ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY č. 661/2010/EU
ze dne 7. července 2010
o hlavních směrech Unie pro rozvoj transevropské dopravní sítě
(přepracování)
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské Unie, a zejména na článek 172 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1692/96/ES ze dne 23. července 1996 o hlavních směrech Společenství pro rozvoj transevropské dopravní sítě (3) bylo několikrát podstatně změněno (4). Vzhledem k novým změnám by mělo být uvedené rozhodnutí z důvodu přehlednosti přepracováno.
(2)
Vytvoření a rozvoj transevropských sítí přispívá k dosažení důležitých cílů Unie, jako je řádné fungování vnitřního trhu a upevnění hospodářské a sociální soudržnosti.
(3)
Vytvoření a rozvoj transevropských dopravních sítí na celém území Unie má také specifické cíle v zajištění udržitelné mobility osob a zboží za nejlepších možných podmínek sociálních, environmentálních a bezpečnostních a v integraci všech druhů dopravy se zřetelem k jejich komparativním výhodám. Transevropská síť může vést k vytvoření pracovních míst.
(4)
Nárůst dopravy, zejména z důvodu narůstajícího podílu těžkých nákladních vozidel, vedl v mezinárodních dopravních koridorech k přetížení a vzniku míst s nedostatečnou propustností. Pro zajištění mezinárodní mobility zboží a cestujících je proto nutné kapacitu transevropské sítě optimalizovat.
(5)
Vnitrozemská vodní a námořní doprava na krátké vzdálenosti může mimo jiné snížit přetížení pozemních dopravních cest.
(6)
Integrace sítí na evropské úrovni se může uskutečnit pouze postupně propojením jednotlivých druhů dopravy za účelem lepšího využití předností každého z nich.
(7)
Předpokladem integrace různých druhů dopravy v multimodální síti jsou bod propojení jako námořní přístavy, vnitrozemské přístavy a intermodální terminály.
(8)
Jelikož cílů zamýšleného kroku, a to zejména stanovení hlavních rysů a priorit v oblasti transevropských dopravních sítí, nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, a proto jich vzhledem k nutnosti tyto cíle koordinovat může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto rozhodnutí rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(9)
Je nezbytné stanovit, které projekty společného zájmu odpovídají těmto cílům a takto určeným prioritám. Mělo by být přihlédnuto pouze k projektům, které jsou potenciálně ekonomicky životaschopné.
(10)
Existuje potřeba prohlásit prioritní projekty za projekty evropského zájmu, soustředit na tyto projekty financování Unie a zavést mechanismy na podporu koordinace mezi členskými státy s cílem usnadnit splnění projektů v plánovaném termínu.
(11)
V souladu s článkem 170 Smlouvy o fungování Evropské unie má politika transevropské sítě přispět k posílení hospodářské a sociální soudržnosti v rámci Unie. Za tímto účelem je nutné usilovat o co největší soulad hlavních směrů Unie pro transevropskou dopravní síť a programování příslušných finančních nástrojů, které jsou k dispozici na úrovni Unie.
(12)
Následné hodnocení prioritních projektů by mělo usnadnit budoucí přezkoumání hlavních směrů a seznamu prioritních projektů a mělo by pomoci zlepšit metody předběžného hodnocení používané členskými státy.
(13)
Povolení pro některé veřejné a soukromé projekty, které mohou mít významný vliv na životní prostředí, by měla být udělena až poté, co byly v souladu se stávajícími právními předpisy Unie posouzeny jejich možné vlivy.
(14)
V souladu s článkem 11 Smlouvy o fungování Evropské unie by měly být požadavky na ochranu životního prostředí začleněny do vymezení a provádění politiky Unie v oblasti transevropských sítí. To vyžaduje přednostní podporu infrastruktury pro druhy dopravy, které způsobují menší škody na životním prostředí, jmenovitě železniční dopravu, pobřežní plavbu a vnitrozemskou vodní dopravu.
(15)
Posuzování vlivů na životní prostředí podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/42/ES ze dne 27. června 2001 o posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí (5) bude v budoucnosti prováděno pro všechny plány a programy vedoucí k projektům společného zájmu. Financování dopravní infrastruktury by mělo být podmíněno i dodržením právních předpisů Unie v oblasti životního prostředí, zejména směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (6), směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (7) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/147/ES ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně volně žijících ptáků (kodifikované znění) (8).
(16)
V rámci obecného cíle, kterým je zajištění udržitelné mobility osob a zboží, by měly být zavedeny mechanismy na podporu rozvoje námořních dálnic mezi členskými státy, které by snížily přetížení silnic nebo zlepšily přístup k okrajovým a ostrovním regionům a státům. Zavedení takových mechanismů, podporovaných mimo jiné zadávacími řízeními, by mělo být průhledné a přizpůsobené potřebám, aniž by tím byly dotčeny pravidla Unie v oblasti hospodářské soutěže nebo veřejných zakázek.
(17)
Užší koordinace mezi státy, které jsou zapojeny do projektů stejné trasy, může být nezbytná pro zlepšení návratnosti investic a jejich časového sladění investic a finančního zajištění.
(18)
Komise by měla předkládat každé dva roky zprávu o provádění tohoto rozhodnutí a do roku 2010 vypracovat zprávu o pokroku při provádění prioritních projektů a případně navrhnout změny seznamu prioritních projektů.
(19)
Výbor by měl být zplnomocněný zejména k tomu, aby byl nápomocen Komisi při přezkoumávání provádění a vývoje hlavních směrů stanovených tímto rozhodnutím.
(20)
Z důvodu přehlednosti by příloha I rozhodnutí č. 1692/96/ES měla být nahrazena novou přílohou obsahující mapy týkající se všech členských států. Tím by se zajistilo, že mapy obsažené v uvedeném rozhodnutí naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 1791/2006 (9) budou doplněny o mapy obsažené v aktu o přistoupení z roku 2003. Kromě toho je pro všechny členské státy termínem tohoto plánu rok 2020,
PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:
ČÁST I
OBECNÉ ZÁSADY
Článek 1
Předmět
1. Účelem tohoto rozhodnutí je vytvoření hlavních směrů, které budou zahrnovat cíle, priority a hlavní rysy navrhovaných opatření v oblasti transevropské dopravní sítě. Tyto hlavní směry stanoví projekty společného zájmu, jejichž provádění by mělo přispět k rozvoji sítě v Unii.
2. Hlavní směry uvedené v odstavci 1 představují obecný referenční rámec, kterým mají být členské státy a případně Unie podpořeny při provádění projektů společného zájmu zaměřených na zajištění soudržnosti, propojení a interoperability transevropské dopravní sítě a na přístup k této síti. Tyto hlavní směry jsou rovněž určeny k usnadnění zapojení soukromého sektoru.
3. Základní požadavky ohledně interoperability transevropské dopravní sítě, telematiky dopravy a vedlejších služeb jsou vymezeny v souladu se Smlouvami ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2008/57/ES o interoperabilitě železničního systému ve Společenství (10) a odděleně od tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Cíle
1. Transevropská dopravní síť se vytvoří postupně do roku 2020 integrací sítí pozemní, námořní a letecké dopravní infrastruktury v rámci Unie v souladu se schématy vyznačenými na mapách v příloze I nebo se specifikacemi obsaženými v příloze II.
2. Síť musí
a)
zajišťovat udržitelnou mobilitu osob a zboží v oblasti bez vnitřních hranic za nejlepších možných sociálních a bezpečnostních podmínek a současně přispívat k dosahování cílů Unie, zejména pokud jde o životní prostředí a hospodářskou soutěž, a dále upevňovat hospodářskou a sociální soudržnost;
b)
nabízet uživatelům vysoce kvalitní infrastrukturu za ekonomicky přijatelných podmínek;
c)
zahrnovat všechny druhy dopravy, s přihlédnutím k jejich komparativním výhodám;
d)
umožňovat optimální využití stávajících kapacit;
e)
být pokud možno interoperabilní v rámci jednotlivých druhů dopravy a podporovat intermodalitu mezi různými druhy dopravy;
f)
být pokud možno ekonomicky životaschopná;
g)
pokrývat celé území členských států, aby se usnadnil přístup obecně, propojily se ostrovní, uzavřené a okrajové regiony s centrálními regiony a propojily se vzájemně bez míst s nedostatečnou propustností velké aglomerace a regiony Unie;
h)
umožňovat napojení na sítě států Evropského sdružení volného obchodu (ESVO), zemí střední a východní Evropy a středomořských zemí a současně podporovat interoperabilitu a přístup k těmto sítím, pokud se to ukáže být v zájmu Unie.
Článek 3
Rozsah sítě
1. Transevropská síť zahrnuje dopravní infrastrukturu, systémy řízení dopravy a lokalizační a navigační systémy.
2. Dopravní infrastruktura zahrnuje sítě silniční, železniční a vnitrozemské vodní dopravy, námořní dálnice, námořní a vnitrozemské přístavy, letiště a jiné body propojení mezi jednotlivými dopravními sítěmi.
3. Systémy řízení dopravy a lokalizační a navigační systémy zahrnují technické, informační a telekomunikační systémy nezbytné k zajištění harmonického provozu sítě a efektivního řízení dopravy.
Článek 4
Hlavní rysy opatření
Hlavní rysy činnosti Unie se týkají:
a)
vytváření a revize schémat sítě;
b)
určování projektů společného zájmu;
c)
úpravy stávající sítě;
d)
podpory interoperability sítí;
e)
optimální kombinace druhů dopravy, mezi jiným vytvářením uzlů propojení, které by v případě zboží měly být umístěny pokud možno mimo městská centra, aby se umožnil efektivní intermodální provoz;
f)
sledování soudržnosti a doplňkovosti finančních opatření v souladu s pravidly pro jednotlivé finanční nástroje;
g)
výzkumu a vývoje;
h)
spolupráce se třetími zeměmi účastnícími se na rozvoji sítě a uzavření odpovídajících dohod s nimi;
i)
pobídek pro členské státy a mezinárodní organizace, aby rozvíjely cíle sledované Unií;
j)
podpory nepřetržité spolupráce mezi dotčenými stranami;
k)
jakýchkoli jiných opatření, která se ukáží jako nezbytná pro dosažení cílů uvedených v čl. 2 odst. 2.
Článek 5
Priority
Přednost mají se zřetelem k cílům uvedeným v čl. 2 odst. 2 a hlavním rysům opatření uvedeným v článku 4:
a)
vytvoření a rozvoj hlavních spojení a propojení potřebných k odstranění míst s nedostatečnou propustností, k doplnění chybějících úseků a k dokončení hlavních tras, zejména jejich přeshraničních úseků, k překonání přírodních překážek a ke zlepšení interoperability hlavních tras;
b)
vytvoření a rozvoj infrastruktury, která podporuje propojení vnitrostátních sítí pro usnadnění spojení ostrovů nebo oblastí podobných ostrovům a uzavřených, okrajových a nejvzdálenějších regionů na jedné straně a centrálních regionů Unie na straně druhé, zejména v zájmu snížení vysokých přepravních nákladů těchto oblastí;
c)
nutná opatření pro postupné dosažení interoperabilní železniční sítě, pokud možno včetně tras přizpůsobených nákladní dopravě;
d)
nutná opatření na podporu námořní dopravy, pobřežní plavby a vnitrozemské vodní dopravy;
e)
nutná opatření pro integraci železniční a letecké dopravy, zejména ve všech vhodných případech prostřednictvím železničního přístupu k letištím a nezbytné infrastruktury a zařízení;
f)
optimalizace kapacity a účinnosti stávající a nové infrastruktury, podpora intermodality a zlepšení bezpečnosti a spolehlivosti sítě zřizováním a zlepšováním intermodálních terminálů a jejich přístupové infrastruktury nebo rozvojem inteligentních systémů;
g)
integrace hledisek bezpečnosti a životního prostředí do projektování a realizace transevropské dopravní sítě;
h)
rozvoj udržitelné mobility osob a zboží v souladu s cíli Unie pro udržitelný rozvoj.
