ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 20. července 2010
o parafiskálním poplatku na podporu vína C 43/04 (ex NN 38/03), který uplatňuje Portugalsko
(oznámeno pod číslem K(2010) 4891)
(Pouze portugalské znění je závazné)
(2011/6/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie (dále jen „SFEU“) (1), a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
po vyzvání zúčastněných stran, aby podle výše uvedeného ustanovení předložily své připomínky (2),
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Na základě stížnosti zaslala Evropská komise portugalským orgánům dne 20. ledna 2003 žádost o informace týkající se parafiskálního poplatku nazývaného „na podporu vína“, který vybírá Institut révy a vína, a týkající se opatření financovaných takto vybraným poplatkem.
(2)
Stálé zastoupení Portugalska při Evropské unii odpovědělo Komisi dopisem ze dne 14. března 2003. Jako odpověď na dotazy útvarů Komise zaslané faxem dne 14. května a 22. prosince 2003 byly v dopisech ze dne 4. srpna 2003, 2. září 2003, 24. února 2004 a 15. července 2004 zaslány doplňující informace.
(3)
Vzhledem k tomu, že se dotčený mechanismus uplatňuje bez předchozího povolení Komise od roku 1995, byl zapsán do registru neoznámené podpory. Opatření prováděná Portugalskem ve skutečnosti představují novou podporu neoznámenou Komisi, a tudíž protiprávní ve smyslu čl. 1 písm. f) nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 (nyní článek 108) SFEU (3).
(4)
Dopisem ze dne 6. prosince 2004 (K(2004)4522) oznámila Komise Portugalsku své rozhodnutí zahájit ve věci této podpory formální vyšetřovací řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU. Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo uveřejněno v Úředním věstníku Evropských společenství (4). Komise vyzvala zúčastněné strany, aby předložily své připomínky k dotčené podpoře.
(5)
Portugalské orgány předložily své připomínky dopisy ze dne 11. a 13. ledna 2005. Svoji odpověď doplnily dopisem ze dne 24. května 2006. Komise neobdržela připomínky od třetích zúčastněných stran.
II. POPIS PODPORY
(6)
Tato kapitola stručně rekapituluje souvislosti a hlavní skutečnosti týkající se opatření zkoumaných v tomto rozhodnutí. Podrobnosti o těchto skutečnostech jsou uvedeny v rozhodnutí o zahájení řízení uvedeném ve 4. bodě odůvodnění výše.
1. Institut révy a vína
(7)
Institut révy a vína (dále jen „IRV“) je veřejný orgán založený v roce 1986 s cílem zajistit kontrolu a obecnou koordinaci odvětví vína v Portugalsku. V souladu s ustanoveními legislativního nařízení č. 99/97 ze dne 26. dubna 1997 (základní zákon o Institutu révy a vína) (5) byly IRV uděleny obecné pravomoci v oblasti podpory, studia, kontroly, dohledu a propagace výroby a prodeje vína a vinařských produktů a za těmito účely byl vybaven administrativní a finanční autonomií.
(8)
Tento orgán vykonává činnost, která mu byla přidělena vnitrostátními právními předpisy a právními předpisy Společenství týkajícími se odvětví vína, a zejména funguje jako vnitrostátní instituce, kterou portugalský stát (6) pověřil dohledem nad dodržováním předpisů Společenství v odvětví vína podle čl. 72 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem (7).
(9)
V rámci svých úkolů obecné koordinace v odvětví vína IRV vyvíjí dva typy činností:
-
činnosti, které se týkají hlavně vín a vinařských produktů, jež jsou vyprodukovány v Portugalsku, a to pravomoci týkající se vinařského registru a dědictví i auditu kontrolního a certifikačního systému jakostních vín s. o. a regionálních vín (v průměru 2,8 % rozpočtu IRV ), a
-
činnosti týkající se bez rozdílu vín a vinařských produktů pocházejících z Portugalska a vín a vinařských produktů pocházejících z jiných členských států nebo ze třetích států a uváděných na trh v Portugalsku, a to řídící a koordinační činnosti vinařského trhu a kontrolu a dohled nad odvětvím vinařství v souladu s vnitrostátními předpisy a s předpisy Společenství (činnosti, které zahrnují téměř celý rozpočet IRV).
(10)
IRV také poskytuje určité služby třetím stranám, a to: (i) organizování a podporu vzdělávacích činností pro hospodářské subjekty, profesní a mezioborová sdružení v odvětví vína a zaměstnance IRV; (ii) poskytování skladovacích kapacit infrastruktury IRV hospodářským subjektům působícím v dotčeném odvětví a (iii) poskytování laboratorních služeb IRV a vzdělávání vlastních pracovníků a jiných pracovníků odvětví vína (z velké části financované podpůrnými programy Společenství a vnitrostátními podpůrnými programy).
2. Opatření k propagaci vína
(11)
IRV také zajišťuje propagaci vína. To se projevuje poskytnutím podpory reprezentativním mezioborovým sdružením odvětví vína, která plánují rozvoj aktivit na propagaci a reklamu vína a vinařských produktů. Tato podpora je financována částečně z příjmů z poplatku na podporu vína, který se vybírá z domácích a dovezených produktů, kdy dané procento stanoví každoročně portugalské orgány, které současně určují kritéria výběru příjemců podpory (8).
(12)
Od roku 1997 byla podpora obecné propagace vína a vinařských produktů přidělena na základě otevřeného a konkurenčního postupu portugalskému mezioborovému sdružení, které zastupuje portugalské odvětví vína, s názvem „Viniportugal“. Viniportugal se jako jediný kandidát od roku 1997 stal příjemcem celého parafiskálního poplatku určeného k těmto účelům.
(13)
Toto procento z uvedeného poplatku bylo určeno k financování dvou různých typů propagačních kampaní:
-
v první řadě kampaní na obecnou propagaci vína a vinařských produktů v Portugalsku bez odkazu na jejich původ;
-
za druhé kampaní na propagaci portugalského vína a vinařských produktů na území jiných členských států a třetích zemí.
2.1. Obecná propagace vína v Portugalsku
(14)
Co se týče kampaní na obecnou propagaci vína v Portugalsku, potvrzují portugalské orgány, že Viniportugal plní podpůrnou funkci a provádí propagační činnosti v oblasti vína a vinařských produktů, jako je podpora kulturních a vědeckých činností spojených s odvětvím vína. V této souvislosti Viniportugal podporuje kulturu vína pořádáním veletrhů a výstav v této oblasti, vydáváním publikací na toto téma a pomocí prezentací, informačních akcí a reklamních kampaní vzhledem k tomu, že obecná propagace vína má přímý vliv na spotřebu vína v Portugalsku.
(15)
Portugalské orgány uvádějí, že cílem propagačních a reklamních činností, které vyvíjí Viniportugal, není v žádném případě odradit spotřebitele od nákupu vinařských produktů z jiných členských států nebo poškodit jejich pověst. Rovněž nemají přinést prospěch určité výrobní značce nebo jednotlivým producentům.
(16)
Hlavním cílem reklamních kampaní na vnitrostátní úrovni je získat mladé zletilé spotřebitele obou pohlaví pro zdravou konzumaci vína jako alternativy k pivu nebo jiným alkoholickým nápojům.
(17)
Sdružení Viniportugal rovněž podporuje vydávání knih, prospektů a praktických příruček o víně s cílem popularizovat kulturu vína; uzavírá smlouvy s institucemi vyššího vzdělávání na podporu vzdělávání odborníků v odvětví vína a restauratérství; podporuje portugalský svaz someliérů, aby zvýšilo kvalitu vín podávaných ve veřejných prostorách a zajistilo všeobecnou znalost vlastností vína; a konečně Viniportugal podporuje umírněnou a odpovědnou konzumaci vína ve spolupráci se zdravotnickými institucemi tím, že pořádá semináře o boji proti alkoholu v krvi a bezpečnosti silničního provozu a navrhuje kodex správné praxe v oblasti reklamy na víno s cílem propagovat víno důstojným způsobem a vyhnout se podpoře konzumace alkoholu u nezletilých. Portugalské orgány předložily vzorky propagačních materiálů, které prokazují dodržování výše uvedených zásad.
2.2. Podpora portugalského vína na trzích jiných členských států a třetích zemí
(18)
Na druhé straně, co se týče kampaní k propagaci portugalského vína a vinařských produktů na území jiných členských států a třetích zemí, uvedly portugalské orgány, že činnosti vyvíjené na trzích jiných členských států a třetích zemí jsou zacíleny na propagaci portugalských vín a realizují se prostřednictvím zveřejňování reklam v odborných časopisech, rozšiřování informačních bulletinů, účasti na odborných výstavách a podpory návštěv novinářů odborných periodik v Portugalsku. Portugalské orgány tvrdí, že cílem těchto kampaní není odradit spotřebitele od nákupu produktů z jiných členských států nebo poškodit pověst těchto produktů ani přinést prospěch určité výrobní značce nebo jednotlivým producentům. V této souvislosti předložily portugalské orgány příklady a vzorky reklamních kampaní v zahraničním odborném tisku.
3. Opatření v oblasti vzdělávání
(19)
Institut IRV je odpovědný za podporu a zajišťování technického vzdělávání a informačních činností pro hospodářské subjekty v odvětví vína, aby se tak zaručila kvalita vín a vinařských produktů. V letech 1997 až 2002 pořádal tento institut různé vzdělávací akce pro své úředníky (1 449 úředníků), další úředníky státní správy a v menší míře i pro subjekty v daném odvětví (135 zaměstnanců).
(20)
Portugalské orgány zdůrazňují, že náklady na vzdělávací činnost pořádanou IRV v tomto období byly rovněž podpořeny z programů podpory modernizace zemědělství a lesnictví (PAMAF) 6 a z programu Agro - opatření 7, které jsou spolufinancovány Evropským sociálním fondem, kromě obecného školení „Sistema de Informaçao e Gestão Vitivinícola - 2000“, jehož náklady byly 367,12 EUR. Portugalské orgány doplňují, že díky tomu nemusel institut IRV ani hospodářské subjekty přispívat na financování tohoto vzdělávání.
4. Poplatek na podporu vína
(21)
Zkoumané opatření se týká používání výnosů parafiskálního poplatku, který Institut révy a vína (dále jen „IRV “) vybírá od hospodářských subjektů působících v odvětví vína od roku 1995 (9). Cílem tohoto poplatku je zajistit tomuto veřejnému orgánu dostatečné prostředky na provádění úkolů spojených s koordinací odvětví vína v Portugalsku, což představuje více než 62 % rozpočtu na provoz IRV.
(22)
Podle čl. 1 odst. 1 legislativního nařízení 119/97 podléhají vína a vinařské produkty pocházející z ú zemí Portugalska stejně jako vnější produkty prodávané v Portugalsku poplatku na podporu vína, který je náhradou za služby poskytované IRV v souvislosti se všeobecnou podporou a koordinací odvětví vína nebo, v případě autonomních oblastí Azorských ostrovů a Madeiry, za služby poskytované příslušnými regionálními orgány.
(23)
Poplatek na podporu vína se vybírá nejen z vinařských produktů vyráběných a prodávaných v Portugalsku, ale i z produktů vyráběných v Portugalsku a prodávaných v jiných členských státech nebo ve třetích zemích (vývoz) a z vinařských produktů pocházejících z jiných členských států nebo ze třetích zemí a prodávaných v Portugalsku (dovoz).
(24)
Sazbu poplatku každoročně stanoví příslušné orgány ministerstva zemědělství. Sazba se liší podle obalové úpravy produktu a objemu obalu (10).
(25)
Výnosy z poplatku na podporu vína jsou i přes název poplatku určeny především na financování služeb všeobecné koordinace odvětví vína, které poskytuje IRV, a ve druhé řadě na propagaci vína a vinařských produktů.
(26)
Při zahájení řízení se Komise domnívala, že při obecné koordinaci odvětví vína svěřené právními předpisy Společenství a vnitrostátními právními předpisy i při organizování poskytování podpory na propagaci vína institut IRV nevystupuje jako soukromý subjekt, ale jako veřejný orgán, a že se tedy u něj nejedná o státní podporu (viz bod 66 rozhodnutí o zahájení řízení).
(27)
Co se týče činnosti IRV jakožto poskytovatele některých služeb třetím stranám podle podmínek trhu (viz 15. bod odůvodnění výše), institut IRV neměl na základě svého postavení na trhu žádnou hospodářskou výhodu, a tudíž se u něj nejedná o státní podporu (viz bod 70 rozhodnutí o zahájení řízení).
(28)
Na základě informací, které měla Komise k dispozici, se rovněž domnívala, že sdružení Viniportugal nezískalo ekonomickou výhodu, a tudíž se nejednalo o státní podporu ve prospěch tohoto sdružení. Toto mezioborové sdružení je pouze poskytovatelem služeb, který byl vybrán podle objektivních kritérií otevřeným, transparentním a nediskriminujícím postupem, aby poskytoval takové služby (viz bod 87 rozhodnutí o zahájení řízení).
(29)
Ve chvíli zahájení vyšetřovacího řízení se tedy Komise domnívala, že došlo ke státní podpoře ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU ve prospěch hospodářských subjektů odvětví vína z hlediska financování kampaní k propagaci a reklamě v oblasti vína a vinařských produktů (viz bod 80 rozhodnutí o zahájení řízení).
(30)
Co se týče vzdělávání, měla Komise rovněž za to, že se jednalo o státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU (viz body 79 a 80 rozhodnutí o zahájení řízení).
(31)
Komise zahájila řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU, jelikož měla pochybnosti o slučitelnosti těchto dvou druhů podpory s vnitřním trhem.
(32)
Pokud tedy jde o podporu reklamy portugalského vína na trhu jiných členských států a třetích zemí, Komise neměla v době zahájení řízení dostatečné informace, aby uzavřela, zda tyto akce přes uvádění původu vína nesdělují pouze informace o objektivních vlastnostech dotčených produktů a zda neobsahují subjektivní tvrzení o kvalitě produktů pouze z důvodu jejich původu (viz bod 119 rozhodnutí o zahájení řízení).
(33)
Co se týče financování podpor na propagaci a na vzdělávání, Komise měla v souladu s judikaturou Soudního dvora za to, že podpora vnitrostátních producentů může být financována parafiskálními poplatky uloženými i na dovoz od producentů stejného produktu jiných členských států pouze v tom případě, že budou existovat pojistky, že tito producenti mohou využívat všech těchto podpor stejným způsobem jako vnitrostátní producenti. Komise tedy ve stádiu zahájení řízení neměla dostatečné informace k tomu, aby uzavřela, zda v této věci nedochází k diskriminaci mezi vnitrostátními a dovezenými produkty. Nemohla tedy dojít k závěru, zda produkty pocházející z jiných členských států, ze kterých také musel být zaplacen poplatek, mohly stejným způsobem a stejnou měrou využívat všech výhod vyplývajících z uvedeného poplatku jako vnitrostátní produkty (viz bod 135 rozhodnutí o zahájení řízení).
(34)
Komise rovněž požadovala po portugalských orgánech, aby poskytly veškeré informace potřebné k vyhodnocení dotčených opatření, zejména v souvislosti s nediskriminačním charakterem metody financování uvedených podpor (tj. podpor na propagaci a reklamu vína a vinařských produktů v Portugalsku i na území jiných členských států a třetích zemí a podpor na vzdělávání) a v souvislosti s objektivní povahou reklamních kampaní pořádaných na trzích členských států a třetích zemí.
(35)
Toto rozhodnutí zkoumá uplatňování parafiskálního poplatku od jeho vstupu v platnost až do 31. prosince 2006, kdy vstoupily v platnost nové pokyny Společenství ke státní podpoře v odvětvích zemědělství a lesnictví na období 2007-2013, aniž by to mělo vliv na postoj, který Komise zaujme k uplatňování tohoto poplatku na podporu vína po tomto datu.
III. PŘIPOMÍNKY, KTERÉ PŘEDLOŽILO PORTUGALSKO
(36)
V reakci na rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU zaslaly portugalské orgány své připomínky v dopisech ze dne 11. a 13. ledna 2005. Svoji odpověď doplnily dopisem ze dne 24. května 2006.
1. Podpory na vzdělávání
(37)
Co se týče podpor na vzdělávání, portugalské orgány upřesnily následující skutečnosti.
(38)
V letech 1997 až 2000 institut IRV pořádal vzdělávací činnosti v souvislosti se základními otázkami odvětví vína v Portugalsku, které byly určeny zejména zaměstnancům IRV a dalších veřejných orgánů a v menší míře subjektům v odvětví vína.
(39)
Náklady na všechny činnosti podporované a prováděné IRV v uvedeném období byly zcela hrazeny z programů podpory modernizace zemědělství a lesnictví (PAMAF) 6 a z programu Agro - opatření 7, které jsou částečně financovány Společenstvím - Evropským sociálním fondem (ESF) - a částečně z vnitrostátních prostředků - z plánu investic a výdajů na rozvoj ústřední správy.
(40)
Jedinou činností za uvedené období, jejíž náklady byly skutečně hrazeny z rozpočtu IRV, bylo obecné školení „Sistema de Informação e Gestão Vitivinícola 2000“, které proběhlo v roce 2000, s celkovými náklady ve výši 367,12 EUR, a které bylo určeno zaměstnancům regionálních zemědělských odborů (regionálních útvarů ministerstva zemědělství) a zaměstnancům regionálních vinařských výborů, což jsou odpovědné orgány zaručující pravost a kvalitu vín z určitých regionů.
