.
(49)
Komise uznává, že postoupení smlouvy třetí straně je podle všeho běžnou praxí v loďařském průmyslu. Ve svém předchozím rozhodnutí (23) týkajícím se rovněž prodloužení tříleté dodací lhůty dvou plavidel dospěla Komise například k závěru, že i přes postoupení smluv je možno první smlouvu považovat za smlouvu konečnou, neboť druh výrobku zůstal stejný a nový vlastník vystřídal předchozího s jeho právy a povinnostmi. V citovaném případě proto Komise usoudila, že změna ve vlastnictví sama o sobě nemění povahu smluv a spolu s ní podmínky k získání podpor.
(50)
Rovněž v právě zkoumaném případě neznamenalo postoupení smlouvy mezi majiteli lodí změny v druhu výrobku nebo povaze smlouvy a nový vlastník v podstatě jen vystřídal původní smluvní stranu s jejími právy a povinnostmi. V tomto smyslu má Komise za to, že původní smlouva je smlouvou konečnou, a proto považuje podpory v rámci italského režimu podpor za přijatelné.
(51)
Vzhledem k pochybnostem vzneseným ohledně podmínek prodloužení tříleté dodací lhůty italský režim podpor stanoví, že Komise má možnost povolit takové prodloužení, pokud to uzná za zdůvodněné „technickou složitostí dotyčného projektu stavby lodi nebo prodleními způsobenými neočekávanými, podstatnými a zdůvodnitelnými narušeními pracovního programu loděnice v důsledku výjimečných okolností nepředvídatelných a neovlivnitelných tímto podnikem“.
(52)
Komise proto musí posoudit, zda italské orgány dostatečně prokázaly, že prodlení, ke kterým došlo u dodávky plavidla C 241, splňují podmínky pro prodloužení dodací lhůty, jak je stanoví italský režim podpor.
(53)
Před posouzením informací poskytnutých italskou stranou Komise předběžně poznamenává, že Tribunál Evropské unie ve svém rozhodnutí Astilleros Zamacona ze dne 16. března 2000 (24) stanovil, že „uvedené ustanovení [týkající se mimořádných okolností], které počítá se systémem odchylným od zásad uvedených v prvním pododstavci stejného ustanovení [tříletá lhůta], je třeba vykládat restriktivně“. Podle tribunálu ve výroku použitý výraz „mimořádné okolnosti“ vyjadřuje úmysl evropského zákonodárce vyhradit jeho aplikaci na velmi specifické situace. Tribunál proto usoudil, že zúčastněný členský stát musí dokázat, že údajné mimořádné okolnosti způsobily narušení pracovního plánu loděnice a opoždění dodávky lodi, a to tím, že prokáže příčinnou souvislost mezi těmito dvěma událostmi.
(54)
Italské orgány tvrdí, že opoždění dodávky plavidla C 241 bylo zapříčiněno zpožděným dodáním převodovky (šest měsíců) a následným skluzem montážních prací o jeden měsíc. Komise upozorňuje, že toto je jediný důvod uplatněný Itálií ke zdůvodnění zpoždění, a zdůrazňuje, že žádost o prodloužení neuvádí ke svému zdůvodnění nové specifikace vyplývající z postoupení smlouvy.
(55)
Podle praxe Komise (25) podmínka stanovující, které okolnosti je třeba považovat za „mimořádné“, vylučuje běžné či více méně normální situace, s nimiž by měl pracovní plán loděnice přiměřeným způsobem počítat. Za mimořádná je možno považovat dlouhá zdržení dodávek nezbytných komponent, ale kratší zpoždění se za mimořádná nutně nepovažují, ať již jsou plány na stavbu lodí jakkoli dlouhé a náročné. Komise ve smyslu restriktivního výkladu platného pro takovou výjimku pozorně posoudí eventuální náznaky toho, že loděnice měla možnost předjímat, vyhnout se nebo alespoň minimalizovat zpoždění s odkazem např. na harmonogram objednávek vzhledem k danému pracovnímu plánu. Podmínka nepředvídatelnosti události totiž vylučuje jakýkoli faktor, který může být zúčastněnými stranami předvídán.
(56)
Komise uznává možnou existenci příčinné souvislosti mezi opožděnou dodávkou nezbytných komponent pro stavbu lodi a žádostí o prodloužení její dodací lhůty (26). Ve specifické situaci zkoumaného případu Komise nicméně zásadně zpochybňuje existenci údajných mimořádných a nepředvídatelných okolností: v tomto případě se nezdá, že by existovaly skutečnosti vedoucí nutně k závěru, že způsobené zdržení splňuje podmínky uvedené v odstavci 29 italského režimu podpor.
(57)
Jak již bylo zmíněno, uznala Komise v minulosti možnost považovat dlouhá zdržení dodávek nezbytných komponent za mimořádná. Žádost o prodloužení je však třeba vždy posuzovat ve světle specifických okolností každého případu. Jelikož se společnost De Poli potýkala se stejným druhem problémů při různých příležitostech (nejen protože společnost De Poli již v minulosti podávala podobné žádosti o prodloužení (27), ale i proto, že ostatní tři smlouvy uzavřené ve stejný den jako smlouva o stavbě plavidla C 241 byly předmětem opakovaných žádostí o prodloužení, viz body 1, 6 a 7), je Komise toho názoru, že shora uvedená zdržení nelze považovat za opravdu mimořádná. Jimi způsobená opakovaná narušení nelze považovat za zcela nepředvídatelná.
(58)
Právě ve světle těchto posledních narušení se zdá, že společnost De Poli nepostupovala při plánování výroby rozvážně.
(59)
Původní pracovní plán stanovil, že plavidlo C 241 bude vzato do výroby v prvním čtvrtletí roku 2006 a bude dodáno v druhé polovině roku 2007, tedy v časovém horizontu výroby rozvrženém na období mezi 15 a 24 měsíci.