Článek 6
Sítě třetích zemí
Podpora Unie projektům společného zájmu a propojení a interoperabilitě sítí za účelem zajištění slučitelnosti sítí třetích zemí s transevropskou dopravní sítí se stanoví pro jednotlivé případy odpovídajícími postupy podle Smluv.
Článek 7
Projekty společného zájmu
1. Projekty společného zájmu tvoří společný cíl, jehož dosažení závisí na jejich stupni zralosti a na dostupnosti finančních zdrojů, aniž je tím předjímán finanční závazek členského státu nebo Unie.
2. V souladu s pravidly Smluv, zejména pokud jde o hospodářskou soutěž, se za projekt společného zájmu považuje každý projekt, který
a)
sleduje cíle stanovené v čl. 2 odst. 2;
b)
týká se sítě uvedené v čl. 3 odst. 1;
c)
odpovídá jedné nebo více prioritám stanoveným v článku 5; a
d)
je na základě sociálně-ekonomického rozboru nákladů a zisku potenciálně ekonomicky životaschopný.
3. Projekty se musí vztahovat k některé součásti sítě popsané v článcích 9 až 18, a zejména:
a)
se musí týkat tras stanovených na mapách v příloze I nebo
b)
musí odpovídat specifikacím nebo kritériím uvedeným v příloze II.
4. Členské státy přijmou všechna opatření, která považují za nezbytná, v rámci zásad stanovených v čl. 1 odst. 2.
Článek 8
Ochrana životního prostředí
1. Při přípravě a uskutečňování projektů musí členské státy zohlednit ochranu životního prostředí tím, že provádějí podle směrnice 85/337/EHS posuzování vlivů zamýšlených projektů společného zájmu na životní prostředí a uplatňují směrnice 92/43/EHS a 2009/147/ES.
Od 21. července 2004 provádějí členské státy u plánů a programů vedoucích k těmto projektům, zejména pokud se týkají nových tras nebo rozvoje jiné důležité uzlové infrastruktury, posuzování vlivů na životní prostředí podle směrnice 2001/42/ES.
Členské státy berou výsledky tohoto posuzování vlivů na životní prostředí v úvahu při přípravě dotčených plánů a programů v souladu s článkem 8 směrnice 2001/42/ES.
2. Do 21. července 2004 Komise po dohodě s členskými státy vyvine vhodné metody provádění strategického posuzování vlivů na životní prostředí, mimo jiné v zájmu zajištění vhodné koordinace, předcházení duplicitě prací a zjednodušení a zrychlení plánovacích procesů u přeshraničních projektů a koridorů.
K výsledkům této práce a posuzování vlivů projektů transevropských sítí na životní prostředí, které provedou členské státy podle směrnice 2001/42/ES, přihlédne Komise ve své zprávě o hlavních směrech a v případných souvisejících legislativních návrzích na revizi hlavních směrů podle článku 22 tohoto rozhodnutí.
ČÁST 2
SILNIČNÍ SÍŤ
Článek 9
Charakteristiky
1. Transevropská silniční síť zahrnuje dálnice a silnice vysoké kvality, ať stávající, nové nebo které se mají upravit, jež
a)
hrají důležitou úlohu v dálkové přepravě;
b)
jsou obchvaty hlavních městských center na trasách stanovených sítí;
c)
zajišťují propojení s jinými druhy dopravy nebo
d)
spojují uzavřené a okrajové regiony s centrálními regiony Unie.
2. Síť zaručuje uživatelům vysokou, jednotnou a nepřetržitou úroveň služeb, pohodlí a bezpečnosti.
3. Síť zahrnuje rovněž infrastrukturu pro řízení dopravy, informování uživatelů, řešení nehod a mimořádných situací a elektronický výběr mýta, přičemž je tato infrastruktura založena na aktivní spolupráci mezi systémy řízení dopravy na evropské, celostátní a regionální úrovni a poskytovateli informačních služeb o cestování a dopravním provozu a služeb s přidanou hodnotou, což zajistí nutnou doplňkovost s aplikacemi, jejichž využití je umožněno v rámci programu transevropských telekomunikačních sítí.
ČÁST 3
ŽELEZNIČNÍ SÍŤ
Článek 10
Charakteristiky
1. Železniční síť zahrnuje vysokorychlostní železniční síť a konvenční železniční síť.
2. Vysokorychlostní železniční síť, bez ohledu na to, zda využívá stávající nebo novou technologii, zahrnuje:
a)
tratě zvlášť postavené pro vysoké rychlosti, vybavené pro rychlosti obvykle se rovnající nebo přesahující 250 km/h;
b)
zvlášť modernizované vysokorychlostní tratě, vybavené pro rychlosti řádově 200 km/hod;
c)
zvlášť modernizované vysokorychlostní tratě nebo tratě zvlášť postavené pro vysoké rychlosti a propojené s vysokorychlostní železniční tratí, které mají v důsledku topografických, environmentálních, profilových nebo urbanistických omezení zvláštní rysy a u kterých je nutno v jednotlivých případech upravit rychlost.
Tato síť zahrnuje tratě uvedené v části 3 přílohy I. Základní požadavky a technické specifikace pro interoperabilitu platné pro vysokorychlostní železniční tratě používající stávající technologii jsou definovány v souladu se směrnicí Rady 96/48/ES ze dne 23. července 1996 o interoperabilitě transevropského vysokorychlostního železničního systému (11). Členské státy předem vyrozumí Komisi o otevření každé vysokorychlostní tratě a o technických charakteristikách tratě.
3. Konvenční železniční síť zahrnuje tratě pro konvenční osobní a nákladní železniční dopravu, včetně železničních úseků transevropské sítě kombinované dopravy uvedené v článku 15, přístupová spojení s námořními a vnitrozemskými přístavy společného zájmu a nákladními terminály, které jsou otevřeny pro všechny provozovatele. Základní požadavky a technické specifikace pro interoperabilitu platné pro konvenční železniční tratě jsou definovány v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/16/ES ze dne 19. března 2001 o interoperabilitě transevropského konvenčního železničního systému (12).
4. Železniční síť zahrnuje infrastrukturu a zařízení umožňující integraci železničních a silničních služeb a v případě potřeby námořních služeb a služeb letecké dopravy. V tomto ohledu se zvláštní pozornost věnuje propojení regionálních letišť se sítí.
5. Železniční síť plní nejméně jednu z těchto funkcí:
a)
hraje důležitou úlohu při dálkové přepravě cestujících;
b)
umožňuje případné propojení s letišti;
c)
umožňuje přístup k regionálním a místním železničním sítím;
d)
usnadňuje nákladní přepravu pomocí určování a rozvoje dálkových trs, které jsou určeny pro nákladní přepravu, nebo tras, na kterých je nákladní přeprava upřednostněna;
e)
hraje důležitou roli v kombinované dopravě;
f)
umožňuje prostřednictvím přístavů společného zájmu propojení s pobřežní plavbou a vnitrozemskými vodními cestami.
6. Díky své provázanosti a postupnému uplatňování interoperability, zejména prostřednictvím technické harmonizace a harmonizovaného řídícího a kontrolního systému ERTMS, jež jsou doporučeny pro evropskou železniční síť, nabízí železniční síť uživatelům vysokou úroveň kvality a bezpečnosti. Proto Komise po konzultaci s členskými státy stanoví plán využití, který je koordinován s vnitrostátními plány.
ČÁST 4
SÍŤ VNITROZEMSKÝCH VODNÍCH CESTA VNITROZEMSKÉ PŘÍSTAVY
Článek 11
Charakteristiky
1. Transevropská síť vnitrozemských vodních cest zahrnuje řeky, kanály a různé odbočky a vzájemná spojení. Poskytuje zejména možnost propojení mezi průmyslovými regiony a velkými aglomeracemi a jejich spojení s přístavy.
2. Vnitrozemské vodní cesty, které jsou součástí sítě, musí odpovídat minimálním technickým požadavkům pro třídu IV vodních cest, tj. umožňovat průjezd plavidla nebo tlačného soulodí o délce 80 až 85 m a šířce 9,5 m. Jestliže je vnitrozemská vodní cesta, která je součástí sítě, modernizována nebo nově stavěna, měly by technické specifikace odpovídat alespoň třídě IV, umožňovat pozdější dosažení třídy Va/Vb a dostatečně zohledňovat možnost průjezdu plavidel pro kombinovanou dopravu. Třída Va umožňuje průjezd plavidla nebo tlačného soulodí o délce 110 m a šířce 11,40 m a třída Vb umožňuje průjezd tlačného soulodí o dílce 172 až 185 m a šířce 11,40 m.
3. Vnitrozemské přístavy jsou součástí sítě, zejména jako body propojení mezi vodními cestami uvedenými v odstavci 2 a v článku 15 a jinými druhy dopravy.
4. Síť zahrnuje vnitrozemské přístavy:
a)
otevřené obchodní dopravě,
b)
umístěné na síti vnitrozemských vodních cest vyznačené na schématu v oddílu 4 přílohy I,
c)
propojené s ostatními transevropskými trasami podle přílohy I a
d)
vybavené překládacím zařízením pro intermodální dopravu nebo s ročním objemem nákladní dopravy nejméně 500 000 tun.
Vnitrozemské přístavy uvedené v písm. d) jsou vyznačeny v příloze I.
5. Síť rovněž zahrnuje infrastrukturu řízení provozu. To vyžaduje zejména zavedení interoperabilního inteligentního přepravního a dopravního systému označovaného jako „Říční informační služby“, který má optimalizovat stávající kapacitu a bezpečnost sítě vnitrozemských vodních cest a zlepšit interoperabilitu s jinými druhy dopravy.
ČÁST 5
NÁMOŘNÍ PŘÍSTAVY
Článek 12
Charakteristiky
1. Námořní přístavy umožňují rozvoj námořní dopravy a tvoří výchozí bod pro námořní spojení na ostrovy a body propojení mezi námořní dopravou a jinými druhy dopravy. Poskytují zařízení a služby dopravcům. Jejich infrastruktura nabízí široký rozsah služeb pro přepravu cestujících a zboží, včetně přepravy trajekty a dopravy na krátké a dlouhé vzdálenosti, včetně pobřežní plavby uvnitř Unie a mezi Unií a třetími zeměmi.
