PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 1189/2011
ze dne 18. listopadu 2011,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k některým ustanovením směrnice Rady 2010/24/EU o vzájemné pomoci při vymáhání pohledávek vyplývajících z daní, poplatků, cel a jiných opatření
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Rady 2010/24/EU ze dne 16. března 2010 o vzájemné pomoci při vymáhání pohledávek vyplývajících z daní, poplatků, cel a jiných opatření (1), a zejména na článek 26 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice 2010/24/EU podstatně změnila pravidla týkající se vzájemné pomoci při vymáhání pohledávek vyplývajících z daní, poplatků, cel a jiných opatření a ve vztahu k pravomocím stanoveným ve směrnici Rady 2008/55/ES (2) nově určila prováděcí pravomoci Komise. Je proto vhodné nahradit stávající prováděcí pravidla přijatá Komisí novým prováděcím nařízením.
(2)
V zájmu zajištění rychlé komunikace mezi příslušnými orgány by měla být přijata podrobná pravidla týkající se praktických ujednání a lhůt pro komunikaci mezi dožádanými a dožadujícími orgány.
(3)
K zajištění právní jistoty je vhodné upřesnit, že platnost dokumentů není dotčena skutečností, že byly předány elektronicky.
(4)
Aby bylo potvrzeno, že dokumenty odeslané poštou byly zasány příslušným orgánem, je vhodné stanovit pro tento způsob komunikace zvláštní pravidla.
(5)
Aby byl zajištěn přenos příslušných údajů a informací, je nutno stanovit vzor standardního formuláře přiloženého k žádosti o doručení a vzor dokladu o vymahatelnosti pohledávky v dožádaném členském státě.
(6)
K zajištění právní jistoty je vhodné výslovně uvést právní účinek doručení uskutečněného dožádaným členským státem na žádost dožadujícího členského státu.
(7)
K zajištění právní jistoty je rovněž vhodné upřesnit, že doručení nebo předání jednotného dokladu o vymahatelnosti pohledávky v dožádaném členském státě nemá žádný vliv na důsledky doručení původního dokladu o vymahatelnosti pohledávky a že upravený doklad o vymahatelnosti pohledávky v dožádaném členském státě nemá žádný vliv na původní pohledávku nebo původní doklad o vymahatelnosti pohledávky.
(8)
Nařízení Komise (ES) č. 1179/2008 ze dne 28. listopadu 2008, kterým se stanoví prováděcí pravidla k některým ustanovením směrnice Rady 2008/55/ES o vzájemné pomoci při vymáhání pohledávek vyplývajících z některých dávek, cel, daní a jiných opatření (3), by mělo být zrušeno.
(9)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro vymáhání pohledávek,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Toto nařízení stanoví prováděcí pravidla k čl. 5 odst. 1, článku 8, článku 10, čl.12 odst. 1, čl. 13 odst. 2, 3, 4 a 5, článku 15, čl. 16 odst. 1 a čl. 21 odst. 1 směrnice 2010/24/EU, včetně prováděcích pravidel pro přepočet a převod vymožených částek, a rovněž způsoby přenosu sdělení mezi orgány.
Článek 2
1. Všechny žádosti o informace, doručení, vymáhání pohledávky nebo předběžná opatření podle čl. 5 odst. 1, článku 8, článku 10 a čl. 16 odst. 1 směrnice 2010/24/EU (dále jen „žádosti o pomoc“) a veškeré přiložené doklady, formuláře a jiné dokumenty a rovněž jakékoli jiné informace sdělené s ohledem na tyto žádosti se zasílají prostřednictvím sítě CCN, ledaže to není z technických důvodů proveditelné.
2. Dokumenty zasílané v elektronické formě nebo jejich výtisky mají stejný právní účinek jako doklady zaslané poštou.
3. Nelze-li žádost zaslat prostřednictvím sítě CCN, je zaslána poštou. V tomto případě platí tato pravidla:
a)
žádost podepíše úřední osoba dožadujícího orgánu, která je k podání takové žádosti oprávněna;
b)
standardní formulář přiložený k žádosti o doručení podle čl. 8 odst. 1 druhého pododstavce směrnice 2010/24/EU (dále jen „jednotný doklad pro doručení“) nebo jednotný doklad o vymahatelnosti pohledávky v dožádaném členském státě podle článku 12 uvedené směrnice podepíše oprávněná úřední osoba dožadujícího orgánu;
c)
je-li k žádosti přiložena kopie jiného dokumentu než jednotného dokladu pro doručení nebo jednotného dokladu o vymahatelnosti pohledávky v dožádaném členském státě, potvrdí dožadující orgán shodnost této kopie s originálem tím, že na této kopii uvede v úředním jazyce nebo v jednom z úředních jazyků členského státu, v němž má své sídlo, slova „ověřená kopie“, jméno ověřující úřední osoby a datum tohoto ověření.
Pro účely prvního pododstavce písm. b) použijí členské státy jednotný doklad pro doručení vyhotovený podle vzoru uvedeného v příloze I tohoto nařízení a jednotný doklad o vymahatelnosti pohledávky v dožádaném členském státě vyhotovený podle vzoru uvedeného v příloze II tohoto nařízení.
4. Pokud se jednotný doklad pro doručení nebo jednotný doklad o vymahatelnosti pohledávky v dožádaném členském státě zasílá elektronickými prostředky, lze jejich strukturu a grafickou úpravu přizpůsobit požadavkům elektronického komunikačního systému s cílem usnadnit komunikaci mezi příslušnými orgány, a to za předpokladu, že s ohledem na vzory uvedené v příloze I a II nedojde k podstatné změně souboru údajů a informací obsažených v těchto dokladech.
Článek 3
1. Dožadující orgán může podat žádost o pomoc ohledně jedné pohledávky nebo několika pohledávek, pokud jsou vymahatelné od jedné a téže osoby.