(41)
A konečně, portugalské orgány považovaly za nezbytné zdůraznit, že zanedbatelné náklady na tuto činnost - pouze 367,12 EUR - znamenají, že dopad na hospodářskou soutěž na vnitřním trhu je nulový nebo přinejmenším minimální.
2. Podpory na propagaci a reklamu portugalského vína na trzích jiných členských států a třetích zemí
(42)
Pokud jde o pochybnosti Komise ohledně podpory reklamy portugalského vína na trhu jiných členských států a třetích zemí, poskytly portugalské orgány tyto informace:
(43)
Propagační a reklamní činnosti sdružení Viniportugal v Portugalsku a na území jiných členských států a třetích zemí jsou obecné povahy, netýkají se konkrétních odvětví a nejsou zacílena na propagaci určitých podniků nebo jednotlivých producentů.
(44)
Cílem těchto kampaní není poškodit pověst vinařských produktů z jiných členských států ani odradit spotřebitele od nákupu vinařských produktů z jiných členských států a tyto kampaně se řídí platnými právními předpisy Společenství (tj. předpisy týkajícími se označování a obchodní úpravy potravin a reklam na potraviny). Reklamní činnosti sdružení Viniportugal v jiných členských státech Evropské unie a ve třetích zemích tedy dodržují negativní kritéria uvedená v odstavcích 18 až 30 pokynů Společenství ke státním podporám na reklamu výrobků uvedených v příloze I Smlouvy o ES a určitých výrobků, které v této příloze uvedeny nejsou (11) (dále jen „pokyny ke státním podporám na reklamu“), jež platilo v době provádění dotčené podpory.
(45)
Tyto činnosti rovněž splňuji pozitivní kritéria stanovená v odstavci 31 a násl. pokynů ke státním podporám na reklamu. Cílem těchto činností je skutečně seznámit spotřebitele v jiných členských státech s portugalskými víny, a napomoci tak rozvoji činností portugalského odvětví vína ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU.
(46)
Cílem kampaní sdružení Viniportugal mimo Portugalsko je představit základní vlastnosti portugalského vína a pozvat spotřebitele z jiných členských států a třetích zemí, aby ochutnali produkty, které neznají. Kampaně neobsahují žádné subjektivní prohlášení o kvalitě produktů pouze na základě jejich původu, což je v souladu s pokyny ke státním podporám na reklamu.
(47)
Portugalské orgány tedy prohlašují, že reklamní činnosti sdružení Viniportugal v jiných členských státech Evropské unie a ve třetích zemích je třeba považovat za slučitelné s vnitřním trhem ve světle čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU a pokynů ke státním podporám na reklamu.
(48)
Na podporu svého tvrzení předložily portugalské orgány příklady a vzorky reklamních kampaní v zahraničním odborném tisku.
3. Financování propagačních a reklamních kampaní portugalského vína v jiných členských státech a třetích zemích
(49)
Co se týče pochybností Komise ohledně financování kampaní určených na propagaci a reklamu vína v jiných členských státech a třetích zemích, portugalské orgány zdůrazňují, že v období 1997-2005 představovaly příjmy z poplatku uvaleného na produkty pocházející z jiných členských států pouze 15 % celkových příjmů z tohoto poplatku.
Roční příjmy z poplatku na podporu vína (roční průměr za období 1998-2005 (12))
Původ
Částka
(EUR)
%
Vína a vinařské produkty portugalského původu
7 327 957
85 %
Vína a vinařské produkty pocházející z jiných členských států a ze třetích zemí
1 293 169
15 %
Průměrné roční příjmy celkem (1998-2005)
8 621 126
100 %
(50)
V této souvislosti mají portugalské orgány za to, že dovážené produkty se podílejí na úhradě pouze části obecné propagace vína a vinařských produktů prováděné v Portugalsku, která je přínosem jak pro portugalské produkty, tak pro produkty pocházející z jiných členských států. Podle portugalských orgánů je ostatní financování obecné propagace zajištěno částí dávky uvalené na vnitrostátní produkty, které mají do stejné míry prospěch z výhod, jež z nich plynou. Portugalské orgány na druhé straně uvedly, že průměrné náklady na obecnou propagaci vína a vinařských produktů jsou mnohem vyšší, než je částka přidělovaná sdružení Viniportugal pocházející z poplatku na podporu uvaleného na produkty jiných členských států. Podle portugalských orgánů představuje podpora udělovaná každoročně sdružení Viniportugal v dotčeném období 25 až 45 % příjmu z poplatku na podporu vína (viz 15. bod odůvodnění výše). Z této částky pouze 15 % pochází z poplatku uvaleného na produkty dovážené z jiných členských států. Zbylých 85 % pochází z příjmů z daně uvalené na portugalské produkty (13). Činnost sdružení Viniportugal je tedy zejména financována z příjmů z poplatku uvaleného na portugalské produkty.
(51)
Portugalské orgány dodávají, že během tohoto období představovaly výdaje sdružení Viniportugal na akce spojené s obecnou podporou vína v Portugalsku průměrně 32 % celkových výdajů tohoto sdružení.
Výdaje sdružení Viniportugal (roční průměr za období 1998-2005 (14))
Činnosti
Částka
(EUR)
%
Propagační a reklamní akce v jiných členských státech a třetích zemích
1 119 293
68 %
Akce na obecnou propagaci vína v Portugalsku
525 698
32 %
Průměrné roční výdaje celkem (1998-2005)
1 644 991
100 %
(52)
Vzhledem k tomu, že příspěvek produktů z jiných členských států k činnosti sdružení Viniportugal představuje maximálně 15 % celkových příjmů tohoto sdružení plynoucích z poplatku na podporu vína, dospěly portugalské orgány k závěru, že příspěvek těchto produktů je tedy omezen na financování stěží jedné části výdajů na akce obecné propagace, které sdružení Viniportugal v Portugalsku pořádá.
(53)
Tyto akce, z nichž mohou podle portugalských orgánů mít užitek portugalské produkty i produkty dovážené z jiných členských států, byly na jedné straně financovány z příspěvku produktů z jiných členských států a na straně druhé z příspěvku portugalských produktů.
(54)
Zbývající část příspěvku získaného z portugalských produktů - na činnost sdružení Viniportugal - byla určena na financování všech akcí na propagaci a reklamu portugalských vín v jiných členských státech a třetích zemích, kdy se tedy jednalo o jediný zdroj financování těchto činností.
(55)
Portugalské orgány závěrem prohlašují, že neexistuje diskriminační zacházení mezi vnitrostátními víny a vinařskými produkty a těmi, které pocházejí z jiných členských zemí, z toho důvodu, že (i) obě kategorie přispívají k financování činností obecné propagace vína a vinařských produktů v Portugalsku, jež jsou přínosem jak pro vnitrostátní produkty, tak pro produkty dovážené z jiných členských států; (ii) kampaně na propagaci a reklamu pořádané sdružením Viniportugal v jiných členských státech a třetích zemích, které jsou přínosem pouze pro portugalské víno, jsou financovány výhradně z příjmů z poplatku, který se vybírá z vnitrostátních vín a vinařských produktů.
(56)
Podle portugalských orgánů je tedy třeba finanční mechanismus dotčené podpory považovat za slučitelný s články 107 a 110 SFEU.
IV. POSOUZENÍ
1. Existence podpory podle čl. 107 odst. 1 SFEU
(57)
Na výrobu a obchod týkající se výrobků odvětví vína se v souladu s článkem 71 nařízení (ES) č. 1493/99 (15) o společné organizaci trhů s těmito produkty použijí články 107 až 109 SFEU.
(58)
Podle čl. 107 odst. 1 SFEU podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem, nestanoví-li Smlouvy jinak.
(59)
Aby se na určité opatření vztahovalo ustanovení čl. 107 odst. 1 SFEU, musí současně splňovat čtyři specifické podmínky: 1 opatření musí být financováno státem nebo ze státních prostředků, 2 musí se selektivně vztahovat pouze na určité podniky nebo určitá odvětví výroby, 3 pro podniky, kterým se podpora poskytuje, musí zahrnovat hospodářskou výhodu, 4 musí ovlivňovat obchod uvnitř Společenství a musí narušovat nebo může narušit hospodářskou soutěž.
(60)
Ve svém rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení vyslovila Komise své pochybnosti ohledně následujících otázek: za prvé ohledně slučitelnosti propagačních opatření na trzích ostatních členských států a třetích zemí s článkem 107 SFEU, za druhé ohledně slučitelnosti vzdělávání organizovaného IRV s článkem 107 SFEU a za třetí ohledně slučitelnosti s článkem 110 SFEU, pokud jde o financování propagačních opatření financovaných pomocí parafiskálního poplatku na trzích jiných členských států a třetích zemí. Komise proto své vyšetřovací řízení omezí na tyto otázky.
1.1. Státní prostředky
(61)
Podpory, které jsou předmětem tohoto vyšetřovacího řízení, byly financovány prostřednictvím parafiskálního poplatku nazývaného „na podporu vína“.
(62)
Pokud jde o otázku, zda je možné výnosy z parafiskálních poplatků považovat za státní prostředky, je nutné připomenout, že u státních zdrojů nelze rozlišovat mezi případy, kdy je podpora přímo poskytnuta státem, a těmi, kdy je poskytnuta veřejnými nebo soukromými orgány, které jsou určené nebo zřízené státem (16).
(63)
Dne 15. července 2004 Soudní dvůr Evropských společenství ve svém rozsudku vyneseném ve věci Pearle (17) (věc C-345/02) uvedl, že povinné příspěvky všech podniků v odvětví shromažďované prostřednictvím jedné organizace nemohou být považovány za státní prostředky, pokud jsou současně splněny čtyři následující podmínky:
a)
Dotčené opatření je určeno profesní organizací, která zastupuje podniky a zaměstnance daného odvětví, a neslouží jako nástroj výkonu politiky vymezené státem;
b)
takto stanovené cíle jsou financovány zcela z příspěvků podniků daného odvětví;
c)
způsob financování a procentuální podíl/výši příspěvků stanoví v profesní organizaci daného odvětví zástupci zaměstnavatelů a zaměstnanců bez jakéhokoliv zásahu státu;
d)
příspěvky se povinně použijí na financování opatření bez možného zásahu státu.
(64)
Zdá se, že oznámené opatření všechny tyto podmínky nesplňuje. Poplatek nazvaný „na podporu vína“ je stanoven portugalským orgánem na základě legislativního nařízení (viz 11. bod odůvodnění) jako nástroj pro výkon politiky přijaté portugalskou vládou, a to podpory vína. Portugalský orgán má navíc jako zákonodárce možnost zasahovat do stanovení způsobů financování opatření a použití příspěvků. V tomto případě vyplývá zásah portugalského státu jasně z ustanovení legislativních nařízení č. 137/95 ze dne 14. června a č. 119/97 ze dne 15. května.
(65)
Vzhledem k tomu, že nejsou splněny podmínky a), c) a d) rozsudku ve věci Pearle, výnosy z poplatku nazvaného „na podporu vina“ se tudíž považují za „státní zdroje“.
1.2. Existence selektivní výhody
(66)
Rovněž je nutné ověřit, zda analyzovaný mechanismus „narušuje nebo může narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňuje určité podniky nebo určitá odvětví výroby“. Existenci podpory je nutno stanovit na úrovni možných příjemců podpory vína a příslušného financování.
(67)
Aby vyrovnání poskytnuté ze státních zdrojů představovalo státní podporu ve smyslu článku 107, musí poskytovat ekonomické zvýhodnění, které by nebylo možné získat za normálních tržních podmínek, a tato výhoda musí být selektivní. Kritérium selektivity je splněno, pokud je uvedené zvýhodnění vyhrazeno několika podnikům nebo jednomu odvětví hospodářské činnosti. Tato podmínka je tudíž v tomto případě splněna, neboť odvětví vína a vinařské produkty jsou jasně vymezeny.
(68)
Při zahájení vyšetřovacího řízení určila Komise za příjemce hospodářské subjekty, které jsou příjemci služeb poskytovaných IRV a sdružením Viniportugal. Bez ohledu na to, zda financování činností IRV představuje státní podporu ve prospěch této organizace, vyvstává rovněž otázka, zda je možné kvalifikovat podle čl. 107 odst. 1 SFEU jako státní podporu služby poskytované touto organizací ve prospěch odvětví vína. Není pochyb o tom, že subjekty dotčeného odvětví (výrobci, zpracovatelé, velkoobchodníci, maloobchodníci atd.) jsou podniky vykonávajícími hospodářskou činnost.
(69)
Podle judikatury Soudního dvora se za podpory považují zejména zásahy, které různou formou zmírňují náklady, jež běžně zatěžují rozpočet podniku, a které, aniž by byly dotacemi v přísném slova smyslu, jsou proto stejné povahy a mají stejné účiny (18).
(70)
Proto je na druhém místě důležité odpovědět na otázku, zda a případně v jaké míře činnosti financované těmito „státními zdroji“, tj. služby nabízené příslušnému odvětví IRV a propagační akce organizované sdružením Viniportugal, představují pro hospodářské subjekty daného odvětví ekonomické zvýhodnění.
(71)
Pokud jde o služby IRV, je nutné na jedné straně vědět, zda a případně v jaké míře by bez služeb zajišťovaných IRV musely nést hospodářské subjekty odvětví vína v Portugalsku náklady za dané služby a zda tyto služby představují náklady, jež běžně zatěžují rozpočet podniku. Za tímto účelem je nutno rozlišit tři různé skupiny služeb:
1.2.1. Služby IRV jako generálního koordinátora daného odvětví
(72)
Komise je toho názoru, že služby a činnosti IRV jako generálního koordinátora odvětví vína a zejména služby týkající se dozorování, kontroly, certifikace, auditu a řízení tržních mechanismů představují důsledek dodržování požadavků stanovených právními předpisy Společenství a vnitrostátními právními předpisy a jako takové nepředstavují činnosti, jež běžně zatěžují rozpočet podniku, nýbrž činnosti, které vyplývají ze základních funkcí státu.
1.2.2. Služby spojené se vzděláváním
(73)
Nicméně pokud jde o financování školení určených hospodářským subjektům daného odvětví, zdá se jasné, že se jedná o výhodu ve prospěch těchto subjektů, neboť vzdělávání představuje činnost, jež běžně zatěžuje rozpočet podniků.
(74)
Podle informací poskytnutých portugalskými orgány při zahájení řízení byla všechna školení s výjimkou školení obecného zájmu „Sistema de Informação e Gestão Vitivinícola - 2000“, jehož náklady činily 367,12 EUR, spolufinancována Evropským sociálním fondem, a nebyla tudíž financována z výnosů parafiskálního poplatku. Z tohoto důvodu nejsou dotčená školení předmětem tohoto vyšetřovacího řízení.
(75)
Pokud jde o jediné školení financované z výnosů z poplatku na podporu vína, tj. školení obecného zájmu „Sistema de Informação e Gestão Vitivinícola - 2000“, Komise uvedla, že na základě nové informace došlo ke změně jeho kvalifikace jako státní podpory. Podle nově poskytnutých informací bylo toto školení určeno výlučně zaměstnancům regionálních odborů ministerstva zemědělství a zaměstnancům regionálních vinařských výborů, které jsou příslušnými státními úřady v oblasti kontroly a ověřování pravosti a jakosti vín v dotčených regionech. Z těchto informací vyplývá, že se nejedná o opatření podpory určené příjemcům služeb poskytovaných IRV, ale o opatření spojené se vzděláváním uvnitř státní správy.
(76)
Na základě výše uvedeného nepředstavuje toto vzdělávání státní podporu podle čl. 107 odst. 1 SFEU.
1.2.3. Služby v oblasti realizace propagačních akcí
(77)
Pokud jde o realizaci akcí na propagaci vína a vinařských produktů prostřednictvím sdružení Viniportugal, jedná se skutečně o ekonomické zvýhodnění hospodářských subjektů daného odvětví a zejména odvětví vína v Portugalsku. Organizování propagace těchto produktů je nákladem, jenž běžně zatěžuje rozpočet podniku.
(78)
Proto Komise dospěla k závěru, že poskytování služeb spočívající v realizaci propagačních akcí představuje selektivní výhodu ze státních prostředků ve prospěch hospodářských subjektů odvětví vína v Portugalsku.
1.3. Ovlivnění obchodu a narušení hospodářské soutěže
(79)
Za účelem stanovení, zda předmětné podpory spadají do působnosti čl. 107 odst. 1 SFEU, je nakonec nutné stanovit, zda mohou ovlivnit obchod mezi členskými státy a zda narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby.
(80)
Soudní dvůr dospěl k závěru, že pokud zvýhodnění poskytnuté členským státem posílí postavení určité kategorie podniků vůči jiným konkurenčním podnikům v rámci obchodu uvnitř Společenství, je nutné považovat tento obchod za ovlivněný dotčeným zvýhodněním (19).
(81)
Jeví se, že opatření, která jsou předmětem šetření, obchod mezi členskými státy ovlivnit mohou, neboť domácí výrobu zvýhodňují na úkor výroby ostatních členských států. Odvětví vína je na úrovni Společenství široce otevřeno hospodářské soutěži, a je tudíž velmi citlivé na jakákoliv opatření ve prospěch toho či onoho členského státu.