2. Námořní přístavy zahrnuté do transevropské dopravní sítě odpovídají jedné z kategorií A, B nebo C, definovaných takto:
A
:
mezinárodní námořní přístavy: přístavy s celkovým ročním objemem přepravy nejméně 1,5 milionu tun nákladu nebo 200 000 cestujících, které jsou, není-li to nemožné, spojeny s pozemními prvky transevropské dopravní sítě, a mají proto důležitou úlohu v mezinárodní námořní dopravě;
B
:
námořní přístavy Unie nespadající do kategorie A: tyto přístavy mají celkový roční objem přepravy nejméně 0,5 milionu tun nákladu nebo od 100 000 do 199 999 cestujících a jsou spojeny, není-li to nemožné, s pozemními prvky transevropské dopravní sítě a jsou vybaveny nezbytným překládacím zařízením pro námořní dopravu na krátké vzdálenosti;
C
:
regionální námořní přístavy: tyto přístavy nesplňují kritéria kategorií A a B, ale jsou umístěny v ostrovních, okrajových nebo nejvzdálenějších regionech, které propojují námořními vodními cestami a/nebo je spojují s centrálními regiony Unie.
Námořní přístavy kategorie A jsou na základě nejaktuálnějších údajů o přístavech vyznačeny na informativních mapách ve schématech uvedených v oddílu 5 přílohy I.
3. Kromě kritérií stanovených v článku 7 musí projekty námořních přístavů společného zájmu vztahující se k námořním přístavům zahrnutým do sítě transevropských námořních přístavů splňovat kritéria a specifikace uvedené v příloze II.
Článek 13
Námořní dálnice
1. Transevropská síť námořních dálnic má soustředit toky nákladní dopravy na námořní logistické trasy tak, aby se zlepšila stávající námořní spojení, která jsou životaschopná, pravidelná a často využívaná, nebo aby se vytvořila taková nová spojení pro přepravu zboží mezi členskými státy, a tím se snížilo přetížení silnic nebo se zlepšila dostupnost okrajových a ostrovních regionů a států. Námořní dálnice by neměly vylučovat kombinovanou přepravu osob a zboží za předpokladu, že nákladní doprava bude převažovat.
2. Transevropská síť námořních dálnic se skládá ze zařízení a infrastruktury pro nejméně dva přístavy ve dvou různých členských státech. Zařízení a infrastruktura zahrnují nejméně v jednom členském státě prvky, jako je zařízení přístavu, elektronické logistické systémy řízení, bezpečnost, ochranu, správní a celní řízení a infrastrukturu pro přímý přístup z moře a ze země, včetně způsobů pro zajištění celoroční splavnosti, zejména pomocí dostupných vlečných zařízení a zabezpečení zimního přístupu ledoborci.
3. Součástí transevropské sítě námořních dálnic jsou vodní cesty nebo kanály určené v části 4 přílohy I, které spojují dvě evropské námořní dálnice nebo dva jejich úseky a značně přispívají ke zkrácení námořních tras, zvýšení efektivnosti a úsporám času přepravy.
4. Projekty společného zájmu transevropské sítě námořních dálnic navrhují nejméně dva členské státy a jsou přizpůsobeny skutečným potřebám. Navrhované projekty obecně zahrnují státní i soukromý sektor v souladu s postupy, které, dříve než lze pomoc poskytnutou ze státních rozpočtů v případě potřeby doplnit o pomoc ze strany Unie, stanoví zadávací řízení v jedné z těchto podob:
a)
veřejná výzva k podávání návrhů organizovaná společně dotčenými členskými státy za účelem zřízení nových spojení z přístavu kategorie A podle definice v čl. 12 odst. 2, který je předem vybrán v rámci námořní oblasti, podle projektu č. 21 uvedeného v příloze III;
b)
pokud je poloha přístavů srovnatelná, veřejná výzva k podávání návrhů organizovaná společně dotčenými členskými státy a určená sdružením, ve kterých jsou zastoupeny alespoň přepravní společnosti a přístavy, které se nacházejí v jedné z námořních oblastí podle projektu č. 21 uvedeného v příloze III.
5. Projekty společného zájmu v transevropské síti námořních dálnic
a)
se zaměřují na zařízení a infrastrukturu, které tvoří síť námořních dálnic;
b)
aniž jsou dotčeny články 107 a 108 Smlouvy o fungování Evropské unie, mohou zahrnovat podporu na zahájení činnosti, pokud je v důsledku zadávacího řízení podle odstavce 4 státní podpora považována za nutnou pro finanční životaschopnost projektu; podpora na zahájení činnosti je omezena na dva roky a poskytuje se pouze na podporu řádně odůvodněných kapitálových nákladů; podpora nesmí přesáhnout nejnižší odhadovanou částku nutnou k zahájení daných spojení; podpora nesmí vést k narušení hospodářské soutěže na relevantních trzích v rozporu se společným zájmem;
c)
mohou rovněž zahrnovat činnosti, které mají širší přínosy a nesouvisejí s konkrétními přístavy, například zpřístupnění zařízení pro rozbíjení ledu a bagrování lodí nebo informačních systémů včetně systémů řízení dopravy a systémů elektronických hlášení.
6. Projekty společného zájmu transevropské sítě námořních dálnic se předkládají Komisi ke schválení.
7. Komise do tří let předloží výboru uvedenému v čl. 21 odst. 1 počáteční seznam konkrétních projektů společného zájmu. Tímto upřesní koncepci námořních dálnic.
Tento seznam bude rovněž předán Evropskému parlamentu.
ČÁST 6
LETIŠTĚ
Článek 14
Charakteristiky
1. Transevropská síť letišť zahrnuje letiště na území Unie, která jsou otevřena komerční letecké přepravě a splňují kritéria stanovená v části 6 přílohy II. Tato letiště jsou klasifikována odlišně podle rozsahu a typu přepravy, kterou odbavují, a podle své funkce v rámci sítě. Umožňují rozvoj leteckých spojů a propojení letecké dopravy a jiných druhů dopravy.
2. Mezinárodní spojovací body a spojovací body Unie tvoří jádro transevropské sítě letišť. Spojení mezi Unií a ostatními zeměmi světa se uskutečňuje převážně prostřednictvím mezinárodních spojovacích bodů. Spojovací body Unie zajišťují v zásadě spojení uvnitř Unie, přičemž přeprava mimo Unii dosud představuje menší část jejich činnosti. Regionální spojovací body a přístupové body usnadňují přístup k jádru sítě nebo přispívají k dopravnímu otevření ostrovních nebo okrajových regionů.
3. Mezinárodní spojovací body a spojovací body Unie se případně postupně napojí na vysokorychlostní trati železniční sítě. Síť zahrnuje infrastruktury a zařízení, které umožňují integraci leteckých, železničních a případně i námořních dopravních služeb.
ČÁST 7
SÍŤ KOMBINOVANÉ DOPRAVY
Článek 15
Charakteristiky
Transevropská síť kombinované dopravy zahrnuje
a)
železniční tratě a vnitrozemské vodní cesty vhodné pro kombinovanou dopravu a námořní cesty, které případně v kombinaci s nejkratší možnou počáteční nebo konečnou silniční dopravou umožňují dálkovou přepravu zboží;
b)
intermodální terminály vybavené zařízením umožňujícím překládku mezi železnicí, vnitrozemskými vodními cestami, námořními trasami a silnicemi;
c)
po nezbytnou dobu vhodný vozový park, pokud to charakteristiky dosud nepřizpůsobené infrastruktury vyžadují.
ČÁST 8
ŘÍDICÍ A INFORMAČNÍ SÍŤ NÁMOŘNÍ DOPRAVY
Článek 16
Charakteristiky
Transevropská řídicí a informační síť námořní dopravy zahrnuje:
a)
pobřežní a přístavní systémy řízení dopravy;
b)
lokalizační systémy plavidel;
c)
oznamovací systémy pro plavidla přepravující nebezpečné věci nebo znečisťující látky;
d)
komunikační systémy pro tísňové situace a bezpečnost na moři.
ČÁST 9
ŘÍDICÍ SÍŤ LETECKÉ DOPRAVY
Článek 17
Charakteristiky
Transevropská řídicí síť letecké dopravy zahrnuje vzdušný prostor vyhrazený pro obecné letectví, letové cesty, navigační zařízení, systémy plánování a správy provozu a systém řízení letového provozu (kontrolní střediska, prostředky dohledu a komunikace), které jsou nezbytné pro bezpečné a efektivní letectví v evropském vzdušném prostoru.
ČÁST 10
LOKALIZAČNÍ A NAVIGAČNÍ SÍŤ
Článek 18
Charakteristiky
Transevropská síť lokalizačních a navigačních systémů zahrnuje družicové lokalizační a navigační systémy a systémy, které budou vymezeny v budoucím evropském radionavigačním plánu. Tyto systémy poskytují spolehlivé a efektivní služby pro stanovení polohy a navigaci, které mohou být využity ve všech druzích dopravy.
ČÁST 11
KOORDINACE MEZI ČLENSKÝMI STÁTY
Článek 19
Evropský koordinátor
1. Pro usnadnění koordinovaného provádění určitých projektů, zejména přeshraničních projektů nebo úseků přeshraničních projektů zahrnutých mezi projekty, které jsou prohlášeny za projekty evropského zájmu podle článku 25, může Komise po dohodě s dotčenými členskými státy a po konzultaci s Evropským parlamentem jmenovat osobu „evropského koordinátora“.
2. Evropský koordinátor je vybírán zejména na základě svých zkušeností s evropskými orgány a znalostí, které se týkají financování a sociálně-ekonomického a environmentálního hodnocení významných projektů.
3. Rozhodnutí Komise o jmenování evropského koordinátora určí způsob, kterým má plnit úkoly podle odstavce 5.
4. Evropský koordinátor jedná jménem a v zastoupení Komise. Jeho působnost se obvykle týká jednoho projektu, zejména v případě přeshraničního projektu, ale v případě nutnosti může být rozšířena a může se vztahovat na celou významnou osu. Evropský koordinátor vypracuje společně s dotčenými členskými státy pracovní plán své činnosti.
5. Evropský koordinátor
a)
ve spolupráci s dotčenými členskými státy prosazuje společné metody hodnocení projektů a radí případně navrhovatelům projektů v otázkách financování projektů;
b)
každý rok vypracovává zprávu pro Evropský parlament, Komisi a dotčené členské státy o pokroku dosaženém při provádění jednoho nebo více projektů, za které odpovídá, o novém regulatorním nebo jiném vývoji, který by mohl ovlivnit charakteristiky projektů, a o obtížích a překážkách, které mohou vést ke značnému zpoždění oproti termínům uvedeným v příloze III;
c)
spolu s dotčenými členskými státy konzultuje s regionálními a místními orgány, provozovateli, uživateli dopravy a zástupci občanské společnosti, aby získal úplnější znalost poptávky po dopravních službách, možnostech investičního financování a druhu služeb, které je nutno zabezpečit pro usnadnění přístupu k takovému financování.
6. Dotčené členské státy spolupracují s evropským koordinátorem a poskytují mu informace nutné k plnění úkolů podle odstavce 5.