(60)
Podle pozměněného pracovního plánu měla být výroba naopak zahájena až dne 28. září 2006 a loď dodána dne 30. prosince 2007, tedy pouhý jeden měsíc před koncem dodací lhůty dne 28. ledna 2008. Takto pozměněný pracovní plán počítal s časovým horizontem pouhých patnácti měsíců pro stavbu lodi v souladu se smlouvou. Podle informací poskytnutých italskými orgány se pro stavbu lodí totožných nebo dokonce menších parametrů ve stejném jižním přístavu (C 229 a C 240) počítalo s 22 resp. 20 měsíci od spuštění výroby do dodání lodi.
(61)
Skutečnost, že výroba měla být zahájena až dne 28. září 2006 a loď dodána dne 30. prosince 2007, tedy pouhý jeden měsíc před koncem dodací lhůty dne 28. ledna 2008, neponechávala žádný volný prostor pro možná zdržení výrobního procesu tam, kde se loděnice již v minulosti potýkala se zpožděními zapříčiněnými jak dodáním komponent, tak výrobním procesem samým, jak lze vyčíst z jiných prodloužení dodacích lhůt vyžádaných společností De Poli.
(62)
Období zvýšené poptávky (italské orgány poskytly důkazy o tom, že mezi roky 2003 a 2005 se objednávky vznětových motorů zvýšily o 60 %) vede k domnění, že objednávky nezbytných komponent, jako jsou převodovky, a příslušná data dohodnutých dodávek měly být stanoveny s přiměřeným předstihem. Tvrzení společnosti De Poli, že se nejedná o opětovnou praxi, nestačí k závěru, že loděnice jednala obhajitelným způsobem a podnikla přiměřené kroky k tomu, aby se vyvarovala nebo zmenšila zpoždění, zvláště když se vezme v úvahu zvýšená poptávka a zpoždění, k nimž docházelo již v minulosti.
(63)
Komise naopak poznamenává, že převodovka byla objednána dne 26. května 2006 s dodací lhůtou v září 2007, čímž byl ponechán úzký, ne-li žádný volný prostor pro případná zdržení, když dodací lhůta plavidla C 241 končila ke dni 31. prosince 2007. Společnost De Poli sama zmiňuje, že množství práce po dodání převodovky je značné (viz bod 39), což jak se zdá potvrzuje, že plánování ze strany loděnice mělo počítat s určitým prostorem pro zpoždění dodání nezbytných lodních komponent.
(64)
Co se týče pochybností vznesených Komisí v rozhodnutí o zahájení řízení týkajících se skutečnosti, že postoupení zakázky novému vlastníku by samo o sobě mohlo představovat příčinu zpoždění, Komise zejména poznamenává, že postoupení zakázky společností Arcoin S.p.A. společnosti Elbana Navigazione S.p.A. se uskutečnilo až 20. července 2006, tedy několik měsíců od původního data spuštění prací (první čtvrtletí roku 2006). Ve zkoumaném případě proto nelze vyloučit, že postoupení zakázky mezi vlastníky lodí nebylo samo o sobě příčinou zpožděného spuštění výroby a následného dodání plavidla, zejména když se vezme v úvahu, že postoupení zakázky jinému vlastníku lodi mělo za následek některé změny specifických parametrů plavidla.
(65)
Na závěr Komise ve smyslu restriktivního výkladu platného pro výjimečné žádosti o prodloužení shledává, že italské orgány nebyly schopny koherentním způsobem ospravedlnit, proč se nedalo vyhnout uvedeným okolnostem nebo proč se za pomoci rozvážného plánování a správy objednávek nedalo význačně zamezit negativním dopadům těchto okolností. S tímto vědomím Komise soudí, že uvedené okolnosti na podporu žádosti o prodloužení nelze považovat za mimořádné a nepředvídatelné, neboť zpoždění dodávky plavidla C 241 nebylo neočekávané či obhajitelné podle odstavce 29 italského režimu podpor.
(66)
Italské orgány sice oznámily žádost o prodloužení dodací lhůty plavidla C 241 o osm měsíců ze dne 31. prosince 2007 na 31. srpna 2008, ale určité ospravedlnění poskytly jen pro sedm z uvedených osmi měsíců.
(67)
Na rozdíl od předchozích žádostí o prodloužení týkajících se lodí, které společnost De Poli měla postavit (28), je ve zkoumaném případě délka prodloužení požadovaná italskými orgány delší než zpoždění, které orgány samy uvedly jako jediný důvod (opožděné dodání převodovky); proto nelze tvrdit, že byla prokázána příčinná souvislost mezi původním zpožděním žádosti o prodloužení a opožděným dodáním nezbytných komponent.
(68)
K dodávce lodi společností De Poli došlo ve skutečnosti až dne 3. listopadu 2008. Jinými slovy zpoždění nebylo jen delší než to, které by se dalo přičíst faktorům uvedeným jako jeho důvod, ale přesáhlo dokonce i lhůtu žádaného prodloužení. Itálie neposkytla žádné vysvětlení dvouměsíčního opoždění dodávky lodi a Komise neobdržela žádnou žádost o prodloužení o tyto dva měsíce.
(69)
Z toho plyne, že i přes obhajitelnost počátečního zdržení a navzdory skutečnosti, že by Komise žádost o prodloužení povolila, by podpory pro stavbu plavidla C 241 nebyly v rámci italského režimu podpor přípustné, neboť by nebyla dodržena ani prodloužená lhůta.
VII. ZÁVĚR
(70)
Co se týče plavidel C 242, C 243 a C 244, vzhledem k formálnímu stažení oznámení žádosti o prodloužení dodací lhůty z italské strany a vzhledem k tomu, že nebyly poskytnuty žádné finanční prostředky je postup formálního zkoumání bezpředmětný a bude uzavřen jako takový.