(82)
Skutečnost, že mezi členskými státy existují obchodní výměny v odvětví vína a vinařských produktů, dokazuje existence společné organizace trhů v tomto odvětví.
(83)
Níže uvedená tabulka uvádí příklad úrovně obchodních výměn těchto produktů ve Společenství v rozmezí let 1999 až 2004 (20).
1 000 hl
Rok
Dovoz EU
Vývoz EU
1999 (EU-15)
35 595
40 921
2000 (EU-15)
-
-
2001 (EU-15)
32 699
35 558,4
2002 (EU-15)
31 810,3
35 002,9
2003 (EU-15)
33 024,7
35 343
2004 (EU-25)
35 513,3
38 696,4
(84)
Proto pokud jde o financování propagačních akcí a reklamy na víno a vinařské produkty z části výnosů z poplatku nazývaného „na podporu vína“, potvrzuje Komise v souladu s čl. 107 odst. 1 SFEU svoje stanovisko týkající se existence státní podpory ve prospěch hospodářských subjektů odvětví vína a vinařských produktů.
1.4. Závěry o povaze „podpory“ ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU
(85)
Komise se ve světle výše uvedeného domnívá, že opatření ve prospěch hospodářských subjektů odvětví vína a vinařských produktů poskytují ze státních zdrojů financované zvýhodnění, na které ostatní subjekty nemají nárok. Toto zvýhodnění narušuje nebo může narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňuje určité podniky nebo určitá odvětví výroby, a proto může ovlivnit obchod mezi členskými státy. V důsledku toho Komise dospěla k závěru, že tato opatření spadají do působnosti čl. 107 odst. 1 SFEU.
2. Legitimita podpor propagace a reklamy
(86)
Portugalské orgány Komisi v souladu s čl. 108 odst. 3 SFEU neoznámily ustanovení, kterými se zavádí jmenovaný parafiskální poplatek, ani ji neinformovaly o financování činností ve prospěch odvětví vína.
3. Posouzení slučitelnosti podpor propagace a reklamy
(87)
Zásada neslučitelnosti zakotvená v čl. 107 odst. 1 SFEU nicméně zná výjimky.
(88)
Zejména čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU stanoví, že za slučitelné s vnitřním trhem mohou být považovány podpory, které mají usnadnit rozvoj určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí, pokud nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem.
(89)
Podle sdělení Komise o stanovení použitelných pravidel pro posuzování protiprávní státní podpory musí být každá protiprávní podpora ve smyslu čl. 1 písm. f) nařízení (ES) č. 659/1999 posouzena v souladu s pravidly a pokyny platnými v okamžiku, kdy je podpora poskytnuta.
(90)
Proto je slučitelnost podpor poskytnutých před 1. lednem 2002 nutno ověřit ve světle právního rámce platného pro státní podpory určené na reklamu zemědělských produktů a některých produktů nespadajících do přílohy II Smlouvy o EHS (21) a slučitelnost podpor poskytnutých po tomto datu ve světle již zmíněných pokynů ke státní podpoře na reklamu, aniž jsou dotčena zvláštní prováděcí pravidla stanovená ve výše uvedených pokynech.
(91)
Právní rámec z roku 1987 a uvedené pokyny nicméně v podstatě sdílejí stejné zásady. Stanoví záporná a kladná kritéria, která musí všechny režimy vnitrostátních podpor dodržovat. Nesmí se tedy jednat o reklamní opatření, která jsou v rozporu s článkem 28 Smlouvy (nyní článek 34 SFEU ) nebo s odvozeným právem Společenství, a tato opatření nesmějí být zaměřena na podporu určitých podniků.
3.1. Obecné propagační akce v Portugalsku
(92)
Podle informací zaslaných portugalskými orgány je možné dojít k závěru, že tato opatření mají cíle, které jsou v souladu s mnohými z kladných kritérií obsažených ve výše uvedených ustanoveních, neboť spadají buď pod cíl rozvoje malých a středních podniků či některých oblastí nebo pod cíl zlepšení produktů vysoké jakosti nebo zdravé výživy.
(93)
Portugalské orgány mimo jiné vysvětlily, že sdělení předávaná prostřednictvím propagačních akcí a reklamy jsou obecného charakteru, spočívají především v realizaci výstav, účasti na veletrzích a vydávání katalogů a jiných nosičů, nemají za cíl odradit spotřebitele od nákupu výrobků jiných členských států nebo uvedené produkty očerňovat a nejsou ve prospěch konkrétního podniku či jednotlivého výrobce.
(94)
Ve svém rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení (bod 108) Komise uvedla, že veřejné podpory poskytnuté na financování propagačních akcí do 1. ledna 2002 jsou v tomto případě v souladu s kritérii stanovenými v příslušných ustanoveních Společenství.
(95)
Od 1. ledna 2002 bod 8 pokynů Společenství ke státní podpoře na reklamu produktů spadajících do přílohy I Smlouvy o ES a některých produktů nespadajících do přílohy I stanoví, že propagační akce, jako šíření vědeckých poznatků, organizace veletrhů a výstav nebo účast na podobných akcích či analogických iniciativách v odvětví veřejných vztahů včetně průzkumu veřejného mínění a průzkumu trhu, nejsou považovány za reklamu. Státní podpory týkající se takové propagace v širším slova smyslu jsou předmětem bodů 13 a 14 pokynů Společenství pro státní podpory v zemědělství.
(96)
Bod 13.2 zemědělských pokynů týkající se státních podpor v zemědělství stanoví, že podpory lze poskytnout na využití znalců nebo služeb tohoto druhu včetně technických studií, studií proveditelnosti a koncepčních studií, jakož i průzkumů trhu, pokud dotčené činnosti mají za cíl zlepšení jakosti zemědělských produktů. Bod 14 dále umožňuje poskytnutí podpor v oblasti technické pomoci v zemědělství. Zejména jsou povoleny podpory týkající se šíření nových technologií.
(97)
Výše popsané podpory mohou spadat do první či do druhé z těchto kategorií, neboť jejich konečným cílem je poskytnout dotčené produkci technickou pomoc v podobě podpory uvádění na trh jakostních zemědělských produktů a obecného seznamování s vlastnostmi těchto produktů.
(98)
Povoleny jsou v tomto případě podpory pokrývající 100 % nákladů. Aby se však zamezilo poskytování vysokých částek velkým společnostem, celková výše podpory, kterou je možno v souladu s těmito dvěma body poskytnout, nesmí překročit 100 000 EUR na příjemce a na tříleté období, nebo jedná-li se o podpory poskytované podnikům spadajícím do kategorie malé a střední podniky tak, jak je vymezila Komise, 50 % způsobilých výdajů, přičemž se použije nejvyšší částka. Za účelem výpočtu výše podpory je za příjemce považován ten, komu jsou služby určeny.
(99)
Portugalské orgány vysvětlily, že v případě všeobecných akcí obecně platného dosahu, jejichž skutečný příjemce je zcela rozmělněný mezi všemi subjekty vinařského oboru, zůstane tudíž úroveň podpory na příjemce a období tří let pod prahem 100 000 EUR.
(100)
Ve svém rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení (bod 114) Komise uvedla, že veřejné podpory poskytnuté na financování propagačních akcí po 1. lednu 2002 se v tomto případě zdají v souladu s kritérii stanovenými v příslušných ustanoveních Společenství.
(101)
S ohledem na informace poskytované portugalskými orgány v průběhu šetření tohoto spisu a při neexistenci opačných připomínek třetích stran po zahájení formálního vyšetřovacího řízení potvrzuje Komise své stanovisko ke slučitelnosti s ustanoveními Společenství v oblasti akcí na všeobecnou propagaci vína zajišťovaných sdružením Viniportugal v Portugalsku tak, jak jej vyjádřila při zahájení řízení (22).
-
v tomto názoru bere Komise na vědomí zejména záruky poskytnuté portugalskými orgány, které se týkají: cílů daného opatření: rozvoje malých a středních podniků či některých oblastí nebo zlepšení vysoce jakostních produktů a produktů zdravé výživy (bod 32 pokynů ke státní podpoře na reklamu);
-
povahy propagací: sdělení předávaná prostřednictvím propagačních akcí a reklamy jsou obecného charakteru, spočívají především v realizaci výstav, účasti na veletrzích a vydávání katalogů a jiných nosičů, nemají za cíl odradit spotřebitele od nákupu výrobků jiných členských států nebo uvedené produkty očerňovat a nejsou ve prospěch konkrétního podniku či jednotlivého výrobce (bod 20 pokynů ke státní podpoře na reklamu);
-
stanovení horního limitu podpory: opatření jsou zcela financována z parafiskálních poplatků a finanční úsilí odborníků dosahuje při těchto propagacích z definice 50 % jejich nákladů. Navíc v případě všeobecných akcí obecně platného dosahu, jejichž skutečný příjemce je zcela rozmělněný mezi všemi subjekty vinařského oboru, zůstává úroveň podpory na příjemce a období tří let pod prahem 100 000 EUR.
3.2. Propagační akce a reklama týkající se portugalského vína na trzích ostatních členských států a třetích zemí
(102)
Pokud jde o propagační akce a reklamu portugalského vína na trzích ostatních členských států a třetích zemí zajišťovaných sdružením Viniportugal, zejména po 1. lednu 2002, uvedla Komise pochybnosti o slučitelnosti těchto akcí s ustanoveními pokynů ke státní podpoře na reklamu.
(103)
V souladu s bodem 4.1 těchto pokynů je přípustné, aby členský stát přímo či nepřímo podnikal propagační akce na trhu ostatních členských států s cílem seznámit spotřebitele ostatních členských států či oblastí se zemědělskými produkty, nebo dokonce s celou kategorií produktů jiného členského státu. Nicméně je nutné, aby tyto propagační akce předávaly objektivní informace o vlastnostech dotčených produktů a neobsahovaly subjektivní tvrzení o jakosti produktů pouze na základě jejich původu.
(104)
Při zahájení řízení však neměla Komise dostatečné informace k tomu, aby mohla dojít k závěru, že i přesto, že tyto propagační akce zmiňují původ vín, předávají pouze informace o objektivních vlastnostech dotčených produktů a neobsahují subjektivní tvrzení o jakosti produktů pouze na základě jejich původu. Portugalské orgány byly tudíž vyzvány, aby prokázaly, že případný odkaz na původ produktů je v souladu s těmito podmínkami.
(105)
Komise vzala v úvahu ujištění poskytnutá portugalskými orgány ohledně (i) obecné povahy propagačních akcí sdružení Viniportugal (viz výše uvedený 37. bod odůvodnění); (ii) skutečnosti, že se propagační akce a reklama sdružení Viniportugal v Portugalsku a na území ostatních členských států a třetích zemí netýkají konkrétních značek ani nemají za cíl propagovat určité podniky či jednotlivé výrobce (viz výše uvedený 37. bod odůvodnění); (iii) že propagační akce nemají za cíl očernit vinařské produkty jiných členských států, nesnaží se odradit spotřebitele od nákupu vinařských produktů v jiných členských státech a jsou v souladu s platnými právními předpisy Společenství (a to právními předpisy týkajícími se označování a obchodní úpravy potravin a související reklamy) (viz výše uvedený 38. bod odůvodnění); (iv) skutečnosti, že cílem těchto akcí je seznámit spotřebitele jiných členských států s portugalskými víny a podpořit tak rozvoj činností portugalského odvětví vína ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU (viz výše uvedený 39. bod odůvodnění); a konečně, (v) skutečnosti, že účelem propagačních akcí sdružení Viniportugal mimo Portugalsko je informovat o základních vlastnostech portugalského vína a vyzvat tak spotřebitele jiných členských států a třetích zemí k degustaci těchto pro ně zatím neznámých produktů a že propagační akce neobsahují žádná subjektivní prohlášení o jakosti produktů založená pouze na jejich původu (viz výše uvedený 40. bod odůvodnění).
(106)
Na základě doplňujících informací poskytnutých portugalskými orgány a při neexistenci opačných připomínek třetích stran po zahájení formálního vyšetřovacího řízení byla Komise s to uzavřít, že pochybnosti vyjádřené při zahájení řízení týkající se objektivní povahy propagačních a reklamních akcí podniknutých na trzích členských států a třetích zemí byly rozptýleny.
(107)
Ve světle výše uvedeného považuje Komise podporu obecné propagace vína v Portugalsku, jakož i podporu propagace a reklamy portugalského vína na trzích ostatních členských států a třetích zemí za slučitelnou s kladnými a zápornými kritérii stanovenými v pokynech ke státní podpoře na reklamu.
4. Financování podpor
(108)
Pokud se jedná o státní podporu financovanou pomocí parafiskálního poplatku, předmětem vyšetřovacího řízení ze strany Komise musí být jak činnosti financované podporou, tak i financování samotných podpor. Případná neslučitelnost financování státní podpory se společným trhem by totiž způsobila následnou neslučitelnost samotných podpor, a to i v případě, že by bylo poskytnutí podpory v souladu s platnými pravidly hospodářské soutěže.
(109)
Podle ustálené judikatury nespadají poplatky do působnosti ustanovení SFEU týkajících se státních podpor, ledaže představují způsob financování podpory, takže jsou její nedílnou součástí (23). Aby mohl být poplatek nebo část poplatku považován za nedílnou součást opatření podpory, musí nutně existovat vztah omezující závislosti mezi poplatkem a podporou podle příslušných vnitrostátních předpisů (24) v tom smyslu, že výtěžek z poplatku je nezbytně určen na financování podpory. Při existenci takové vazby výtěžek z poplatku přímo ovlivňuje výši podpory (25) a v důsledku toho i posouzení slučitelnosti této podpory s vnitřním trhem (26).
(110)
Dále je tedy nutné zkoumat, zda poplatek na podporu vína splňuje výše uvedené podmínky.
4.1. Poplatek na podporu vína jako nedílná součást podpor propagace
(111)
Na prvním místě je nutné posoudit, zda je výtěžek z poplatku nezbytně určen k financování podpory. V této souvislosti je nutno upozornit na skutečnost, že jak v legislativním nařízení č. 137/95, tak i v legislativním nařízení č. 119/97, kterým se stanoví výjimky, je stanoveno, že „příslušný procentuální podíl z výtěžku z poplatku na podporu, který má každoročně povinnost stanovit ministr zemědělství a který nicméně nepředstavuje nikdy méně než 25 %, je určen na obecné propagační akce v oblasti vína a vinařských produktů“ (čl. 11 odst. 2 legislativního nařízení č. 119/97). V tomto smyslu je část výtěžku z poplatku povinně - v souladu s příslušnými vnitrostátními předpisy - určena na financování propagačních opatření, která jsou předmětem podpory.
(112)
Dále čl. 1 odst. 1 legislativního nařízení č. 119/97, kterým je vymezen rámec uplatnění poplatku, stanoví, že „na vína a vinařské produkty […] se vztahuje poplatek na podporu jako protihodnota vůči službám poskytovaným IRV v oblasti obecné podpory a celkové koordinace daného odvětví“. Na druhém místě je nutné posoudit, zda výtěžek z poplatku přímo ovlivňuje výši podpory. V této souvislosti je nutno zdůraznit, že poplatek na podporu představuje jediný zdroj financování podpor propagace a reklamy, které jsou předmětem tohoto posuzování, a snížení výtěžku z poplatku by tedy následně předpokládalo snížení zdrojů financování propagačních opatření.
(113)
Proto se Komise domnívá, že v tomto případě je výtěžek z poplatku nezbytně určen na financování podpory a přímo ovlivňuje její výši. Na závěr je nutno shrnout, že v souladu s judikaturou Soudního dvora existuje podle vnitrostátních právních předpisů mezi poplatkem a podporou vztah omezující závislosti a poplatek na podporu vína je nedílnou součástí opatření podpory, jež je předmětem posuzování. V důsledku toho musí být financování akcí z poplatku rovněž posouzeno Komisí.
4.2. Uvalení poplatku na vyvážené produkty
(114)
Jak je zmíněno ve výše uvedeném 9. bodě odůvodnění, poplatek se vztahuje jak na portugalské produkty určené ke spotřebě v Portugalsku, tak i na produkty určené k vývozu.
(115)
V rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení (bod 143) Komise uvádí, že se nezdá, že by při propagačních či reklamních akcích docházelo k diskriminaci mezi domácími výrobky určenými pro domácí trh a výrobky určenými k vývozu.
(116)
Pokud jde o otázku, do jaké míry produkty určené k vývozu těží z obecných propagačních opatření v Portugalsku, dospěla Komise s ohledem na informace poskytované portugalskými orgány během šetření tohoto spisu a při neexistenci opačných připomínek třetích stran po zahájení formálního vyšetřovacího řízení k závěru, že tato kategorie produktů v široké míře těží ze všech zvýhodnění vyplývajících z dotčeného poplatku a dále má značný prospěch z propagačních akcí na území jiných členských států a třetích zemí.
4.3. Uvalení poplatku na dovážené produkty
(117)
V souladu s judikaturou Soudního dvora (27) je Komise obvykle toho názoru, že financování státní podpory prostřednictvím povinných odvodů může mít dopad na podporu, jelikož má ochranný účinek přesahující podporu ve vlastním slova smyslu. Dotčený poplatek ve skutečnosti představuje povinný odvod. Podle stejné judikatury je Komise toho názoru, že podpora domácím výrobcům nemůže být financována z parafiskálních poplatků, jimiž je zatížen rovněž dovoz výrobců stejného produktu z jiných členských států, ledaže by existovaly záruky, že i ti mohou stejným způsobem jako domácí výrobci využívat všech těchto zvýhodnění.