2. Žádost o informace, vymáhání pohledávky nebo předběžná opatření se může týkat těchto osob:
a)
hlavního dlužníka nebo spoludlužníka;
b)
jiné osoby než (spolu)dlužníka, která je podle právních předpisů platných v členském státě, v němž má sídlo dožadující orgán, povinna uhradit daně, poplatky, cla a na níž se vztahují jiná opatření, nebo která je povinna uspokojit jiné pohledávky vyplývající z těchto daní, poplatků, cel a jiných opatření;
c)
jakékoli třetí osoby, která má v držbě aktiva náležející jedné z osob uvedených v písmenech a) nebo b) nebo má vůči jedné z těchto osob dluhy.
Článek 4
Informace a další údaje sdělené dožádaným orgánem dožadujícímu orgánu podle čl. 5 odst. 1, článku 8, článku 10 a čl. 16 odst. 1 směrnice 2010/24/EU se předávají v úředním jazyce nebo v jednom z úředních jazyků členského státu dožádaného orgánu či v jiném jazyce, na němž se dožádaný a dožadující orgán dohodnou.
Článek 5
Pokud dožádaný orgán odmítne vyhovět žádosti o pomoc, sdělí dožadujícímu orgány důvody odmítnutí s upřesněním ustanovení směrnice 2010/24/EU, kterých se dovolává. Dožádaný orgán zašle toto sdělení co nejdříve po přijetí svého rozhodnutí, nejpozději však do jednoho měsíce od data potvrzení přijetí žádosti.
Článek 6
V každé žádosti o informace nebo o vymáhání pohledávky či o předběžná opatření je uvedeno, zda se podobná žádost zasílá i jinému orgánu.
KAPITOLA II
ŽÁDOSTI O INFORMACE
Článek 7
Dožádaný orgán potvrdí přijetí žádosti o informace co nejdříve, nejpozději však do sedmi kalendářních dnů od jejího přijetí.
Po přijetí žádosti dožádaný orgán v případě potřeby dožadující orgán požádá o poskytnutí jakýchkoli nezbytných doplňujících informací. Dožadující orgán poskytne veškeré nezbytné doplňující informace, k nimž má běžně přístup.
Článek 8
1. Jakmile dožádaný orgán získá některou z požadovaných informací, předá ji dožadujícímu orgánu.
2. Pokud vzhledem k okolnostem daného případu nelze všechny nebo některé požadované informace opatřit v přiměřené lhůtě, sdělí to dožádaný orgán s udáním důvodů dožadujícímu orgánu.
Po uplynutí šesti měsíců ode dne, kdy bylo potvrzeno přijetí žádosti, sdělí dožádaný orgán dožadujícímu orgánu v každém případě výsledek šetření, které provedl za účelem získání požadovaných informací.
Dožadující orgán může na základě informací, které obdržel od dožádaného orgánu, tento orgán požádat, aby pokračoval v šetření. Tato žádost musí být podána do dvou měsíců od obdržení sdělení o výsledku šetření provedeného dožádaným orgánem a dožádaný orgán ji vyřídí v souladu s ustanoveními, která platí pro původní žádost.
Článek 9
Dožadující orgán může žádost o informace, kterou zaslal dožádanému orgánu, kdykoliv vzít zpět. Rozhodnutí o zpětvzetí žádosti předá dožádanému orgánu.
KAPITOLA III
ŽÁDOSTI O DORUČENÍ
Článek 10
1. Žádost o doručení obsahuje originál nebo ověřenou kopii každého dokumentu, o jehož doručení je příslušný orgán žádán.
Jednotný doklad pro doručení připojený k žádosti podle čl. 8 odst. 1 druhého pododstavce směrnice 2010/24/EU je vyhotoven dožadujícím orgánem nebo v rámci jeho odpovědnosti. V tomto formuláři jsou adresátovi poskytnuty informace ohledně dokumentů, o jejichž doručení je příslušný orgán žádán.
2. Co se týká informací uvedených v jednotném dokladu pro doručení, platí tato pravidla:
a)
ve formuláři je uvedena částka pohledávky, pokud již byla stanovena;
b)
údaj o lhůtě, v níž má být doručení uskutečněno, může být uveden formou data, k němuž dožadující orgán požaduje doručení uskutečnit.
Článek 11
Žádost o doručení se může vztahovat k jakékoli osobě uvedené v čl. 3 písm. c) směrnice 2010/24/EU, která má být v souladu s právními předpisy platnými v dožadujícím členském státě informována o jakémkoli dokumentu, který se jí týká.
Článek 12
1. Dožádaný orgán potvrdí přijetí žádosti o doručení co nejdříve, nejpozději však do sedmi kalendářních dnů po jejím přijetí.
Po přijetí žádosti o doručení učiní dožádaný orgán nezbytná opatření k provedení doručení v souladu s právními předpisy platnými v členském státě, v němž má své sídlo.
V případě nutnosti, aniž by však bylo dotčeno dodržení lhůty pro doručení uvedené v žádosti o doručení, požádá dožádaný orgán dožadující orgán o poskytnutí doplňujících informací.
Dožadující orgán poskytne veškeré doplňující informace, k nimž má běžně přístup.
2. Jakmile došlo k doručení, informuje dožádaný orgán dožadující orgán o datu doručení tak, že potvrdí doručení ve formuláři žádosti, který zašle zpět dožadujícímu orgánu.
Článek 13
1. Doručení, které dožádaný členský stát uskutečnil v souladu s vnitrostátními právními předpisy a správní praxí platnými v tomto státě, má v dožadujícím členském státě stejný účinek, jako kdyby je uskutečnil dožadující členský stát sám v souladu s vnitrostátními právními předpisy a správní praxí platnými v dožadujícím členském státě.