(71)
Co se týče plavidla C 241, z provedeného posouzení vyplynulo, že nebyly prokázány podmínky požadované pro povolení prodloužení tříleté dodací lhůty, a že ke skutečnému dodání plavidla došlo v každém případě až po lhůtě, která by byla stanovena v případě schválení žádaného prodloužení. Podpory v rámci italského režimu podpor N 59/04, který se opírá o nařízení o dočasném obranném mechanismu, nejsou proto pro stavbu plavidla C 241 přípustné.
(72)
Navrácení podpory není poté, co italské orgány potvrdily, že společnosti De Poli podpora vyplacena nebyla, nutné.
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora, kterou Itálie hodlá poskytnout ve prospěch společnosti De Poli, totiž prodloužení tříleté dodací lhůty plavidla C 241 v rámci italského režimu podpor N 59/04, který se opírá o nařízení o dočasném obranném mechanismu, není slučitelná s vnitřním trhem.
Uvedená podpora tudíž nemůže být poskytnuta.
Článek 2
Do dvou měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí informuje Itálie Komisi o přijetí příslušných opatření k jeho naplnění.
Článek 3
Co se týče plavidel C 242, C 243 a C 244, vzhledem k formálnímu stažení oznámení žádosti o prodloužení dodací lhůty z italské strany je postup formálního zkoumání bezpředmětný a bude uzavřen jako takový.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno Italské republice.
V Bruselu dne 27. října 2010.
DECISÃO DA COMISSÃO
de 27 de outubro de 2010
relativa aos auxílios estatais n.o C 15/08 (ex N 318/07, N 319/07, N 544/07 e N 70/08) que a Itália tenciona conceder ao Cantiere Navale De Poli
[notificada com o número C(2010) 7253]
(O texto em língua italiana é o único que faz fé)
(Texto relevante para efeitos do EEE)
(2013/197/UE)
A COMISSÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia, nomeadamente o artigo 108.o, n.o 2, primeiro parágrafo,
Tendo em conta o Acordo sobre o Espaço Económico Europeu, nomeadamente o artigo 62.o, n.o 1, alínea a),
Após ter convidado as partes interessadas a apresentarem as suas observações nos termos dos referidos artigos (1) e tendo em conta essas observações,
Considerando o seguinte:
I. PROCEDIMENTO
(1)
Por cartas de 6 de junho de 2007, 24 de setembro de 2007 e 6 de fevereiro de 2008, a Itália notificou pedidos de prorrogação de três para quatro anos do prazo de entrega de quatro navios-tanque de transporte de produtos químicos (denominados navios C 241, C 242, C 243 e C 244) a construir pelos estaleiros italianos Cantiere Navale De Poli (a seguir designado «De Poli» ou «o estaleiro») (2). Em especial, a Itália solicitou uma prorrogação do prazo de entrega de 8 meses para o navio C 241, de 6 meses para o navio C 242, de 9 meses para o navio C 243 e de 10 meses para o navio C 244.
(2)
As notificações referem-se a auxílios a conceder pela Itália à De Poli ao abrigo do regime de auxílios italiano N 59/2004, aprovado pela Comissão em 19 de maio de 2004 (3) com base no Regulamento (CE) n.o 1177/2002 do Conselho, de 27 de junho de 2002, relativo a um mecanismo temporário de defesa do sector da construção naval (4), com a redacção que lhe foi dada pelo Regulamento (CE) n.o 502/2004 do Conselho (5) (a seguir designados «Regime MTD italiano» e «Regulamento MTD», respectivamente).
(3)
Por cartas de 31 de julho, 31 de agosto, 7 de setembro e 12 de novembro de 2007 e de 25 de janeiro de 2008, a Itália forneceu à Comissão informações suplementares relativamente a estas notificações.
(4)
Por carta de 16 de abril de 2008, a Comissão informou a Itália de que tinha decidido dar início ao procedimento previsto no artigo 108.o, n.o 2, do Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia (TFUE) (6) relativamente aos pedidos de prorrogação notificados. A decisão da Comissão de dar início ao procedimento foi publicada no Jornal Oficial da União Europeia (7). Os terceiros interessados foram convidados a apresentar as suas observações.
(5)
A Itália apresentou observações sobre a decisão de início do procedimento por carta de 16 de junho de 2008 (registada em 17 de junho de 2008). A Comissão recebeu observações da De Poli por carta igualmente de 16 de junho de 2008 (registada em 17 de junho de 2008). A Itália forneceu informações complementares por carta de 30 de junho de 2008 (registada na mesma data) e por carta de 29 de outubro de 2008 (registada em 3 de novembro de 2008).
(6)
Por carta de 15 de julho de 2008 (registada em 22 de julho de 2008), a Itália solicitou uma segunda prorrogação do prazo de entrega de dois dos navios: até 30 de setembro de 2008 para os navios C 242 e C 244.
(7)
Por carta de 20 de janeiro de 2009 (registada em 22 de janeiro de 2009), a Itália solicitou uma terceira prorrogação adicional do prazos de entrega, a saber: até 31 de dezembro de 2008 para o navio C 242 e até 28 de fevereiro de 2009 para o navio C 243. Por carta de 14 de abril de 2009 (registada em 15 de abril de 2009), a Itália solicitou uma quarta nova prorrogação dos prazos de entrega, ou seja, até 30 de junho de 2009 para o navio C 242, até 30 de setembro de 2009, para o navio C 243 e até 30 de novembro de 2009 para o navio C 244.
(8)
Por carta de 8 de maio de 2009 (registada na mesma data), a Comissão solicitou à Itália que prestasse informações adicionais, tendo insistido em 12 de junho de 2009. A Itália respondeu por carta de 23 de setembro de 2009 (8) limitando-se meramente a informar a Comissão que a De Poli tinha sido colocada sob um procedimento de insolvência colectivo denominado «concordato preventivo» (9).
(9)
Por carta de 28 de janeiro de 2010 (registada em 1 de fevereiro de 2010), a Itália retirou formalmente os seus pedidos de prorrogação do prazo em relação aos navios C 242 e C 243 (10).