7. Aniž jsou dotčeny platné postupy stanovené právními předpisy Unie a vnitrostátními právními předpisy, může Komise požadovat stanovisko evropského koordinátora při posuzování žádostí o financování Unie u projektů nebo skupin projektů, za které evropský koordinátor odpovídá.
ČÁST 12
SPOLEČNÁ USTANOVENÍ
Článek 20
Vnitrostátní plány a programy
Členské státy poskytují Komisi stručný přehled vnitrostátních plánů a programů, které sestavují pro rozvoj transevropské dopravní sítě, zejména pokud jde o projekty prohlášené za projekty evropského zájmu uvedené v článcích 24 až 27. Po přijetí vnitrostátních plánů a programů je členské státy zašlou Komisi pro informaci.
Článek 21
Výbor pro sledování hlavních směrů a výměnu informací
1. Komisi je nápomocen Výbor pro sledování hlavních směrů a výměnu informací (dále jen „výbor“); skládá se ze zástupců členských států a předsedá mu zástupce Komise.
2. V tomto výboru se uskutečňuje výměna informací o plánech a programech oznámených členskými státy a může být přezkoumána každá otázka vztahující se k rozvoji transevropské dopravní sítě.
Článek 22
Zpráva
Komise předloží každé dva roky Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů zprávu o provádění hlavních směrů popsaných v tomto rozhodnutí.
Při sestavování této zprávy je Komisi nápomocen výbor.
Ke zprávě budou případně přiloženy legislativní návrhy na revizi hlavních směrů; tyto legislativní návrhy mohou případně zahrnovat změny seznamu prioritních projektů v příloze III nebo dodatky k tomuto seznamu projektů, které jsou v souladu s čl. 23 odst. 1. Revize se zaměří zejména na projekty, které přispívají k územní soudržnosti Unie v souladu s čl. 23 odst. 1 písm. e).
Článek 23
Prioritní projekty
1. Prioritní projekty jsou projekty společného zájmu podle článku 7, u kterých posouzení potvrdí, že:
a)
mají odstranit místo s nedostatečnou propustností nebo doplnit chybějící spojení na významné trase transevropské sítě, zejména pokud se jedná o přeshraničními projekty, překonání přírodních překážek nebo projekty s přeshraničním úsekem;
b)
mají takový rozsah, u kterého významně napomůže dlouhodobé plánování na evropské úrovni;
c)
celkově představují potenciální čisté sociálně-ekonomické přínosy a jiné sociálně-ekonomické výhody;
d)
významně zlepšují mobilitu zboží a osob mezi členskými státy, a tím také přispívají k interoperabilitě vnitrostátních sítí;
e)
přispívají k územní soudržnosti Unie integrací sítí nových členských států a zlepšováním spojení s okrajovými a ostrovními regiony;
f)
přispívají k udržitelnému rozvoji dopravy tím, že zlepšují bezpečnost a snižují škody na životním prostředí, které jsou způsobeny dopravou, zejména podporou přesunu druhů dopravy ve prospěch železnice, intermodální dopravy, vnitrozemských vodních cest a námořní dopravy;
g)
prokazují odhodlání dotčených členských států včas provést studie a hodnotící postupy pro dokončení práce v souladu s předem sjednaným datem, na základě vnitrostátních plánů nebo jiného rovnocenného dokumentu týkajícího se daného projektu.
2. Prioritní projekty, u nichž měly práce začít do roku 2010, jejich úseky a data sjednaná pro dokončení prací podle odst. 1 písm. g) jsou uvedeny v příloze III.
3. Do roku 2010 Komise vypracuje zprávu o pokroku a případně navrhne změny seznamu prioritních projektů určených v příloze III v souladu s odstavcem 1.
Článek 24
Prohlášení evropského zájmu
Prioritní projekty určené v příloze III jsou prohlášeny za projekty evropského zájmu. Toto prohlášení se provádí výhradně v souladu s postupem stanoveným ve Smlouvách a v právních aktech na nich založených.
Článek 25
Projekty prohlášené za projekty evropského zájmu
1. Aniž je dotčen právní základ daného finančního nástroje Unie, členské státy:
a)
při předkládání svých projektů v rámci Fondu soudržnosti podle nařízení Rady (ES) č. 1084/2006 ze dne 11. července 2006 o Fondu soudržnosti (13) přiřadí náležitou prioritu projektům prohlášeným za projekty evropského zájmu;
b)
při předkládání svých projektů v rámci rozpočtu pro transevropské sítě v souladu s články 5 a 9 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 680/2007 ze dne 20. června 2007, kterým se stanoví obecná pravidla pro poskytování finanční pomoci Společenství v oblasti transevropských dopravních a energetických sítí (14), přiřadí náležitou prioritu projektům prohlášeným za projekty evropského zájmu.
2. Aniž je dotčen právní základ daného finančního nástroje Unie, Komise:
a)
podporuje členské státy, aby přihlížely k projektům prohlášeným za projekty evropského zájmu při plánování programů strukturálních fondů, zejména v regionech, na které se vztahuje cíl „Konvergence“, s ohledem na vnitrostátní dopravní plány, které spadají do působnosti stávajících rámců podpory Unie;
b)
zajistí, aby země, které splňují podmínky pro využití nástroje předvstupní pomoci (NPP), přiřazovaly při předkládání svých projektů v rámci tohoto nástroje v souladu s nařízením Rady (ES) č. 1085/2006 ze dne 17. července 2006, kterým se zřizuje nástroj předvstupní pomoci (NPP) (15), náležitou prioritu projektům prohlášeným za projekty evropského zájmu.
3. Při odhadu svých finančních potřeb přiřadí Komise náležitou prioritu projektům prohlášeným za projekty evropského zájmu.
Článek 26
Zpoždění při dokončení projektů prohlášených za projekty evropského zájmu
1. V případě značného zpoždění oproti konečnému termínu roku 2010 při zahájení prací na jednom z projektů prohlášených za projekty evropského zájmu požádá Komise dotčené členské státy, aby zpoždění do tří měsíců zdůvodnily. Na základě poskytnuté odpovědi konzultuje Komise všechny dotčené členské státy v zájmu řešení problému, který způsobil zpoždění.
Komise může po konzultaci s výborem a v rámci svého aktivního sledování provádění projektu, který byl prohlášen za projekt evropského zájmu, a s řádným ohledem na zásadu proporcionality rozhodnout o přijetí vhodných opatření. Dotčené členské státy mají před přijetím těchto opatření příležitost se k nim vyjádřit.
Evropský parlament je o každém přijatém opatření neprodleně informován.
Při přijímání těchto opatření bere Komise náležitě v úvahu podíl odpovědnosti každého dotčeného členského státu za zpoždění a zdrží se opatření, která by ovlivnila provádění projektu v členských státech, které nejsou za zpoždění odpovědné.
2. Pokud není projekt prohlášený za projekt evropského zájmu z větší části dokončen v přiměřené lhůtě po očekávaném datu dokončení uvedeném v příloze III a za zpoždění odpovídají všechny dotčené členské státy, Komise jej přezkoumá postupem podle odstavce 1 s cílem odejmout jeho zařazení jako projektu, který byl prohlášen za projekt evropského zájmu, s využitím přezkumného postupu uvedeného v čl. 22 třetím pododstavci.
Komise vždy přezkoumá projekt po uplynutí lhůty 15 let poté, co byl prohlášen za projekt evropského zájmu ve smyslu tohoto rozhodnutí.
Článek 27
Posuzování sociálně-ekonomických vlivů a vlivů na životní prostředí
1. Pět let po dokončení projektu prohlášeného za projekt evropského zájmu nebo jednoho z jeho úseků provedou dotčené členské státy posouzení jeho sociálně-ekonomických vlivů a jeho vlivů na životní prostředí, včetně jeho vlivů na obchod a volný pohyb osob a zboží mezi členskými státy, na územní soudržnost a udržitelný rozvoj. O výsledcích tohoto posouzení informují členské státy Komisi.
2. Pokud projekt prohlášený za projekt evropského zájmu zahrnuje přeshraniční úsek, který je z technického a finančního hlediska nedělitelný, koordinují dotčené členské státy své postupy při posuzování sociálně-ekonomických vlivů projektu a vynaloží veškeré úsilí na provedení mezinárodního přezkumu před vydáním stavebního povolení a ve stávajícím rámci.
3. Ostatní úseky projektů evropského zájmu členské státy koordinují v jednotlivých případech na dvoustranném nebo mnohostranném základě.
4. Koordinované akce nebo mezinárodní přezkum podle odstavce 2 se použijí, aniž jsou dotčeny povinnosti vyplývající z právních předpisů Unie o ochraně životního prostředí, zejména povinnosti týkající se posuzování vlivů na životní prostředí. Dotčené členské státy informují Komisi o zahájení a výsledku takových koordinovaných akcí nebo mezinárodního přezkumu. Komise zahrne tyto informace do zprávy uvedené v čl. 22.
Článek 28
Přeshraniční úseky
V souvislosti s určitými prioritními projekty určí členské státy přeshraniční úseky mezi dvěma členskými státy včetně námořních dálnic na základě kritérií, která stanoví výbor, a oznámí je Komisi.
Půjde zejména o úseky, které jsou z technického a finančního hlediska nedělitelné nebo ke kterým s dotčené členské státy zaváží společně a pro které zavedou společnou strukturu.
Článek 29
Zrušení
Rozhodnutí č. 1692/96/ES se zrušuje.
Odkazy na zrušené rozhodnutí se považují za odkazy na toto rozhodnutí v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze V.
Článek 30
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 31
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Ve Štrasburku dne 7. července 2010.
DECISÃON.o 661/2010/UE DO PARLAMENTO EUROPEU E DO CONSELHO
de 7 de Julho de 2010
sobre as orientações da União para o desenvolvimento da rede transeuropeia de transportes
(reformulação)
(Texto relevante para efeitos do EEE)
O PARLAMENTO EUROPEU E O CONSELHO DA UNIÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia, nomeadamente o primeiro parágrafo do artigo 172.o,
Tendo em conta a proposta da Comissão Europeia,
Tendo em conta o parecer do Comité Económico e Social Europeu (1),
Após consulta ao Comité das Regiões,
Deliberando nos termos do processo legislativo ordinário (2),
Considerando o seguinte:
(1)
A Decisão n.o 1692/96/CE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 23 de Julho de 1996, sobre as orientações comunitárias para o desenvolvimento da rede transeuropeia de transportes (3), foi alterada várias vezes de modo substancial (4). Uma vez que é necessário introduzir novas alterações, é conveniente, por razões de clareza, proceder à sua reformulação.
(2)
A criação e o desenvolvimento de redes transeuropeias contribuem para a realização de importantes objectivos da União, como o bom funcionamento do mercado interno e o reforço da coesão económica e social.
(3)
A criação e o desenvolvimento, em todo o território da União, de redes transeuropeias de transportes têm igualmente como objectivos específicos garantir a mobilidade sustentável das pessoas e das mercadorias nas melhores condições sociais, ambientais e de segurança possíveis e integrar todos os modos de transporte, tendo em conta as suas vantagens comparativas. A criação de postos de trabalho é uma das consequências possíveis da rede transeuropeia.