2. Doručení dokumentu týkajícího se více než jednoho druhu daně, poplatku, cla nebo jiného opatření se považuje za platné, pokud jej uskutečnil orgán dožádaného členského státu, který je příslušný přinejmenším pro jednu z daní, poplatků, cel nebo jiných opatření uvedených v doručovaném dokumentu, je-li to přípustné podle vnitrostátních právních předpisů dožádaného členského státu.
Článek 14
Pro účely doručování může dožádaný členský stát použít jednotný doklad pro doručení uvedený v čl. 10 odst. 1 ve svém úředním jazyce nebo v jednom ze svých úředních jazyků podle svých vnitrostátních právních předpisů.
KAPITOLA IV
ŽÁDOSTI O VYMÁHÁNÍ POHLEDÁVKY NEBO O PŘEDBĚŽNÁ OPATŘENÍ
Článek 15
Žádosti o vymáhání pohledávky nebo o předběžná opatření obsahují prohlášení o tom, že byly splněny podmínky pro zahájení řízení o vzájemné pomoci stanovené ve směrnici 2010/24/EU.
Článek 16
1. Jednotný doklad o vymahatelnosti pohledávky v dožádaném členském státě, který je připojen k žádosti o vymáhání pohledávky nebo o předběžná opatření, je vyhotoven dožadujícím orgánem nebo v rámci jeho odpovědnosti na základě původního dokladu o vymahatelnosti pohledávky v dožadujícím členském státě.
V jednotném dokladu o vymahatelnosti pohledávky v dožádaném členském státě lze dodatečně doplnit správní sankce, pokuty, poplatky a přirážky uvedené v čl. 2 odst. 2 písm. a) směrnice 2010/24/EU, jakož i úroky a náklady uvedené v čl. 2 odst. 2 písm. c) uvedené směrnice, které mohou být v souladu s předpisy platnými v dožadujícím členském státě splatné ode dne vydání původního dokladu o vymahatelnosti pohledávky do dne přede dnem zaslání žádosti o vymáhání pohledávky.
2. Jednotný doklad o vymahatelnosti pohledávky v dožádaném členském státě lze vydat s ohledem na několik pohledávek a několik osob v souladu s původním dokladem o vymahatelnosti pohledávky v dožadujícím členském státě.
3. Byly-li původní doklady o vymahatelnosti několika pohledávek v dožadujícím členském státě nahrazeny souhrnným dokladem o vymahatelnosti všech těchto pohledávek v tomto členském státě, může se jednotný doklad o vymahatelnosti pohledávky v dožádaném členském státě zakládat na původních dokladech o vymahatelnosti v dožadujícím členském státě, nebo na souhrnném dokladu seskupujícím tyto původní doklady o vymahatelnosti pohledávky v dožadujícím členském státě.
4. Za účelem vymáhání pohledávek, s ohledem na něž se žádá o pomoc, může dožádaný členský stát použít jednotný doklad o vymahatelnosti pohledávky v tomto členském státě ve svém úředním jazyce nebo v jednom ze svých úředních jazyků podle svých vnitrostátních právních předpisů.
Článek 17
Osoba, jíž se žádost o vymáhání pohledávky nebo o předběžná opatření týká, se nemůže odvolávat na doručení nebo předání jednotného dokladu o vymahatelnosti pohledávky v dožádaném státě za účelem prodloužení nebo nového běhu lhůty pro napadení pohledávky nebo pro napadení původního dokladu o vymahatelnosti pohledávky, jestliže byl tento platně doručen.
Článek 18
1. Pokud se měna dožádaného členského státu liší od měny dožadujícího členského státu, vyjádří dožadující orgán částku vymáhané pohledávky v obou měnách.
2. Jako směnný kurz pro účely pomoci při vymáhání pohledávek se použije poslední směnný kurz zveřejněný v Úředním věstníku Evropské unie přede dnem zaslání žádosti.
Článek 19
1. Dožadující orgán potvrdí co nejdříve, nejpozději však do sedmi kalendářních dnů od přijetí žádosti o vymáhání pohledávky nebo o předběžná opatření, přijetí této žádosti.
2. Dožádaný orgán může dožadující orgán požádat o poskytnutí doplňujících informací nebo v případě potřeby o doplnění jednotného dokladu o vymahatelnosti v dožádaném členském státě. Dožadující orgán poskytne veškeré nezbytné doplňující informace, k nimž má běžně přístup.
Článek 20
1. Nelze-li vzhledem k okolnostem daného případu v přiměřené lhůtě vymoci pohledávku zcela nebo částečně či přijmout předběžná opatření, sdělí to dožádaný orgán s udáním důvodů dožadujícímu orgánu.
Dožadující orgán může na základě informací, které mu dožádaný orgán poskytne, tento orgán požádat, aby znovu zahájil vymáhání pohledávky nebo přijal předběžná opatření. Tato žádost se podává do dvou měsíců od přijetí oznámení o výsledku uvedeného postupu a dožádaný orgán ji vyřídí v souladu s ustanoveními, která platí pro původní žádost.
2. Nejpozději při uplynutí každé šestiměsíční lhůty po dni potvrzení přijetí žádosti sdělí dožádaný orgán dožadujícímu orgánu stav pokroku či výsledek vymáhání pohledávky nebo přijetí předběžných opatření.
Článek 21
1. Dožadující orgán uvědomí dožádaný orgán o každém napadení pohledávky nebo dokladu o její vymahatelnosti, které je podáno v členském státě dožadujícího orgánu, neprodleně poté, co byl o napadení informován.
2. Pokud právní předpisy a správní praxe platné v dožádaném členském státě nepřipouští předběžná opatření nebo vymáhání pohledávky požadované podle čl. 14 odst. 4 druhého a třetího pododstavce směrnice 2010/24/EU, oznámí to dožádaný orgán dožadujícímu orgánu co nejdříve, nejpozději však do jednoho měsíce od přijetí sdělení uvedeného v odstavci 1.