(118)
Při zahájení formálního vyšetřovacího řízení Komise tedy uvedla, že pokud musel být za výrobky pocházející z ostatních členských států rovněž zaplacen poplatek, musely portugalské orgány ještě prokázat, že mezi domácími a dovezenými výrobky neexistuje žádná diskriminace a že dovezené výrobky, za které byl zaplacen poplatek, budou stejným způsobem a stejnou měrou jako domácí výrobky využívat všech z toho vyplývajících výhod (28).
(119)
Již bylo shledáno, že propagační a reklamní akce týkající se vína a vinařských produktů a zajišťované sdružením Viniportugal jsou financovány z části výnosů z poplatku na podporu vína.
(120)
Ve svých dalších připomínkách a informacích portugalské orgány přinesly ujištění, že příspěvek z výnosů z poplatku vybraného za dovezené produkty byl stěží použit na financování části nákladů na obecné propagační akce, které sdružení Viniportugal realizovalo v Portugalsku. Portugalské orgány potvrdily, že propagační a reklamní akce organizované na trzích ostatních členských států a třetích zemí ve prospěch portugalského vína a vinařských produktů jsou výlučně financovány z výnosů z poplatku vybraného za domácí výrobky.
(121)
Informace poskytnuté portugalskými orgány dokazují, že dovezené výrobky těží z obecných propagačních akcí v Portugalsku poměrným způsobem. Jak je již popsáno výše v 16. a 17. bodě odůvodnění, je hlavním cílem reklamních akcí organizovaných na vnitrostátní úrovni získat mladé dospělé spotřebitele obou pohlaví pro zdravou spotřebu vína jako alternativy k pivu nebo jiným alkoholickým nápojům. Portugalské orgány poskytly z propagačních akcí a osvětových projektů financovaných z dotčeného poplatku také reklamní vzorky. Jelikož mají propagační akce za cíl obecně podporovat spotřebu vína, dovážené produkty těží z uvedených opatření stejnou měrou.
(122)
Poskytnuté informace nicméně nestačí k prokázání skutečnosti, že výnosy z poplatku vybraného za dovezené produkty nepřispěly k financování propagačních a reklamních akcí realizovaných na trzích ostatních členských států a třetích zemí, z kterých naopak výlučně těží portugalské víno. Zejména podle číselných údajů poskytnutých portugalskými orgány dosahovaly průměrné výnosy z poplatku vybraného za dovezené produkty v období od roku 1998 do roku 2005 výše 1 293 169 EUR, zatímco ve stejném období věnovalo sdružení Viniportugal na obecné propagační akce v Portugalsku ročně průměrně 525 698 EUR (viz výše uvedený 36. a 38. bod odůvodnění).
(123)
I když vnitrostátní právní předpisy stanoví povinnost přidělit na obecnou propagaci vína a vinařských produktů určitý procentuální podíl z výtěžku z poplatku, který není nikdy nižší než 25 %, mezi těmito dvěma částmi výtěžku z poplatku neexistuje oddělené účetnictví. Portugalské orgány mohly předložit pouze odhady části výtěžku z poplatku vybraného za dovezené produkty a určeného na obecnou propagaci.
(124)
Vzhledem k judikatuře citované ve výše uvedeném 116. bodě odůvodnění a ke skutečnosti, že opatření financovaná z poplatku představují státní podporu ve smyslu článku 107 SFEU, jakož i ke skutečnosti, že poplatek má diskriminační charakter, což je v rozporu s článkem 110 SFEU, neboť poplatek se rovněž vztahuje na výrobky pocházející z ostatních členských států, aniž by tyto výrobky těžily ze všech výhod z dotčeného poplatku vyplývajících, se tedy Komise domnívá, že výnos z poplatku získaný zatížením výrobků dovážených z jiných členských států za účelem financování propagačních akcí uskutečňovaných sdružením Viniportugal na trzích ostatních členských států a třetích zemí představuje financování podpory, které je neslučitelné s pravidly volného pohybu zboží, a v důsledku toho jsou takto financované státní podpory ve stejné míře neslučitelné se Smlouvou.
(125)
Na základě informací a záruk poskytnutých portugalskými orgány (viz 104. bod odůvodnění tohoto rozhodnutí) může Komise právoplatně dospět k závěru, že výrobci a obchodníci z ostatních členských států těžili stejnou měrou jako portugalští výrobci z opatření podpory obecné propagace organizované v Portugalsku.
(126)
Portugalské orgány však nepopřely, že výrobci a obchodníci z ostatních členských států nemohou těžit z opatření podpory propagace a reklamy mimo území Portugalska organizovaných výlučně ve prospěch portugalských vín.
(127)
Podle ustálené judikatury Soudního dvora, pokud je výnos odvodů, které postihují domácí a dovážené výrobky na základě shodných kritérií, určen k financování činností, z nichž zvláště těží domácí výrobky podléhající odvodům, může z toho vyplývat, že příspěvek vybíraný podle týchž kritérií je nicméně diskriminačním odvodem v rozsahu, v jakém je odvod uvalený na domácí výrobky neutralizován výhodami, k jejichž financování slouží, zatímco odvod zatěžující dovezené výrobky představuje čistou zátěž (29).
(128)
V tomto případě nemůže být tudíž vyloučeno, že nedošlo k diskriminaci dovezených výrobků. Z informací poskytnutých portugalskými orgány naopak vyplývá, že dovezené výrobky byly zatíženy poplatkem stejnou měrou jako domácí výrobky, ale netěžily z výhod financovaných z tohoto poplatku stejnou měrou jako domácí výrobky. Jak bylo uvedeno výše ve 122. bodě odůvodnění, dosahovaly podle číselných údajů poskytnutých portugalskými orgány průměrné výnosy z poplatku vybraného za dovezené výrobky v období od roku 1998 do roku 2005 výše 1 293 169 EUR, zatímco ve stejném období věnovalo sdružení Viniportugal na obecné propagační akce v Portugalsku ročně průměrně 525 698 EUR. Neexistuje oddělené účetnictví umožňující se ujistit, že výnos z poplatku pocházející z dovezených produktů je výlučně určen na obecnou propagaci v Portugalsku. Parafiskální poplatky a výnos z nich tudíž porušují článek 110 SFEU.
(129)
Na základě informací, které jí byly poskytnuty v souvislosti se zahájením formálního vyšetřovacího řízení, Komise není s to dospět k závěru, že podpory propagace portugalského vína a portugalských vinařských produktů na trzích ostatních členských států a třetích zemí nebyly byť jen zčásti financovány z výnosů poplatku na podporu vína pocházejících z dovezených výrobků. Komisi totiž nepřísluší zkoumat, jaké jsou skutečnosti, které jí mohly být předloženy, ale Komise musí jednak prozkoumat všechna nezbytná stanoviska a jednak vycházet z informací, jež má k dispozici v době přijetí rozhodnutí (30). Komise se domnívá a následně uzavírá, že financování těchto opatření podpory je nutno považovat za neslučitelné s vnitřním trhem.
(130)
Pokud je tedy financování státní podpory považováno za neslučitelné s použitými pravidly Smlouvy, musí být takto financovaná podpora považována Komisí rovněž za neslučitelnou tak dlouho, jak dlouho trvalo nesprávné financování, neboť regulérnost financování státní podpory je skutečně nezbytnou podmínkou k prohlášení její slučitelnosti (31).
V. ZÁVĚRY
(131)
Komise lituje, že Portugalsko poskytlo dotčené podpory a porušilo tak čl. 108 odst. 3 SFEU.
(132)
Komise dospěla k následujícím závěrům:
-
Portugalsko v rozporu s čl. 108 odst. 3 SFEU protiprávně financovalo obecné propagační akce v oblasti vína financované pomocí poplatku z domácích výrobků a výrobků dovezených z ostatních členských států.
-
Podporu nepředstavuje pouze vzdělávání financované z výnosů z parafiskálního poplatku.
-
Podpory ve prospěch propagace a obecné reklamy v oblasti vína a vinařských výrobků zajišťovaných sdružením Viniportugal na území Portugalska lze prohlásit za slučitelné s vnitřním trhem.
-
Podpory propagace a reklamy vína a vinařských výrobků portugalského původu na území ostatních členských států a třetích zemí financované pomocí poplatku z výroby vína a vinařských produktů uvalené rovněž na výrobky pocházející z ostatních členských států byly na úrovni uvedených příjemců v souladu s použitými ustanoveními Společenství. Komise však rovněž musela konstatovat existenci porušení článku 110 SFEU na úrovni financování těchto podpor. Z tohoto důvodu nemůže Komise dotčený režim prohlásit za slučitelný, neboť způsobil diskriminaci mezi dovezenými a domácími výrobky.
(133)
Toto rozhodnutí se omezuje pouze na posouzení uplatnění parafiskálního poplatku počínaje jehom vstupem v platnost a konče dnem 31. prosince 2006, kdy vstoupily v platnost nové pokyny Společenství ke státní podpoře v odvětvích zemědělství a lesnictví na období 2007-2013, aniž by bylo dotčeno stanovisko, které Komise zaujme vzhledem k uplatnění poplatku na podporu po tomto datu.
(134)
Komise považuje za vhodné přijmout v tomto případě podmíněné rozhodnutí s použitím možnosti nabídnuté čl. 7 odst. 4 nařízení (ES) č. 659/1999, podle něhož může Komise připojit ke kladnému rozhodnutí podmínky, za kterých může být podpora považována za slučitelnou se společným trhem, a může stanovit povinnosti pro umožnění kontroly plnění rozhodnutí.
(135)
K nápravě porušení článku 110, a tedy k odstranění diskriminace se zpětnou působností musí Portugalsko ve lhůtě a za podmínek stanovených Komisí přistoupit k navrácení části poplatku, kterou byly zatíženy výrobky pocházející z jiných členských států. Náprava tohoto porušení by učinila dotčené podpory slučitelnými s článkem 107 SFEU.
(136)
Komise stanoví podmínky, jimiž se uvedené navrácení musí řídit. Portugalsko musí za naprostého dodržení následujících podmínek navrátit poplatníkům část poplatku, která byla v období mezi datem účinnosti daně a 31. prosincem 2006 uvalena na výrobky pocházející z jiných členských států:
-
Pokud budou moci dokázat, že poplatek na podporu byla uvalen na dovezené výrobky, mohou poplatníci odpovědní za zaplacení poplatku požadovat náhradu poměrné části výnosu z poplatku určené na financování propagačních služeb, z kterých těžily výlučně domácí výrobky, a to ve lhůtě stanovené v souladu s vnitrostátními předpisy a v žádném případě kratší než šest měsíců počínaje dnem oznámení tohoto rozhodnutí;
-
Portugalsko stanoví míru případné diskriminace, kterou jsou zatíženy dovážené výrobky. Za tímto účelem musí Portugalsko během referenčního období ověřit peněžní rovnocennost mezi částkami celkově vybranými jako uvedený poplatek za domácí výrobky a výhodami, které se na tyto výrobky výlučně vztahují;
-
navrácení musí být provedeno v maximální lhůtě šesti měsíců od podání žádosti;
-
navrácené částky musí být od data, kdy byly vybrány, až do data skutečného navrácení aktualizovány s ohledem na úroky. Tyto úroky jsou počítány na základě referenční sazby Komise stanovené metodou určení referenčních úrokových a diskontních sazeb (32);
-
portugalské orgány přijmou všechny přiměřené důkazy ze strany poplatníků, jimiž bude dokázána zaplacená část poplatku, kterou byly zatíženy výrobky pocházející z jiných členských států;
-
právo na refundaci nesmí podléhat dalším podmínkám, zejména podmínce nepřevedení poplatku;
-
v případě, kdy poplatník poplatek ještě nezaplatil, portugalské orgány se formálně zřeknou požadavku na její zaplacení včetně případných narostlých úroků z prodlení;
-
v případě, že o to Komise požádá, předloží portugalské orgány Komisi komplexní zprávu, kterou prokážou řádné provedení opatření k refundaci;
-
pokud byl v jiném členském státě uvalen poplatek na stejné produkty, které jsou zatíženy poplatkem na podporu vína v Portugalsku, portugalské orgány se zavazují navrátit poplatníkům část poplatku, která zatížila produkty pocházející z tohoto členského státu;
-
Portugalsko se zavazuje seznámit s tímto rozhodnutím všechny potenciální poplatníky dotčeného poplatku,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Podporu nepředstavuje pouze vzdělávání financované z výnosů z parafiskálního poplatku ve výši 367,12 EUR.
Článek 2
Státní podpory na obecnou propagaci vína a vinařských výrobků na portugalském území protiprávně zavedené Portugalskem v rozporu s čl. 108 odst. 3 SFEU prostřednictvím parafiskálního poplatku stanoveného legislativním nařízením č. 137/95 ze dne 14. června 1995 jsou státní podpory slučitelné s vnitřním trhem podle čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU, pokud jde o období od vstupu tohoto poplatku v platnost až do 31. prosince 2006.
Článek 3
1. Státní podpory na obecnou propagaci vína a vinařských výrobků portugalského původu na území ostatních členských států a třetích zemí protiprávně zavedené Portugalskem v rozporu s čl. 108 odst. 3 SFEU prostřednictvím parafiskálního poplatku stanoveného legislativním nařízením č. 137/95 ze dne 14. června 1995 jsou, aniž je dotčeno uplatňování článku 2, státní podpory slučitelné s vnitřním trhem podle čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU, pokud jde o období od vstupu tohoto poplatku v platnost až do 31. prosince 2006 a pokud Portugalsko dodrží podmínky uvedené v odstavci 2 tohoto článku.
2. Portugalsko musí za naprostého dodržení následujících podmínek navrátit poplatníkům část poplatku, která byla v období mezi datem účinnosti poplatku a 31. prosincem 2006 uvalena na výrobky pocházející z jiných členských států:
-
pokud budou moci dokázat, že poplatek na podporu byl uvalen na dovážené produkty, mohou poplatníci odpovědní za zaplacení poplatku požadovat náhradu poměrné části výnosu z poplatku určené na financování propagačních služeb, z kterých těžily výlučně domácí výrobky, a to ve lhůtě stanovené v souladu s vnitrostátními předpisy a v žádném případě kratší než šest měsíců počínaje dnem oznámení tohoto rozhodnutí;
-
Portugalsko stanoví míru případné diskriminace, která zatěžuje dovážené výrobky. Za tímto účelem musí Portugalsko během referenčního období ověřit peněžní rovnocennost mezi částkami celkově vybranými jako uvedený poplatek za domácí výrobky a výhodami, které se na tyto výrobky výlučně vztahují;
-
navrácení musí být provedeno v maximální lhůtě šesti měsíců od podání žádosti;
-
navrácené částky musí být od data, kdy byly vybrány, až do data skutečného navrácení aktualizovány s ohledem na úroky. Tyto úroky se vypočítají na základě referenční sazby Komise stanovenou metodou určení referenčních úrokových a diskontních sazeb (33);
-
portugalské orgány přijmou všechny přiměřené důkazy ze strany poplatníků, jimiž bude dokázána zaplacená část poplatku, kterou byly zatíženy produkty pocházející z jiných členských států;
-
právo na refundaci nesmí podléhat dalším podmínkám, zejména podmínce nepřevedení poplatku;
-
v případě, kdy poplatník poplatek ještě nezaplatil, portugalské orgány se formálně zřeknou požadavku na jeho zaplacení včetně případných narostlých úroků z prodlení;
-
v případě, že o to Komise požádá, předloží portugalské orgány Komisi komplexní zprávu, kterou prokážou řádné provedení opatření k refundaci;
-
pokud byl v jiném členském státě uvalen poplatek na stejné produkty, které jsou zatíženy poplatkem na podporu vína v Portugalsku, portugalské orgány se zavazují navrátit poplatníkům část poplatku, jež zatížila produkty pocházející z tohoto členského státu;
-
Portugalsko se zavazuje seznámit s tímto rozhodnutím všechny potenciální poplatníky dotčeného poplatku.
Článek 4
Portugalsko informuje Komisi do dvou měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí o opatřeních, která přijalo za účelem dosažení souladu s tímto rozhodnutím.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno Portugalsku.
V Bruselu dne 20. července 2010.
DECISÃO DA COMISSÃO
de 20 de Julho de 2010
relativa à taxa parafiscal de promoção do vinho aplicada por Portugal C 43/04 (ex NN 38/03)
[notificada com o número C(2010) 4891]
(Apenas faz fé o texto em língua portuguesa)
(2011/6/UE)
A COMISSÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia (TFUE) (1), e, nomeadamente, o seu artigo 108.o, n.o 2, primeiro parágrafo,
Após ter convidado os interessados directos a apresentarem as suas observações nos termos da disposição referida (2),
Considerando o seguinte:
I. PROCEDIMENTO
(1)
Na sequência de uma queixa, a Comissão Europeia questionou as autoridades portuguesas, por ofício de 20 de Janeiro de 2003, sobre uma taxa parafiscal de promoção do vinho, cobrada pelo Instituto da Vinha e do Vinho, assim como sobre as medidas financiadas pelo produto dessa imposição.
(2)
A Representação Permanente de Portugal junto da União Europeia respondeu à Comissão por ofício de 14 de Março de 2003. Em resposta às perguntas formuladas pelos serviços da Comissão por telecópias de 14 de Maio e 22 de Dezembro de 2003, foram enviadas informações complementares por ofícios de 4 de Agosto e 2 de Setembro de 2003 e de 24 de Fevereiro e 15 de Julho de 2004.