(4)
O crescimento do tráfego, em particular devido à proporção crescente de veículos pesados de mercadorias, levou ao aumento do congestionamento e dos pontos de estrangulamento nos corredores de transporte internacional. A fim de garantir a mobilidade internacional das mercadorias e das pessoas, é pois necessário optimizar a capacidade da rede transeuropeia de transportes.
(5)
A navegação de curta distância pode, nomeadamente, contribuir para aliviar as vias de transportes terrestres.
(6)
A integração das redes à escala europeia só pode ser desenvolvida progressivamente, com base numa interligação dos vários modos de transporte, tendo em vista uma melhor utilização das vantagens inerentes a cada um desses modos de transporte.
(7)
Os pontos de interconexão, incluindo os portos marítimos, os portos de navegação interior e os terminais intermodais, constituem uma condição prévia para a integração dos diferentes modos de transporte numa rede multimodal.
(8)
Dado que os objectivos da acção a empreender, nomeadamente o estabelecimento das grandes linhas e prioridades no domínio das redes transeuropeias de transportes, não podem ser suficientemente realizados pelos Estados-Membros e podem, pois, dada a necessidade de coordenar esses objectivos, ser melhor alcançados ao nível da União, a União pode tomar medidas em conformidade com o princípio da subsidiariedade consagrado no artigo 5.o do Tratado da União Europeia. Em conformidade com o princípio da proporcionalidade, consagrado no mesmo artigo, a presente decisão não excede o necessário para alcançar aqueles objectivos.
(9)
É necessário identificar os projectos de interesse comum que correspondem a esses objectivos e que se inscrevem nas prioridades da acção assim fixadas. Só deverão ser tomados em consideração os projectos que apresentem boas perspectivas de viabilidade económica.
(10)
É necessário declarar que os projectos prioritários são de interesse europeu, concentrar o financiamento da União nesses projectos e criar mecanismos que incentivem a coordenação entre os Estados-Membros, a fim de facilitar a realização dos referidos projectos nos prazos desejados.
(11)
Nos termos do artigo 170.o do Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia, a política relativa à rede transeuropeia de transportes deverá contribuir para reforçar a coesão económica e social na União. A fim de atingir esse objectivo, deverão ser desenvolvidos esforços para maximizar a coerência entre as orientações da União relativas à rede transeuropeia de transportes e a programação dos instrumentos financeiros pertinentes disponíveis ao nível da União.
(12)
A avaliação ex post dos projectos prioritários deverá facilitar as futuras revisões das orientações e da lista de projectos prioritários e contribuir para melhorar os métodos de avaliação ex ante utilizados pelos Estados-Membros.
(13)
A autorização de determinados projectos públicos e privados susceptíveis de ter incidências significativas no ambiente só deverá ser concedida após avaliação prévia dos efeitos significativos que esses projectos poderão ter no ambiente, no respeito da regulamentação em vigor da União.
(14)
Os requisitos de protecção ambiental deverão ser integrados na definição e na execução das políticas da União em matéria de redes transeuropeias, nos termos do artigo 11.o do Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia. Isto obriga a dar prioridade à promoção das infra-estruturas para os modos de transporte menos prejudiciais para o ambiente, designadamente o caminho-de-ferro, os transportes marítimos de curta distância e as vias navegáveis interiores.
(15)
A avaliação ambiental nos termos da Directiva 2001/42/CE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 27 de Junho de 2001, relativa à avaliação dos efeitos de determinados planos e programas no ambiente (5), deverá passar a ser efectuada para todos os planos e programas que conduzam a projectos de interesse comum. O financiamento das infra-estruturas de transportes deverá também depender do cumprimento das disposições da legislação da União em matéria de ambiente, em especial a Directiva 85/337/CEE do Conselho, de 27 de Junho de 1985, relativa à avaliação dos efeitos de determinados projectos públicos e privados no ambiente (6), a Directiva 92/43/CEE do Conselho, de 21 de Maio de 1992, relativa à preservação dos habitats naturais e da fauna e da flora selvagens (7), e a Directiva 2009/147/CE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 30 de Novembro de 2009, relativa à conservação das aves selvagens (versão codificada) (8).
(16)
Com o objectivo geral de assegurar a mobilidade sustentável de pessoas e mercadorias, deverão ser criados mecanismos de apoio ao desenvolvimento das auto-estradas marítimas entre os Estados-Membros, a fim de reduzir o congestionamento rodoviário e/ou melhorar a acessibilidade aos Estados-Membros e às regiões periféricas ou insulares. A criação de tais mecanismos, apoiados, designadamente, por procedimentos de abertura de concursos, deverá ser transparente e responder às necessidades, e não deverá de modo algum prejudicar as regras da União em matéria de concorrência ou de contratos públicos.
(17)
Poderá ser necessário reforçar a coordenação entre os Estados envolvidos em projectos num mesmo eixo, a fim de melhorar a rentabilidade dos investimentos e de facilitar a sua sincronização e montagem financeira.
(18)
A Comissão deverá apresentar de dois em dois anos um relatório sobre a aplicação da presente decisão e, até 2010, um relatório sobre o estado de adiantamento dos projectos prioritários, e, se for caso disso, propor alterações à lista dos projectos prioritários.
(19)
É necessário atribuir competência a um comité, em especial para apoiar a Comissão na análise da aplicação e do desenvolvimento das orientações estabelecidas pela presente decisão.
(20)
Por motivos de clareza, o anexo I da Decisão n.o 1692/96/CE deverá ser substituído por um novo anexo com mapas relativos a todos os Estados-Membros. Garantir-se-á assim que os mapas já contidos nessa decisão, com a redacção que lhe foi dada pelo Regulamento (CE) n.o 1791/2006 (9), sejam complementados pelos contidos no Acto de adesão de 2003. Além disso, a data fixada para a realização do plano é 2020 para todos os Estados-Membros,
ADOPTARAM A PRESENTE DECISÃO:
SECÇÃO 1
PRINCÍPIOS GERAIS
Artigo 1.o
Objecto
1. A presente decisão destina-se a estabelecer as orientações quanto aos objectivos, às prioridades e às grandes linhas de acção previstas no domínio da rede transeuropeia de transportes. Estas orientações identificam projectos de interesse comum cuja realização deve contribuir para o desenvolvimento da rede à escala da União.
2. As orientações referidas no n.o 1 constituem um quadro geral de referência destinado a incentivar as acções dos Estados-Membros e, eventualmente, da União, tendo em vista a realização de projectos de interesse comum que assegurem a coerência, a interconexão e a interoperabilidade da rede transeuropeia de transportes, assim como o acesso a essa rede. Estas orientações têm igualmente por objectivo facilitar a participação do sector privado.
3. Os requisitos essenciais de interoperabilidade da rede transeuropeia de transportes, de telemática dos transportes e dos serviços associados estão definidos, nos termos dos Tratados, na Directiva 2008/57/CE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 17 de Junho de 2008, relativa à interoperabilidade do sistema ferroviário na Comunidade (10), em acto distinto da presente decisão.
Artigo 2.o
Objectivos
1. A rede transeuropeia de transportes é progressivamente criada até 2020, à escala da União, integrando redes de infra-estruturas de transportes terrestres, marítimos e aéreos, de acordo com os planos descritos nos mapas constantes do anexo I e/ou com as especificações previstas no anexo II.
2. A rede deve:
a)
Assegurar, num espaço sem fronteiras internas, a mobilidade sustentável das pessoas e das mercadorias nas melhores condições sociais e de segurança possíveis, concorrendo simultaneamente para a realização dos objectivos da União, nomeadamente em matéria de ambiente e de concorrência, e contribuir para o reforço da coesão económica e social;
b)
Oferecer aos utilizadores infra-estruturas de grande qualidade, em condições económicas aceitáveis;
c)
Incluir todos os modos de transporte, tendo em conta as suas vantagens comparativas;
d)
Permitir a melhor utilização possível das capacidades existentes;
e)
Ser, na medida do possível, interoperável dentro de cada modo de transporte e favorecer a intermodalidade entre os diferentes modos de transporte;
f)
Ser, na medida do possível, economicamente viável;
g)
Cobrir a totalidade do território dos Estados-Membros por forma a facilitar o acesso em geral, a ligar as regiões insulares, isoladas ou periféricas às regiões centrais e a interligar sem estrangulamentos as grandes conurbações e as regiões da União;
h)
Poder ser ligada às redes dos Estados da Associação Europeia de Comércio Livre (EFTA), dos países da Europa Central e Oriental e dos países mediterrânicos, promovendo simultaneamente a interoperabilidade e o acesso a essas redes, na medida em que tal corresponda aos interesses da União.
Artigo 3.o
Extensão da rede
1. A rede transeuropeia de transportes compreende infra-estruturas de transporte, sistemas de gestão do tráfego e sistemas de determinação da posição e de navegação.
2. As infra-estruturas de transportes incluem redes de estradas, de vias-férreas e de vias navegáveis interiores, auto-estradas marítimas, portos de navegação marítima e interior, aeroportos e outros pontos de interconexão entre as redes modais.
3. Os sistemas de gestão do tráfego e os sistemas de determinação da posição e de navegação abrangem as instalações técnicas, informáticas e de telecomunicações necessárias para assegurar o funcionamento harmonioso da rede e a gestão eficaz do tráfego.
Artigo 4.o
Grandes linhas de acção
As grandes linhas de acção da União incidem nos seguintes aspectos:
a)
Criação e revisão dos planos directores da rede;
b)
Identificação de projectos de interesse comum;
c)
Modernização da rede existente;
d)
Promoção da interoperabilidade da rede;
e)
Combinação optimizada dos modos de transporte, nomeadamente criando centros de interconexão, que devem situar-se, no caso do transporte de mercadorias, na medida do possível, fora dos centros urbanos, a fim de permitir o funcionamento eficaz da intermodalidade;
f)
Procura da coerência e complementaridade das intervenções financeiras, respeitando as regras aplicáveis a cada instrumento financeiro;
g)
Acções de investigação e desenvolvimento;
h)
Cooperação e celebração de acordos apropriados com os países terceiros abrangidos pelo desenvolvimento da rede;
i)
Incentivos aos Estados-Membros e às organizações internacionais para favorecerem a consecução dos objectivos da União;
j)
Promoção de uma cooperação constante entre as partes interessadas;
k)
Todas as acções que se revelem necessárias para alcançar os objectivos referidos no n.o 2 do artigo 2.o
Artigo 5.o
Prioridades
Tendo em conta os objectivos estabelecidos no n.o 2 do artigo 2.o e as grandes linhas de acção definidas no artigo 4.o, as prioridades são as seguintes:
a)
Criação e desenvolvimento das ligações e interconexões de base necessárias para eliminar os pontos de estrangulamento, para completar os troços em falta e para concluir os eixos principais, designadamente nos troços transfronteiriços, para transpor as barreiras naturais e para melhorar a interoperabilidade nos eixos principais;
b)
Criação e desenvolvimento de infra-estruturas que promovam a interconexão das redes nacionais a fim de facilitar a ligação de ilhas, ou zonas equivalentes, e das regiões isoladas, periféricas e ultraperiféricas às regiões centrais da União, nomeadamente a fim de reduzir os elevados custos de transporte nestas zonas;
c)
Medidas necessárias para a constituição progressiva de uma rede ferroviária interoperável que inclua, na medida do possível, eixos adaptados ao transporte de mercadorias;
d)
Medidas necessárias para promover a navegação marítima de longa e curta distância e a navegação interior;
e)
Medidas necessárias para integrar os transportes ferroviários e aéreos, especialmente através de acessos por via-férrea aos aeroportos, sempre que adequado, e as infra-estruturas e instalações necessárias;
f)
Optimização da capacidade e da eficácia das actuais e das novas infra-estruturas, promoção da intermodalidade e aumento da segurança e da fiabilidade da rede, através da criação e da melhoria de terminais intermodais e das respectivas infra-estruturas de acesso e/ou graças ao desenvolvimento de sistemas inteligentes;
g)
Integração da segurança e das preocupações ambientais na concepção e na execução da rede transeuropeia de transportes;
h)
Desenvolvimento da mobilidade sustentável de pessoas e mercadorias, de acordo com os objectivos da União em matéria de desenvolvimento sustentável.