3. Dožádaný orgán uvědomí dožadující orgán o každém úkonu učiněném v dožádaném členském státě, který se týká vrácení vymožených částek nebo náhrady v souvislosti s vymáháním napadených pohledávek podle čl. 14 odst. 4 třetího pododstavce směrnice 2010/24/EU, neprodleně poté, co byl o takovém úkonu informován.
Dožádaný orgán v nejvyšší možné míře zapojí dožadující orgán do řízení o stanovení částky, která má být vrácena, a stanovení výše splatné náhrady. Na odůvodněnou žádost dožádaného orgánu převede dožadující orgán vrácené částky a zaplacenou náhradu do dvou měsíců od přijetí této žádosti.
Článek 22
1. Stane-li se žádost o vymáhání pohledávky nebo o předběžná opatření v důsledku splnění nebo zániku pohledávky nebo z jakéhokoliv jiného důvodu bezpředmětnou, sdělí to dožadující orgán neprodleně dožádanému orgánu, aby tento zastavil zahájené úkony.
2. Je-li výše pohledávky, která je předmětem žádosti o vymáhání pohledávky nebo o předběžná opatření, rozhodnutím příslušného orgánu uvedeného v čl. 14 odst. 1 směrnice 2010/24/EU upravena, informuje dožadující orgán dožádaný orgán o tomto rozhodnutí, a je-li vyžádáno vymáhání pohledávky, předá mu rozhodnutí o úpravě spolu s upraveným jednotným dokladem o vymahatelnosti pohledávky v dožádaném členském státě. Tento upravený doklad o vymahatelnosti pohledávky v dožádaném členském státě je vyhotoven dožadujícím orgánem nebo v rámci jeho odpovědnosti na základě rozhodnutí o úpravě výše pohledávky.
3. Upravený jednotný doklad o vymahatelnosti pohledávky v dožádaném členském státě nemá žádné důsledky ve vztahu k možnostem napadnout původní pohledávku, původní doklad o vymahatelnosti pohledávky v dožadujícím členském státě nebo rozhodnutí uvedené v předchozím odstavci.
4. Spočívá-li úprava uvedená v odstavci 2 ve snížení výše pohledávky, pokračuje dožádaný orgán v zahájeném řízení o vymáhání pohledávky nebo k přijetí předběžných opatření, avšak pouze ohledně částky, která nebyla dosud uhrazena.
Pokud v době, kdy se dožádaný orgán dověděl o snížení výše pohledávky, již byla částka převyšující částku dosud neuhrazenou vymožena, ale dosud nedošlo k jejímu převodu podle článku 23, vrátí dožádaný orgán přeplatek oprávněné osobě.
5. Spočívá-li úprava uvedená v odstavci 2 ve zvýšení výše pohledávky, může dožadující orgán zaslat dožádanému orgánu doplňující žádost o vymáhání pohledávky nebo o předběžná opatření.
Dožádaný orgán vyřídí tuto doplňující žádost pokud možno zároveň s původní žádostí dožadujícího orgánu. Není-li vzhledem k stavu probíhajícího řízení společné vyřízení původní a doplňující žádosti možné, vyhoví dožádaný orgán doplňující žádosti pouze tehdy, pokud se týká částky, která není nižší než částka uvedená v čl. 18 odst. 3 směrnice 2010/24/EU.
6. Při přepočtu částky pohledávky vyplývající z úpravy uvedené v odstavci 2 na měnu členského státu dožádaného orgánu použije dožadující orgán směnný kurz, který byl použit v jeho původní žádosti.
Článek 23
1. Částky, které mají být poukázány dožadujícímu orgánu podle čl. 13 odst. 5 směrnice 2010/24/EU, jsou dožadujícímu orgánu převedeny v měně dožádaného členského státu.
Převod vymožených částek se uskuteční do dvou měsíců ode dne, kdy byla pohledávka vymožena.
Jsou-li však opatření k vymáhání pohledávek, která uplatnil dožádaný orgán, napadena z důvodu, za nějž nenese odpovědnost dožadující členský stát, může dožádaný orgán počkat s převodem částek, které byly vymoženy s ohledem na pohledávku dožadujícího členského státu, do doby vyřešení sporu, jsou-li současně splněny tyto podmínky:
a)
dožádaný orgán považuje za pravděpodobné, že výsledek tohoto napadení vyzní ve prospěch dotčené strany, a
b)
dožadující orgán neprohlásil, že vrátí již převedené částky, vyzní-li výsledek napadení ve prospěch dotčené strany.
Pokud dožadující orgán učinil prohlášení o vrácení v souladu s třetím pododstavcem písm. b), vrátí vymožené částky, které již dožádaný orgán převedl, do jednoho měsíce od přijetí žádosti o vrácení částek. Případné jiné splatné náhrady nese v tomto případě výlučně dožádaný orgán.
2. Příslušné orgány členských států se mohou o převodu částek nedosahujících prahové hodnoty podle čl. 18 odst. 3 směrnice 2010/24/EU dohodnout jinak.
Článek 24
Bez ohledu na částky vybrané dožádaným orgánem jako úroky uvedené v čl. 13 odst. 4 směrnice 2010/24/EU se pohledávka považuje za vymoženou ve výši částky vyjádřené v národní měně členského státu dožádaného orgánu na základě směnného kurzu uvedeného v čl. 18 odst. 2 tohoto nařízení.
KAPITOLA V
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 25
Nařízení (ES) č. 1179/2008 se zrušuje.
Článek 26
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2012.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 18. listopadu 2011.