(3)
Uma vez que foi dada execução ao dispositivo em causa desde 1995, sem autorização prévia da Comissão, foi o mesmo inscrito no registo dos auxílios não notificados. Com efeito, as medidas aplicadas por Portugal constituem novos auxílios, não notificados à Comissão e, por esse facto, ilegais, nos termos do artigo 1.o, alínea f), do Regulamento (CE) n.o 659/1999 do Conselho, de 22 de Março de 1999, que estabelece as regras de execução do artigo 93.o do Tratado CE (3) (actual artigo 108.o do TFUE).
(4)
Por ofício de 6 de Dezembro de 2004 [C(2004) 4522], a Comissão notificou a Portugal a sua decisão de início do procedimento formal de exame previsto no artigo 108.o, n.o 2, do TFUE relativamente ao auxílio em causa. A decisão da Comissão de dar início ao procedimento foi publicada no Jornal Oficial das Comunidades Europeias (4). A Comissão convidou os interessados a apresentar observações sobre a medida referida.
(5)
As autoridades portuguesas apresentaram as suas observações por ofícios de 11 e 13 de Janeiro de 2005. Completaram a sua resposta por ofício de 24 de Maio de 2006. A Comissão não recebeu observações de terceiros interessados.
II. DESCRIÇÃO DO AUXÍLIO
(6)
Este capítulo inclui de forma sucinta o contexto e os factos marcantes principais das medidas examinadas na presente decisão. Os pormenores dos factos em questão estão incluídos na decisão de início do procedimento mencionada no considerando 4.
1. Instituto da Vinha e do Vinho
(7)
O IVV é um organismo público fundado em 1986 para garantir o controlo e a coordenação geral do sector vitivinícola em Portugal. Em conformidade com as disposições do Decreto-Lei n.o 99/97, de 26 de Abril, que estabelece a Lei Orgânica do IVV (5), a este instituto estão cometidas atribuições gerais de acompanhamento, estudo, controlo, vigilância e promoção da produção e da comercialização dos vinhos e produtos derivados do vinho, sendo, para esse efeito, dotado de autonomia administrativa e financeira.
(8)
Este organismo desenvolve as actividades atribuídas pelas legislações nacional e comunitária relativas ao sector vitivinícola, sendo, nomeadamente, a instância nacional responsável pelo controlo do respeito das disposições comunitárias do sector vitivinícola designada pelo Estado português (6), nos termos do artigo 72.o, n.o 1, do Regulamento (CE) n.o 1493/1999 do Conselho, de 17 de Maio de 1999, que estabelece a organização comum do mercado vitivinícola (7).
(9)
Nas suas funções de coordenação geral do sector vitivinícola, o IVV realiza dois tipos de actividades:
-
actividades que visam, principalmente, os vinhos e produtos vínicos produzidos em Portugal, designadamente, as atribuições relativas ao cadastro e ao património vitícola, bem como à auditoria dos sistemas de controlo e certificação dos vinhos de qualidade produzidos em regiões determinadas (VQPRD) e dos vinhos regionais (em média, 2,8 % do orçamento do IVV), e
-
actividades destinadas, indistintamente, aos vinhos e produtos vínicos originários de Portugal e aos originários dos outros Estados-Membros e/ou países terceiros e comercializados em Portugal, designadamente, as actividades de gestão e coordenação do mercado vitivinícola e de controlo e vigilância do sector vitivinícola, em conformidade com as legislações nacional e comunitária (actividades que absorvem a quase totalidade do orçamento do IVV).
(10)
O IVV funciona também como prestador de determinados serviços a terceiros, nomeadamente: i) organização e promoção das actividades de formação para os agentes económicos, organizações profissionais e interprofissionais do sector vitícola e funcionários do IVV; ii) disponibilização aos agentes económicos do sector da capacidade de armazenagem das infra-estruturas do IVV e iii) prestação de serviços do Laboratório do IVV e formação do seu próprio pessoal e de outros operadores do sector vitivinícola (financiada em grande parte por programas de apoio comunitários e nacionais).
2. Medidas de promoção do vinho
(11)
O IVV ocupa-se também da organização da promoção do vinho. Fá-lo mediante a concessão de apoio às associações de natureza interprofissional representativas do sector vitivinícola que tencionam realizar actividades de promoção e publicidade do vinho e dos produtos vínicos. Esse apoio é financiado com uma parte das receitas da taxa de promoção cobrada sobre os produtos nacionais e importados, percentagem que é fixada anualmente pelas autoridades portuguesas, que estabelecem ao mesmo tempo os critérios de selecção das entidades beneficiárias do apoio (8).
(12)
Desde 1997, o apoio à promoção genérica do vinho e dos produtos vínicos foi atribuído por processo de concurso público a uma associação portuguesa de natureza interprofissional representativa do sector vitivinícola português, a Viniportugal. Único candidato desde 1997, a Viniportugal foi assim a beneficiária da totalidade do produto da taxa parafiscal destinado a esses fins.
(13)
Essa percentagem da taxa foi destinada ao financiamento de dois tipos diferentes de campanhas de promoção:
-
em primeiro lugar, campanhas de promoção genérica do vinho e dos produtos vínicos, sem referência à sua origem, em Portugal,
-
em segundo lugar, campanhas de promoção do vinho e dos produtos vínicos portugueses no território dos outros Estados-Membros e de países terceiros.
2.1. Promoção genérica do vinho em Portugal
(14)
No que respeita às campanhas de promoção genérica do vinho em Portugal, as autoridades portuguesas afirmam que a Viniportugal realiza funções de apoio e execução das actividades de promoção do vinho e dos produtos vínicos, tais como a promoção de acções culturais e científicas ligadas ao sector do vinho. Nesse contexto, a Viniportugal promove a cultura do vinho através da organização de feiras e exposições dessa especialidade, publicações sobre o tema, acções de apresentação e divulgação e campanhas de publicidade, na perspectiva de que a promoção do vinho em geral tem uma influência directa no consumo do vinho em Portugal.
(15)
As autoridades portuguesas referem que, em todos os casos, as acções de promoção e publicidade realizadas pela Viniportugal não têm por objectivo dissuadir os consumidores de comprar produtos vínicos de outros Estados-Membros nem denegrir os referidos produtos. Essas acções não beneficiam uma marca de uma empresa específica ou de um produtor individual.
(16)
O principal objectivo das campanhas de publicidade a nível nacional consiste em atrair os consumidores adultos jovens dos dois sexos para um consumo são de vinho, em alternativa à cerveja ou outras bebidas alcoólicas.
(17)
A Viniportugal promove também a publicação de livros, prospectos e guias práticos do vinho, a fim de divulgar a cultura do vinho; estabelece acordos com estabelecimentos de ensino superior para promover a formação de profissionais do vinho e da restauração; apoia a associação portuguesa de escansões, a fim de aumentar a qualidade dos vinhos servidos em locais públicos e garantir o conhecimento das propriedades do vinho em geral; por último, a Viniportugal promove o consumo moderado e responsável do vinho, colaborando com instituições sanitárias por meio da organização de seminários sobre o combate contra a alcoolemia e a segurança rodoviária e a proposta de um código de boas práticas de publicidade do vinho, a fim de promover o vinho com dignidade e evitar a promoção do consumo de álcool antes da adolescência. As autoridades portuguesas forneceram também amostras publicitárias que demonstram o respeito dos referidos princípios.
2.2. Promoção do vinho português nos mercados dos outros Estados-Membros e de países terceiros
(18)
Por outro lado, no que respeita às campanhas de promoção do vinho e dos produtos vínicos portugueses no território dos outros Estados-Membros e de países terceiros, as autoridades portuguesas indicaram que as actividades desenvolvidas nos mercados dos outros Estados-Membros e de países terceiros visam promover vinhos portugueses e se concretizam pela publicação de anúncios publicitários em revistas especializadas, divulgação de boletins informativos (newsletters), participação em exposições especializadas e promoção de visitas de jornalistas especializados a Portugal. As mesmas autoridades asseguram que essas campanhas não têm por objecto dissuadir os consumidores de comprar produtos de outros Estados-Membros nem denegrir esses mesmos produtos e não beneficiam uma marca de uma determinada empresa ou de um produtor individual. Nesse contexto, as autoridades portuguesas forneceram exemplos e amostras das campanhas de publicidade na imprensa especializada estrangeira.
3. Medidas de formação
(19)
O IVV é o responsável pela promoção e realização das actividades de formação técnica e de sensibilização dos agentes económicos do sector vitivinícola, a fim de garantir a qualidade dos vinhos e produtos vínicos. Durante o período de 1997 a 2002, esse serviço organizou diversas acções de formação para os funcionários do IVV (1 449 funcionários), outros funcionários públicos e, em menor medida (135 agentes), os operadores do sector.
(20)
As autoridades portuguesas sublinham que os custos das acções de formação organizadas pelo IVV nesse período, com excepção de uma formação de interesse geral «Sistema de Informação e Gestão Vitivinícola 2000», cujo custo total foi de 367,12 EUR, foram integralmente suportados pelos Programas de Apoio à Modernização Agrícola e Florestal (PAMAF) 6 e pelo programa Agro/Medida 7, ambos co-financiados pelo Fundo Social Europeu. As mesmas autoridades precisam que, por essa razão, nem o IVV nem os agentes económicos tiveram de contribuir para o financiamento dessas acções.
4. Taxa de promoção do vinho
(21)
A medida em análise diz respeito à utilização das receitas de uma taxa parafiscal cobrada pelo Instituto da Vinha e do Vinho (a seguir, «IVV») aos operadores do sector desde 1995 (9). Essa taxa tem por objectivo dotar o referido organismo público dos recursos suficientes para o desempenho das tarefas de coordenação do sector vitivinícola em Portugal e representa mais de 62 % do orçamento afecto ao funcionamento do IVV.
(22)
Segundo o artigo 1.o, n.o 1, do Decreto-Lei n.o 119/97, os vinhos e produtos vínicos produzidos no território nacional, bem como os produzidos noutros países e comercializados em Portugal, ficam sujeitos à aplicação de uma taxa, de promoção, que constitui contrapartida dos serviços prestados pelo IVV relativamente à promoção genérica e à coordenação geral do sector ou, nas Regiões Autónomas dos Açores e da Madeira, pelos respectivos serviços regionais.
(23)
Esta taxa de promoção é imposta não só aos produtos vínicos que são produzidos e comercializados em Portugal, mas também aos que são produzidos em Portugal e comercializados nos outros Estados-Membros ou em países terceiros (exportação), bem como aos produtos vínicos originários dos outros Estados-Membros ou de países terceiros que são comercializados em Portugal (importação).
(24)
O montante a pagar é estabelecido anualmente pelas autoridades competentes do Ministério da Agricultura. Esse montante varia em função do acondicionamento ou não do produto e da capacidade do recipiente (10).
(25)
O produto da taxa de promoção destina-se, não obstante o seu nome, em primeiro lugar, ao financiamento dos serviços de coordenação geral do sector do vinho prestados pelo IVV e, em segundo lugar, às actividades de promoção do vinho e dos produtos vínicos.
(26)
Quando do início do procedimento, a Comissão considerou que, no exercício das actividades de coordenação geral do sector vitivinícola conferidas pela legislação comunitária e nacional, bem como na organização da atribuição do auxílio à promoção do vinho, o IVV não age como operador privado, mas como autoridade pública, não existindo, portanto, auxílio estatal no que lhe diz respeito (ver ponto 66 da decisão de início do procedimento).
(27)
No que respeita às actividades do IVV como prestador de certos serviços a terceiros segundo as condições do mercado (ver considerando 15 supra), não existia vantagem económica para o IVV decorrente da sua posição no mercado, não existindo, portanto, auxílio estatal no que lhe diz respeito (ver ponto 70 da decisão de início do procedimento).
(28)
Com base nas informações de que dispunha, a Comissão considerou também não ter havido vantagem económica, nem, portanto, um auxílio a favor da Viniportugal. A referida associação interprofissional é um mero prestador de serviços que foi seleccionado de acordo com critérios objectivos, através de processo público, transparente e não discriminatório, para prestar tais serviços (ver ponto 87 da decisão de início do procedimento).
(29)
Porém, quando do início do procedimento de exame, a Comissão considerou que existia um auxílio estatal, nos termos do artigo 107.o, n.o 1, do TFUE, a favor dos operadores económicos do sector do vinho, no que respeita ao financiamento das campanhas de promoção e publicidade do vinho e dos produtos vínicos (ver ponto 80 da decisão de início do procedimento).
(30)
No que respeita às actividades de formação, a Comissão considerou também que existia um auxílio estatal, nos termos do artigo 107.o, n.o 1, do TFUE (ver pontos 79 e 80 da decisão de início do procedimento).
(31)
A Comissão deu início ao procedimento previsto no artigo 108.o, n.o 2, do TFUE, porque tinha dúvidas quanto à compatibilidade desses dois tipos de auxílios com o mercado interno.
(32)
Assim, no que respeita ao apoio à publicidade do vinho português nos mercados dos outros Estados-Membros e de países terceiros, a Comissão não dispunha, quando do início do procedimento, de informações suficientes que lhe permitissem concluir que as campanhas em questão, embora mencionem a origem dos vinhos, transmitem apenas informações sobre as características objectivas dos produtos em causa e não contêm alegações subjectivas sobre a qualidade dos produtos, baseadas simplesmente na sua origem (ver ponto 119 da decisão de início do procedimento).
(33)
No que se refere ao financiamento dos auxílios à promoção e à formação, a Comissão considerou, em conformidade com a jurisprudência do Tribunal de Justiça, que os auxílios aos produtores nacionais apenas podem ser financiados por taxas parafiscais aplicáveis igualmente às importações dos produtores do mesmo produto de outros Estados-Membros quando existam garantias de que estes podem beneficiar da mesma forma que os produtores nacionais das vantagens em questão. Ora, a Comissão não dispunha, quando do início do procedimento, de informações suficientes para concluir que, no caso vertente, não existiu qualquer discriminação entre os produtos nacionais e os importados. Por conseguinte, não pôde concluir que os produtos provenientes dos outros Estados-Membros, que tiveram igualmente de proceder ao pagamento da taxa, beneficiaram do mesmo modo e na mesma medida que os produtos nacionais de todas as vantagens dela decorrentes (ver ponto 135 da decisão de início do procedimento).
(34)
A Comissão pediu, portanto, às autoridades portuguesas que fornecessem todas as informações úteis para a avaliação das medidas em questão, nomeadamente a propósito da natureza não discriminatória do método do financiamento dos auxílios em causa (ou seja, os auxílios à promoção e publicidade do vinho e dos produtos vínicos, tanto em Portugal como no território dos outros Estados-Membros e países terceiros, e os auxílios à formação), bem como a propósito do carácter objectivo das campanhas de publicidade realizadas nos mercados dos Estados-Membros e de países terceiros.
(35)
A presente decisão limita-se ao exame da aplicação da taxa parafiscal a partir da sua entrada em vigor e até 31 de Dezembro de 2006, data de entrada em vigor das novas Orientações comunitárias para os auxílios estatais no sector agrícola e florestal no período 2007-2013, sem prejuízo da posição que a Comissão tomará no respeitante à aplicação da taxa de promoção para além dessa data.
III. OBSERVAÇÕES APRESENTADAS POR PORTUGAL
(36)
Na sequência da decisão de início do procedimento, nos termos do artigo 108.o, n.o 2, do TFUE, as autoridades portuguesas transmitiram as suas observações, por ofícios de 11 e 13 de Janeiro de 2005. Completaram a sua resposta por carta de 24 de Maio de 2006.
1. Auxílios à formação
(37)
No que diz respeito aos auxílios à formação, as autoridades portuguesas especificaram os factos que se seguem.
(38)
Entre 1997 e 2000, o IVV exerceu actividades de formação relativas a questões fundamentais do sector vitivinícola em Portugal, cujos destinatários foram principalmente os funcionários do IVV e de outras entidades públicas e, em menor escala, os operadores do sector vitivinícola.
(39)
Os custos de todas essas actividades promovidas e organizadas pelo IVV no período em questão foram apoiados na sua integralidade pelos «Programas de Apoio à Modernização Agrícola e Florestal» (PAMAF) 6, pelo programa «Agro/Medida 7», que é co-financiado pela Comunidade, através do Fundo Social Europeu (FSE), e pelo «Plano de Investimento e Despesas de Desenvolvimento da Administração Central» (PIDDAC).
(40)
A única acção no período em análise cujo custo foi realmente suportado pelo orçamento do IVV foi a formação de interesse geral «Sistema de Informação e Gestão Vitivinícola 2000», realizada em 2000, com um custo total de 367,12 EUR, cujos destinatários foram os funcionários das Direcções Regionais da Agricultura (os serviços regionais do próprio Ministério da Agricultura) e os funcionários das Comissões Vitivinícolas Regionais, que são as entidades competentes para garantir a genuinidade e a qualidade dos vinhos das regiões específicas.
(41)
Finalmente, consideram necessário sublinhar que o custo despiciendo da acção referida - apenas 367,12 EUR - faz com que o seu impacto sobre a concorrência no mercado interno seja inexistente ou, quando muito, de minimis.