(10)
Por mensagem de correio electrónico de 2 de março de 2010, a Comissão convidou a Itália a clarificar a situação das notificações relativas aos navios C 241 e C 244.
(11)
Por mensagem de correio electrónico de 10 de junho de 2010 (registada em 17 de junho de 2010), a Itália informou a Comissão de que o navio C 241 tinha sido concluído em 31 de agosto de 2008 e entregue em 3 de novembro de 2008 e que a notificação do pedido de prorrogação para a entrega deste navio era mantida.
(12)
Por carta de 16 de junho de 2010 (registada em 28 de junho de 2010), a Itália retirou formalmente os pedidos de prorrogação no que se refere ao navio C 244.
II. ANTECEDENTES
(13)
Os factos seguintes apenas dizem respeito ao navio C 241, tendo em conta a retirada pela Itália dos pedidos de prorrogação relativos aos navios C 242, C 243 e C 244.
(14)
A De Poli é um estaleiro naval italiano situado em Pellestrina (Veneza) que desde a década de 90 se tem especializado na construção de navios-tanque para o transporte de produtos químicos e de produtos petrolíferos. Em 2007, o estaleiro tinha 320 trabalhadores, incluindo subcontratantes, e um volume de negócios anual de 70 milhões de EUR. Em 11 de fevereiro de 2010, o tribunal italiano competente confirmou as medidas do processo de insolvência colectiva relativamente ao estaleiro (11).
(15)
Em 28 de janeiro de 2005, a De Poli celebrou com a Arcotur Srl. um contrato para a construção do navio C 241. De acordo com este contrato, o navio C 241 era um navio tanque para o transporte de produtos químicos com as principais características técnicas seguintes: comprimento total de 125 metros, boca moldada de 19 metros, tonelagem em carga de cerca de 7 300 toneladas e uma velocidade de 15 nós com 85 % de potência máxima contínua. O contrato de venda estipulava igualmente que o navio C 241 devia ser entregue ao comprador Arcotur Srl até 31 de dezembro de 2007, por um preço total de venda de 30 milhões de EUR.
(16)
Em 26 de maio de 2006, o estaleiro encomendou a um fornecedor (a seguir designado «o fornecedor»), a caixa de engrenagens para o navio, uma encomenda, confirmada pelo fornecedor, que devia ser entregue em 3 de setembro de 2007. De acordo com as informações apresentadas pela De Poli, a caixa de velocidades para o navio C 241 era um modelo feito à medida com características únicas, que diferia, em vários aspectos técnicos, do modelo de caixa de velocidades normalizado produzido pelo mesmo fornecedor.
(17)
Em 6 de julho de 2006, a Arcoin SpA. (anteriormente Arcotur Srl.) e a De Poli alteraram o contrato assinado em 28 de janeiro de 2005, tendo introduzido as principais alterações nas especificações técnicas do navio seguintes: comprimento total de 112 metros, boca moldada de 16,8 metros e tonelagem em carga de 5 300 toneladas, com uma redução do preço para 23 milhões de EUR.
(18)
Em 20 de julho de 2006, a Arcoin SpA transferiu o contrato relativo ao navio C 241 para a Elbana di navigazione SpA.
(19)
Em 3 de setembro de 2007, à data acordada para a entrega, a caixa de engrenagens encomendada em 26 de maio de 2006 não estava pronta. Com efeito, por carta de 23 de outubro de 2007, o fornecedor informou a De Poli que, devido a uma escassez de matérias-primas no mercado e ao consequente atraso na entrega por parte dos seus subcontratantes, a caixa de velocidades não seria entregue a tempo. O fornecedor confirmou, em 18 de janeiro de 2008, que a caixa de engrenagens seria entregue em fevereiro de 2008, ou seja, com cerca de 6 meses de atraso relativamente ao prazo de entrega inicial.
(20)
A Itália solicitou assim uma prorrogação do prazo de entrega do navio C 241 até 31 de agosto de 2008, o que representa uma prorrogação de oito meses relativamente ao prazo contratual para a entrega do navio (31 de dezembro de 2007).
(21)
Finalmente, com base nas informações recebidas, a Comissão nota que o navio C 241 foi entregue em 3 de novembro de 2008 (12).
III. O AUXÍLIO
(22)
O Regulamento MTD (13) define um quadro temporário e excepcional para prestar assistência aos estaleiros navais da União activos nos segmentos que sofriam na altura efeitos adversos da concorrência desleal da Coreia do Sul (14).
(23)
O Regulamento MTD estabelecia que os auxílios directos até 6 % do valor do contrato de construção naval antes do auxílio (15) para a construção de categorias específicas de navios comerciais (navios porta-contentores, navios -tanque de transporte de produtos petrolíferos e de produtos químicos e navios-tanque de transporte de GNL (16)) podiam ser considerados compatíveis com o mercado interno se estivessem preenchidas as seguintes condições: concorrência por parte de um estaleiro naval coreano que tivesse oferecido preços inferiores (17); o contrato final fosse assinado antes do termo de vigência do Regulamento MTD (31 de março de 2005) (18) e o navio fosse entregue no prazo de três anos a contar da data da assinatura do contrato final (19).
(24)
O artigo 2.o, n.o 4, do referido regulamento previa a possibilidade de a Comissão conceder uma prorrogação do prazo de entrega de três anos quando tal fosse considerado justificado «pela complexidade técnica do projecto de construção naval em questão ou por atrasos resultantes de perturbações inesperadas, substanciais e justificadas que afectem o programa de trabalho do estaleiro devido a circunstâncias excepcionais, imprevisíveis e externas à empresa.»