REGULAMENTO DE EXECUÇÃO (UE) N.o 1189/2011 DA COMISSÃO
de 18 de Novembro de 2011
que fixa as normas de execução relativamente a certas disposições da Directiva 2010/24/UE do Conselho relativa à assistência mútua em matéria de cobrança de créditos respeitantes a impostos, direitos e outras medidas
A COMISSÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia,
Tendo em conta a Directiva 2010/24/UE do Conselho, de 16 Março 2010, relativa à assistência mútua em matéria de cobrança de créditos respeitantes a impostos, direitos e outras medidas (1), nomeadamente o artigo 26.o,
Considerando o seguinte:
(1)
A Directiva 2010/24/UE alterou substancialmente as normas relativas à assistência mútua em matéria de cobrança de créditos respeitantes a impostos, direitos e outras medidas e redefiniu as competências de execução da Comissão, em relação às previstas na Directiva 2008/55/CE do Conselho, de 28 de Maio de 2008 (2). Por conseguinte, é conveniente substituir as disposições de execução em vigor adoptadas pela Comissão através de um novo regulamento de execução.
(2)
De forma a garantir uma comunicação rápida entre as autoridades competentes, devem ser adoptadas normas de execução no que diz respeito às modalidades práticas e aos prazos para a comunicação entre as autoridades requerente e requerida.
(3)
A fim de garantir a segurança jurídica, é conveniente especificar que a validade dos documentos não é posta em causa pelo facto de serem transmitidos electronicamente.
(4)
A fim de confirmar que os documentos enviados por correio são expedidos por uma entidade competente, é conveniente prever normas específicas no que se refere a esta forma de comunicação.
(5)
A fim de garantir a transmissão dos dados e das informações relevantes, devem ser estabelecidos modelos do formulário-tipo de acompanhamento do pedido de notificação e do instrumento que permite a adopção de medidas executórias no Estado-Membro requerido.
(6)
A fim de garantir a segurança jurídica, deve ser expressamente indicado o efeito jurídico das notificações efectuadas pelo Estado-Membro requerido a pedido do Estado-Membro requerente.
(7)
Em ordem a assegurar a segurança jurídica, convém igualmente especificar que a notificação ou a comunicação do título executivo uniforme no Estado-Membro requerido não tem qualquer efeito sobre as consequências da notificação do título executivo inicial, e que o novo título executivo uniforme no Estado-Membro requerido não tem qualquer efeito sobre o crédito inicial ou o título executivo inicial.
(8)
O Regulamento (CE) n.o 1179/2008 da Comissão, de 28 de Novembro de 2008, que fixa as normas de execução de certas disposições da Directiva 2008/55/CE do Conselho relativa à assistência mútua em matéria de cobrança de créditos respeitantes a certas quotizações, direitos, impostos e outras medidas (3) deve ser revogado.
(9)
As medidas previstas no presente regulamento estão em conformidade com o parecer do Comité de Cobrança,
ADOPTOU O PRESENTE REGULAMENTO:
CAPÍTULO I
DISPOSIÇÕES GERAIS
Artigo 1.o
O presente regulamento estabelece as normas de execução dos artigos 5.o, n.o 1, 8.o, 10.o, 12.o, n.o 1, 13.o, n.os 2, 3, 4 e 5, 15.o, 16.o, n.o 1, e 21.o, n.o 1, da Directiva 2010/24/UE, incluindo as normas de execução em matéria de conversão, de transferência dos montantes cobrados, bem como os eventuais meios de transmissão das comunicações entre as autoridades.
Artigo 2.o
1. Todos os pedidos de informações, de notificação, de cobrança ou de medidas cautelares nos termos dos artigos 5.o, n.o 1, 8.o, 10.o e 16.o, n.o 1, da Directiva 2010/24/UE (a seguir designados por «pedidos de assistência») e todos os instrumentos de acompanhamento, formulários e outros documentos, bem como qualquer outra informação comunicada no que se refere a estes pedidos, são transmitidos pela rede CCN, salvo se por razões técnicas tal for inviável.
2. Considera-se que os documentos transmitidos em formato electrónico ou as correspondentes impressões em suporte papel têm o mesmo valor legal que os documentos enviados por correio.
3. No caso de um pedido não poder ser transmitido pela rede CCN, deve ser expedido por via postal. Nesse caso, são aplicadas as seguintes regras:
a)
O pedido é assinado por um funcionário da autoridade requerente, devidamente autorizado para apresentar esse tipo de pedido;
b)
O formulário-tipo de acompanhamento do pedido de notificação a que se refere o artigo 8.o, n.o 1, segundo parágrafo (a seguir designado por «formulário uniforme» de notificação) ou o título executivo uniforme no Estado-Membro requerido a que se refere o artigo 12.o, ambos da Directiva 2010/24/UE deve ser assinado por um funcionário devidamente autorizado da autoridade requerente;
c)
Se o pedido for acompanhado de uma cópia de um documento que não seja o formulário uniforme de notificação ou o título executivo uniforme no Estado-Membro requerido, a autoridade requerente certifica a conformidade desta cópia com o original através da referência nesta cópia na língua oficial ou numa das línguas oficiais do Estado-Membro em que esteja situada, a menção «cópia autenticada», o nome do funcionário que procede à autenticação e a data da referida autenticação.
Para efeitos da alínea b) do primeiro parágrafo, os Estados-Membros devem utilizar o formulário uniforme de notificação estabelecido em conformidade com o modelo em anexo I e o título executivo uniforme no Estado-Membro requerido, estabelecido em conformidade com o modelo em anexo II ao presente regulamento.
4. Sempre que o formulário uniforme de notificação ou o título executivo uniforme no Estado-Membro requerido forem transmitidos por via electrónica, a sua estrutura e o seu formato podem ser adaptados às necessidades do sistema de comunicação electrónica, a fim de facilitar a comunicação entre as autoridades competentes dos Estados-Membros, desde que o conjunto dos dados e das informações que dele constam não seja substancialmente alterado em relação aos modelos que figuram nos anexos I e II.