2. Auxílios à promoção e publicidade do vinho português nos mercados dos outros Estados-Membros e de países terceiros
(42)
No que respeita às dúvidas manifestadas pela Comissão a respeito do apoio concedido à publicidade do vinho português nos mercados dos outros Estados-Membros e de países terceiros, as autoridades portuguesas forneceram as informações que se seguem.
(43)
As actividades de promoção e publicidade da Viniportugal em Portugal e no território dos outros Estados-Membros e de países terceiros seriam de natureza genérica, não diriam respeito a marcas específicas, nem teriam por objectivo a promoção de uma determinada empresa ou de um produtor individual.
(44)
Essas campanhas não teriam por objecto denegrir os produtos vínicos de outros Estados-Membros, nem dissuadir os consumidores de comprar produtos vínicos provenientes de outros Estados-Membros, e seriam conformes com a legislação comunitária aplicável (a saber, a legislação relativa à rotulagem, à apresentação e à publicidade dos géneros alimentícios). Por conseguinte, as actividades de publicidade da Viniportugal noutros Estados-Membros da União Europeia e em países terceiros respeitariam os critérios negativos estabelecidos nos pontos 18 a 30 das Directrizes comunitárias para os auxílios estatais à publicidade de produtos incluídos no anexo I do Tratado CE e de determinados produtos não incluídos no anexo I (11) (a seguir, «Directrizes para os auxílios estatais à publicidade») em vigor durante a execução do auxílio em questão.
(45)
Do mesmo modo, essas actividades cumpririam os critérios positivos expostos nos pontos 31 e seguintes das Directrizes para os auxílios estatais à publicidade. Com efeito, essas actividades teriam por objectivo dar a conhecer os vinhos portugueses aos consumidores de outros Estados-Membros, facilitando assim o desenvolvimento das actividades do sector português da viticultura, nos termos do artigo 107.o, n.o 3, alínea c), do TFUE.
(46)
As campanhas da Viniportugal fora de Portugal teriam por objectivo divulgar as características genéricas do vinho português, convidando os consumidores de outros Estados-Membros e de países terceiros a provar esses produtos com que não estão familiarizados. As campanhas não incluiriam nenhuma declaração subjectiva sobre a qualidade dos produtos baseada apenas na sua origem, o que está em conformidade com as Directrizes para os auxílios estatais à publicidade.
(47)
Por conseguinte, as autoridades portuguesas declaram que as actividades de publicidade da Viniportugal noutros Estados-Membros da União Europeia, assim como as realizadas em países terceiros, devem ser consideradas compatíveis com o mercado interno, nos termos do artigo 107.o, n.o 3, alínea c), do TFUE e das Directrizes para os auxílios estatais à publicidade.
(48)
Em apoio às suas observações, as autoridades portuguesas forneceram exemplos e amostras das campanhas de publicidade na imprensa especializada estrangeira.
3. Financiamento das campanhas de promoção e publicidade do vinho português nos outros Estados-Membros e em países terceiros
(49)
Em relação às dúvidas expressas pela Comissão relativamente ao financiamento das campanhas de promoção e publicidade do vinho nos outros Estados-Membros e em países terceiros, as autoridades portuguesas sublinham que, no período compreendido entre 1997 e 2005, as receitas provenientes da cobrança da taxa sobre os produtos originários de outros Estados-Membros representaram apenas 15 % das receitas totais da mesma taxa.
Receitas anuais provenientes da cobrança da taxa de promoção do vinho (Média anual dos anos 1998-2005 (12) )
Origem
Montante
(EUR)
%
Vinhos e produtos vínicos nacionais
7 327 957
85 %
Vinhos e produtos vínicos originários de outros Estados-Membros e de países terceiros
1 293 169
15 %
Total das receitas médias anuais (1998-2005)
8 621 126
100 %
(50)
Neste contexto, as autoridades portuguesas consideram que os produtos importados contribuem apenas para o pagamento de uma parte da promoção genérica do vinho e dos produtos vínicos realizada em Portugal, a qual beneficia de igual modo os produtos nacionais e os provenientes de outros Estados-Membros. Ainda segundo as autoridades portuguesas, o financiamento remanescente das promoções genéricas é assegurado pela parte da imposição cobrada sobre os produtos nacionais, que beneficiam na mesma medida das vantagens delas decorrentes. Por outro lado, as autoridades portuguesas especificaram que as despesas médias da promoção genérica do vinho e dos produtos vínicos são muito superiores à parte do montante atribuído à Viniportugal proveniente da taxa de promoção cobrada sobre os produtos dos outros Estados-Membros. Segundo as autoridades portuguesas, os apoios concedidos anualmente à Viniportugal no período em questão representaram entre 25 % e 45 % do produto da taxa de promoção do vinho (ver considerando 15 supra). Destes montantes, apenas 15 % resultaram da cobrança da taxa sobre os produtos importados dos outros Estados-Membros. Os restantes 85 % provieram das receitas resultantes da cobrança da taxa sobre os produtos nacionais (13). A actividade da Viniportugal é, pois, sobretudo financiada pelas receitas da taxa cobrada sobre os produtos nacionais.
(51)
As autoridades portuguesas acrescentam que, no mesmo período, as despesas da Viniportugal em acções de promoção genérica do vinho em Portugal representaram em média 32 % do total das despesas desta associação.
Despesas da Viniportugal (média anual dos anos 1998-2005 (14) )
Acções
Montante
(EUR)
%
Acções de promoção e publicidade noutros Estados-Membros e países terceiros
1 119 293
68 %
Acções de promoção genérica em Portugal
525 698
32 %
Total das despesas médias anuais (1998-2005)
1 644 991
100 %
(52)
Tendo em conta que a contribuição dos produtos de outros Estados-Membros para a actividade da Viniportugal representou apenas 15 % das receitas totais desta associação provenientes da taxa de promoção, as autoridades portuguesas concluem que a contribuição daqueles produtos se limitou a financiar apenas uma parte das acções de promoção genérica que a Viniportugal realizou em Portugal.
(53)
Estas acções, que, segundo as autoridades portuguesas, são susceptíveis de beneficiar de igual modo os produtos nacionais e os produtos importados de outros Estados-Membros, foram assim financiadas, por um lado, pela contribuição dos produtos de outros Estados-Membros e, por outro, pela contribuição dos produtos nacionais.
(54)
A parte remanescente da contribuição, cobrada sobre os produtos nacionais, para a actividade da Viniportugal destinou-se a financiar a totalidade das acções de promoção e publicidade dos vinhos portugueses noutros Estados-Membros e em países terceiros, tendo constituído assim a única fonte de financiamento dessas acções.
(55)
Em conclusão, as autoridades portuguesas declaram que não existe qualquer tratamento discriminatório entre o vinho e os produtos vínicos nacionais e os originários de outros Estados-Membros, já que i) ambos contribuem para o financiamento das acções de promoção genérica do vinho e dos produtos vínicos e estas acções beneficiam igualmente os produtos nacionais e os importados de outros Estados-Membros; ii) as acções de promoção e publicidade realizadas pela Viniportugal noutros Estados-Membros e em países terceiros, que beneficiam unicamente o vinho português, são exclusivamente financiadas pela parte das receitas da taxa cobrada sobre o vinho e os produtos vínicos nacionais.
(56)
Segundo as autoridades portuguesas o mecanismo de financiamento dos auxílios em questão deve, portanto, ser considerado compatível com os artigos 107.o e 110.o do TFUE.
IV. APRECIAÇÃO
1. Existência de auxílio nos termos do artigo 107.o, n.o 1, do TFUE
(57)
Os artigos 107.o a 109.o do TFUE, são aplicáveis à produção e ao comércio dos produtos do sector vitivinícola por força do artigo 71.o do Regulamento (CE) n.o 1493/99 (15) que estabelece a organização comum do mercado vitivinícola.
(58)
Nos termos do artigo 107.o, n.o 1, do TFUE, e excluídas as derrogações previstas no próprio Tratado, são incompatíveis com o mercado interno, na medida em que afectem as trocas comerciais entre os Estados-Membros, os auxílios concedidos pelos Estados ou provenientes de recursos estatais, independentemente da forma que assumam, que falseiem ou ameacem falsear a concorrência, favorecendo certas empresas ou certas produções.
(59)
Para que uma medida seja abrangida pelo âmbito de aplicação do artigo 107.o, n.o 1, do TFUE, as quatro condições seguintes devem, por conseguinte, ser preenchidas, cumulativamente: 1. a medida deve ser financiada pelo Estado ou por meio de recursos estatais, 2. deve dizer respeito, de forma selectiva, a certas empresas ou sectores de produção, 3. deve comportar uma vantagem económica para as empresas beneficiárias, 4. deve afectar o comércio intracomunitário e falsear ou ameaçar falsear a concorrência.
(60)
Na decisão de início do procedimento formal de exame, a Comissão exprimira dúvidas quanto às seguintes questões: em primeiro lugar, quanto à compatibilidade das medidas de promoção nos mercados dos outros Estados-Membros e de países terceiros com o artigo 107.o do TFUE; em segundo lugar, quanto à compatibilidade das medidas de formação organizadas pelo IVV com o artigo 107.o do TFUE e, em terceiro lugar, quanto à compatibilidade do financiamento por meio da taxa parafiscal das medidas de promoção nos mercados dos outros Estados-Membros e de países terceiros com o artigo 110.o do TFUE. Em consequência, a Comissão limita o seu exame a essas questões.
1.1. Recursos estatais
(61)
Os auxílios que são objecto do presente procedimento de exame foram financiados por meio da taxa parafiscal de promoção do vinho.
(62)
Quanto à questão de saber se o produto das taxas parafiscais pode ser considerado recurso estatal, convém frisar que não deve ser feita qualquer distinção em relação aos recursos estatais entre os casos em que o auxílio é concedido directamente pelo Estado e aqueles em que o auxílio é concedido por intermédio de instâncias públicas ou privadas designadas ou criadas pelo Estado (16).
(63)
Em 15 de Julho de 2004, o Tribunal de Justiça das Comunidades Europeias, em acórdão no processo Pearle (17) (processo), declarou que as contribuições obrigatórias cobradas por um órgão intermediário para todas as empresas de um sector profissional não devem ser consideradas recursos estatais se forem preenchidas as quatro condições cumulativas seguintes:
a)
A medida em causa é determinada pela organização profissional que representa as empresas e os trabalhadores de um sector profissional e não serve de instrumento para a execução de uma política definida pelo Estado;
b)
Os objectivos assim determinados são financiados inteiramente por contribuições das empresas do sector;
c)
O modo de financiamento e a percentagem/o montante das contribuições são determinados na organização profissional do sector pelos representantes dos empregadores e dos trabalhadores, sem qualquer intervenção do Estado;
d)
As contribuições são obrigatoriamente utilizadas para o financiamento da medida, sem intervenção possível do Estado.
(64)
A medida notificada não parece preencher todas essas condições. A taxa de promoção do vinho é estabelecida pela autoridade portuguesa através de um Decreto-Lei (ver considerando 11) como instrumento para a execução de uma política definida pelo Governo português, designadamente a promoção do vinho. A autoridade portuguesa tem, além disso, enquanto legislador, a possibilidade de intervir na determinação das modalidades financeiras da medida e da utilização das contribuições. No caso vertente, a intervenção do Estado português nesse sentido ressalta claramente das disposições dos Decretos-Leis n.o 137/95, de 14 de Junho, e n.o 119/97, de 15 de Maio.
(65)
Dado que as condições (a), (c) e (d) do acórdão Pearle não são cumpridas, as receitas da taxa de promoção do vinho são, pois, consideradas «recursos estatais».
1.2. Existência de uma vantagem selectiva
(66)
Importa, pois, verificar se o mecanismo em apreço «falseia ou ameaça falsear a concorrência, favorecendo certas empresas ou certas produções». A existência de auxílio deve ser estabelecida ao nível dos beneficiários potenciais da promoção do vinho e do seu financiamento.
(67)
Assim, para que constitua um auxílio, nos termos do artigo 107.o, a compensação concedida com utilização de recursos estatais deve proporcionar uma vantagem económica que não poderia teria sido obtida em condições normais de mercado, devendo essa vantagem ser selectiva. O critério da selectividade encontra-se preenchido quando a referida vantagem está reservada a algumas empresas ou a um sector de actividade. Esta condição encontra-se, portanto, preenchida no caso vertente, em que é claramente identificado o sector do vinho e dos produtos vinícolas.
(68)
Quando do início do procedimento formal de exame, a Comissão identificou como beneficiários os operadores económicos beneficiários dos serviços prestados pelo IVV e pela Viniportugal. Independentemente de saber se o financiamento das actividades do IVV representa um auxílio estatal a favor deste organismo, coloca-se igualmente a questão da qualificação possível como «auxílios estatais», nos termos do artigo 107.o, n.o 1, do TFUE, das prestações ou dos serviços efectuados por esse organismo no sector vinícola. Não há dúvida de que os operadores do sector em questão (produtores, transformadores, armazenistas, retalhistas, etc.) são empresas que exercem uma actividade económica.
(69)
Segundo a jurisprudência do Tribunal de Justiça, são considerados auxílios as intervenções que, sob formas diversas, aliviam os encargos que, normalmente, oneram o orçamento de uma empresa e que, por essa via, sem constituírem subvenções na acepção estrita do termo, têm natureza e efeitos idênticos (18).
(70)
Por conseguinte, importa, em segundo lugar, responder à questão de saber se e, se for caso disso, em que medida as actividades financiadas por esses «recursos estatais», ou seja, os serviços oferecidos ao sector pelo IVV e as campanhas de promoção organizadas pela Viniportugal, constituem uma vantagem económica para os operadores do sector.
(71)
No que se refere às prestações do IVV, convém apurar, por um lado, se e, se for caso disso, em que medida, na ausência de prestações asseguradas pelo IVV, os operadores económicos do sector vitivinícola em Portugal deveriam ter suportado os custos das referidas prestações e se essas prestações constituem encargos que oneram, normalmente, o orçamento de uma empresa. Para o efeito, há que distinguir entre três grupos diferentes de prestações:
1.2.1. Serviços do IVV como coordenador geral do sector
(72)
A Comissão considera que os serviços e actividades do IVV, enquanto coordenador geral do sector vitivinícola, nomeadamente as funções de fiscalização, controlo, certificação, auditoria e gestão dos mecanismos do mercado, são uma consequência da aplicação das exigências estabelecidas pelas legislações comunitária e nacional e, enquanto tal, não constituem actividades que oneram, normalmente, o orçamento de uma empresa, mas actividades que relevam das funções essenciais do Estado.
1.2.2. Serviços de formação
(73)
Todavia, no que diz respeito ao financiamento da organização das formações de que puderam beneficiar operadores económicos do sector, parece claro que se trata de uma vantagem a favor destes porque a formação é uma actividade que, normalmente, onera o orçamento das empresas.
(74)
Segundo as informações facultadas pelas autoridades portuguesas quando do início do procedimento, com excepção de uma formação de interesse geral, «Sistema de Informação e Gestão Vitivinícola - 2000», cujo custo foi de 367,12 EUR, todas as formações organizadas pelo IVV teriam sido co-financiadas pelo Fundo Social Europeu e não, portanto, financiadas pelas receitas da taxa parafiscal. Por essa razão, essas formações não são objecto do presente procedimento de exame.
(75)
No que respeita à única formação financiada por receitas da taxa de promoção do vinho, ou seja, a formação de interesse geral «Sistema de Informação e Gestão Vitivinícola - 2000», a Comissão verifica que uma nova informação veio alterar a qualificação como auxílio estatal. Em conformidade com as novas informações fornecidas, os destinatários dessa formação teriam sido exclusivamente os funcionários das Direcções Regionais da Agricultura e os funcionários das Comissões Vitivinícolas Regionais, que seriam as entidades competentes para controlar e verificar a genuinidade e a qualidade dos vinhos das regiões em causa. Decorre dessas informações que não se trata de uma medida de auxílio destinada aos beneficiários dos serviços prestados pelo IVV, mas de uma medida de formação interna da administração pública.
(76)
Em consequência, essa medida de formação não constitui um auxílio estatal nos termos do artigo 107.o, n.o 1, do TFUE.
1.2.3. Serviços de realização das campanhas de promoção
(77)
No que tange à realização das campanhas de promoção do vinho e dos produtos vínicos por intermédio da Viniportugal, existe, efectivamente, uma vantagem económica para os operadores económicos do sector, muito particularmente do sector vitivinícola em Portugal. A organização da promoção desses produtos constitui um encargo que, normalmente, onera o orçamento de uma empresa.
(78)
Consequentemente, a Comissão conclui que a prestação de serviços que consistem na realização de campanhas de promoção constitui uma vantagem selectiva mediante recursos estatais para os operadores económicos do sector vitivinícola em Portugal.
1.3. Afectação do comércio e distorções da concorrência
(79)
Para estabelecer se os auxílios em causa são abrangidos pelo artigo 107.o, n.o 1, do TFUE é necessário, por último, determinar se são susceptíveis de afectar as trocas comerciais entre Estados-Membros e falseiam ou ameaçam falsear a concorrência, favorecendo certas empresas ou certas produções.
(80)
O Tribunal de Justiça declarou que, sempre que uma vantagem concedida por um Estado-Membro reforce a posição de uma categoria de empresas em relação a outras empresas concorrentes no comércio intracomunitário, este deve ser considerado influenciado por aquela vantagem (19).