(25)
Em Maio de 2004, a Comissão aprovou, com base no Regulamento MTD, o regime MTD italiano que disponibilizava auxílios para a construção naval (20) em condições correspondentes às previstas no Regulamento MTD. Em especial, o regime MTD italiano referia que podiam ser concedidos auxílios até 6 % do valor do contrato antes do auxílio em relação a navios entregues no prazo de três anos a contar da data de assinatura do contrato final e que uma prorrogação deste período apenas podia ser concedida quando a Comissão o considerasse justificado «pela complexidade técnica do projecto de construção naval em questão ou por atrasos resultantes de perturbações inesperadas, substanciais e justificadas que afectem o programa de trabalho do estaleiro devido a circunstâncias excepcionais, imprevisíveis e externas à empresa» (ponto 29 do regime MTD italiano).
(26)
Em 31 de janeiro de 2005, a De Poli apresentou às autoridades italianas um pedido de auxílio ao abrigo do regime MTD italiano em relação à construção do navio C 241, num montante de 1,3 milhões de EUR.
(27)
Em 25 de janeiro de 2008, a De Poli solicitou às autoridades italianas uma prorrogação do prazo de entrega para o navio C 241 de 31 de dezembro de 2007 para 31 de agosto de 2008.
(28)
A Itália confirmou que o auxílio não foi pago. Para além disso, observou que, na sequência da decisão da Comissão de 21 de outubro de 2008 (21) que não considerou compatível o aumento do orçamento do regime MTD italiano eme 10 milhões de EUR, não existem actualmente fundos disponíveis para conceder tal auxílio.
IV. A DECISÃO DE INÍCIO DO PROCEDIMENTO
(29)
Na decisão de início do procedimento, a Comissão duvidava que as circunstâncias invocadas pela Itália e pela De Poli para justificar o atraso na entrega do navio C 241 (bem como dos navios C 242, C 243 e C 244 que deixaram de ser objecto da apreciação) pudessem ser qualificadas «atrasos resultantes de perturbações inesperadas, substanciais e justificadas que afectem o programa de trabalho do estaleiro devido a circunstâncias excepcionais, imprevisíveis e externas à empresa», na acepção do ponto 29 do regime MTD italiano.
(30)
Apesar das dúvidas expressas na decisão de início do procedimento se referirem a quatro navios (C 241, C 242, C 243 e C 244) continuam a ser relevantes para a apreciação do navio C 241.
(31)
Na decisão, a Comissão colocou, em primeiro lugar, a questão de saber se os contratos celebrados com a Arcoin SpA eram contratos finais ou se se tratava de um meio utilizado pela De Poli para respeitar a data-limite de admissibilidade dos contratos de construção naval para, numa fase posteior, tentar encontrar adquirentes finais para os navios.
(32)
Em segundo lugar, a Comissão questionou se a transferência dos contratos de venda entre armadores podia constituir uma outra causa do atraso da entrega.
(33)
Em terceiro lugar, a Comissão considerou que a De Poli poderia ter aceite mais encomendas do que a sua capacidade real de produção lhe permitia entregar, uma vez que durante o período de 2005-2008, o estaleiro planeava construir 18 navios, metade dos quais a construir nas suas duas rampas de lançamento principais e a outra metade numa infra-estrutura de menores dimensões.
(34)
Por último, a Comissão tinha dúvidas quanto ao facto de os alegados atrasos no fornecimento de componentes essenciais serem efectivamente imprevisíveis, como alegado pela Itália, ou se correspondiam aos riscos comerciais normais que um estaleiro diligente deveria antecipar no seu programa de trabalho. Em especial, a Comissão considerou que a De Poli podia ter contribuído para agravar o risco de atraso ao ter encomendado certas partes dos navios demasiado tarde.
(35)
No que diz respeito ao navio C 241, nas suas observações sobre a decisão de início do procedimento, de 16 de junho de 2008, a Itália alega que a De Poli tinha a capacidade de produção para entregar o navio no prazo de 36 meses a contar da data da assinatura do contrato de venda. A única razão que impediu a entrega a tempo consistiu na entrega tardia da caixa de engrenagens pelo fornecedor, um elemento que a Itália considera excepcional, imprevisível e externo à empresa, na acepção do ponto 29 do regime MTD italiano.
(36)
Nas observações apresentadas na mesma data, a De Poli alega que o facto de tanto o estaleiro como a Arcoin SpA pertencerem a membros da família De Poli não é suficiente para duvidar da autenticidade do contrato inicialmente assinado em 28 de janeiro de 2005. Este argumento é corroborado pelas autoridades italianas, que sublinham o facto de, na altura da assinatura do contrato relativo ao navio C 241, não existirem laços de propriedade directa entre o estaleiro e a Arcoin SpA (para além do facto de a Arcoin SpA ser propriedade de membros da família De Poli, apesar de não serem exactamente os mesmos que detinham participações na De Poli.)
(37)
A este propósito, a De Poli alega que a prática que consiste em transferir contratos de venda, durante o processo de construção dos navios, ou, mesmo, após a finalização destes trabalhos, não é invulgar no sector da construção naval.
(38)
No que diz respeito à programação dos trabalhos de construção para o navio C 241, a De Poli alega que, devido à complexidade técnica dos projectos de construção naval, é prática corrente que os trabalhos tenham início vários meses após a conclusão dos contratos de venda. O estaleiro considera que é habitual decorrer um certo período de tempo entre a assinatura do contrato e o início efectivo dos trabalhos, sendo este período necessário para operações preparatórias, tais como a elaboração do projecto técnico e a realização de negociações com os diferentes fornecedores.
(39)
De acordo com o programa de trabalhos inicial do estaleiro apresentado pela De Poli às autoridades italianas (22) o início da construção do navio C 241 estava previsto para o primeiro trimestre de 2006 e a entrega para o segundo semestre de 2007. No entanto, de acordo com o programa de trabalho revisto, o início dos trabalhos no navio C 241 foi programados para 28 de setembro de 2006 no «Scalo Sud» (uma das duas rampas de lançamento do estaleiro).