Artigo 6.o
Redes dos países terceiros
A promoção de projectos de interesse comum e da interconexão e interoperabilidade das redes pela União a fim de garantir a compatibilidade entre as redes dos países terceiros e a rede transeuropeia de transportes é decidida caso a caso, segundo os procedimentos adequados dos Tratados.
Artigo 7.o
Projectos de interesse comum
1. Os projectos de interesse comum constituem um objectivo comum cuja realização depende do seu grau de maturidade e da disponibilidade de recursos financeiros, sem condicionar a participação financeira de um Estado-Membro ou da União.
2. Nos termos dos Tratados, designadamente em matéria de concorrência, são considerados de interesse comum todos os projectos que:
a)
Tenham em vista os objectivos estabelecidos no n.o 2 do artigo 2.o;
b)
Digam respeito à rede descrita no n.o 1 do artigo 3.o;
c)
Correspondam às prioridades estabelecidas no artigo 5.o; e
d)
Apresentem viabilidade económica potencial com base em análises de custos e benefícios socioeconómicos.
3. Os projectos devem referir-se a um elemento da rede descrito nos artigos 9.o a 18.o e devem, em especial:
a)
Referir-se às ligações identificadas nos mapas do anexo I; e/ou
b)
Corresponder às especificações ou critérios do anexo II.
4. Os Estados-Membros tomam todas as medidas que considerem necessárias no âmbito dos princípios previstos no n.o 2 do artigo 1.o
Artigo 8.o
Protecção do ambiente
1. Nas fases de planeamento e execução dos projectos, os Estados-Membros devem ter em conta a protecção do ambiente efectuando avaliações do impacto ambiental dos projectos de interesse comum a realizar, nos termos da Directiva 85/337/CEE, e aplicando as Directivas 92/43/CEE e 2009/147/CE.
A partir de 21 de Julho de 2004, os Estados-Membros efectuam uma avaliação ambiental dos planos e programas subjacentes a esses projectos, em particular se disserem respeito a novos eixos ou a outros desenvolvimentos importantes das infra-estruturas nodais, nos termos da Directiva 2001/42/CE.
Os Estados-Membros tomam em conta os resultados desta avaliação ambiental na preparação dos planos e programas em causa, de acordo com o artigo 8.o da Directiva 2001/42/CE.
2. Antes de 21 de Julho de 2004, a Comissão desenvolve, de acordo com os Estados-Membros, métodos adequados para realizar a avaliação estratégica ambiental, nomeadamente a fim de garantir uma coordenação adequada, evitando duplicações de esforços, e de obter a simplificação e aceleração dos processos de planeamento dos projectos e corredores transfronteiriços.
Os resultados deste trabalho e da avaliação ambiental dos projectos de redes transeuropeias realizados pelos Estados-Membros nos termos da Directiva 2001/42/CE devem ser tidos em consideração, na medida do possível, pela Comissão no seu relatório sobre as orientações a que se refere o artigo 22.o da presente decisão e nas eventuais propostas legislativas nele incluídas, relativas à revisão das orientações.
SECÇÃO 2
REDE RODOVIÁRIA
Artigo 9.o
Características
1. A rede rodoviária transeuropeia é composta por auto-estradas e por estradas de grande qualidade, existentes, novas ou a adaptar, que:
a)
Desempenhem um papel importante no tráfego de longa distância; ou
b)
Permitam contornar os principais centros urbanos nos eixos identificados pela rede; ou
c)
Assegurem a interconexão com os outros modos de transporte; ou
d)
Permitam ligar as regiões isoladas e periféricas às regiões centrais da União.
2. A rede deve garantir aos utilizadores um nível elevado, homogéneo e constante de serviços, de conforto e de segurança.
3. A rede compreende igualmente infra-estruturas para a gestão do tráfego, para a informação dos utilizadores, para a gestão dos incidentes e das emergências e para a cobrança electrónica de taxas; a rede baseia-se numa cooperação activa entre os sistemas de gestão do tráfego à escala europeia, nacional e regional e os fornecedores de serviços de informação sobre os trajectos e o tráfego e de serviços de valor acrescentado, assegurando a complementaridade necessária com as aplicações cuja implantação é facilitada no âmbito do programa relativo às redes transeuropeias de telecomunicações.
SECÇÃO 3
REDE FERROVIÁRIA
Artigo 10.o
Características
1. A rede ferroviária é composta por linhas de caminho-de-ferro de alta velocidade e por linhas de caminho-de-ferro convencionais.
2. A rede de caminho-de-ferro de alta velocidade, utilizando tecnologias actuais ou novas, é composta por:
a)
Linhas especialmente construídas para a alta velocidade e equipadas para velocidades geralmente iguais ou superiores a 250 km/h;
b)
Linhas especialmente adaptadas para a alta velocidade e equipadas para velocidades da ordem dos 200 km/h;
c)
Linhas especialmente adaptadas para a alta velocidade ou linhas especialmente construídas para a alta velocidade ligadas à rede de caminho-de-ferro de alta velocidade, com características específicas resultantes de condicionalismos topográficos, ambientais, de relevo ou de planeamento urbano, nas quais a velocidade deve ser adaptada caso a caso.
A rede de caminho-de-ferro de alta velocidade é definida pelas linhas indicadas na secção 3 do anexo I. Os requisitos essenciais e as especificações técnicas de interoperabilidade aplicáveis à rede ferroviária de alta velocidade, utilizando as tecnologias actuais, são definidos nos termos da Directiva 96/48/CE do Conselho, de 23 de Julho de 1996, relativa à interoperabilidade do sistema ferroviário transeuropeu de alta velocidade (11). Os Estados-Membros devem informar previamente a Comissão da abertura de todas as linhas de alta velocidade e das suas características técnicas.
3. A rede ferroviária convencional é composta por linhas destinadas ao transporte ferroviário convencional de passageiros e de mercadorias, incluindo as ligações ferroviárias da rede transeuropeia de transporte combinado a que se refere o artigo 15.o, as ligações de acesso aos portos marítimos e aos portos interiores de interesse comum, e os terminais de mercadorias abertos a todos os operadores. Os requisitos essenciais e as especificações técnicas de interoperabilidade aplicáveis à rede ferroviária convencional são definidos nos termos da Directiva 2001/16/CE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 19 de Março de 2001, relativa à interoperabilidade do sistema ferroviário transeuropeu convencional (12).
4. A rede ferroviária compreende as infra-estruturas e os equipamentos que permitam a integração dos serviços de transporte ferroviário, rodoviário e, quando adequado, marítimo e aéreo. Neste contexto, deve ser dada especial atenção à interligação dos aeroportos regionais com a rede.
5. A rede ferroviária deve preencher, pelo menos, uma das seguintes funções:
a)
Desempenhar um papel importante no tráfego ferroviário de passageiros de longa distância;
b)
Permitir a interligação com aeroportos, quando adequado;
c)
Permitir o acesso às redes ferroviárias regionais e locais;
d)
Favorecer o transporte de mercadorias, identificando e desenvolvendo as grandes linhas reservadas ao transporte de mercadorias ou os eixos em que os comboios de mercadorias têm prioridade;
e)
Desempenhar um papel importante no transporte combinado;
f)
Permitir a interligação, através de portos de interesse comum, com o transporte marítimo de curta distância e a navegação interior.
6. A rede ferroviária deve proporcionar aos utilizadores um elevado nível de qualidade e de segurança, graças à sua continuidade e à realização progressiva da sua interoperabilidade, obtidas nomeadamente através da harmonização técnica e do sistema normalizado de controlo e comando ERTMS recomendado para a rede ferroviária europeia. Para o efeito, a Comissão deve estabelecer um plano de execução coordenado com os planos nacionais, em concertação com os Estados-Membros.
SECÇÃO 4
REDE DE VIAS NAVEGÁVEIS E PORTOS DE NAVEGAÇÃO INTERIOR
Artigo 11.o
Características
1. A rede transeuropeia de vias navegáveis é constituída por rios e canais e por várias conexões e ramificações que os ligam entre si. Permite, nomeadamente, a interconexão entre as regiões industriais e as aglomerações importantes e a sua ligação com os portos.
2. As características técnicas mínimas estabelecidas para as vias que fazem parte da rede são as correspondentes à classe IV, que permite a passagem de uma embarcação ou de um comboio empurrado de 80 a 85 m de comprimento e 9,50 m de largura. Se se modernizar ou criar uma via navegável integrada nesta rede, as suas especificações técnicas devem corresponder pelo menos às da classe IV e permitir atingir posteriormente a classe Va/Vb, possibilitando ainda a passagem, de forma satisfatória, das embarcações utilizadas no transporte combinado. As características da classe Va permitem a passagem de uma embarcação ou de um comboio empurrado de 110 m de comprimento e 11,40 m de largura, e as da classe Vb a de um comboio empurrado de 172 a 185 m de comprimento e de 11,40 m de largura.
3. Os portos de navegação interior, nomeadamente enquanto pontos de interconexão entre as vias navegáveis referidas no n.o 2 e no artigo 15.o e os outros modos de transporte, constituem um elemento da rede.
4. Os portos de navegação interior incluídos na rede são:
a)
Abertos ao tráfego comercial;
b)
Localizados na rede de vias navegáveis constante do plano da secção 4 do anexo I;
c)
Interconectados com outros eixos transeuropeus de transporte constantes do anexo I; e
d)
Dotados de instalações de transbordo para o transporte intermodal ou cujo volume anual do tráfego de mercadorias seja pelo menos de 500 000 toneladas.
Os portos de navegação interior referidos na alínea d) constam do anexo I.
5. A rede compreende igualmente a infra-estrutura de gestão do tráfego. Esta inclui, designadamente, a criação de um sistema de tráfego e de transporte interoperável e inteligente, designado por «serviços de informação fluvial», destinado a optimizar a capacidade e a segurança actuais da rede de vias navegáveis interiores e a melhorar a interoperabilidade com os outros modos de transporte.