(81)
Os auxílios em causa são susceptíveis de afectar as trocas comerciais entre Estados-Membros, na medida em que favorecem a produção nacional em detrimento da produção dos restantes Estados-Membros. Com efeito, o sector vitivinícola é extremamente aberto à concorrência no plano comunitário e, portanto, muito sensível a qualquer medida a favor da produção em qualquer Estado-Membro.
(82)
O facto de existirem trocas comerciais entre os Estados-Membros no sector do vinho e dos produtos vínicos parece estar demonstrado pela existência de uma organização comum de mercado no sector.
(83)
O quadro seguinte indica, a título de exemplo, o nível das trocas comerciais intracomunitárias desses produtos entre 1999 e 2004 (20).
1 000 Hl
Ano
Importações UE
Exportações UE
1999 (UE15)
35 595
40 921
2000 (UE15)
-
-
2001 (UE15)
32 699
35 558,4
2002 (UE15)
31 810,3
35 002,9
2003 (UE15)
33 024,7
35 343
2004 (UE25)
35 513,3
38 696,4
(84)
Em consequência, no que respeita ao financiamento das campanhas de promoção e publicidade do vinho e dos produtos vínicos com uma parte das receitas da taxa de promoção do vinho, a Comissão confirma a sua posição quanto à existência de auxílio estatal a favor dos operadores económicos do sector do vinho e dos produtos vínicos, nos termos do artigo 107.o, n.o 1, do TFUE.
1.4. Conclusões sobre o carácter de «auxílio» para efeitos do artigo 107.o, n.o 1, do TFUE
(85)
A Comissão considera, à luz do que precede, que as medidas a favor dos operadores económicos do sector do vinho e dos produtos vínicos lhes conferem uma vantagem, financiada por recursos estatais, de que outros operadores não podem beneficiar. Essa vantagem falseia ou ameaça falsear a concorrência, favorecendo certas empresas e certas produções, dado que é susceptível de afectar o comércio entre Estados-Membros. Em consequência, a Comissão conclui que estas medidas se enquadram no âmbito do artigo 107.o, n.o 1, do TFUE.
2. Legalidade dos auxílios à promoção e à publicidade
(86)
As autoridades portuguesas não notificaram à Comissão, nos termos do artigo 108.o, n.o 3, do TFUE, as disposições que instauram a referida taxa parafiscal, nem o financiamento das acções a favor do sector do vinho.
3. Apreciação da compatibilidade dos auxílios à promoção e publicidade
(87)
O princípio da incompatibilidade enunciado no artigo 107.o, n.o 1, do TFUE comporta, no entanto, excepções.
(88)
Em especial, o artigo 107.o, n.o 3, alínea c), do TFUE dispõe que podem ser considerados compatíveis com o mercado interno os auxílios destinados a facilitar o desenvolvimento de certas actividades ou regiões económicas, quando não alterem as condições das trocas comerciais de maneira que contrarie o interesse comum.
(89)
De acordo com a Comunicação da Comissão relativa à determinação das regras aplicáveis à apreciação dos auxílios estatais concedidos ilegalmente, os auxílios ilegais, nos termos do artigo 1.o, alínea f), do Regulamento (CE) n.o 659/1999, devem ser apreciados à luz das regras em vigor no momento em que foram concedidos.
(90)
Assim, a compatibilidade dos auxílios concedidos antes de 1 de Janeiro de 2002 deve ser verificada à luz do Enquadramento dos auxílios nacionais à publicidade dos produtos agrícolas e de determinados produtos não incluídos no anexo II do Tratado CEE (21) e, no que respeita aos auxílios concedidos após essa data, à luz das Directrizes para os auxílios estatais à publicidade, já citadas, sem prejuízo das regras especiais de aplicação no tempo estabelecidas nas directrizes referidas.
(91)
O enquadramento de 1987 e as mencionadas directrizes partilham no entanto, essencialmente, os mesmos princípios. Tais instrumentos prevêem critérios negativos e positivos que devem ser respeitados por todos os regimes de auxílios nacionais. Assim, não devem incidir em acções de publicidade contrárias ao artigo 28.o do Tratado (actual artigo 34.o do TFUE), nem ao direito comunitário derivado, nem devem tais acções ser orientadas em função de empresas determinadas.
3.1. Campanhas de promoção genérica em Portugal
(92)
Segundo as informações enviadas pelas autoridades portuguesas, é possível concluir que essas medidas têm objectivos que se subsumem a vários critérios positivos estabelecidos nos dispositivos supracitados, uma vez que se inscrevem quer no objectivo de desenvolvimento das pequenas e médias empresas e de certas regiões ou, mesmo, no objectivo de desenvolvimento de produtos de alta qualidade e de alimentação sã.
(93)
As autoridades portuguesas explicaram ainda que as mensagens transmitidas pelas acções de promoção e publicidade possuem um carácter geral, consistem, principalmente, na realização de exposições, participações em feiras, edição de catálogos e outros suportes, não têm por objectivo dissuadir os consumidores de comprar produtos de outros Estados-Membros nem denegrir esses produtos e não beneficiam uma marca de uma empresa em particular nem um produtor individual.
(94)
Na decisão de início do procedimento formal de exame (ponto 108), a Comissão considerou que os auxílios públicos pagos para financiar as acções de promoção no caso em apreço até 1 de Janeiro de 2002 respeitaram os critérios estabelecidos pelos dispositivos comunitários aplicáveis nesta matéria.
(95)
A partir de 1 de Janeiro de 2002, o ponto 8 das Directrizes comunitárias para os auxílios estatais à publicidade de produtos incluídos no anexo I do Tratado CE e de determinados produtos não incluídos no anexo I estabelece que as acções de promoção, como a vulgarização de conhecimentos científicos, a organização de feiras e exposições, a participação nestas e as acções de relações públicas semelhantes, incluindo as sondagens e os estudos de mercado, não são consideradas publicidade. Os auxílios estatais relativos a esta promoção, na acepção lata, são objecto dos pontos 13 e 14 das Orientações comunitárias para os auxílios estatais no sector agrícola.
(96)
O ponto 13.2 das Orientações comunitárias para os auxílios estatais no sector agrícola prevê que possam ser concedidos auxílios para o recurso a consultoria ou apoio equiparado, incluindo estudos técnicos, estudos de viabilidade e concepção e estudos de mercado, relativamente a actividades ligadas ao desenvolvimento da qualidade dos produtos agrícolas. Além disso, o ponto 14 permite a concessão de auxílios que tenham por objectivo proporcionar assistência técnica no sector agrícola. Em especial, são autorizados auxílios destinados a divulgar novas técnicas.
(97)
Os auxílios descritos supra podem inserir-se numa ou outra destas categorias, dado que pretendem, em última instância, prestar apoio técnico à produção em causa por via do apoio à comercialização de produtos agrícolas de qualidade e da divulgação genérica das suas características.
(98)
Nesses casos são permitidos auxílios até 100 % dos custos. Para evitar que sejam concedidos a grandes sociedades montantes importantes, o montante de auxílio total que pode ser concedido a título destes dois pontos não pode superar 100 000 EUR por beneficiário, por período de três anos, ou, se se tratar de auxílios concedidos a empresas da categoria das PME, conforme definição da Comissão, 50 % das despesas elegíveis, aplicando-se o montante mais elevado. Para efeitos do cálculo do montante do auxílio, o destinatário dos serviços é considerado como sendo o beneficiário.
(99)
As autoridades portuguesas explicaram que, tratando-se de acções genéricas de alcance geral cujo benefício real se encontra totalmente disperso por todos os agentes da cadeia vitivinícola, o nível de auxílio por beneficiário mantém-se, portanto, abaixo do limiar de 100 000 EUR em três anos.
(100)
Na decisão de início do procedimento formal de exame (ponto 114), a Comissão entendeu que os auxílios públicos pagos para financiar as acções de promoção em causa após 1 de Janeiro de 2002 parecem ter respeitado os critérios fixados nos dispositivos comunitários aplicáveis nesta matéria.
(101)
Tendo em conta as informações facultadas pelas autoridades portuguesas ao longo de toda a instrução deste processo, e na ausência de comentários em sentido contrário por terceiros na sequência do início do procedimento formal de exame, a Comissão confirma a posição expressa quando do início do procedimento (22) quanto à compatibilidade das campanhas de promoção genérica do vinho realizadas pela Viniportugal em Portugal com as disposições comunitárias aplicáveis.
-
Nesta tomada de posição, a Comissão toma nota especialmente das garantias dadas pelas autoridades portuguesas no que se refere: aos objectivos da medida: desenvolvimento das pequenas e médias empresas, desenvolvimento de determinadas regiões, desenvolvimento de produtos de alta qualidade e de alimentação sã (ponto 32 das Directrizes para os auxílios estatais à publicidade);
-
à natureza das campanhas: as mensagens transmitidas pelas acções de promoção e publicidade são de carácter geral, consistem principalmente na realização de exposições, participação em feiras, edição de catálogos e outros suportes, não têm por objectivo dissuadir os consumidores de comprar produtos de outros Estados-Membros ou transmitir uma imagem negativa desses produtos e não beneficiam uma marca de uma empresa específica ou de um produtor individual (ponto 20 das Directrizes para os auxílios estatais à publicidade);
-
à limitação do apoio: as medidas são inteiramente financiadas por taxas parafiscais, atingindo os esforços financeiros dos profissionais nestas campanhas, por definição, o nível de 50 % dos seus custos. Além disso, tratando-se de acções genéricas de alcance geral cujo benefício real se encontra totalmente disperso por todos os agentes da cadeia vitivinícola, o nível de auxílio por beneficiário manter-se-á abaixo do limiar de 100 000 EUR em três anos.
3.2. Campanhas de promoção e publicidade do vinho português nos mercados dos outros Estados-Membros e de países terceiros
(102)
No que respeita às campanhas de promoção e publicidade do vinho português nos mercados dos outros Estados-Membros e de países terceiros realizadas pela Viniportugal, nomeadamente após 1 de Janeiro de 2002, a Comissão exprimira dúvidas sobre a compatibilidade das mesmas com as disposições das Directrizes para os auxílios estatais à publicidade.
(103)
Em conformidade com a secção 4.1 das referidas directrizes, são aceitáveis as campanhas de publicidade directa ou indirectamente organizadas por um Estado-Membro no mercado de outro Estado-Membro para dar a conhecer aos consumidores os produtos agrícolas de um determinado Estado-Membro ou região, ou mesmo toda uma categoria de produtos de um Estado-Membro. Todavia, essas campanhas devem transmitir informações sobre as características objectivas dos produtos em causa e não devem incluir referências subjectivas à qualidade dos produtos, baseadas unicamente na sua origem.
(104)
Ora, quando do início do procedimento, a Comissão não dispunha de informações suficientes para concluir que as referidas campanhas, embora mencionassem a origem dos vinhos, transmitiam apenas informações sobre as características objectivas dos produtos em causa e não incluíam referências subjectivas à qualidade dos produtos, baseadas unicamente na sua origem. Tinha, portanto, sido solicitado às autoridades portuguesas que provassem que a eventual referência à origem dos produtos respeitava, efectivamente, essas condições.
(105)
A Comissão toma nota das garantias dadas pelas autoridades portuguesas relativamente i) à natureza genérica das campanhas de promoção da Viniportugal (ver considerando 37); ii) ao facto de as actividades de promoção e publicidade da Viniportugal em Portugal, bem como no território dos outros Estados-Membros e de países terceiros, não fazerem referência a marcas específicas, nem terem por objectivo a promoção de determinadas empresas ou produtores individuais (ver considerando 37); iii) ao facto de as referidas campanhas não terem por objectivo denegrir os produtos vitivinícolas de outros Estados-Membros, nem dissuadir os consumidores de comprar os mesmos, e de serem conformes com a legislação comunitária aplicável (designadamente, a legislação relativa à rotulagem, à apresentação e à publicidade dos géneros alimentícios) (ver considerando 38); iv) ao facto de as actividades em causa terem por objectivo dar a conhecer os vinhos portugueses aos consumidores de outros Estados-Membros, facilitando assim a realização das actividades do sector português da viticultura, nos termos do artigo 107.o, n.o 3, alínea c), do TFUE (ver considerando 39); e, finalmente, v) ao facto de as campanhas da Viniportugal fora de Portugal se destinarem a tornar públicas as características de base do vinho português, convidando os consumidores de outros Estados-Membros e de países terceiros a provar os referidos produtos com que não estão familiarizados, bem como ao facto de não incluírem qualquer referência subjectiva à qualidade dos produtos, baseada unicamente na sua origem (ver considerando 40).
(106)
Com base nas informações suplementares fornecidas pelas autoridades portuguesas, e na ausência de comentários em sentido contrário por terceiros na sequência do início do procedimento formal de exame, a Comissão está assim em condições de concluir que as dúvidas que exprimiu quando do início do procedimento sobre o carácter objectivo das campanhas de promoção e publicidade realizadas nos mercados dos Estados-Membros e de países terceiros se encontram dissipadas.
(107)
Face ao exposto, a Comissão considera que o auxílio à promoção genérica do vinho em Portugal, bem como o auxílio à promoção e publicidade do vinho português nos mercados dos outros Estados-Membros e de países terceiros é compatível com os critérios positivos e negativos estabelecidos nas Directrizes para os auxílios estatais à publicidade.
4. Financiamento dos auxílios
(108)
Tratando-se de auxílios estatais financiados por meio de uma taxa parafiscal, as acções financiadas pelos auxílios, assim como o financiamento dos próprios auxílios, devem ser examinados pela Comissão. Com efeito, uma eventual incompatibilidade do financiamento de um auxílio estatal com o mercado comum tornaria os próprios auxílios incompatíveis, mesmo no caso de a concessão do auxílio ter respeitado as regras de concorrência aplicáveis.
(109)
Segundo jurisprudência constante, as taxas não entram no âmbito de aplicação das disposições do Tratado relativas aos auxílios de Estado a não ser que constituam o modo de financiamento de uma medida de auxílio de tal forma que façam parte integrante desta medida (23). Para que se possa considerar que uma taxa, ou uma parte de uma taxa, faz parte integrante de uma medida de auxílio, deve necessariamente existir uma relação de afectação obrigatória entre a taxa e o auxílio por força da legislação nacional pertinente (24), no sentido de o produto da taxa ser necessariamente destinado ao financiamento do auxílio. Se tal relação existir, o produto da taxa influencia directamente a importância do auxílio (25) e, por consequência, a apreciação da sua compatibilidade com o mercado comum (26).
(110)
Convém, pois, examinar se a taxa de promoção do vinho preenche as condições acima mencionadas.
4.1. A taxa de promoção do vinho como parte integrante dos auxílios à promoção
(111)
Em primeiro lugar, há que examinar se o produto da taxa é necessariamente afectado ao financiamento do auxílio. Neste contexto, é de referir que tanto o Decreto-Lei n.o 137/95 como o Decreto-Lei n.o 119/97, que o derroga, determinam que «do produto da taxa de promoção cobrada, uma percentagem, a fixar anualmente pelo Ministro da Agricultura, do Desenvolvimento Rural e das Pescas, nunca inferior a 25 %, é destinada a acções de promoção genérica do vinho e dos produtos vínicos» (artigo 11.o, n.o 2, do Decreto-Lei n.o 119/97). Nesses termos, uma parte do produto da taxa é obrigatoriamente - por força da regulamentação nacional pertinente - afectada ao financiamento das medidas de promoção que constituem o objecto do auxílio.
(112)
Além disso, o artigo 1.o, n.o 1, do Decreto-Lei n.o 119/97, que define o âmbito de aplicação da taxa, estabelece que «os vinhos e produtos vínicos […] ficam sujeitos à aplicação de uma taxa, de promoção, que constitui contrapartida dos serviços prestados pelo Instituto da Vinha e do Vinho (IVV) relativamente à promoção genérica e à coordenação geral do sector». Em segundo lugar, há que examinar se o produto da taxa influencia directamente a importância do auxílio. Neste contexto, é de referir que a taxa de promoção constitui a única fonte de financiamento dos auxílios à promoção e à publicidade que são objecto do presente exame, de tal forma que uma diminuição do produto da taxa implicaria uma diminuição dos recursos de financiamento das medidas de promoção.
(113)
Em consequência, a Comissão considera, no caso vertente, que o produto da taxa é necessariamente afectado ao financiamento do auxílio e o produto da taxa influencia directamente a importância do auxílio. É finalmente de concluir, em conformidade com a jurisprudência do Tribunal de Justiça, que existe uma relação de afectação obrigatória entre a taxa e o auxílio por força da legislação nacional pertinente e que a taxa de promoção do vinho faz parte integrante da medida de auxílio em exame. Em consequência, o financiamento das acções com a taxa deve também ser objecto de exame pela Comissão.
4.2. Imposição da taxa aos produtos exportados
(114)
Conforme referido no considerando 9 supra, a taxa é imposta tanto aos produtos portugueses destinados ao consumo em Portugal como aos produtos destinados à exportação.
(115)
No entanto, na decisão de início do procedimento formal de exame (ponto 143), a Comissão afirma que não se afigura existir discriminação entre os produtos nacionais destinados ao mercado nacional e os destinados à exportação no âmbito das campanhas de promoção e publicidade desenvolvidas fora do território português.