Artigo 3.o
1. A autoridade requerente pode apresentar um pedido de assistência em relação a um ou a vários créditos, sempre que o devedor seja a mesma pessoa.
2. Um pedido de informações, de cobrança ou de adopção de medidas cautelares pode dizer respeito a qualquer das seguintes pessoas:
a)
O principal devedor ou um co-devedor;
b)
Qualquer outra pessoa diferente do (co-)devedor responsável pelo pagamento de impostos, direitos e outras medidas, ou em relação a outros créditos respeitantes a esses impostos, direitos e outras medidas, por força da legislação em vigor no Estado-Membro em que a autoridade requerente está situada;
c)
Qualquer terceiro que detenha activos pertencentes a qualquer das pessoas referidas nas alíneas a) ou b) ou que tenha contraído dívidas em relação a essas pessoas.
Artigo 4.o
A comunicação de informações e outros elementos pela autoridade requerida à autoridade requerente nos termos dos artigos 5.o, n.o 1, 8.o, 10.o e 16.o, n.o 1, da Directiva 2010/24/UE é efectuada na língua oficial ou numa das línguas oficiais do Estado-Membro da autoridade requerida ou numa outra língua acordada entre a autoridade requerente e a autoridade requerida.
Artigo 5.o
Se a autoridade requerida recusar o tratamento de um pedido de assistência, deve comunicar à autoridade requerente os motivos da sua recusa, especificando as disposições da Directiva 2010/24/UE em que se baseia. Esta comunicação deve ser feita pela autoridade requerida logo que tome a sua decisão e, em qualquer caso, antes de decorrido o prazo de um mês a contar da data em que tiver acusado a recepção do pedido.
Artigo 6.o
Em cada pedido de informações, de cobrança ou de adopção de medidas cautelares deve ser indicado se foi apresentado um pedido semelhante a qualquer outra autoridade.
CAPÍTULO II
PEDIDOS DE INFORMAÇÕES
Artigo 7.o
A autoridade requerida deve acusar a recepção do pedido de informações com a maior brevidade e, em qualquer caso, nos sete dias subsequentes ao da recepção.
Após a recepção do pedido, se tal se justificar, a autoridade requerida convida a autoridade requerente a prestar quaisquer informações adicionais necessárias. A autoridade requerente presta todas as informações adicionais necessárias a que normalmente tenha acesso.
Artigo 8.o
1. A autoridade requerida transmite à autoridade requerente as informações solicitadas à medida que as for obtendo.
2. Se, tendo em conta a especificidade de um caso, a totalidade ou parte das informações solicitadas não puderem ser obtidas num prazo razoável, a autoridade requerida informa a autoridade requerente do facto, indicando os motivos.
Em qualquer caso, decorrido o prazo de seis meses a contar da data em que tiver acusado a recepção do pedido, a autoridade requerida informa a autoridade requerente do resultado das averiguações por ela efectuadas com o objectivo de obter as informações solicitadas.
À luz das informações recebidas da autoridade requerida, a autoridade requerente pode solicitar àquela que prossiga as suas averiguações. Esse pedido deve ser formulado no prazo de dois meses a contar da recepção da notificação do resultado das averiguações efectuadas pela autoridade requerida e ser por esta última nos termos das disposições aplicáveis ao pedido inicial.
Artigo 9.o
A autoridade requerente pode, em qualquer momento, retirar o pedido de informações que tiver apresentado à autoridade requerida. A decisão de retirar o pedido deve ser comunicada à autoridade requerida.
CAPÍTULO III
PEDIDOS DE NOTIFICAÇÃO
Artigo 10.o
1. Qualquer pedido de notificação deve incluir o original ou uma cópia autenticada de cada documento cuja notificação é pedida.
O formulário uniforme de notificação que acompanha o pedido nos termos do artigo 8.o, n.o 1, segundo parágrafo da Directiva 2010/24/UE, deve ser preenchido pela autoridade requerente ou sob a sua responsabilidade. O presente formulário faculta ao destinatário informação sobre os documentos em relação aos quais tenha sido solicitada assistência na notificação.
2. No que diz respeito às informações mencionadas no formulário uniforme de notificação, é aplicável o seguinte:
a)
O montante do crédito deve ser mencionado sempre que já tenha sido determinado;
b)
A indicação do período em que deve ser efectuada a notificação pode consistir na menção da data até à qual a autoridade requerente considera que notificação deve ser realizada.
Artigo 11.o
O pedido de notificação pode dizer respeito a qualquer das pessoas referidas no artigo 3.o, alínea c), da Directiva 2010/24/UE que, em conformidade com o disposto no direito em vigor no Estado-Membro requerente, deva tomar conhecimento de qualquer documento que lhe diga respeito.
Artigo 12.o
1. A autoridade requerida deve acusar a recepção do pedido de notificação com a maior brevidade e, em qualquer caso, nos sete dias subsequentes ao da recepção.
Após a recepção do pedido de notificação, a autoridade requerida toma as medidas necessárias com vista a proceder à notificação nos termos das disposições legislativas e regulamentares e das práticas administrativas em vigor no Estado-Membro em que tiver a sua sede.
Se necessário, mas sem prejuízo da data-limite para a notificação indicada no pedido de notificação, a autoridade requerida solicita à autoridade requerente informações adicionais.
A autoridade requerente presta todas as informações adicionais a que, por norma, tem acesso.
2. A autoridade requerida informa a autoridade requerente da data de notificação logo que esta seja efectuada. Esta informação é feita através do envio do formulário do pedido que certifica a notificação.