(40)
A De Poli alega que a entrega da caixa de engrenagens é uma etapa essencial na construção do navio - sendo seguida pela montagem da caixa de engrenagens com o motor, a fixação da hélice e o acabamento do casco. Numerosas operações de montagem e de preparação/construção só podem ter lugar depois da instalação da caixa de engrenagens. A De Poli alega não ser prática corrente encomendar a entrega de partes como as caixas de engrenagens com antecedência, para evitar encargos de armazenamento e o pagamento de adiantamentos, e sublinha igualmente que o fornecedor em causa é o líder do sector com comprovada experiência, não existindo qualquer razão para pensar que a caixa de engrenagens não seria entregue a tempo.
(41)
A De Poli insiste em que dispunha de capacidade para cumprir o prazo de entrega dos 18 navios encomendados durante o período 2005-2008, na medida em que a tonelagem bruta total correspondente ascendia a 10 000 toneladas por ano e o estaleiro tinha uma capacidade anual histórica superior a 12 000 toneladas anuais. Além disso, sublinhou o facto de 9 dos 18 navios encomendados durante este período serem de pequenas dimensões (de 20 metros de comprimento total, tonelagem bruta de carga de 25 toneladas) e de apenas os outros nove navios tinham dimensões comparáveis às do navio C 241. Segundo a De Poli, tal demonstra que o estaleiro tinha capacidade para entregar a totalidade das encomendas que recebeu no prazo previsto e não tinha aceite encomendas para além da sua capacidade de produção.
(42)
Por último, a De Poli recorda que a Comissão aprovou, por diversas vezes, no passado - incluindo para a própria De Poli - pedidos de prorrogação do prazo de entrega com base na entrega tardia de componentes essenciais.
VI. APRECIAÇÃO
(43)
Como ponto preliminar, tendo em conta a retirada formal por parte da Itália das notificações relativas aos pedidos de prorrogação dos prazos de entrega dos navios C 242, C 243 e C 244 e o facto de não terem sido disponibilizados quaisquer fundos, o procedimento formal de investigação relativo aos pedidos apresentados pela Itália no que se refere aos três navios acima referidos deixa de ter objecto e deve ser encerrado sem necessidade de qualquer apreciação.
(44)
Por conseguinte, a apreciação que se segue diz unicamente respeito ao navio C 241, sendo feita referência aos navios C 242, C 243 e C 244 unicamente na medida em que tal seja relevante para esta apreciação.
(45)
Nos termos do artigo 107.o, n.o 1, do TFUE, são incompatíveis com o mercado interno, na medida em que afectem as trocas comerciais entre os Estados-Membros, os auxílios concedidos pelos Estados ou provenientes de recursos estatais, independentemente da forma que assumam, que falseiem ou ameacem falsear a concorrência, favorecendo certas empresas ou certas produções. O artigo 107.o, n.o 1, do TFUE estabelece assim as condições em que uma medida constitui um auxílio estatal: a medida confere uma vantagem selectiva; envolve recursos estatais; produz efeitos que falseiam a concorrência e tem um impacto negativo sobre as trocas comerciais entre Estados-Membros.
(46)
É indiscutível que a medida que a Itália tenciona executar a favor da empresa De Poli no que respeita à construção do navio C 241, que consiste numa contribuição financeira de um máximo de 6 % do valor do contrato antes do auxílio (cerca de 1,3 milhões de EUR), constitui um auxílio estatal na acepção do artigo 107.o, n.o 1, do TFUE. A medida é financiada pelo Estado italiano. Os fundos conferem uma vantagem à empresa De Poli na medida em que se destinam a cobrir custos normalmente suportados pelo estaleiro com a construção de um navio. A medida é selectiva dado que favorece unicamente a De Poli e, na medida em que reforça a posição deste estaleiro face aos seus concorrentes europeus, é susceptível de falsear a concorrência no mercado europeu da construção naval e de afectar o comércio entre os Estados-membros.
(47)
Dois aspectos do caso em apreço suscitaram dúvidas por parte da Comissão quanto à compatibilidade com o mercado interno do auxílio concedido à De Poli. O ponto 29 do Regime MTD italiano prevê que esse auxílio só podia ser concedido no que respeita a navios entregues no prazo de três anos a contar da data de assinatura do contrato final e o ponto 33 que os contratos finais deviam ter sido assinados antes do termo de vigência do Regulamento MTD (isto é, 31 de março de 2005).
(48)
No que respeita ao segundo ponto, as autoridades italianas explicaram que a cessão de contratos entre armadores após o termo de vigência do Regulamento MTD não pode ser interpretada no sentido de o contrato inicial relativo ao navio C 241, assinado em 28 de janeiro de 2005, não ser um «contrato final» na acepção do ponto 29 do Regime MTD italiano.
(49)
A Comissão reconhece, com efeito, que a prática de transferir um contrato para um terceiro parece constituir prática corrente no sector da construção naval. Por exemplo, numa decisão anterior (23) também relativa à prorrogação do prazo de entrega de 3 anos em relação a dois navios, a Comissão concluiu que, não obstante a cessão de contratos, o primeiro contrato podia ser considerado final, dado que o tipo de produto não era alterado e que o novo proprietário assumiu os direitos e obrigações do proprietário anterior. Nesse caso, a Comissão concluiu por conseguinte que a transferência de propriedade não tinha em si alterado a natureza dos contratos nem, por conseguinte, a sua elegibilidade para beneficiar de um auxílio.
(50)
No presente caso, a transferência do contrato entre armadores não implicou uma alteração do tipo de produto nem da natureza do contrato e o novo proprietário assumiu, essencialmente, os mesmos direitos e obrigações que a parte contratante inicial. Nesta base, a Comissão considera que o contrato inicial pode ser considerado como final, sendo portanto elegível para beneficiar de um auxílio ao abrigo do Regime MTD italiano
(51)
No que se refere às dúvidas expressas em relação às condições para a concessão de uma prorrogação do prazo de entrega de três anos, o Regime MTD italiano estabelecia que a Comissão podia conceder essa prorrogação sempre que justificado «pela complexidade técnica do projecto de construção naval em questão, ou por atrasos resultantes de perturbações inesperadas, substanciais e fundamentadas que afectem o programa de trabalho do estaleiro devido a circunstâncias excepcionais, imprevisíveis e externas à empresa.»