SECÇÃO 5
PORTOS MARÍTIMOS
Artigo 12.o
Características
1. Os portos marítimos permitem o desenvolvimento do transporte marítimo e constituem os pontos de ligação marítima com as ilhas e os pontos de interconexão entre o transporte marítimo e os outros modos de transporte. Fornecem equipamentos e serviços aos operadores de transportes. As suas infra-estruturas oferecem uma série de serviços para o transporte de passageiros e de mercadorias, compreendendo serviços de ferry e de navegação de curta e longa distância, incluindo a navegação costeira, no interior da União e entre esta e os países terceiros.
2. Os portos marítimos incluídos na rede transeuropeia de transportes correspondem a uma das categorias A, B e C, definidas como se segue:
A
:
Portos marítimos de importância internacional: portos cujo volume anual total de tráfego é igual ou superior a 1,5 milhões de toneladas de frete ou a 200 000 passageiros e que, salvo impossibilidade, estão conectados com elementos terrestres da rede transeuropeia de transportes e desempenham um papel primordial no transporte marítimo internacional;
B
:
Portos marítimos da União não incluídos na categoria A: estes portos têm um volume anual total de tráfego de pelo menos 0,5 milhões de toneladas de frete ou entre 100 000 e 199 999 passageiros, estão conectados, salvo impossibilidade, com elementos terrestres da rede transeuropeia de transportes e estão equipados com instalações de transbordo necessárias ao transporte marítimo de curta distância;
C
:
Portos de acesso regional: estes portos não preenchem os critérios das categorias A e B, mas estão situados em regiões insulares, periféricas ou ultraperiféricas e interconectam essas regiões por mar e/ou com as regiões centrais da União.
Os portos marítimos da categoria A estão representados nos mapas indicativos que figuram nos planos da secção 5 do anexo I, baseados nos dados portuários mais recentes.
3. Para além dos critérios estabelecidos no artigo 7.o, os projectos portuários de interesse comum relativos aos portos incluídos na rede portuária marítima transeuropeia devem satisfazer os critérios e especificações definidos no anexo II.
Artigo 13.o
Auto-estradas marítimas
1. A rede transeuropeia de auto-estradas marítimas tem por objectivo concentrar os fluxos de mercadorias em vias marítimas com vocação logística por forma a melhorar as ligações marítimas existentes, viáveis, regulares e frequentes de transporte de mercadorias entre os Estados-Membros, ou a estabelecer novas ligações marítimas, a fim de reduzir os congestionamentos rodoviários e/ou de melhorar o acesso aos Estados e às regiões periféricas e insulares. As auto-estradas marítimas não devem excluir o transporte combinado de pessoas e mercadorias, desde que o frete seja predominante.
2. A rede transeuropeia de auto-estradas marítimas é composta por equipamentos e infra-estruturas de pelo menos dois portos situados em dois Estados-Membros diferentes. Estes equipamentos e infra-estruturas compreendem, pelo menos num Estado-Membro, elementos como equipamentos portuários, sistemas electrónicos de gestão logística, procedimentos de protecção e segurança, procedimentos administrativos e aduaneiros e infra-estruturas de acesso terrestre e marítimo directo, incluindo meios de assegurar a navegabilidade durante todo o ano, nomeadamente disponibilizando equipamentos de dragagem e tornando possível o acesso no Inverno graças a quebra-gelos.
3. As vias navegáveis ou os canais constantes da secção 4 do anexo I, que ligam duas auto-estradas marítimas europeias ou duas das respectivas secções e que contribuem substancialmente para encurtar as rotas marítimas, aumentando a eficácia e poupando tempo de navegação, fazem parte da rede transeuropeia de auto-estradas marítimas.
4. Os projectos de interesse comum da rede transeuropeia de auto-estradas marítimas são propostos, no mínimo, por dois Estados-Membros e devem ser concebidos em função de necessidades reais. Os projectos propostos associam, em regra geral, o sector público e o sector privado, segundo procedimentos que permitam, antes de os auxílios provenientes dos orçamentos nacionais serem completados, se necessário, por auxílios da União, uma abertura à concorrência sob uma das seguintes formas:
a)
Convites públicos à apresentação de propostas, organizados conjuntamente pelos Estados-Membros interessados, destinados a estabelecer novas ligações a partir de um porto da categoria A, definida no n.o 2 do artigo 12.o, previamente seleccionado pelos Estados-Membros em cada região marítima, tal como definida no projecto n.o 21 referido no anexo III;
b)
Na medida em que a localização dos portos seja comparável, convites públicos à apresentação de propostas, organizados conjuntamente pelos Estados-Membros interessados e dirigidos a consórcios que reúnam pelo menos companhias marítimas e portos situados numa das regiões marítimas, tal como definidas no projecto n.o 21 referido no anexo III.
5. Os projectos de interesse comum da rede transeuropeia de auto-estradas marítimas:
a)
Centram-se nos equipamentos e infra-estruturas que compõem a rede de auto-estradas marítimas;
b)
Podem incluir, sem prejuízo dos artigos 107.o e 108.o do Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia, auxílios ao arranque se, em resultado da abertura à concorrência a que se refere o n.o 4 do presente artigo, o apoio público para a viabilidade financeira do projecto for considerado necessário; os auxílios ao arranque são limitados a dois anos e concedidos unicamente como forma de apoiar despesas de capital devidamente fundamentadas; não podem exceder o montante mínimo considerado necessário para o arranque das ligações em causa nem podem conduzir a distorções da concorrência nos mercados relevantes, contrárias ao interesse comum;
c)
Podem incluir igualmente actividades que proporcionem benefícios mais amplos, não ligadas a determinados portos, tais como a disponibilização de equipamentos para operações de quebra de gelos e de dragagem, e sistemas de informação, incluindo sistemas de gestão do tráfego e sistemas de notificação electrónicos.
6. Os projectos de interesse comum da rede transeuropeia de auto-estradas marítimas são submetidos à aprovação da Comissão.
7. A Comissão apresenta ao Comité a que se refere o n.o 1 do artigo 21.o uma primeira lista de projectos específicos de interesse comum no prazo de três anos, dando assim forma concreta ao conceito de auto-estradas marítimas.
Esta lista é igualmente comunicada ao Parlamento Europeu.
SECÇÃO 6
AEROPORTOS
Artigo 14.o
Características
1. A rede transeuropeia de aeroportos é composta pelos aeroportos situados no território da União, abertos ao tráfego aéreo comercial, que respeitem as especificações da secção 6 do anexo II. Estes aeroportos são designados de forma diferente consoante o nível e o tipo de tráfego que assegurem e de acordo com as funções que desempenhem dentro da rede. Permitem o desenvolvimento de ligações aéreas e a interconexão do transporte aéreo com os outros modos de transporte.
2. Os pontos de conexão internacionais e os pontos de conexão da União constituem o núcleo da rede transeuropeia de aeroportos. As ligações entre a União e o resto do mundo são asseguradas na maior parte dos casos pelos pontos de conexão internacionais. Os pontos de conexão da União asseguram essencialmente ligações no interior da União, sendo as ligações para fora da União uma parte ainda secundária da sua actividade. Os pontos de conexão regionais e os pontos de acesso facilitam o acesso ao núcleo da rede ou contribuem para quebrar o isolamento das regiões periféricas e isoladas.
3. Os pontos de conexão internacionais e da União devem ser progressivamente ligados às linhas de alta velocidade da rede ferroviária, sempre que adequado. A rede compreende as infra-estruturas e os equipamentos necessários à integração dos serviços de transporte aéreo e ferroviário e, sempre que adequado, dos serviços de transporte marítimo.
SECÇÃO 7
REDE DE TRANSPORTE COMBINADO
Artigo 15.o
Características
A rede transeuropeia de transporte combinado inclui:
a)
Vias-férreas e vias navegáveis interiores adequadas ao transporte combinado e à via marítima que, em ligação com eventuais percursos rodoviários iniciais e/ou terminais o mais curtos possível, permitam transportar mercadorias a longa distância;
b)
Terminais intermodais dotados de instalações que permitam o transbordo entre vias-férreas, vias navegáveis interiores, vias marítimas e estradas;
c)
Provisoriamente, o material circulante adequado, quando as características da infra-estrutura, ainda não adaptadas, o exigirem.
SECÇÃO 8
REDE DE GESTÃO E DE INFORMAÇÃO DO TRÁFEGO MARÍTIMO
Artigo 16.o
Características
A rede transeuropeia de gestão e de informação do tráfego marítimo é composta por:
a)
Sistemas de gestão do tráfego marítimo costeiro ou portuário;
b)
Sistemas de determinação da posição dos navios;
c)
Sistemas de comunicação da situação de navios que transportem mercadorias perigosas ou poluentes;
d)
Sistemas de comunicações de socorro e de segurança marítima.
SECÇÃO 9
REDE DE GESTÃO DO TRÁFEGO AÉREO
Artigo 17.o
Características
A rede transeuropeia de gestão do tráfego aéreo compreende o espaço aéreo destinado ao tráfego aéreo em geral, as rotas aéreas, os instrumentos de navegação aérea, os sistemas de planeamento e de gestão dos fluxos de tráfego e o sistema de controlo do tráfego aéreo (centros de controlo e equipamentos de vigilância e comunicação) necessários ao escoamento seguro e eficaz do tráfego aéreo no espaço aéreo europeu.
SECÇÃO 10
REDE DE DETERMINAÇÃO DA POSIÇÃO E DE NAVEGAÇÃO
Artigo 18.o
Características
A rede transeuropeia de sistemas de determinação da posição e de navegação compreende os sistemas de determinação da posição e de navegação por satélite e os sistemas definidos no futuro plano europeu de radionavegação. Estes sistemas proporcionam um serviço de determinação da posição e de navegação que poderá ser utilizado por todos os modos de transporte de forma fiável e eficaz.
SECÇÃO 11
COORDENAÇÃO ENTRE OS ESTADOS-MEMBROS
Artigo 19.o
Coordenador europeu
1. A fim de facilitar uma execução coordenada de determinados projectos, em especial projectos transfronteiriços, ou troços de projectos transfronteiriços, entre os projectos declarados de interesse europeu referidos no artigo 25.o, a Comissão pode designar, de acordo com os Estados-Membros interessados e após consulta ao Parlamento Europeu, uma pessoa denominada «coordenador europeu».
2. O coordenador europeu é escolhido, em especial, em função da sua experiência das instituições europeias e do seu conhecimento das questões ligadas ao financiamento e à avaliação socioeconómica e ambiental de grandes projectos.
3. A decisão pela qual a Comissão designa o coordenador europeu especifica a forma como este deve desempenhar as funções a que se refere o n.o 5.
4. O coordenador europeu age em nome e por conta da Comissão. A missão do coordenador europeu abrange em princípio um único projecto, em especial quando se trate de projectos transfronteiriços, mas pode, se necessário, ser alargada por forma a cobrir a totalidade de um eixo principal. O coordenador europeu estabelece, em conjunto com os Estados-Membros interessados, um plano de trabalho para as suas actividades.