Artigo 13.o
1. Considera-se que uma notificação efectuada pelo Estado-Membro requerido em conformidade com as disposições legislativas, regulamentares e práticas administrativas nacionais em vigor nesse Estado tem o mesmo efeito no Estado-Membro requerente como se tivesse sido feita por este último nos termos das suas disposições legislativas, regulamentares e práticas administrativas em vigor.
2. A notificação de um documento relacionado com mais do que um tipo de impostos, direitos ou outras medida deve ser considerada válida se for feita por uma autoridade do Estado-Membro requerido competente, pelo menos, em relação a um dos impostos, direitos ou outras medidas mencionados no documento notificado, desde que tal seja permitido pela legislação nacional do Estado-Membro requerido.
Artigo 14.o
Para efeitos de notificação, o Estado-Membro requerido pode utilizar o formulário uniforme de notificação a que se refere o artigo 10.o, n.o 1, na sua língua oficial ou numa das suas línguas oficiais, em conformidade com a sua legislação nacional.
CAPÍTULO IV
PEDIDOS DE COBRANÇA OU DE ADOPÇÃO DE MEDIDAS CAUTELARES
Artigo 15.o
Os pedidos de cobrança ou de adopção de medidas cautelares incluem uma declaração que certifique estarem reunidas as condições previstas pela Directiva 2010/24/UE para iniciar o procedimento de assistência mútua.
Artigo 16.o
1. O título executivo uniforme no Estado-Membro requerido, que acompanha o pedido de cobrança ou de adopção de medidas cautelares, deve ser preenchido pela autoridade requerente ou sob a sua responsabilidade, com base no título executivo inicial no Estado-Membro requerente.
As sanções, multas, taxas e sobretaxas de natureza administrativa, referidas no artigo 2.o, n.o 2, alínea a), da Directiva 2010/24/UE, bem como os juros e despesas a que se refere o artigo 2.o, n.o 2, alínea c), da referida Directiva que, de acordo com as disposições em vigor no Estado-Membro requerente, podem ser devidos desde a data de emissão do título executivo até à data anterior ao dia em que o pedido é enviado, podem ser incluídos no título executivo inicial no Estado-Membro requerido.
2. Pode ser emitido um único título executivo uniforme no Estado-Membro requerido em relação a vários créditos e a várias pessoas, correspondentes a títulos executivos iniciais no Estado-Membro requerente.
3. Na medida em que os títulos executivos iniciais no Estado-Membro requerente tenham sido substituídos por um título executivo global em relação a todos os créditos nesse Estado-Membro, o título executivo uniforme no Estado-Membro requerido pode basear-se nos títulos executivos iniciais no Estado Membro requerente ou no título executivo global que reúne os referidos títulos iniciais no Estado-Membro requerente.
4. A fim de permitir a execução de créditos para os quais é solicitada assistência em matéria de cobrança, o Estado-Membro requerido pode utilizar o título executivo uniforme nesse Estado-Membro na sua língua oficial ou numa das suas línguas oficiais, em conformidade com a sua legislação nacional.
Artigo 17.o
O destinatário de um pedido de cobrança ou de adopção de medidas cautelares não pode invocar a notificação ou comunicação do título executivo uniforme no Estado-Membro requerido para pedir uma prorrogação ou uma reabertura do prazo para impugnar o crédito ou o título executivo inicial se este tiver sido validamente notificado.
Artigo 18.o
1. Caso a moeda do Estado-Membro requerido seja diferente da moeda do Estado-Membro requerente, a autoridade requerente deve indicar os montantes do crédito a cobrar em ambas as moedas.
2. A taxa de câmbio a aplicar para efeitos da assistência em matéria de cobrança é a última taxa de câmbio publicada no Jornal Oficial da União Europeia anterior à data de envio do pedido.
Artigo 19.o
1. A autoridade requerida deve acusar recepção do pedido de cobrança ou de adopção de medidas cautelares o mais brevemente possível e, em qualquer caso, no prazo de sete dias subsequentes ao da recepção do pedido de cobrança ou de adopção de medidas cautelares.
2. A autoridade requerida pode convidar a autoridade requerente a facultar informação complementar ou a completar o título executivo uniforme no Estado-Membro requerido, se necessário. A autoridade requerente presta todas as informações complementares necessárias a que normalmente tenha acesso.
Artigo 20.o
1. Se, tendo em conta a especificidade de um caso, a totalidade ou parte dos créditos não puderem, num prazo razoável, ser objecto de cobrança ou de adopção de medidas cautelares, a autoridade requerida informa a autoridade requerente do facto, indicando os motivos.
Tendo em conta as informações comunicadas pela autoridade requerida, a autoridade requerente pode solicitar à autoridade requerida a reabertura do processo de cobrança ou a adopção de medidas cautelares. Esse pedido deve ser formulado no prazo de dois meses a contar da recepção da comunicação do resultado do processo, devendo ser tratado pela autoridade requerida nos termos das disposições aplicáveis ao pedido inicial.
2. A autoridade requerida deve informar a autoridade requerente do estado ou do resultado do processo de cobrança ou de adopção de medidas cautelares o mais tardar no termo de cada período de seis meses a contar da data em que tiver acusado recepção do pedido.
Artigo 21.o
1. A autoridade requerente deve comunicar à autoridade requerida qualquer acção de impugnação do crédito ou do título executivo, intentada ou deduzida no Estado-Membro da primeira, logo que dela tiver conhecimento.
2. Caso as disposições legislativas e regulamentares ou a prática administrativa do Estado-Membro requerido não lhe permitam adoptar medidas cautelares ou proceder à cobrança nos termos do artigo 14.o, n.o 4, segundo e terceiro parágrafos da Directiva 2010/24/UE, a autoridade requerida deve comunicar esse facto à autoridade requerente o mais brevemente possível e, em qualquer caso, no prazo de um mês a contar da recepção da comunicação mencionada no n.o 1.