(52)
A Comissão deve, portanto, apreciar se a Itália demonstrou de forma satisfatória se, em relação aos atrasos na entrega do navio C 241, estão preenchidas as condições para a prorrogação do prazo de entrega prevista no Regime MTD italiano.
(53)
Antes de apreciar as observações da Itália, a Comissão nota, a título preliminar, que no acórdão Astilleros Zamacona de 16 de março de 2004 (24), o Tribunal de Primeira Instância da União Europeia considerou que «esta disposição (relativa às circunstâncias excepcionais) que estabelece um sistema que constitui uma derrogação dos princípios estabelecidos no primeiro parágrafo da mesma disposição (isto é, o prazo de entrega de três anos) devem ser objecto de uma interpretação restritiva». De acordo com o Tribunal, a própria redacção da disposição que se refere a «circunstâncias excepcionais» revela que o legislador comunitário pretendia reservar a sua aplicação a situações muito específicas. O Tribunal considerou, portanto, que é ao Estado-Membro em causa que cabe demonstrar que as alegadas circunstâncias excepcionais constituíram uma interrupção suficiente que afectou o programa de trabalho do estaleiro e que atrasou a entrega do navio, mediante o estabelecimento de um nexo causal entre os dois acontecimentos.
(54)
As autoridades italianas defendem que o atraso na entrega do navio C 241 se deveu ao atraso (6 meses) no fornecimento da caixa de engrenagens e ao atraso consequente de um mês nas operações de montagem. A Comissão observa que este é o único motivo invocado pela Itália para justificar o atraso; em especial, o pedido de prorrogação não faz referência às novas especificações derivadas da cessão do contrato.
(55)
De acordo com a prática estabelecida da Comissão (25), a condição de as circunstâncias deverem ser «excepcionais» exclui os acontecimentos comuns ou pelo menos normais que o estaleiro deveria razoavelmente ter previsto no seu programa de trabalho. Grandes atrasos na entrega de partes críticas podem ser considerados excepcionais, mas pequenos atrasos não deverão necessariamente ser considerados excepcionais em processos tão longos e complexos como os projectos de construção naval. Além disso, à luz da interpretação restritiva que deve ser dada à excepção, a Comissão verifica cuidadosamente se existem indicações no sentido de o próprio estaleiro poder ter antecipado, evitado ou pelo menos atenuado estes atrasos, fixando o calendário das encomendas tendo em conta o programa de trabalho relevante. A condição de o acontecimento ser imprevisível exclui qualquer factor que as partes pudessem razoavelmente antecipar.
(56)
A Comissão reconhece que pode existir um nexo causal entre a entrega tardia de componentes essenciais para a construção do navio e o pedido de prorrogação do prazo de entrega (26). No entanto, nas circunstâncias do caso em presença, a Comissão tem dúvidas, em primeiro lugar sobre a existência das alegadas circunstâncias excepcionais e imprevisíveis: não parecem estar reunidos no presente caso os elementos que permitem concluir que o atraso invocado satisfaz as condições previstas no ponto 29 do Regime MTD italiano.
(57)
Como acima referido, a Comissão reconheceu no passado que longos atrasos na entrega de partes essenciais podiam ser considerados eventos excepcionais. No entanto, um pedido de prorrogação deve sempre ser apreciado nas circunstâncias específicas de cada caso. Na medida em que a De Poli foi confrontada com o mesmo tipo de perturbação em diversas ocasiões (não só apresentou pedidos similares de prorrogação no passado (27), como os outros três contratos que foram assinados no mesmo dia que o contrato para o navio C 241 foram também objecto de pedidos repetidos de prorrogação, ver considerandos 1, 6 e 7), a Comissão conclui que tais atrasos não podem ser considerados verdadeiramente excepcionais. Na medida em que ocorrem de forma repetida, as perturbações resultantes destes atrasos repetidos não podem ser consideradas inteiramente imprevisíveis.
(58)
Com efeito, é à luz destas perturbações anteriores que a De Poli não parece ter agido com a diligência necessária na planificação da sua produção.
(59)
No programa de trabalho inicial, a construção do navio C 241 estava programada para ter início no primeiro trimestre de 2006, com a entrega prevista para o segundo semestre de 2007, pelo que o período de construção variaria entre 15 e 24 meses.
(60)
No entanto, o programa de trabalho revisto previa que a construção teria início apenas em 28 de setembro de 2006 e que o navio seria entregue em 30 de dezembro de 2007, ou seja, apenas um mês antes do prazo final de entrega de 28 de janeiro de 2008. A referida alteração da programação deixou no total apenas 15 meses para construir o navio nos termos do contrato. De acordo com as informações fornecidas pela Itália, a planificação dos navios do mesmo tipo ou mesmo de dimensões inferiores a construir no mesmo «Scalo Sud» (isto é, os navios C 229 e C 240) previu, respectivamente, 22 e 20 meses entre o início da construção e a entrega.
(61)
Além disso, o facto de a construção só dever ter início em 28 de setembro de 2006 e a data de entrega do navio estar prevista para 30 de dezembro de 2007, ou seja, apenas um mês antes do prazo final de entrega, fixado em 28 de janeiro de 2008, não deixava qualquer margem para eventuais atrasos nos trabalhos de construção. Ora, o estaleiro tinha já experimentado atrasos tanto com o fornecimento de peças como com o próprio processo de construção, como o demonstram outros pedidos de prorrogação de prazos apresentados pela De Poli.