5. O coordenador europeu:
a)
Promove, em cooperação com os Estados-Membros interessados, métodos comuns para a avaliação dos projectos e aconselha, sempre que adequado, os promotores de projectos sobre a respectiva montagem financeira;
b)
Elabora, à atenção do Parlamento Europeu, da Comissão e dos Estados-Membros interessados, um relatório anual sobre os progressos verificados na realização do projecto ou projectos pelos quais é responsável, sobre a evolução da regulamentação ou de outros aspectos susceptíveis de afectar as características dos projectos, e sobre as eventuais dificuldades e obstáculos que possam acarretar atrasos significativos em relação às datas fixadas no anexo III;
c)
Consulta, em conjunto com os Estados-Membros interessados, as autoridades regionais e locais, os operadores, os utilizadores dos transportes e os representantes da sociedade civil, a fim de obter um conhecimento mais aprofundado da procura de serviços de transporte, das possibilidades de financiamento dos investimentos e do tipo de serviços a prestar para facilitar o acesso a esse financiamento.
6. Os Estados-Membros interessados cooperam com o coordenador europeu e prestam-lhe as informações necessárias para desempenhar as funções a que se refere o n.o 5.
7. Sem prejuízo dos procedimentos aplicáveis previstos no direito da União e no direito nacional, a Comissão pode solicitar o parecer do coordenador europeu aquando da apreciação dos pedidos de financiamento da União relativos aos projectos ou grupos de projectos incluídos no âmbito da sua missão.
SECÇÃO 12
DISPOSIÇÕES COMUNS
Artigo 20.o
Planos e programas nacionais
Os Estados-Membros transmitem à Comissão sínteses dos planos e programas nacionais que tenham elaborado com vista ao desenvolvimento da rede transeuropeia de transportes, nomeadamente no que respeita aos projectos declarados de interesse europeu a que se referem os artigos 24.o a 27.o. Uma vez aprovados esses planos e programas nacionais, os Estados-Membros enviam-nos à Comissão, a título informativo.
Artigo 21.o
Comité de acompanhamento das orientações e de intercâmbio de informações
1. A Comissão é assistida pelo Comité de acompanhamento das orientações e de intercâmbio de informações, adiante designado «Comité», composto por representantes dos Estados-Membros e presidido por um representante da Comissão.
2. O Comité procede à troca de informações sobre os planos e programas comunicados pelos Estados-Membros e sobre todas as questões relativas ao desenvolvimento da rede transeuropeia de transportes.
Artigo 22.o
Relatório
A Comissão apresenta, de dois em dois anos, ao Parlamento Europeu, ao Conselho, ao Comité Económico e Social Europeu e ao Comité das Regiões, um relatório sobre a aplicação das orientações constantes da presente decisão.
Na elaboração deste relatório, a Comissão é assistida pelo Comité.
O relatório é acompanhado, se necessário, de propostas legislativas de revisão das orientações; estas propostas legislativas podem incluir, se necessário, alterações dos projectos constantes do anexo III ou o aditamento, a essa lista de projectos prioritários, de novos projectos conformes com o n.o 1 do artigo 23.o. A revisão deve dar especial atenção aos projectos que contribuam para a coesão territorial da União, de acordo com a alínea e) do n.o 1 do artigo 23.o
Artigo 23.o
Projectos prioritários
1. Os projectos prioritários são projectos de interesse comum, na acepção do artigo 7.o, cuja análise permita confirmar que:
a)
Têm por objectivo eliminar um ponto de estrangulamento ou completar um elo em falta num eixo importante da rede transeuropeia, em especial os projectos transfronteiriços que atravessem barreiras naturais ou que incluam um troço transfronteiriço;
b)
São de dimensão tal que uma planificação a longo prazo a nível europeu se reveste de um valor acrescentado significativo;
c)
Apresentam, em termos globais, benefícios socioeconómicos líquidos potenciais e outras vantagens socioeconómicas;
d)
Melhoram substancialmente a mobilidade das mercadorias e das pessoas entre os Estados-Membros, contribuindo assim igualmente para a interoperabilidade das redes nacionais;
e)
Contribuem para a coesão territorial da União mediante a integração das redes dos novos Estados-Membros e a melhoria das ligações com as regiões periféricas e insulares;
f)
Contribuem para o desenvolvimento sustentável dos transportes mediante a melhoria da segurança e a redução dos danos ambientais causados pelos transportes, nomeadamente promovendo a transferência modal para o caminho-de-ferro, o transporte intermodal, as vias navegáveis interiores e o transporte marítimo;
g)
Demonstram o empenho dos Estados-Membros em causa na realização de estudos e procedimentos de avaliação a tempo de concluir os trabalhos numa data previamente acordada, com base em planos nacionais ou em qualquer outra documentação equivalente relativa ao projecto em questão.
2. Os projectos prioritários cujas obras deviam começar antes de 2010, os seus troços e as datas acordadas para a conclusão das actividades referidas na alínea g) do n.o 1 são identificados no anexo III.
3. Até 2010, a Comissão elabora um relatório de progresso e, se necessário, propõe alterações à lista dos projectos prioritários enumerados no anexo III que correspondam às condições enunciadas no n.o 1.
Artigo 24.o
Declaração de interesse europeu
Os projectos prioritários enumerados no anexo III são declarados de interesse europeu. Esta declaração é feita exclusivamente de acordo com o procedimento estabelecido nos Tratados e nos diplomas legais neles baseados.
Artigo 25.o
Projectos declarados de interesse europeu
1. Sem prejuízo da base jurídica dos instrumentos financeiros relevantes da União, os Estados-Membros:
a)
Ao apresentarem os seus projectos ao abrigo do Fundo de Coesão, nos termos do Regulamento (CE) n.o 1084/2006 do Conselho, de 11 de Julho de 2006, que institui o Fundo de Coesão (13), conferem a devida prioridade aos projectos declarados de interesse europeu;
b)
Ao apresentarem os seus projectos ao abrigo do orçamento consagrado às redes transeuropeias, nos termos dos artigos 5.o e 9.o do Regulamento (CE) n.o 680/2007 do Parlamento Europeu e do Conselho, de 20 de Junho de 2007, que determina as regras gerais para a concessão de apoio financeiro comunitário no domínio das redes transeuropeias de transportes e de energia (14), conferem a devida prioridade aos projectos declarados de interesse europeu.
2. Sem prejuízo da base jurídica dos instrumentos financeiros relevantes da União, a Comissão:
a)
Incentiva os Estados-Membros a terem em conta os projectos declarados de interesse europeu ao fazerem a programação dos Fundos Estruturais, em especial nas regiões abrangidas pelo Objectivo «Convergência», tendo em conta os planos nacionais de transporte no âmbito dos actuais quadros de apoio da União;
b)
Assegura que os países beneficiários do instrumento de assistência de pré-adesão, ao apresentarem os seus projectos no âmbito desse instrumento nos termos do Regulamento (CE) n.o 1085/2006 do Conselho, de 17 de Julho de 2006, que institui um Instrumento de Assistência de Pré-Adesão (IPA) (15), dêem a devida prioridade aos projectos declarados de interesse europeu.
3. No âmbito da previsão das suas necessidades financeiras, a Comissão confere a devida prioridade aos projectos declarados de interesse europeu.
Artigo 26.o
Atraso na conclusão de projectos declarados de interesse europeu
1. Caso se verifique que existe ou pode existir um atraso significativo, em relação ao prazo de 2010, no arranque dos trabalhos de um dos projectos declarados de interesse europeu, a Comissão solicita aos Estados-Membros interessados que justifiquem esse atraso num prazo de três meses. Com base na resposta dada, a Comissão consulta todos os Estados-Membros interessados a fim de resolver o problema na origem do atraso.
A Comissão pode decidir adoptar medidas adequadas, em consulta com o Comité, no âmbito de um acompanhamento activo da execução do projecto declarado de interesse europeu, e tendo devidamente em conta o princípio da proporcionalidade. Os Estados-Membros interessados devem ter a oportunidade de apresentar observações sobre as referidas medidas antes da sua adopção.
O Parlamento Europeu deve ser informado imediatamente sobre qualquer medida tomada.
Ao adoptar estas medidas, a Comissão deve ter na devida conta a eventual responsabilidade de cada Estado-Membro no atraso e deve abster-se de tomar medidas que afectem a realização do projecto num Estado-Membro que não seja responsável por esse atraso.
2. Quando um dos projectos declarados de interesse europeu não estiver substancialmente concluído no termo de um prazo razoável após a data prevista para a sua conclusão, indicada no anexo III, e todos os Estados-Membros interessados forem responsáveis pelo atraso, a Comissão procede à revisão do projecto, de acordo com o procedimento estabelecido no n.o 1, a fim de lhe retirar a classificação de projecto declarado de interesse europeu mediante o procedimento de revisão a que se refere o terceiro parágrafo do artigo 22.o
De qualquer forma, a Comissão deve rever o projecto no termo de um prazo de 15 anos a contar da data em que este foi declarado de interesse europeu na acepção da presente decisão.
Artigo 27.o
Avaliação do impacto socioeconómico e ambiental
1. Cinco anos após a conclusão de um projecto declarado de interesse europeu ou de um dos seus troços, os Estados-Membros interessados efectuam uma avaliação dos seus efeitos socioeconómicos e ambientais, incluindo o seu impacto nas trocas comerciais e na livre circulação de pessoas e de mercadorias entre os Estados-Membros, na coesão territorial e no desenvolvimento sustentável. Os Estados-Membros informam a Comissão dos resultados dessa avaliação.
2. Se um projecto de interesse europeu incluir um troço transfronteiriço indivisível do ponto de vista técnico e financeiro, os Estados-Membros em causa coordenam os seus procedimentos de avaliação dos respectivos efeitos socioeconómicos e envidam todos os esforços para realizar um inquérito transnacional antes de concederem autorizações de construção e no âmbito do quadro existente.
3. Os outros troços de projectos de interesse europeu são coordenados bilateral ou multilateralmente, caso a caso, pelos Estados-Membros.
4. As acções coordenadas ou os inquéritos transnacionais referidos no n.o 2 são aplicáveis sem prejuízo das obrigações decorrentes da legislação da União em matéria de protecção do ambiente, nomeadamente no que diz respeito à avaliação do impacto ambiental. Os Estados-Membros em causa informam a Comissão do arranque e do resultado das acções coordenadas ou dos inquéritos transnacionais. A Comissão inclui essas informações no relatório a que se refere o artigo 22.o
Artigo 28.o
Troços transfronteiriços
No âmbito de determinados projectos prioritários, são identificados troços transfronteiriços entre dois Estados-Membros, incluindo auto-estradas marítimas, com base em critérios definidos pelo Comité, e são notificados à Comissão.
Trata-se, em especial, de troços indivisíveis do ponto de vista técnico e financeiro ou em relação aos quais os Estados-Membros em causa se empenhem conjuntamente e estabeleçam, para esse fim, uma estrutura comum.
Artigo 29.o
Revogação
A Decisão n.o 1692/96/CE é revogada.
As referências à decisão revogada devem entender-se como sendo feitas para a presente decisão e devem ser lidas de acordo com a tabela de correspondência constante do anexo V.
Artigo 30.o
Entrada em vigor
A presente decisão entra em vigor no vigésimo dia seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia.
Artigo 31.o
Destinatários
Os destinatários da presente decisão são os Estados-Membros.
Feito em Estrasburgo, em 7 de Julho de 2010.