3. Logo que dela tenha conhecimento, a autoridade requerida deve comunicar à autoridade requerente qualquer acção intentada ou deduzida no Estado-Membro requerido tendo em vista o reembolso dos montantes cobrados ou a compensação, no que respeita à cobrança dos créditos impugnados, nos termos do artigo 14.o, n.o 4, terceiro parágrafo, da Directiva 2010/24/UE.
A autoridade requerida deve, na medida do possível, associar a autoridade requerente aos processos de determinação do montante a reembolsar e da compensação devida. Mediante pedido fundamentado da autoridade requerida, a autoridade requerente transfere os montantes reembolsados e a compensação paga no prazo de dois meses a contar da recepção deste pedido.
Artigo 22.o
1. Caso o pedido de cobrança ou de adopção de medidas cautelares fique sem objecto em consequência do pagamento do crédito, da sua anulação ou por qualquer outra razão, a autoridade requerente deve comunicar imediatamente esse facto à autoridade requerida, a fim de que esta possa pôr termo às diligências que tenha adoptado.
2. Sempre que o montante do crédito objecto do pedido de cobrança seja objecto de correcção ou de medidas cautelares por uma decisão da instância competente nos termos do artigo 14.o, n.o 1, da Directiva 2010/24/UE, a autoridade requerente deve informar a autoridade requerida da referida decisão e se a correcção for requerida, enviar um novo título executivo uniforme no Estado-Membro requerido. Este novo título executivo uniforme no Estado-Membro requerido deve ser emitido pela, ou sob a responsabilidade da autoridade requerente com base na decisão que corrige o montante do crédito.
3. O novo título executivo uniforme no Estado-Membro requerido não produz qualquer efeito no que respeita às possibilidades de impugnar o crédito inicial, o título executivo inicial no Estado-Membro requerente ou a decisão referida no parágrafo anterior.
4. Se a correcção referida no n.o 2 conduzir a uma diminuição do montante do crédito, a autoridade requerida deve prosseguir as diligências por ela adoptadas tendo em vista a cobrança ou a adopção de medidas cautelares, limitando-as, todavia, ao montante por cobrar.
A autoridade requerida deve proceder ao reembolso do montante cobrado em excesso à pessoa que a ele tenha direito se, no momento em que for informada da diminuição do montante do crédito, já tiver procedido à cobrança de um montante superior ao montante ainda por cobrar, mas ainda não tiver iniciado o processo de transferência referido no artigo 23.o
5. Se a correcção referida no n.o 2 conduzir a um aumento do montante do crédito, a autoridade requerente pode dirigir à autoridade requerida um pedido adicional de cobrança ou de adopção de medidas cautelares.
O referido pedido adicional deve, na medida do possível, ser tratado pela autoridade requerida conjuntamente com o pedido inicial da autoridade requerente. Sempre que, tendo em conta o estado em que se encontra o processo em curso, não for possível a cumulação do pedido adicional com o pedido inicial, a autoridade requerida só é obrigada a dar seguimento ao pedido adicional se este disser respeito a um montante igual ou superior ao referido no artigo 18.o, n.o 3, da Directiva 2010/24/UE.
6. Para converter o montante do crédito resultante da correcção referida no n.o 2 na moeda do Estado-Membro da autoridade requerida, a autoridade requerente deve aplicar a taxa de câmbio utilizada no seu pedido inicial.
Artigo 23.o
1. Os montantes que tiverem de ser transferidos para a autoridade requerente, em conformidade com o artigo 13.o, n.o 5, da Directiva 2010/24/UE, devem ser transferidos para a autoridade requerente na moeda do Estado-Membro requerido.
A transferência dos montantes cobrados deve ser realizada no prazo de dois meses a contar da data em que a cobrança tiver sido efectuada.
Todavia, se as medidas de cobrança aplicadas pela autoridade requerida forem impugnadas por uma razão que não seja da competência do Estado-Membro requerente, a autoridade requerida pode suspender a transferência de quaisquer montantes cobrados relativos ao crédito do Estado-Membro requerente, até que o litígio seja resolvido, se se verificarem cumulativamente as seguintes condições:
a)
A autoridade requerida considere provável que o resultado dessa impugnação seja favorável à parte interessada, e
b)
A autoridade requerente não tiver declarado que pretende reembolsar os montantes já transferidos se o resultado dessa impugnação for favorável ao interessado.
Se a autoridade requerente tiver apresentado uma declaração de reembolso nos termos do terceiro parágrafo, alínea b), a autoridade requerente devolve os montantes cobrados já transferidos pela autoridade requerida no prazo de um mês a contar da recepção do pedido de reembolso. Nesse caso, qualquer outra compensação devida deve ser inteiramente suportada pela autoridade requerida.
2. As autoridades competentes dos Estados-Membros podem acordar disposições diferentes para a transferência de montantes inferiores ao limite referido no artigo 18.o, n.o 3, da Directiva 2010/24/UE.
Artigo 24.o
Independentemente do valor dos montantes cobrados pela autoridade requerida relativamente aos juros referidos no artigo 13.o, n.o 4, da Directiva 2010/24/UE, o crédito considera-se cobrado na proporção correspondente ao montante expresso na moeda nacional do Estado-Membro da autoridade requerida, com base na taxa de câmbio referida no artigo 18.o, n.o 2, do presente regulamento.
CAPÍTULO V
DISPOSIÇÕES FINAIS
Artigo 25.o
É revogado o Regulamento (CE) n.o 1179/2008.
Artigo 26.o
O presente regulamento entra em vigor no vigésimo dia seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia.
Aplica-se a partir de 1 de Janeiro de 2012.
O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e directamente aplicável em todos os Estados-Membros.
Feito em Bruxelas, em 18 de Novembro de 2011.