(62)
Além disso, o facto de se tratar de um período de grande procura (a Itália forneceu elementos de prova de um aumento de cerca de 60 % das encomendas de motores diesel entre 2003 e 2005), leva a concluir que teria sido razoável alguma antecipação na programação e na fixação das datas de entrega de partes essenciais, como a caixa de engrenagens. A declaração da De Poli de que não se trata de uma prática habitual não é suficiente, em especial à luz da elevada procura e da experiência anterior em matéria de atrasos, para concluir que o comportamento do estaleiro era defensável e que foram tomadas medidas razoáveis para evitar ou reduzir os atrasos.
(63)
Com efeito, a Comissão observa que a caixa de engrenagens foi encomendada em 26 de maio de 2006, estando a entrega prevista para Setembro de 2007, o que deixa pouca margem, ou mesmo nenhuma, para atrasos, tendo em conta o prazo de entrega do navio de 31 de dezembro de 2007. A própria De Poli sublinhou que era necessário um trabalho considerável depois da entrega da caixa de velocidades (ver ponto 39), o que parece confirmar o facto de dever normalmente ser tida em conta num calendário de produção de um estaleiro naval uma certa margem para o atraso na entrega dos componentes essenciais dos navios.
(64)
No que se refere às dúvidas expressas pela Comissão na decisão de início do procedimento sobre a questão de saber se a circunstância de o contrato em causa ter sido transferido para um novo proprietário constituía, em si, um motivo de atraso, a Comissão observa, em especial, que a cessão do contrato entre a Arcoin SpA. e a Elbana di Navigazione SpA só teve lugar em 20 de julho de 2006, vários meses depois de o início dos trabalhos ter sido programado (primeiro trimestre de 2006). Por conseguinte, não se pode excluir que, no caso vertente, a cessão de contratos entre armadores tenha constituído, em si, um motivo para o atraso do início da produção que se repercutiu no atraso na entrega do navio, em especial tendo em conta que a transferência do contrato para outro proprietário implicou certas alterações nas especificações do navio.
(65)
Em conclusão, à luz da interpretação restritiva que deve ser dada aos pedidos de prorrogação excepcionais, a Itália não conseguiu justificar, de forma coerente, que as circunstâncias invocadas não poderiam ter sido evitadas ou os seus efeitos negativos significativamente limitados mediante uma planificação e uma gestão de encomendas diligente. As considerações anteriores levaram a Comissão a concluir que as circunstâncias invocadas para justificar o pedido de prorrogação não podem ser consideradas excepcionais e imprevisíveis de modo a poder concluir-se que o atraso na entrega do navio C 241 foi inesperado ou defensável na acepção do ponto 29 do Regime MTD italiano.
(66)
Por último, a Itália apresentou um pedido de prorrogação de oito meses da entrega do navio C 241, de 31 de dezembro de 2007 para 31 de agosto de 2008, mas só forneceu uma justificação relativamente a sete destes oito meses.
(67)
Ao contrário dos anteriores pedidos de prorrogação em relação a navios construídos pela De Poli (28), o período da prorrogação solicitado por Itália no caso em presença ultrapassa o único factor invocado pelas autoridades italianas para justificar o atraso (a entrega tardia da caixa de engrenagens); a existência de um nexo causal entre o atraso que constitui a base do pedido de prorrogação e o atraso no fornecimento de partes essenciais não pode, por conseguinte, ser demonstrada.
(68)
De facto, a De Poli apenas entregou o navio em 3 de novembro de 2008. Por outras palavras, o atraso não só foi mais longo do que aquele que poderia ter resultado dos factores invocados para justificar o atraso, como viria mesmo finalmente a ultrapassar o prazo solicitado. A Itália não forneceu qualquer explicação para o atraso adicional de mais de 2 meses na entrega do navio e não foi recebido qualquer pedido de prorrogação relativamente a esses dois meses.
(69)
Em consequência, mesmo que o atraso inicial fosse justificado e o pedido de prorrogação do prazo de entrega tivesse sido aceite pela Comissão, a construção do navio C 241 não seria elegível para auxílio ao abrigo do Regime MTD italiano, uma vez que esse prazo alargado de entrega também não foi respeitado.
VII. CONCLUSÃO
(70)
No que se refere aos navios C 242, C 243 e C 244, tendo em conta a retirada formal por parte de Itália das notificações dos pedidos de prorrogação dos prazos de entrega, sem nunca terem sido disponibilizados fundos, o procedimento formal de investigação formal deixou de ter objecto e deve ser encerrado.
(71)
No que diz respeito ao navio C 241, à luz da apreciação supra, as condições exigidas para a concessão de uma prorrogação do prazo de entrega de três anos não foram demonstradas e, de qualquer modo, a entrega do navio ocorreu para além do prazo que teria sido fixado se a prorrogação tivesse sido concedida. A construção do navio C 241 não é, portanto, elegível para beneficiar de auxílios ao abrigo do Regime MTD italiano N59/04, adoptado com base no Regulamento MTD.
(72)
Uma vez que as autoridades italianas confirmaram que o auxílio não tinha sido pago à De Poli, não será necessário proceder à sua recuperação.
ADOPTOU A PRESENTE DECISÃO:
Artigo 1.o
O auxílio estatal que a Itália tenciona conceder à De Poli, nomeadamente a prorrogação do prazo de entrega de três anos para o navio C 241, nos termos do regime italiano N 59/04, com base no Regulamento MTD, é incompatível com o mercado interno.
Por conseguinte, o auxílio não pode ser executado.
Artigo 2.o
A Itália deve informar a Comissão, no prazo de dois meses a contar da notificação da presente decisão, das medidas tomadas para lhe dar cumprimento.
Artigo 3.o
No que se refere aos navios C 242, C 243 e C 244, tendo em conta a retirada formal por parte da Itália das notificações que consistem em pedidos de prorrogação dos prazos de entrega, o procedimento de investigação formal deixa de ter objecto e deve ser encerrado.
Artigo 4.o
A destinatária da presente decisão é a República Italiana.
Feito em Bruxelas, em 27 de outubro de 2010.