(116)
Quanto à questão de saber em que medida os produtos destinados à exportação beneficiam na mesma medida das medidas de promoção genérica em Portugal, tendo em conta as informações facultadas pelas autoridades portuguesas ao longo de toda a instrução deste processo, e na ausência de comentários em sentido contrário por terceiros na sequência do início do procedimento formal de exame, a Comissão conclui que os produtos desta última categoria beneficiam em grande medida de todas as vantagens decorrentes da taxa e, por outro lado, beneficiam amplamente das actividades de promoção no território dos outros Estados-Membros e de países terceiros.
4.3. Imposição da taxa aos produtos importados
(117)
Em conformidade com a jurisprudência do Tribunal de Justiça (27), a Comissão considera, normalmente, que o financiamento de um auxílio por meio de encargos obrigatórios pode ter incidências no auxílio, por ter um efeito protector que vai para além do auxílio propriamente dito. A taxa em questão constitui, de facto, um encargo obrigatório. Segundo a mesma jurisprudência, a Comissão considera que um auxílio aos produtores nacionais só pode ser financiado por meio de taxas parafiscais que oneram igualmente as importações dos produtores do mesmo produto dos outros Estados-Membros na medida em que existam garantias de que estes últimos podem beneficiar do mesmo modo que os produtores nacionais da totalidade das referidas vantagens.
(118)
Assim, quando do início do procedimento formal de exame, a Comissão indicava que, na medida em que os produtos provenientes dos outros Estados-Membros tinham tido também de pagar a taxa, as autoridades portuguesas deviam ainda provar que não existia qualquer discriminação entre os produtos nacionais e os importados e que, por conseguinte, os produtos provenientes dos outros Estados-Membros, que tinham tido também de pagar a taxa, beneficiavam do mesmo modo e na mesma medida que os produtos nacionais de todas as vantagens dela decorrentes (28).
(119)
Foi já estabelecido que as campanhas de promoção e publicidade do vinho e dos produtos vínicos realizadas pela Viniportugal são financiadas por uma parte das receitas da taxa de promoção do vinho.
(120)
Nas suas observações e informações suplementares, as autoridades portuguesas asseguram que a contribuição das receitas provenientes da taxa cobrada sobre os produtos importados se limitou exclusivamente a financiar uma parte dos custos das acções de promoção genérica que a Viniportugal realizou em Portugal. Afirmam ainda que as campanhas de promoção e publicidade realizadas nos mercados dos outros Estados-Membros e de países terceiros a favor do vinho e dos produtos vínicos portugueses são financiadas exclusivamente pelas receitas da taxa cobrada sobre os produtos nacionais.
(121)
As informações fornecidas pelas autoridades portuguesas demonstram que as campanhas de promoção genérica em Portugal beneficiam proporcionalmente os produtos importados. Efectivamente, conforme referido nos considerandos 16 e 17, o principal objectivo das campanhas de publicidade a nível nacional consiste em atrair os consumidores adultos jovens dos dois sexos para um consumo são de vinho, em alternativa à cerveja ou outras bebidas alcoólicas. As autoridades portuguesas forneceram também amostras das campanhas de publicidade e projectos de divulgação financiados pela taxa. Na medida em que as campanhas de promoção têm por objectivo promover o consumo do vinho, em geral, os produtos importados beneficiam na mesma medida das referidas medidas.
(122)
No entanto, as informações fornecidas não são suficientes para demonstrar que as receitas provenientes da taxa cobrada sobre os produtos importados não contribuíram para o financiamento das campanhas de promoção e publicidade realizadas nos mercados dos outros Estados-Membros e de países terceiros, que em contrapartida beneficiam exclusivamente o vinho português. Em especial, segundo os números fornecidos pelas autoridades portuguesas, durante o período compreendido entre 1998 e 2005 as receitas médias provenientes da cobrança da taxa sobre os produtos importados foram de 1 293 169 EUR, enquanto, no mesmo período, a Viniportugal dedicou anualmente em média 525 698 EUR a acções de promoção genérica em Portugal (ver considerandos 36 e 38).
(123)
Além disso, mesmo se a legislação nacional estabelece a obrigação de destinar uma percentagem, nunca inferior a 25 %, do produto da taxa a acções de promoção genérica do vinho e dos produtos vínicos, não existe uma contabilidade separada dessas duas partes do produto da taxa. As autoridades portuguesas apenas puderam apresentar estimativas da parte do produto da taxa cobrada sobre os produtos importados e destinada à promoção genérica.
(124)
Ora, tendo em conta a jurisprudência citada no considerando 116, dado que as medidas financiadas pela taxa constituem um auxílio estatal, nos termos do artigo 107.o do TFUE, e que a taxa tem um carácter discriminatório, contrário ao artigo 110.o do TFUE, na medida em que os produtos provenientes dos outros Estados-Membros também tiveram de a pagar, sem, no entanto, beneficiarem das vantagens que dela decorrem, a Comissão considera que o fruto da taxa obtido onerando os produtos importados dos outros Estados-Membros, a fim de financiar as acções de promoção realizadas pela Viniportugal nos mercados dos outros Estados-Membros e de países terceiros, constitui um financiamento do auxílio incompatível do ponto de vista das regras de liberdade de circulação das mercadorias e, portanto, que os auxílios estatais financiados desta maneira são incompatíveis com o Tratado, em idêntica medida.
(125)
A Comissão pode concluir validamente, com base nas informações e garantias fornecidas pelas autoridades portuguesas (ver considerando 104 da presente decisão), que os produtores e negociantes dos outros Estados-Membros beneficiaram em medida idêntica aos produtores portugueses das medidas de auxílio à promoção genérica aplicadas em Portugal.
(126)
Em contrapartida, as autoridades portuguesas não contestam que os produtores e os negociantes dos outros Estados-Membros não podem beneficiar das medidas de auxílio à promoção e publicidade no exterior realizadas exclusivamente a favor dos vinhos portugueses.
(127)
Com efeito, segundo jurisprudência constante do Tribunal de Justiça, quando o produto de uma imposição sobre os produtos nacionais e importados com base em critérios idênticos se destinar a alimentar actividades que beneficiem especialmente os produtos nacionais tributados, pode daí resultar que a contribuição cobrada de acordo com idênticos critérios constitua, apesar disso, uma imposição discriminatória, na medida em que o encargo fiscal sobre os produtos nacionais é neutralizado pelos benefícios para cujo financiamento serve, enquanto a que incide sobre os produtos importados representa um encargo sem compensação (29).
(128)
Assim, não pode excluir-se, neste caso, que tenha havido discriminação em relação aos produtos importados. Pelo contrário, decorre das informações fornecidas pelas autoridades portuguesas que os produtos importados foram sujeitos à taxa na mesma medida que os produtos nacionais, mas não beneficiaram das vantagens financiadas por esta na mesma medida que os produtos nacionais. Conforme referido no considerando 122 supra, segundo os números fornecidos pelas autoridades portuguesas, durante o período compreendido entre 1998 e 2005 as receitas médias provenientes da cobrança da taxa sobre os produtos importados foram de 1 293 169 EUR, enquanto, no mesmo período, a Viniportugal dedicou anualmente em média 525 698 EUR a acções de promoção genérica em Portugal. Não existe uma contabilidade separada que permita assegurar que o produto da taxa proveniente dos produtos importados é exclusivamente dedicado à promoção genérica em Portugal. Por consequência, as taxas parafiscais e o produto dessas taxas infringem o artigo 110.o do TFUE.
(129)
Com base nas informações que lhe foram fornecidas na sequência do início do procedimento formal de exame, a Comissão não pode concluir que os auxílios à promoção do vinho e dos produtos vínicos portugueses nos mercados dos outros Estados-Membros e de países terceiros não tenham sido financiados, ainda que parcialmente, com as receitas da taxa de promoção do vinho proveniente dos produtos importados. Com efeito, não compete à Comissão examinar sistematicamente que elementos lhe poderiam ter sido apresentados, mas a Comissão deve, por um lado, indagar todos os pontos de vista necessários e, por outro, basear-se nas informações de que dispõe no momento de adopção da decisão (30). A Comissão considera e conclui, por consequência, que o financiamento dessas medidas de auxílio deve ser considerado incompatível com o mercado interno.
(130)
Em conclusão, se o financiamento de um auxílio estatal for considerado incompatível com as regras do Tratado aplicáveis, o auxílio assim financiado também deve ser considerado incompatível pela Comissão enquanto o financiamento irregular se mantiver, pois a regularidade do financiamento de um auxílio estatal é condição necessária da declaração de compatibilidade do mesmo (31).
V. CONCLUSÕES
(131)
A Comissão lamenta que Portugal tenha executado as referidas medidas em violação do artigo 108.o, n.o 3, do TFUE.
(132)
A Comissão conclui que:
-
Portugal deu execução ilegalmente ao financiamento das campanhas de promoção genérica do vinho, financiadas por meio de uma taxa cobrada sobre os produtos nacionais e sobre os produtos importados dos outros Estados-Membros, em violação do artigo 108.o, n.o 3, do TFUE.
-
A única acção de formação financiada pelas receitas da taxa parafiscal não constitui um auxílio.
-
Os auxílios à promoção e publicidade genérica do vinho e produtos vínicos efectuadas pela Viniportugal no território de Portugal podem ser declarados compatíveis com o mercado interno.
-
Os auxílios à promoção e publicidade do vinho e produtos vínicos de origem portuguesa no território dos outros Estados-Membros e de países terceiros financiados por meio de uma taxa sobre a produção de vinho e produtos vínicos que onera também os produtos provenientes dos outros Estados-Membros respeitou as disposições comunitárias aplicáveis ao nível dos referidos beneficiários. Ora, a Comissão pôde também constatar a existência de uma violação do artigo 110.o do TFUE ao nível do financiamento dos auxílios. Por essa razão, a Comissão não pode declarar compatível o regime em questão, visto que o mesmo criou uma discriminação entre produtos importados e produtos nacionais.
(133)
A presente decisão limita-se ao exame da aplicação da taxa parafiscal a partir da sua entrada em vigor e até 31 de Dezembro de 2006, data de entrada em vigor das novas Orientações comunitárias para os auxílios estatais no sector agrícola e florestal no período 2007-2013, sem prejuízo da posição que a Comissão tomará no respeitante à aplicação da taxa de promoção para além dessa data.
(134)
A Comissão considera adequado, no caso vertente, adoptar uma decisão condicional utilizando a possibilidade concedida pelo artigo 7.o, n.o 4, do Regulamento (CE) n.o 659/1999 segundo o qual a Comissão pode acompanhar a sua decisão positiva de condições que lhe permitam considerar o auxílio compatível com o mercado comum e de obrigações que lhe permitam controlar o cumprimento da decisão.
(135)
Para reparar a violação do artigo 110.o e, desta forma, eliminar retroactivamente a discriminação, Portugal deve proceder ao reembolso da parte da taxa aplicada aos produtos provenientes dos outros Estados-Membros, de acordo com um calendário e condições fixadas pela Comissão. A reparação desta violação tornará os auxílios em causa compatíveis com o artigo 107.o do TFUE.
(136)
As condições a preencher pelo referido reembolso são fixadas pela Comissão. Assim, Portugal deve reembolsar às pessoas que tenham pago a taxa a parte desta que tenha incidido nos produtos provenientes dos outros Estados-Membros entre a data de início de aplicação da taxa e 31 de Dezembro de 2006, no estrito respeito das condições seguintes:
-
caso possam fornecer prova de que a taxa de promoção foi cobrada sobre os produtos importados, as pessoas que tenham pago a taxa podem reclamar o reembolso de uma parte proporcional do produto da taxa destinada a financiar os serviços de promoção que beneficiem exclusivamente os produtos nacionais num prazo fixado em conformidade com o direito nacional, e em caso algum inferior a seis meses, a contar da notificação da presente decisão;
-
Portugal estabelecerá a medida da discriminação eventual que recai sobre os produtos importados. Para tanto, Portugal deve verificar, durante um período de referência, a equivalência pecuniária entre os montantes globalmente cobrados sobre os produtos nacionais a título da taxa considerada e as vantagens de que estes produtos beneficiam em exclusivo;
-
o reembolso deve ser efectuado num prazo máximo de seis meses a contar da data de apresentação do pedido;
-
os montantes reembolsados devem ser acrescidos de juros, calculados a contar da data da sua cobrança até à data do reembolso efectivo. Esses juros serão calculados com base na taxa de referência da Comissão prevista no método de fixação das taxas de referência e de actualização (32);
-
as autoridades portuguesas aceitam quaisquer provas razoáveis apresentadas pelas pessoas que tenham pago a taxa, comprovativas do pagamento da parte da taxa que incidiu nos produtos provenientes de outros Estados-Membros;
-
o direito ao reembolso não pode ser sujeito a outras condições, nomeadamente a de a taxa não ter sido repercutida;
-
no caso das pessoas que ainda não tenham efectuado o pagamento da taxa, as autoridades portuguesas renunciam formalmente ao seu recebimento, incluindo eventuais juros de mora;
-
caso a Comissão o solicite, Portugal compromete-se a apresentar um relatório completo que comprove a boa execução da medida de reembolso;
-
se noutro Estado-Membro tiver sido imposta uma taxa aos mesmos produtos que foram sujeitos à taxa de promoção do vinho em Portugal, as autoridades portuguesas comprometem-se a reembolsar às pessoas que tenham pago a taxa a parte desta que tenha incidido nos produtos provenientes desse outro Estado-Membro;
-
Portugal compromete-se a dar a conhecer a presente decisão a todos os potenciais pagadores da taxa,
ADOPTOU A PRESENTE DECISÃO:
Artigo 1.o
A única acção de formação financiada pelas receitas da taxa parafiscal, de um montante de 367,12 EUR, não constitui um auxílio.
Artigo 2.o
Os auxílios estatais à promoção genérica do vinho e dos produtos vínicos no território português executados ilegalmente por Portugal em violação do artigo 108.o, n.o 3, do TFUE por meio de uma taxa parafiscal estabelecida pelo Decreto-Lei n.o 137/95, de 14 de Junho, são auxílios estatais compatíveis com o mercado interno na acepção do artigo 107.o, n.o 3, alínea c), do TFUE em relação ao período que medeia entre a sua entrada em vigor e 31 de Dezembro de 2006.
Artigo 3.o
1. Os auxílios estatais à promoção e publicidade do vinho e dos produtos vínicos de origem portuguesa no território dos outros Estados-Membros e de países terceiros executados ilegalmente por Portugal em violação do artigo 108.o, n.o 3, do TFUE por meio de uma taxa parafiscal estabelecida pelo Decreto-Lei n.o 137/95, de 14 de Junho, são, sem prejuízo da aplicação do artigo 2.o, auxílios estatais compatíveis com o mercado interno para efeitos do artigo 107.o, n.o 3, alínea c), do TFUE em relação ao período que medeia entre a sua entrada em vigor e 31 de Dezembro de 2006, desde que Portugal cumpra as condições constantes do n.o 2 do presente artigo.
2. Portugal deve reembolsar às pessoas que tenham pago a taxa a parte desta que tenha incidido nos produtos provenientes dos outros Estados-Membros entre a data de início de aplicação da taxa e 31 de Dezembro de 2006, no estrito respeito das condições seguintes:
-
caso possam fornecer prova de que a taxa de promoção foi cobrada sobre os produtos importados, as pessoas que tenham pago a taxa podem reclamar o reembolso de uma parte proporcional do produto da taxa destinada a financiar os serviços de promoção que beneficiem exclusivamente os produtos nacionais num prazo fixado em conformidade com o direito nacional, e em caso algum inferior a seis meses, a contar da notificação da presente decisão;
-
Portugal estabelecerá a medida da discriminação eventual que recai sobre os produtos importados. Para tanto, Portugal deve verificar, durante um período de referência, a equivalência pecuniária entre os montantes globalmente cobrados sobre os produtos nacionais a título da taxa considerada e as vantagens de que estes produtos beneficiam em exclusivo;
-
o reembolso deve ser efectuado num prazo máximo de seis meses a contar da data de apresentação do pedido;
-
os montantes reembolsados devem ser acrescidos de juros, calculados a contar da data da sua cobrança até à data do reembolso efectivo. Esses juros serão calculados com base na taxa de referência da Comissão prevista no método de fixação das taxas de referência e de actualização (33);
-
as autoridades portuguesas aceitam quaisquer provas razoáveis apresentadas pelas pessoas que tenham pago a taxa, comprovativas do pagamento da parte da taxa que incidiu nos produtos provenientes de outros Estados-Membros;
-
o direito ao reembolso não pode ser sujeito a outras condições, nomeadamente a de a taxa não ter sido repercutida;
-
no caso das pessoas que ainda não tenham efectuado o pagamento da taxa, as autoridades portuguesas renunciam formalmente ao seu recebimento, incluindo eventuais juros de mora;
-
caso a Comissão o solicite, Portugal compromete-se a apresentar um relatório completo que comprove a boa execução da medida de reembolso;
-
se noutro Estado-Membro tiver sido imposta uma taxa aos mesmos produtos que foram sujeitos à taxa de promoção do vinho em Portugal, as autoridades portuguesas comprometem-se a reembolsar às pessoas que tenham pago a taxa a parte desta que tenha incidido nos produtos provenientes desse outro Estado-Membro;
-
Portugal compromete-se a dar a conhecer a presente decisão a todos os potenciais pagadores da taxa.
Artigo 4.o
Portugal informará a Comissão, no prazo de dois meses a contar da notificação da presente decisão, das medidas tomadas para lhe dar cumprimento.
Artigo 5.o
A República Portuguesa é a destinatária da presente decisão.
Feito em Bruxelas, em 20 de Julho de 2010.